Poesie sociální/Revoluční píseň z konce XVI. století
Vzhůru, Čechové, mužně se strojte
a rotě mnišské šidit se nedejte;
nespěte, než bděte,
tu rotu mnišskou vyžeňte!

Vzhůru, Čechové, k dílu se mějte,
jací jste u víře medle se znejte,
netrpte zlehčení,
cizinci vás už shlcují.

Neb své peleše nově stavějí,
na Jana Žižku zapomínají,
že je ten vyhnal ven —
opět je čert k nám poslal sem.

Kdes, Jene Žižko, na ty jezovce,
abys jim přišpendlil palcátem věnce?
Přijde zas, vstane čas,
nastane mnichům hořký kvas.

V kterém zákoně se toho dočtli,
že nás nehodné té krve počtli.
Nechť poví, netají:
proč nejsme té krve hodni?

Co pak to činějí roty papežské,
že opustily stavy manželské?
O lháři, svůdcové,
práva dobrého škůdcové!

A což ti popi s tou holou hlavou
octnou se v pekle s tou rotou všeckou;
s mnichy a Jezovci
vytopí si ďábel svých pecí.

Lidová slovesnost
Poezie