Kohout plaší smrt/Krajina u nás
Pranýřem je nebe toho kraje
do spánku můra nedočkavě přilétá
na kalváriích bez křížů koral jeřabin se usazuje

Jen na hlavy dětí úcta světel padá
v okruží své nevinnosti tiše spí
bloudí chodec tiskna k srdci hada

Pyšný černý kůň chodí po obloze
z hřívy visí barvy zemřelé
černé růže samá saze

Maličká ve fialkách přikrčena
křídla oškubaná za ošklivost ramínek se stydí
stínem kouřů poplašena

Je to duše toho kraje hlad snů jí z očí civí
život je tu otočením na patách
všichni jsou snem smrti slzám se jen diví

V rosničky zakleté princezny pomněnky tu jí
stín tygrů je loví v rákosinách
jedovatý námel z obilí dítky na své krčky zavěšují