Poesie (nová řada)/Verše na cukrátka
Tak bylo před mnoha lety,
já sypal verše i květy
všem dívkám sladce,
mé slovo, mysle si, chudé
neb květ že přece jen zbude
jim ku památce.

Já věřil, jak věří mládí,
že moda nevynahradí
mysl a cit,
že srdce třeba jen málo
by sotva štěstí as vzalo
dívce neb klid.

Já mněl, že anděl to jistě,
don Quijote na každém místě
jsem loutku ctíval,
vždy hotov, smrtící zbrojí
spět za Dulcineu svoji
v zápasů příval!

Leč frašku teď ze salonu
co člověk dobrého tonu
již naskrz znám,
požitek srdce — ni zmínky,
jej měním na cukrovinky
      v klín dam.

Poezie

pl:Karmelkowy wiersz