Večerní písně/12
Tak často mně to připadá,
když přivinu Tě k sobě,
žes k vůli mně zde na světě
a já že k vůli Tobě.

Není to snadné světem jít
a nezabloudit v scestí;
však štěstí v světě největší,
být druhu svému k štěstí.

A má-li král svou korunu,
Bůh má-li svoje nebe
a má-li ptáček jarní háj:
mám já, panenko, Tebe.