Zcestí/Ó, nesvlékej se jako růže…
Ó, nesvlékej se jako růže,
ó, nesvlékej se jako had!
Je čas, je čas, jenž nepomáhá,
nebudeš nahá, nikdy nahá,
i kdybys chtěla z vlastní kůže
zimnici vytrhat.

Chci, abys byla zahalena
do svého mrazu, vidět chci,
jak pláčeš, jak se rozechvíváš,
vlasy se k smutku navždy přivaž,
navždy, vždyť nejsi Magdalena,
jsi svatá po slepci.

Ty slepé ruce na tvém těle
už nenaleznou klín.
Pukl jak kukla bez motýla,
už neustýlá, neustýlá.
Ty slepé ruce nepřítele,
zbarvené od malin!

Je čas, je čas, jenž nepomůže
chlad z tebe vytrhat.
Plač, trp a mři, nebudeš nahá,
má útrpnost tě zapřisahá:
nevysvlékej se jako růže,
nevysvlékej se jako had.

8. XI. 1940.