Česká čítanka pro druhou třídu škol středních/Česká pořekadla
Čije kosa kámen. — O prst by jej ovinul. — Nechtěl s barvou ven. — Vytřel mu zrak. — V ústech med, a v srdci jed. — Ani slámy křížem nepřeloží. — Pilen práce jak zajíc bubnu. — Vetší než narostl (daleko nad náležitosť o sobě smýšlející). — Div z kůže nevyskočí. — Ten den levou nohou vstával. — Každý svou hude. — Má na něho s vrchu (s kopce). — Vetu za vetu. — Jako by mu ve mlýně hudl. — Ať si to takové, nebo makové. — Mluví jako slepý o barvách. — Chytá lelky. — Hledá včerejšího dne. — Kam vítr, tam plášť. — Jistý, jako v koši voda. — Do lesa dříví voziti. — Ryby na lep, ptáky na udici lapati. — Na zajíce s bubnem choditi. — Kozla zahradníkem udělati. — Jakoby se mne hora spadla. — Jest na váhách (na rozmysle). — Vzal nohy na ramena. — Nepáleným popelem koho (někomu záda) posypati. — Je kosť a kůže. — Svítá mu v žaludku. — Vlk se zmíní, a on v síni. — Pověděl mu, zač je toho loket. — Milý, nestřílej stoupou do nebe (zpozdile nehroz). — Jehly hledaje svíčku spáliti. — Teče mu na pec. — Má z toho polízanou. — Ocitl se na korábě. — Loňského sněhu vzpomínati. — Počkej, až kohout vejce snese. — Z komára vola udělati. — Jeden za osmnáct a druhý beze dvou za dvacet. — Pěšky jako za vozem. — Už to vrabci po střechách zpívají.

Lidová slovesnost
František Ladislav Čelakovský