Patery knihy plodů básnických/Mladý dráteník
Ze Trenčína vyšla vdova
a s ní její sirotek.
Z ponenáhla přišli oba
na vysoký pahorek.

Tam se loučí dobrá máti
se svým milým synáčkem;
on se musí světem bráti,
chodit za svým chlebíčkem.

Matka pláče, synka líbá
naposledy v bílou líc;
ještě pak se k němu shýbá
a dí: »Nespatřím tě víc!«

»»Neplač, moje drahá máti!««
těší vdovu sirotek:
»»Bůh mne tobě zase vrátí,
lidé dají chlebíček!

Lidé dobří na Moravě
hlady mříti nedají,
v Čechách také na Vltavě
za práci mzdu podají!«

S Bohem, matko, jménem Páně
jdu již tebou požehnán!
S Bohem, vy Trenčanské stráně!
Uvidím vás, dá to Pán!««

S dobrou myslí matku líbá
v Boží vůli odevzdán;
matka pak se k němu shýbá
a dořekne: »Dejž to Pán!«

Sirotek již na Moravě
pilnou rukou pracuje,
potom v Čechách na Vltavě
za mzdu malou drátuje.

Na jaře ho čeká máti,
domů spěchá sirotek,
radost jemu cestu krátí;
matce nese výdělek.
(Drobné básně.)