Marnosti/XVII
A chceš-li, můžeš srdce zvolna jíst
a rozum časem zakusovat k tomu.
Toť půvabné je! — Ale u sta hromů:
Na konec přijde přeci Antichrist.

Své srdce jez. To dlouho trvat může.
Svůj rozum časem. V dobré špižírně
trávíš své dny: oh, pod okny jsou růže
k hostinám velkým voní nesmírně.

V špižírně dobré, smutný bonvivant.
Tak. A jsi vesel. Jen ten dlouhý čas!
Což nebylo by líp vše rázem dáti?

Své srdce dal jsi, dej teď rozum zas.
Sál k orgii je právě přichystán.
Řečníci budou vzletně děkovati!