Poesie (nová řada)/Nebylo nic na počátku
Nebylo nic na počátku
než tůň světa temná, pustá —
leč v ní blýskly černé oči
a ta svěží, růžná ústa.

Od pohledů, od ruměnce
vznítila se hvězdná zoře,
a když první řekla slovo,
země vyšla z hlubin moře.

Když k ní shlédla tmavým okem,
na rtu smích — roj zlatoperý
vzlétl motýlů a ptáků,
a květ z půdy pučel sterý.

Avšak dosud člověk scházel,
kol jen mrtvou hlínu zříti —
konečně též vroucím, žhavým
polibkem mi vdechla žití.

Tak jsem v život probudil se,
zázračným tím krajem zpilý,
— leč mne rovněž, jako jiné,
z toho ráje vypudili.

Poezie

pl:Na początku