Moderní básníci francouzští/Píseň blázna
Ropucha černá na bílé hlíně
dívá se na mne upřeně, líně,
má větší oči než jest její hlava,
to oči, které ukradli mně včera,
když na procházku šel jsem za večera
v tom, jak se moje obrátila hlava.

Můj bratře, lže kdos; ten mne zhubí,
má mouchu mezi zuby
a nohy má a ruce vzpjaté v kříž,
ten ve větru se točí v dálce,
jej s větrem v stálé válce
na mlýně v lese uvidíš.

A onen to můj strýček byl
kdys farář, tolik vína pil,
že slunce z toho zrudlo celé;
vím, bydlel kdesi v chatě ztmělé
a mrtvoly měl v skříních skryté.

Dva křemeny, jak víte,
nám otcem, matkou byly, neb
na místo peněz máme pytel blech
my blázni v třech
za ženy vezmem sobě tancující
tři ženské blázny na hrázi tam při měsíci.

Poezie