Ottův slovník naučný/Praetoriani
Praetoriani zvána osobní stráž římských císařů. Již ve vojsku Římské republiky bývala k ochraně velitelově a jeho stanu zvláštní vybraná družina, slující cohors praetoria. Tělesnou stráž císařskou náležitě upravil Augustus, a to již za prvních svých let vladařských. V čele sboru toho stál původně panovník sám, od r. 2 př. Kr. praefecti praetorio císařem jmenovaní, obyčejně dva, výjimkou jeden, od dob Commodových i tři. Dělil pak se týž sbor v 9 kohort (cohortes praetoriae); za Gaia neb Claudia zvýšen počet ten, jak se podobá, na 12, za Vitellia na 16. Vespasian obmezil jej na původní, tak že za něho shledáváme opět jen 9 kohort. Po Vespasianovi byla přidělena kohorta desátá, což trvá až do IV. stol. Každá z kohort praetorianských chovala v sobě 10 centurií pěchoty a 10 čet (turmae) jízd v i měla v čele tribuna. Hodností byli p. větší než legionáři, měli také větší plat a sloužili jen 16 let místo 20. Tři z kohort těch byly v Římě ke konání hlídky v paláci císařském, ostatní byly rozloženy po různých místech italských, zvláště těch, kde císař meškal (srv. Suet. Aug. 49). V Římě měly kohorty praetorianské stanoviště své na různých místech, později však za Tiberia k radě ministra jeho Seiana vystavěna pro ně pevná kasárna (castra praetoria) v severovýchQdni části města mimo hradbu před branou Viminalskou a tam všech 9 kohort umístěno (Tac. ann. 4, 2). Tím soustředěním nabyli velikého významu pro říši; neboť oni ve skutečnosti po jistou dobu dosazovali nebo sesazovali císaře. Aby jejich vliv zlomil a učinil je sborem vskutku vybraným, Septimius Severus přivedl ke konci II. stol. legie do Itálie a ustanovil, aby stráž praetorská, kteráž posud doplňovala se výhradně z Itálie a některých provincii pořímanělých, příště vybírána byla ze zasloužilých legionářů, majících delší dobu služební. Toto přeložení do stráže platilo za povýšení. Zrušena byla stráž ta za Konstantina Velikého. RN.

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném