Výbor z písní a ballad/Břehy Doonu
Vy břehy, lesy na Doonu,
   jak můžete tak krásné kvést,
jak zpívati, vy ptáčata,
   když mně tak smutno, smutno jest!
Mně srdce zlomíš, ptačátko,
   v tom květném hlohu zpívajíc,
těch blahých dnů mi vzpomínáš,
   jež nevrátí se nikdy víc.

Já bloudila jsem u Doonu,
   kde réva růži objala
a každý pták o lásce pěl
   a já si o své zpívala.
Já růži s trnem utrhla
   tak vesele, tak bezděky, —
hoch nevěrný mi růži vzal
   a trn mi zůstal na věky.

de:Die Ufer des Doon
en:The Banks O' Doon (3rd version)