Slávy dcera/Zpěv I. Sála/12
Chtěl jsem pěti králů českých trůny,
 bratrů příchod, Vlastu s Libuší,
 chtěl bič boží, kterak do kusí
 střely klásti svoje učil Huny;

Tatry zlaté, Tokaj, ticho luny
 prst se tentýž hráti pokouší,
 ale klamné vždycky do uší
 Mína jen a Mína znějí struny:

Slohem prostým bájky, květy, říše
 psát se jmu, než péro svévolné
 tahy jiné, jiné ruka píše;

Ani řeč má s vůlí kráčet neví,
 a co v spolku lidi nevolné
 srdce kryje, kvapný jazyk jeví.