Daleko za matkou
Daleko za matkou, daleko, podoby,
obrazu bez rámu jste barvu daly
jak růžek života, jenž vniká za hroby,
celistvost střepinek, jež byly nádobí,
celistvost bez lásky (tváří se, jako by
minulý žal byl malý).

Daleko za matkou, daleko za klínem
a cílem vzdalováni
voníme k propasti, hloubené na jiném
a v nás, ach jenom v nás milenec za synem
umírá milován v hluboce příčinném,
v nemilosrdném zdání.

25. II. 1940.

Poezie