Marnosti/II
I navštívil jsem dobré mládí.
Pozdravil, smál se, poused’.
Své postuláty říkalo mi.
Já však jsem nechtěl rozumět.

O špatných časech přemýšlel jsem,
životě, který pomíjí.
Nad mojí hlavou měsíc vyšel
s galantní fysiognomií.

Galantní úsměv vrhal v kosmos.
Galantní úsměv v kosmos pad’.
A — jak zřím mostu přes zábradlí,
slyším tam kohos žalovat!

Nějaký bůh tam dole plakal,
že byla touhou bledá noc.
Nějaký bůh tam protestoval,
strážníka volal na pomoc,

by střežil ctnost a dobré mravy
a zdravý rozum tisíců,
dbal nad frivolním počínáním
laxních a svůdných měsíců.