Ottův slovník naučný/Čekan
Čekan (, ): 1) Č. každý nástroj, jehož topořiště se končí těžkým nasazeným předmětem, aby rána učiněná těžce dopadala, zvláště zbraň, kteréž se užívalo v bitvě, kdykoliv sekání mečem nedostačovalo. V čas míru nosíván obyčejně č., ano i sedláci brávali jej na pole, aby se jím bránili zlým lidem nebo dravým zvířatům. Ode mlatu nebo kladiva vojenského rozeznával se tím, že měl konec buď kulatý nebo hruškovitý; bohatší dávali si dělati č-y ozdobné, buď vykládané, nebo ostrými hřebeny posázené. Něco podobného jsou ,  a  (něm. Streitkolben, franc. quadrelle). Byl-li č. hřeby posázen, říkalo se mu  (Morgenstern). — 2) Č., název šibenice. Sčk.

Hesla v Ottově slovníku naučném