Ottův slovník naučný/Jemen
Jemen,  (= , t. j. na pravo od Káby ležící), jedno z nejdůležitějších území Arabie, jižně od Hidžázu od 20° s. š. až po úžinu Báb el Mandebskou. Pobřeží jest ploché, písečnaté, s podnebím velmi horkým. Jinak jest J. zemí skoro veskrze hornatou, jmenovitě směrem k sev.-vých., kdež záp. od Sany nalézají se nejvyšší hory (až 2800 m). V nitru jest podnebí taktéž velmi horké, ale spadá zde hojně deště, ačkoliv se stává, že i celá léta přejdou bez kapky deště. Proto vyvinulo se zde umělé zavlažování, jež provádí se ve velkých rozměrech reservoiry a podzemními stokami. Následkem toho jest zde všude bujná vegetace několikera palem, velké plantáže, na kterých se pěstuje hlavně durrha, a na svazích hor všude plantáže kávovníkové. Ve vyšších polohách rostou rozsáhlé lesy skvostných jilmů a tamarišků s tučnými pastvinami. Řeky a prameny jsou vesměs malé. J. jest  starověku a zde nalézalo se jedno z nejstarších arabských království. R. 529 po Kr. dobyli J-u Habešané, r. 574 Peršané a r. 1517 Turci, kteříž však byli opět zahnáni r. 1630. Teprve od r. 1841 jest J. opět pod bezprostředním panstvím tureckým a tvoří zvláštní vilájet, skládající se z livů kunfudského, hodeidského, sanského a taizského. Má asi na 200.000 km2 750.000 ob. Hl. město jest San'á, mimo to důžity jsou Kunfuda, Lohaja, Beit el Fakíh, Hodeida a Dammar.

Hesla v Ottově slovníku naučném