Čítanka jaro/Odpověď
Zameškali jsme sníce
na tisíc závratných objetí
A dívenky ty pružné závistnice
které si rády hrají na děti
nás potom mohly neuviděti
když milovaly nevidíce

Na čem to Bože vážíme svůj sen
že nikdy lásku nevyváží
a každý z nás tak neviděn
sám sebe k zemi sráží
Ó dobře poslouchej nač se tě nyní táži
jak je to možné býti nemocen

nemocí tíhy která těžce letí
dolů se tiskne vzhůru jenom hledí
pro hrůzu zapomíná na objetí
pro hrůzu z nekonečné odpovědi
že jenom ti co vědí
jenom ti co vědí
dovedou neviděti

7. III. 1939.