Vlastenský slovník historický/Nárok
Nárok, v právnictví staročeském 1) žaloba ze zločinu, při čemž o hrdlo šlo, v užším smyslu žaloba ze zlodějství a loupeže. — 2) Pohledávání práva na něčí věci, odpor. Dědictví, které kdo bez odpora a n-u drží (Všehrd). Těch statků byv přes léta zemska bez nároků v pokojném užívání (2. Apol. 63).