O českém románu novodobém/Předmluva
Od mnohých pánů, kteří poslouchali moje přednášky o českém románu novodobém v universitní extensi v Karlíně a ve Slaném, bylo projeveno přání, abych tyto přednášky vydal tiskem. Odhodlal jsem se k tomu tím ochotněji, ježto nemáme dosud v literatuře naší knihy, která by v souvislosti o osudech českého románu poučovala.

Úzký rámec šesti přednáškových hodin, v nichž mi bylo o českém románu pojednati, nutil mne obmeziti se jen na zjevy nejvýznačnější; zejména z bohaté literatury románové doby současné mohl jsem vybrati poměrně jen málo spisovatelů, chtěl-li jsem o jejich knihách aspoň několik slov promluviti. Celou řadu románopisců, jichž spisy jsou ozdobou naší literatury románové a stejným právem by zasluhovaly obšírnějšího výkladu, bylo mi vynechati, neměl-li jsem přestáti na pouhém výpočtu jmen a knih.

Maje na zřeteli posluchačstvo z vrstev co nejširších a jeho poučení, přihlížel jsem hlavně k obsahové stránce spisu, komposiční a formální stránky co nejstručněji jsem se dotýkal.

V PRAZE v měsíci květnu 1902.