Stověžatá Praha
Kdys z jara, Bůh sám ví, jak dávno tomu již,
na Prahu hleděl jsem, na paláce i chrámy,
na věže špičaté, z nichž trčel k nebi kříž,
na vše, co rostlo dřív i co padalo s námi.

Však nezřím pojednou uprostřed starých Čech
kruh města veliký … To vidím věnec tmavý,
jak trny špičaté ční věže v pevných zdech
a Čechám ovíjí skráň umučené hlavy.

Poezie