Ottův slovník naučný/Patrik
Patrik (Patrick, Patricius), apoštol a národní světec Irska (* 373, dle jiných 377 nebo 387 – † prý 460 nebo docela až 493). Jmenoval se původně , otec jeho byl diakonem a měl malé hospodářstvíčko v Bonavem Tabernice (nyn. Kill-Patrick) ve Skotsku, kde prý se P. narodil. Zde byl 16letý P. mořskými loupežníky uchvácen a odveden do Irska, z kteréhožto zajetí po 6 letech uprchl a odebral se do Francie, kdež stal se mnichem a vysvěcen byl na kněžství. R. 432 přišel do Irska, kdež jal se obraceti pohany na víru křesťanskou s takovým úspěchem, že pokřtil 12.000 osob a založil 365 kostelů, klášterův a klášterních škol. Po 20letém apoštolování usadil se kolem r. 454 v Armaghu a zemřel v Saulu nedaleko Downpatricku, kdež jeho pozůstatky byly chovány až do reformace. Jeho spisy, z nichž pokládá se (ač ne jednohlasně) za pravou Confessio (jakási autobiografie), vydali Ware (Dubl. 1656), posléze Wright (2. vyd. Lond. 1895). Jeho životopis napsali Todd (1863), Cusack (1870), Morris (4. vyd. 1890), Newell (1890) a Sanderson (N. York 1894). Svátek jeho připadá na den 17. března.

Lidé v Ottově slovníku naučném