Padesát deklamovánek pro mládež/Holubice a straka
Vedle hostinského práva
navštívila straka páva
    s holubicí
    společnicí.
„Jak se líbil Jemnost paní
krásný páv dnes u snídaní?“
    Straka slova začala,
    když se domů kasala.
„Já div nezhynula zlostí
nad tou sprostou nádherností.
    Takového vypínání —
    totě k žluči, k nevyslání!
Ani viděti ho nemohu!
K tomu — kouklas se mu na nohu?
    Puklaby jsi smíchy —
    předceť tolik pýchy !
O hlasu — to hanba mluviti!“
    „„Nevím, pozoru jsem nedala,““
    holubice jemně zvolala;
„„byloť mi se velmi diviti
    hlavy vznešenosti,
    barev velebnosti!“
Tak to skoro bývá:
    Zlostný na zlosti,
    ctnostný na ctnosti
u jiných se dívá.