Ottův slovník naučný/Pikhart
Pikhart , spis. čes. (* 7. dub. 1861 v Třebíči na Moravě). Vystudovav nižší gymn. v Chrudimi, vyšší gymn. a práva v Praze, vstoupil do státní služby; nyní jest tajemníkem při soudě zemském v Praze. Vynikl jako překladatel velmi četných děl španělských; zejména přeložil: Juana Valery Doña Luz (Praha, 1894); Armanda Palacia Valdésa Idylla nemocného (t., 1897, u Otty); B. Péreza Galdósa Nazarín (t., 1897); P. Luisa Colomy Maličkosti (t., 1897); D. Diega Hurtada de Mendoza Lazarillo z Tormes (t., 1898, u Otty); Cervantesův Don Quijote de la Mancha (t., 1899, u Otty); José Zorilly Don Juan Tenorio (t., 1902, u Otty); D. Emilie Pardo Bazánové Úhelný kámen (t., 1902, u Otty). Mimo to vydal (1900) překlad Heineovy Knihy písní. Drobné práce původní a překlady uveřejňoval v »Čes. Politice«, »Hlasu Národa« a zejména ve »Švandovi Dudáku« (veršem) pod chiffrou .

Pikhart