Moderní básníci francouzští/V strži
V hor záhybu, kde křoví tmí se v strži,
— ó rozpomeň se! — celý kraj kol mlčí,
pod ostružinou ve stínu se drží
tůň vodní, hledí na nás jak zrak vlčí.

Po sedmi letech upomínka tato
proč právě tato ze dna duše vstává?
Proč srdce právě tou je divě jato,
ač přírody kol celá září sláva?

Když z nejsvětějších srdce okamžiků
víc nevryje se v slabé mozky naše
než chabý pocit rozkoše či vzlyku,
jenž novým dojmům ustupuje plaše;

Proč obyčejný případ v našem žití
tak jasně září v minulosti směsi,
proč do snů ještě dojem prostý svítí,
proč lhostejná věc leká nás a děsí?

Ó známe se, duchové tajuplní,
my v sebe sestupujem ve spirale
jak v hvozdě v propast — cosi tam se vlní
v tmách lačné oko na nás číhá stále.

Poezie