Výbor z Květů zla II./Romantický západ slunce
Jak Slunce krásné je, když vzchází svěží celé,
a jako výbuchem nám hází: Dobrý den!
— Ó, jak ten šťasten je, kdo láskou provázen,
můž’ západ pozdravit, jenž slavný nad sny skvělé!

Já viděl, vzpomínám!… zdroj, brázdu, květu vděk,
mdlé z jeho pohledů, jak srdce, ježto tluče…
— Nuž, běžme k obzoru, je pozdě, běžme ruče.
Ať chytnem alespoň jen šikmý paprslek!

Však marně za bohem jdu, jenžto mizí vzadu;
již neodvratná noc svou rozprostírá vládu,
je plna záchvěvů, zlá, vlhká, černavá;

v tmách vůně hřbitovní se rozšiřují táhle,
má noha bázlivá, na kraji bahna náhle
kol chladné ropuchy a plže smačkává.

de:Der Untergang der romantischen Sonne
en:Romantic Sunset
es:La puesta de sol romántica
fr:Le Coucher du soleil romantique