Anebo/Krajina
U háje hustá křovina.
Kdos za ní chvátá dolů.
Tam, pole les kde protíná,
bučení slyšet volů.

Ohlížejí se po pánu.
Zbojníci dál je ženou.
Z nich jeden nese halenu
malounko zkrvácenou.

Je polní cesta za lesem.
Uhři se dali po ní.
A pak je ticho. Voní zem.
Les voní. A vzduch voní.

Neběží bílá děvice
tou dvojí řadou stromů?
Nevolá nikdo ze srdce
„Ej, Janko, vrať se domů“?

V jeteli motýl barvitý
k rozletu křídla vzpíná.
A Janko leží zabitý.
Kryje ho rozmarýna.