Ottův slovník naučný/Ofthalmometr
Ofthalmometr (z řec.) jest přístroj, kterým se měří zakřivení rohovky a obou ploch čočky zrakové a jehož po případě lze užiti i k stanovení poloměru křivosti jiných ploch zrcadlících. Známe-li velikost předmětu (P) i obrazu (O) vznikajícího zrcadlem sférickým, jakož i vzdálenost předmětu od plochy zrcadlící (A), můžeme vypočísti poloměr křivosti zrcadla vypuklého dle jednoduchého vztahu:

O-em měří se vzdálenost O, ve skutečnosti vzdálenost obrazů dvou rozžatých lamp, postavených ve vzájemné vzdálenosti P. Veličina O jest sama sebou při plochách silně zakřivených malá a nelze ji měřiti dalekohledem, opatřeným mikroskopickou škálou při okuláru, poněvadž měřené oko není dostatečně klidné. , aby odstranil tuto vadu, sestrojil zvláštní o., který se podobá dalekohledu, konstruovanému však pro malé vzdálenosti. Před objektivem dalekohledu je čtyřhraná skřínka, v niž jsou dvě desky skleněné, stejně silné, zaujímající každá polovici zorného pole. Desky tyto lze otáčeti, každou současně v opačném směru, tak že z původní polohy, kde rovina jejich je kolmá k ose dalekohledu, lze je stočiti o úhel, který lze na 0.1 stupně přesně odečísti na děleném kotouči. Když měříme křivost rohovky, postavíme o. do středu mezi obě lampy a namíříme osou dalekohledu kolmo ku přímce, spojující oba světelné zdroje. V tomto směru pak umístíme oko, jež má býti měřeno, za stínítkem opatřeným otvorem kruhovým. Ve sférické ploše rohovky zrcadlí se obě lampy jako dva světlé body; pozorujeme-li je o-em, jehož desky skleněné postaveny jsou kolmo na osu, vidíme pouze dva tyto světlé body; jakmile se však desky každá jiným směrem k ose dalekohledu nakloní, vzniknou dva dvojité obrazy, jejichž vzdálenost záleží na úhlu, který desky svírají s osou dalekohledu. Úhel tento mění se tak dlouho, až oba dvojité obrazy svými konci se dotýkají; potom se úhel ten změří a z něho vypočte vzdálenost obrazův obou zdrojů světelných čili veličina O.  sestrojil o. s destičkou dvojlomného vápence, kterým vznikaly dvojité obrazy; aby je přivedl do vzájemného styku s jejich konci, zařídil oba světelné zdroje tak, že se podél dělené škály pohybovaly. 

 (1893) nahradil desky o-u Helmholtzova hranolem dvojlomým. 

O-em nazývá se též přístroj, který k rychlému měření astigmatismu sestrojil E. Javal. Podrobnosti viz H. v. Helmholtz, Handbuch d. physiologischen Optik (Hamb. a Lip., 1896). nvk.