Články ze Slovana/Pozorovatel politický (13)
- Dán jest nám následující spis k vytištění: č. 193.

Pánu Karlovi Havlíčkovi, vydavateli časopisu „Slovana“.

V německých pražských novinách od 2. srpna o. r. č. 181 se vynachází následovní prohlášení c. k. vojenské komise na Hradčanech:

„Poněvadž se z vyšetřování Davida Tausiga, obchodníka v šatstvu projevilo, že pro zapovězenou držbu zbraně z pouhé náruživosti udán byl; vidělo se vys. presidium c. k. zemského vojenského velitelství určena, Davidovi Tausigovi po přestálém třídením arrestu další část určeného trestu do čtyr měsíců prominouti.

Což Vám k opravení článku předmětu tohoto se týkajícího v sešitku od 3. srpna b. r. Vašeho časopisu „Slovan“ na stránce 725 (dole) obsaženého sděluji, při čemž Vás mocí § 17. zákona od .3. března 1849 žádam, byste tuto opravu do příštího sešitku časopisu „Slovan“ přijmul.

- Byli bychom sice i bez vybídnutí podali tuto další zprávu o osudech p. Tausig-a, byli bychom však neopomenuli přidati následující uvážení:

Jest to podivný způsob pořizování spravedlnosti, když vlastnosti žalobníka a udavatele mají míti nějaký vliv na osud obžalovaného, ovšem, conditio sine qua non, jestli žaloba byla pravdivá. Chování zbraně jest v Praze zapovězeno, p. T. měl zbraň schovanou (jinak zajisté odsouzen býti nemohl) jest-li jej tedy udal někdo z náruživosti neb bez náruživosti a jest-li se vůbec na ten neb na jiný způsob úřadové vojenští dověděli o přestupku pana T., jaký to může míti vliv na jeho potrestání? - Divno jest tedy, že se ve výroku udělení milosti ona náruživost žalobníkova za příčinou odpuštění trestu udává. Divno jest nám ovšem také vůbec odkud páni komandující v obležení nabyli práva, dávati milost odsouzencům, práva to jedině JMC. přislušícího! Zdá se nám, že to jest jen starý šlendrian a napodobení J. Ex. pana maršála Windischgrätze, který ovšem ve Vidni začal udělovati milosti; zapomíná ale, že tenkrát byl Alter Ego. Pan komandující v Praze ale není žádný Alter Ego místo JMC. a tedy nemá předně žádného ústavního práva udělovati milost, neboť skrze obležení nejsou práva JMC. příslušící vyzdvižena: tím méně ale má právo před zdravým rozumem udělovati milost Pavlovi proto, že Petr je náruživec. Toť by konečně přišlo soudnictví v obleženosti tak daleko, jako v onom slavném místě, kdež kovář sice pro vraždu oběšen býti měl, z ohledu toho ale, že tam jen jednoho kováře, ale dva krejčí měli, jeden z oněch dvou krejčí za kováře na šibenici přišel.

Jak k tomu přijdou ostatní, kteří pro držení zbraně odsouzeni jsou, že také oni neměli štěstí udáni býti od náruživce, a že proto celý trest přestáti museli a žádnou milost neobdrželi?

Musíme tedy doložiti, že jako bylo odsouzení pana Tausig-a zbytečné, tak zase na milost dání nedůstojné před očima opravdivé a rozumné Spravedlnosti! -

- „Bývajíť celí národové, i celé stavy neb i jednotlivé osoby v takovém stavu a v takových okolnostech, ve kterých zjevně násilné protivení se proti škůdcům rovno jest samovraždě. Tak jako vůdce vojenský maje slabší vojsko, nesmí se do rozhodné bitvy pouštěti, nýbrž rozličnými obraty, upevněným ležením a dobrým položením se tak dlouho se bude udržovati, až mu šťastnější okolnosti dovolí na nepřítele udeřiti: též tak musí se často národové, stavy neb i jednotlivé osoby na pouhé zákonní hájení svých práv, na protestaci proti utrpeným křivdám, na bránění se proti plánům protivníka obmeziti, poněvadž by při těžkých okolnostech, při veliké moci škůdcově a při vlastní slabosti, každá rozhodná bitva pošetilostí byla a nešťastným hrobem právě těch horlivě hájených práv a svobod. - Historie nás naučila již často, že se právu nedostane vždycky vítězství, aniž křivdě ta pomsta a trest, kterou zasloužila.“

Takové ponaučení nám dávají vládní noviny „Reichszeitung“, a musíme se přiznati, že jsme v nich ještě málo čtli tak rozumných zásad. „Reichszeitung“ sice toto myslí o Šlesvíku, nebude však nikomu zabráněno též i pro sebe se z toho poučiti. Kromě toho dodává ještě „Reichszeitung“ „nic prý nás nenaplňuje tak velice zármutkem, jako když vidíme šlechetný zmužilý národ tak zcela důvěřovati zplesnivělým pergamentům," s kteroužto sadou též velmi spokojeni jsme, když se všeobecně na každého béře.

- Jeden dopisovatel z Hamburku nám nedávno velmi strachu nahnal, píše totiž: „Jestli jeden Rus šlápne na Holštýnskou půdu, vypukne, jak praví nejtišší mužové, taková revoluce v Němcích, proti které byla revoluce roku 1848 pouhé dětinství!“ Nevěděli jsme posud, že by jedna ruská noha takové specificum byla, aby mohla filosofické Německo ještě k většímu dětinství popudit než prováděli r. 1848 ve Frankfurtu. Přiznáváme se, že jsme posud o této tajné síle Rusů nevěděli. Vždyť r. 1849 byla mnohá ruská noha na půdě německého Bundu totiž v Moravě, a nadarmo jsme čekali v Němcích na revoluci. -

- Jeden Bavor - o Bavořích napsal tuším Borne, že jsou ráno Bierfass a večer Fassbier, totiž že prý je Bavor z rána sud pivní a večer sud piva - činí v novinách řezenských velmi patriotický a asketický návrh, aby každý Bavor pil denně o půl pinty piva méně, a peníze zasílal na vojnu do Šlesvíku, čímž by každý nepočítajíc ani neděle, kdežto by se onoho patriotického zřízení ani nežádalo, za měsíc zlatý stř. ušetřil. - Činíme k tomu amendenient, aby raději zrovna to ušetřené pivo in natura Šlesvickým zasílali. -

- Strany obležení již zase nyní se píše, že prý tak brzy ještě vyzdviženo nebude. Stydíme se věru již o tom zprávy podávati, a musíme obecenstvo své žádati, aby ani tomu ještě nevěřilo až budeme psáti, že skutečně vyzdviženo jest. -

- Pan Somšič, známý maďarský politik, vydal nedávno knihu v jazyku německém „Legitimní právo Uherska a jeho krále“, ve které velmi ostře vystupuje proti nynějšímu zřízení Rakouska a proti vládě, zastupuje foederaci.

Novinové články Karla Havlíčka Borovského