Ottův slovník naučný/Probošt
Probošt (z lat. praepositus, představený), původně v klášteřích označení mnicha dozírajícího, pak titul hodnostáře, který v kapitolách neb opatstvích vedl záležitosti hospodářské, neb vůbec představeného kláštera. Ve středověku sluli často archidiakoni praepositi a rovněž hodnostáři kněžští mající dohled na menší okresy (archipresbyterové). V krajinách evangelických zvláště v sev. Německu (v Meklenburce) titul p-a přísluší pastorům při hlavních chrámech. U nás slove dnes p-em první hodnostář a představený kapitol metropolitních (jako v Praze a v Olomouci), někdy i kathedrálních (na př. v Budějovicích), tak že p. v důstojnosti je prvním po arcibiskupovi nebo biskupovi; také první hodnostář při některých kollegiátních kostelích a kapitolách, na př. na Vyšehradě, v Boleslavi, nebo představený několika duchovních při některém vynikajícím kostele neb ve větším okrese žijících, na př. svatoborský, roudnický a j.