Z mého kraje/Cestou
Když stíny dlouhé s listoví se třesou
Do vlhkých cest, a vše spí v lázni parné,
Je sladko bloudit, kam tě nohy nesou
Pod modrým nebem, jež tak jednotvárné
Nad krajiny se rozprostírá ztichlé.
A stromů skupiny a strání svahy
A potoky se vystřídají rychle,
I výspy černé, točící se dráhy.
Neznámou projdeš vsí, kde angrešt voní.
Sem se zajícem střeleným jdou lovci,
A z úvozu, kam sosny větve kloní,
Se v prachu vleče vlnivý řad ovcí.