Devátá vlna/Neznámí hrdinové
Výročí jejich rozruch nepůsobí,
o jejich divech nedovíš se z knih.
Po světě širém roztroušeny hroby
hrdinů neznámých.

Zapadlí. Přes ně úhořem se smeknou,
kdož pochvalují řemeslně ctnost.
A dějepisci suše o nich řeknou:
konali povinnost!

Povinnost konat! Jaká je to svízel!
Jít odhodlaně, když dán povel, v noc!
Tam bít se, zbytek naděje kde zmizel.
Nečekat na pomoc.

Povinnost konat! Jak to slovo mrazí,
když zahalen v něm příliš hořký hrot.
Sejeme, ale símě nevychází.
Pracujem. Kde je práce plod?

Bez hlesu konat posláni své, úkol,
svou všední práci povinnou.
Nečekat vděku, bahno vidět vůkol
a zůstat hrdinou!

Stín slávy ani nemít při svém skonu,
mřít v šeru sychravém.
Jediný voják uctěn z milionů,
a možná neprávem! —

V pokoře vrhnouti se do propasti
a zajit do stínu.
Ó běda nám, mít nebudeš-li, vlasti,
neznámých hrdinů!