Ottův slovník naučný/Padovano
Padovano: 1) P., vlastně , zvaný také  nebo , malíř a architekt italský (* 1539 ve Veroně – † 1596 v Padově). Záhy přišel do Padovy, kde seznámil se s Tizianem a Veronesem, kteří mu opatřili přístup ke dvoru římskému. V pracích jeho, jež prováděl s velikou snadností, zřejmý jest vliv Veronesův, ale přes to měl přece takový úspěch, že byl zahrnut zakázkami. Pro universitu v Padově maloval Ženy u hrobu Kristova, pro kostel del Carmine obraz Papež schvaluje stanovy řádu karmelitánského, jejž mnozí přičítali Tizianovi, pro kostel sv. Barnabáše v Benátkách obraz Sv. Barnabáš, nejlepší to jeho práce a z nejpozoruhodnějších obrazů té doby vůbec. Teď je v museu benátském. Z prací architektonických vyniká Villa Montecchia v Padově.

2) P., vlastně , syn před., malíř ital. (* 1580 v Padově – † 1643 v Benátkách). Ztratil velmi záhy svého otce a maje velikou náklonnost k malířství, vzdělával se většinou sám podle prací Tizianových a Pavla Veronese. Byl činný nejvíce v Benátkách, kde také jest veliké množství jeho prací, obrazů to oltářních. Některé jsou také v Padově a v některých obrazárnách evropských. Vynikají vesměs prostotou koncepce a důstojnými posicemi postav, vzácnými již v těch dobách, kdy škola benátská upadala v manýrovanost. Nejlepší jeho obraz jest Svatba v Káni Galilejské (1622), malovaná pro refektář San Giovanni di Verdara v Padově, nyní v Akademii benátské. Mimo to pro Benátky maloval: Oběť Ifigenie, Smrť sv. Jana Evangelisty, Santa Maria della Salute, Sv. Dominik tišící bouři, Kristus nesouci svůj kříž, pak v drážď. galerii Judita s hlavou Holofernovou (také v cís. galerii vídeňské), z nejlepších jeho obrazův.