V zimním slunci/Anděl míru
Anděl míru, anděl boží
už se snesl ku tvé hlavě,
jak tu tiše na svém loži
odpočíváš po únavě.

Nezrudnou už oči v pláči,
ret se bolem nezatřese,
čelo už se nezamračí,
ruka k práci nezvedne se.

Slyš, jak zvonek řinčí z dílny
v šeré, mhavé, zimní ráno, —
ale spánek tvůj je silný,
a tvé dílo dokonáno.

Anděl boží, anděl vlídný
prošel síní bez záchvěvu,
a ty ležíš chladný, klidný,
bez bolu, — a bez úsměvu.