Soumračnem věku/Dnové
Někdy usmířeni se vším vycházeli na staré arkýře zvetšelých budov,
zářili a plakali zelení jara a plakali slunečními paprsky.

Někdy zakuklení přišli a přišedše pohřbívat
vynášeli řady rakví z naší duše oddychujíce.

Někdy se zasmáli jako děti, udivení,
když vnikli v tajemství obnošených hraček.

Někdy si zahráli na rozumné, protekční ďábly,
slibující nám slávu, úsměv žen a vítězství.

Někdy nás přepadli jak vrazi ze zadu
a rdousíce nás, využitkovali výkřik náš pro morálku.

Někdy nám namluvili nejhloupější anekdoty,
aby nás usvědčili, že hloupnem a stárnem.

Někdy nám zjevili ty nejvážnější pravdy,
bychom jim nikdy, nikdy neuvěřili.