Ottův slovník naučný/Svítáníčko
Svítáníčko, , typický útvar středověké lyriky milostné, líčí, nejčastěji dramatickou formou, loučení tajných milenců, když se rozbřeskuje zora. Milence probouzívá přítel, jejž zůstavili na stráži, nebo strážce hradní výkřikem, jenž zvěstuje, že jitro se blíží; tehdy všechen žár lásky vzplane naposledy s bolestnou prudkostí. S. vyvinulo se ve staré  jako typický genre pod jménem alba (viz ). S. bylo pak také zvláště v  () mnoho pěstěno a hlavně jako prosté duetto loučících milenců populárni. Nejdokonalejší umělé „“ napsal  pod vlivem francouzským a zabarvil je někde skoro balladicky. Za reformace dostalo se „tageliedu“ zpracování ve smysle duchovním. Rozchod Romea a Julie za noci svatební u Shakespearea a druhý akt Wagnerova „Tristana a Isoldy“ jsou zdramatisovaná s-ka. Srv. Bartsch,  (Freib., 1883); de Gruyter,  (Lip., 1887); Ludw. Fränkel,  (Hannov., 1893); Schläger,  (Jena, 1895).