Původní bajky/Muchomůrka
Hleďme muchomůrku! Lhářku!
Obarvila svoji tvářku
pěknou barvou červenou,
sedla v trávu zelenou.

By neměla klobouk lysý,
dala pod něj lupínky si;
na třeň útlou, hebounkou,
vzala barvu bělounkou.

Hlehle, jak se fintí, šňoří!
Pýchou v tváři jen jen hoří,
myslí, že ji neznáme —
ale my se nedáme!

Víme, jak je plná jedu,
třeba pěkná od pohledu.
Celý svět ji dávno zná,
každý se jí vyhýbá.

Docela zlým však nic není,
i v ní pro nás naučení:
„Dbej, by svět tě v pravdě ctil,
čím se zdáť chceš, bys tím byl.“