O statcích a pracích nehmotných/6
Není těžko pozorovati, že pravidlo, kteréž Smith ustanovuje, netoliko není naskrze pravdivé, ale že ani na práce všech těch stavů, jež Smith tuto sám uvádí, se nehodí.

Tak není zajisté pravda, že těmito pracemi nepovstávají nově cennoty, pakliže jinak je cennota jaká tam, kde se naiézá užitečnost, jenž je spolu vzácná ; zajisté utvořil učitel novou cennotu, zplodiv ve hlavě svého žáka novou vědomost užitečnou a spolu vzácnou; — a jestliže utvořil novou cennolu strojník zhotovivši stroj, jímž se výrobky užitečné vyvésti dají, jakž by se totéž nemohlo a nemělo rovným právem říci o učiteli, jenž utvořil novou známost, kteráž tu samu službu koná?

Když tři vstupují ve spolek k založení továrny, tu jeden vloží do spolku svoji půdu a stavení své, druhý jistý kapitál, třeti jediné svoji známost průmyslu a nabytou zkušenost.

Ujednali se mezi nimi, že se výnos stejně mezi ně rozdělovati má, vysvítá z toho patrně, že všickni ve spolek vstupující poklady své za cennoty sobě rovné považovali, a kdyby řekl, že vědomost třetího není cennota, tvrdil by že tento třetí ostatní dva ošidil, co však čelí proti pravidlům vůbec uznaným o nabídce a poplávce, jenž jsou jediní soudcové cennosti, ba i proti prostému rozumu.