Ruch (almanach 1870)/Noc
Buď vítaná, ty bohyně,
královno nejmocnější,
jejížto rámě žehnané
všem vzdechy ukonejší.

Tvůj jemný plášť tak širošír,
tu skvěle ustříbřený,
a jindy zase přetemný
a mráčky zavroubený.

Srpový krášlí diadém
tu uhlazené témě,
a jindy diamantů sbor
z vrkočů září jemně.

Přeněžné tvoje náručí
se nad obzory klene
a lidstvu líce celujíc
oblaží unavené.

Tu ptáčkem mysl stává se
a v kraje zaletuje,
kde slasti sotva tušené
kraj divný vyluzuje.

Ó chvíle, chvíle přešťastné —
velebné chvíle snění,
kde svým a bez pout bývá duch —
ó trapné probuzení!

Poezie
Ruch