Ottův slovník naučný/Smečno
Smečno, , město v Čechách při žel. dr. Praha-Chomútov, v hejtm. a okr. slánském, má 185 d ; 2531 obyv. č. (1900), děkan. kostel Nejsv. Trojice (ve XIV. stol. far., od r. 1672 děkan.), 5tř. šk., opatrovnu, špitál, pš,, telegraf, četn. stanici, občan. záložnu a cihelnu. Alod. panstvi (6149 ha půdy), k němuž náleží zámek s parkem, dvůr, ovčín, bažantnice, obora s vysokou zvěří, pivovar, majetek Jindř. hr. Clam-Martinice. Zámek, před nímž stojí 2 obelisky z r. 1700, tvoří čtverhran, jest obehnán příkopem, má ráz stavby ze XVI. stol., věž s got. kaplí sv. Anny pochází z r. 1460. V zámku je knihovna, sbírka rytin, v rodinné síni podobizny pánů z Martinic, archiv důležitý pro dějiny XVII. století zejména chová sé tu deník Jaroslava Bořily z Martinic (z r. 1597—1619) a jiné památnosti. Erb městský: v červeném štitě dvě bílá lekna s kořeny, jež drží dva bílí lvi. Ve XIV. a počátkem XV. století připomínají se tu vladykové ze Smečna, r. 1416 koupil S. Markvart z Martinic, syn jeho Bořita vystavěl r. 1460 nynější zámek. Když ze syní nejmladší Jan zemřel, rozdělili se o S. po polovici bratří jeho Markvart a Vilém. Syn pak Vilémův Hynek zapsal svou polovici synům Markvartovým. Nejstarší z nich Jan vyprosil (r. 1510) majestát, že dosavadní ves S. povýšena na městečko a r. 1515 Muncifaj (Mons fagi) povýšeno na město. Při dělení zboží smečenského r. 1536 dostal S. Jan, vnuk Markvartův. Syn jeho Jiřík převzal S. (1571) a přestavěl (r. 1587) kostel. Po Jiříkovi dědil S. strýc jeho Jaroslav Bořila z Martinic. Tento přikoupil konfiskované panství města Slaného a ještě jinými šťastnými okolnostmi získal veliké jmění. Když pak jeho rod po meči vymřel (r. 1798) Frant. Karlem říš. hr. z M., panství smečenské sňatkem M. Anny přešlo na Karla Jos. z Clamu, od kteréžto ddby drží S. hrabata z Clam-Martinic. S. Dolní slulo do r. 1882 Muncifaj, od kteréžto doby jen S. R. 1622 založeny kostelní knihy a r. 1639 bylo město od nepřátel vypáleno, při čemž shořely originály všech privilegii.

Smečno