Moderní básníci francouzští/Dítě čte
Když poprv písmenky se dítě učí znáti,
tu řecké, latinské, héhrejské knihy schvátí,
cit divný, v knihovnách se chvějí díla všecka
i divy Francie i arcidíla Řecka,
prs věčný kojenci, jenž po věděni žízní!
K hodinám neviděn vždy přijde Rabelais, v přízni
má Virgil hošíka a dobré slovo v taji
mu řekne ve škole, kam v klec ho zavírají,
Sofokles hněvá se, když učitel se mračí,
by napověděl mu, se přes lavici tlačí,
Molière s Cervantem za učitelů zády
vždy pozor dávají, a když pak čtenář mladý
zná všecky písmeny, tu Juvenal se shýbá.
Plaut tleská v ruce své a Calderon ho líbá.
A prstem písmenu když druhou v celek spojí,
tu Homer v nebesích jak dub se chví, vždyť v roji
svých mocných haluzí zas mladé hnízdo tuší.
A slovo ze slabik když vysloví, ples v duši
zří velký Ayschil naň a k Dantovi, jenž v dumy
jest vhroužen s Lukreeem, dí Shakespeare: Již číst umí!

Poezie