Ottův slovník naučný/Baroja
Baroja [-cha] , spis. špan. (* 1872 v San Sebastianu), vystudoval lékařství a stal se lékařem v baskické Cestoně. Po dvou letech jej omrzelo projížděti na koni horskou krajinu k chudým nemocným, odešel do Madridu a založil tam s bratrem svým pekárnu. Když měl r. 1899 zahospodařeno 500 franků, odebral se do Paříže a žil tam bohemsky. R. 1900 vydal svou první knihu, povídky  (Temné životy). Z nákladu 1500 výtisků prodalo se 120, ostatek zklamaný autor spálil. Potom uveřejnil r. 1900 dialogisovaný román  (Firma A.), a toho prodal 40 až 50 exemplářů. Teprve po těchto knihách podařilo se mu uchytiti se u čtenářstva. Jeho spisy překypují podrobnostmi odpozorovanými životu, a romány jeho jsou většinou řadou nesouvislých scén, spojených jen hlavní osobou, která obyčejně z nějakého důvodu (pro podezření z anarchie, toulavost a p.) se potuluje. Tímto způsobem ličení se blíži starým slavným spisům z doby, kdy oblíbena byla , román ze života darebův. Jest mistrem líčení a sleduje ve spisech svých zásady nejmodernější. Dodnes vydal celkem 15 knih, kterých vždy několik řadí v cyklus se společným názvem (, Fantastický život; , Minulost; , Boj o život). Teď pracuje o cyklu románu  (Rassa). Do češtiny přeložil A. Pikhart jeho román »Dědičný pán Labrazský« (»Knihovna Zlaté Prahy«) a několik drobnějších prací ze sbírek »« a . Alf. P.

Baroja