Ottův slovník naučný/Le Flô
Le Flô , generál a státník franc. (* 1804 v Lesneveně — † 1887 v Néchoatě), navštěvoval vojen. školu v Saint-Cyru (1823—25), sloužil v armádním sboru africkém, kdež v l. 1830—48 povýšil až na brigádního generála. Vrátiv se do Paříže opustil dráhu vojenskou. R. 1848 jmenován zástupcem republiky v Petrohradě, v bř. r. 1849 zvolen byl do národního shromáždění, v kv. t. r. do sboru zákonodárného. Na poč. let 50tých byl monarchistou podporuje snahy Napoleonovy, později však změniv přesvědčení stal se opět republikánem. Proto byv uvězněn r. 1851 vypověděn pak na poč. ledna r. 1852 z Francie i žil v cizině (hl. v Belgii a v Anglii) až do r. 1857, kdy povolán zpět do vlasti. Po sesazení císaře r. 1870 povolán z politického ústraní svého do nového republikánského ministerstva jakožto ministr války, kterýmžto úřadem ověřen i za ministerstva Thiersova. V srp. 1871 jmenován francouzským vyslancem při ruském dvoře, v kterémž úřadě setrval až do svého odvolání r. 1879 těše se veliké oblibě u cara Alexandra II. Nejlépe dokázal svou diplomatickou obratnost r. 1875, kdy za pomoci cara Alexandra II. podařilo se mu zhatiti výbojnou politiku Bismarckovu, směřující k nové srážce mezi Německem a Francií.