Ottův slovník naučný/Ábrányi
Ábrányi: 1)  (starší), rodinným jménem  (* 1820 – † 1850), maď. belletrista a politický spis., r. 1848 sekretář ministra Bartol. Szemere. – 2)  (mladší), básník a belletrista, syn hud. skladatele Kornéla, * v Budapešti 1851. Psal dramata, básně a romány, od r. 1885 rediguje bell. list »Koszoru«. Přeložil z Byrona Dona Juana, Manfreda. Sbírka básní jeho vyšla r. 1875. – 3)  (starší), hudební skladatel, * 1829 v Szent-György-Ábrányi; v revoluci 1848–49 účastnil se několika politických missií. Počet hudebních skladeb jeho přesahuje 40. Z děl jeho vynikla Zenészeti aesthetika (Aesthetika hudby), A magyar zene sajátságai (Zvláštnosti maďarské hudby). – 4)  (mladší), vynikající maď. romanopisec a publicista (pseud. ), syn před., * 1849 v Budapešti. Z románů jeho jsou čelnější: A titkolt szerelem (Tajená láska), Egyférj philosophiája (Filosofie manžela), Egy modern apostol (Moderní apoštol), A dicsoség bolondja (Blázen slávy), A halvány grófnő (Bledá hraběnka) a dramata Percival, Rövidlátó (Krátkozraký) a j. Po nějaký čas redigoval první maď. belletristický list »Ország-Világ«. Od r. 1884 jest členem sněmovny poslanecké, hlásí se k mírné opposici a jest jejím vynikajícím řečníkem. Z románů jeho byly některé do cizích jazyků přeloženy. Bbk.

Maďaři v Ottově slovníku naučném