Čítanka jaro/Ohlédnutí
Ó deště tichem rozšumělé
smutno je bez vás stromům v lese
Pročpak vás vítr zase nepřinese
a nenechá vás na znaveném čele?

Jak nádherné to bylo stát
a býti mokrý od hlavy až k patě
mít za knoflíčky kapky na kabátě
s těžkými víčky dešti naslouchat!

Tenkráte mladé vrány z hnízda vypadly
a za pršících teček
běžel k nim zmoklý mraveneček
pozdravovat je tykadly

30. VII. 1939.