Pojď k oknu
Pojď k oknu půjdeme
a tiše položíme oči do daleka
na všechny lesy hluboké a studené

Tma v tvářích trav ta hlava Medusina
jen pro tu jednu malou píseň pohledět
a čekat až k nám přijde zima

S rubáškem radosti se vetře do krajiny
a všechna města rázem promění
podkovy na nohou a na obočí jíní

Ach bílá otčino můj otec nežije
už dlouho na něm leží zlaté listí
které mu dobrý podzim svál

Za zbylé ostatní tě prosím: stiskni je
dej dětem sladké sny a nás nech čísti
v tom co nám navždy osud zanechal

5. X. 1938 Praha.

Poezie