Ottův slovník naučný/Paalzow
Paalzow: 1) P. , spisovatelka něm., roz.  (* 1788 v Berlíně – † 1847 t.). Provdala se r. 1816 za pruského majora P-a, s nímž se odebrala na Rýn, ale po pěti letech dala se rozvésti a žila potom v Berlíně u svého bratra, malíře Vil. . Svoji pověst založila románem Godwie Castle (1836, 3 sv. ve Vratislavi, anonymně; 8. vyd. Štutg., 1884), po němž následovaly nejlepší její práce St. Roche (Vratisl., 1839, 3 sv., 6. vyd. Štutg., 1884) a slabší romány Thomas Thyrnau (t., 1843, 3. sv.; 7. vyd. t., 1888) a Jacob van der Nees (t., 1847, 3 sv., 3. vyd. Štutg., 1874). Velmi dovedně a jistě uměla ovládati látky historické, jichž užívala ve smyslu aristokratické romantiky, a s jistou šířkou a optimistickým názorem spojovala jemný pozorovací talent a svrchovaně jasný, propracovaný sloh. Pozdější její pokusy řešiti problémy psychologické nedařily se jí. Souborné vydání jejích spisů vyšlo několikráte (naposledy ve 12 sv. v Štutgartě, 1884). Srv. Ein Schriftstellerleben, dopisy jejímu nakladateli Josefu Maxovi (Vratislav, 1855).

2) P. , fysik něm. (* 1823 v Rathenowě), stal se r. 1856 učitelem fysiky na dělostřelecké a inženýrské škole v Berlíně, kde se též habilitoval jako docent na universitě. V letech 1868–69 působil na universitě v Bernu, odkud se vrátil zase do Berlína. R. 1873 povolán za professora fysiky na techniku a vojenskou akademii v Berlíně. Experimentální práce P-ovy, z nichž některé provedl společně s H.  a H. W. , jsou většinou z elektřiny. Studoval zejména výboj elektrický v účincích jeho tepelných, světelných a magnetických, určoval galvanickou vodivost kapalin a zjemnil velmi důmyslně měření intensity proudu střídavého užitím principu bolometrického. Práce P-ovy uveřejněny jsou většinou v Poggendorffových a Wiedemannových Annalech. nvk.

Lidé v Ottově slovníku naučném