Pomalý epitaf
Těžký je básníkův stůl.
Těžké je okno, průsvitné prsty,
jež úzkost svírá.
Zrak tíhu uhranul,
slyšíš ji těžce růsti.
Těžká je víra.

Až půjdeš okolo místa, jež znamená
znamínkem přesmutným
pochvu života jeho,
nedej se, nedej se zlákat jím
od všeho zlého.
A zůstaň vztyčena.

Najednou zavane velký van,
zatočí se a zmizí,
naplněn zcela mlčením.
Tobě a nebi šifrován,
sdělení ryzí,
nebude víc, ale nebude míň.

10. II. 1940.

Poezie