Ottův slovník naučný/Donská oblast
Donská oblast (), jihových. část Ruska mezi guber. saratovskou, astrachaňskou, stavropolskou, obl. kubáňskou k moři Azovskému, má na 164.607 km² 1,896.113 ob. (1885), z nichž 98 % Donských kozáků a Rusů, 2 % Kalmyků a něco málo Němců. Země na levém břehu Donu jest jednotvárná step s půdou solnatou, málo úrodnou, rázu aralsko kaspického, přecházející jen na severu při Medvedici a Chopeni ve vyšší kopčinu; na pravém břehu donském zdvihá se mírná pahorkatina, která se za Doncem rozšiřuje v  (v. t.). Kromě Donu a jeho přítoků (Choper, Medvedica, Kovlja, Čir, Donec, Sal a Manyč) vlévají se do Azovského moře, které tu oplývá bohatstvím ryb, jen menší pobřežní říčky, z nichž vynikají: Kalmius, Mius a Jeja. Půda na pr. bř. Donu jest velmi úrodná, i nemusí býti ani mrvena, ale kozáci kromě vinařství nevěnují polnímu hospodářství mnoho péče, zabývajíce se více chovem dobytka, zvláště koní, pro které zřízeno jest 782 hřebčinců (1882), kdežto Kalmykové vynikají chovem skotu. Průmysl jest nepatrný, ale obchod dosti čilý. D. o. jest pod správou atamana kozáckého, jenž sídlí v hl. městě Novočerkasku, a rozdělena jest v 9 okruhů: čerkaský, první a druhý donský, ustmedvedický, choperský, donecký, miuský, salský, roztovský a taganrožský. Ft.

Rusko v Ottově slovníku naučném