Ottův slovník naučný/Fósforos
Fósforos (, ) v řeckém mythu: 1) F. příjmí bohyně Artemidy.
2) F., též Heósforos (, jitřenka), syn Astraia (t. j. hvězdnatého nebe), dárce rosy, jako matka jeho Éós, zoře, kterou prý předchází s pochodní v ruce. Afrodité jej prý unesla v útlém věku a ustanovila nočním dozorcem svého chrámu, t. j. nebes. Římský název jitřenky  jest asi překladem z řeckého; jinak zván  (záře). Již záhy staří poznávali totožnost jitřenky s večernicí (řec. , řím. ); mezi filosofy vyslovil to Pythagoras nebo Parmenidés, mezi básníky Ibykos. F. a Hesperos představováni pak jako bratří, podobně Dioskurům. Jako F. u Řeků k Afroditě, tak v Římě měl Vesper zvláštní vztah k Veneře, kdežto Lucifer pokládán za hvězdu Iova neb Iunony Luciny. Krása obou velebena obecně; Hesperos pak vzýván zvláště ve svatebních písních jako průvodce, jenž nevěstu uvádí v náruč ženichovu. klk.

Hesla v Ottově slovníku naučném