Ottův slovník naučný/Catalan
Catalan [ka-] , mathematik franc. (* 1814 v Bruggách). Absolvovav polytechniku stal se professorem v Châlons-sur-Marne. Brzy přesídlil se do Paříže a založil tu r. 1838 s Pagèsem, Sturmem a Lionvillem proslulou École préparatoire Sainte-Barbe. Téhož roku jmenován repetitorem a později examinatorem na polytechnice, kterou r. 1852 opustil, nechtěje složití přísahu Napoleonovi III. Byl pak učitelem mathematiky na některých ústavech soukromých, až r. 1865 povolán na universitu v Lutichu a působil tu po 20 let jako výtečný učitel i učenec. Uveřejnil množství prací v časopisech odborných (Nouv. Annales, Journal de Liouville, Journal de l’Ecole polyt., Nouv. Correspondance mathématique, kterou r. 1874 C. založil) a ve sbornících akademických (Comptes rendus, mémoiry akademie belgické, lutišské, petrohradské, dei Nuovi Lincei aj.), prací to, vztahujících se k nejrůznějším oborům vyšší analysy a geometrie. Vydal též řadu spisův elementárnych, razících dráhu moderním názorům mathematickým, zejména: Èléments de géometrie (2. vyd. 1843—65); Théorèmes et problèmes de géom. élémentaire (6. vyd. 1852—79); Traité élém. de géom. descriptive (5. vydání 1852—81); Manuel des aspirants du baccalauréat ès sciences (5 dílů, 1852, 2 sv., 12. vyd.); Manuel des candidats à l’Ecole polytechnique (1857, 2 sv.); Traité élém. d. séries (i860). Žije dosud v Belgii, jsa literárně činným. Ocenění činnosti jeho podal Mansion v Mémoires de la Société royale des Sciences de Liège, 2. serie, svazek XII. Sd.