Goetheho vybrané básně/Hotová hostina
Těším se, že máme čest
 míti vzácné hosti!
 Zvěřiny, ryb, ptactva jest
 více nežli dosti.
 Vždyť pak byli pozváni,
 přípověď mi dali.
      Jene, jdi a koukni se,
      proč se omeškali!

Hezkých dětí očinka
budou se tu smáti,
nevědoucích, co to jest
políbení dáti.
Vždyť pak byly pozvány,
přípověď mi daly.
     Jene, jdi a koukni se
     proč se omeškaly!

Paní doufám viděti
bez hněvu a vády,
kteréž muže-mrzouty
přece mají rády.
Vždyť pak byly pozvány,
přípověď mi daly.
     Jene, jdi a koukni se,
     proč se omeškaly!

Mladí páni zasednou
mezi moje hosti,
bohatí však proto přec
bez vší marnivosti.
Vždyť pak byli pozváni,
přípověď mi dali.
     Jene, jdi a koukni se,
     proč se omeškali!

Muže zval jsem uctivě,
jež jen na svou paní
hledí a ne na krásky
vedle ní a za ní.
Vždyť pak byli pozváni,
přípověď mi dali.
     Jene, jdi a koukni se,
     proč se omeškali!

Básníky jsem pozval též
k veselosti větší,
kterým lépe cizí zpěv,
než jich vlastni svědčí.
Všichni stejnou ochotou
přípověď mi dali.
     Jene, jdi a koukni se,
     proč se omeškali!

Nespatřuji nikoho
tady ani v dáli!
Polévka se vyvaří,
pečené se spálí.
Ach, my jsme to zajisté
příliš přísně brali!
     Co si myslíš, Jene, proč
     nám tak udělali?

Jene, běž a nemeškej,
svolej nové hosti!
Každý přijdi tak, jak jest,
na tom mějme dosti!
Již to městem koluje,
zvaní již se berou.
     Jene, jdi a otevři!
     Vidíš, jak se derou!