Ottův slovník naučný/Alber
Alber: 1) (Alberus) , protestantský theolog, přívrženec Lutherův (* 1500 – † 1553). Studoval 1520–21 theologii ve Vitemberku pod Lutherem, s nímž jej povždy vázalo přátelství, zavedl pak v životě velmi pohnutém reformaci do rozličných krajů německých a byl naposled gener. superintendentem v Novém Braniborsku. Znám je zvláště tuhým odporem, který kladl interimu, pak svým spracováním Albizziova díla o shodách mezi životem sv. Františka a Ježíše Krista Der Barfusser Monche Eulenspiegel und Alcoran (s poznámkami). Mimo to napsal několik polemických a satirických spisů proti katolíkům a protivníkům Lutherovým, písně církevní, pak sbírku bajek, většinou aisopských, v německých verších a první něm. slovník Novum dictionarii genus (Frankfurt 1540).

2) A. ., spisovatel, * 7. čce 1753 v Uherských Starých Hradech († v Pešti 31. čce 1830). Jsa členem řádu piaristů a posléze prof. na universitě peštské psal díla přírodovědecká, jazykozpytná a náboženská, zejména: Cogitationes philosophicae de immediato corporum contactu (Vídeň 1783); Institutiones ecclesiasticae (Kaloča 1783); Interpretatio sacrae scripturae (17 svazků, Pešť 1800–1805). Bbk.

Alber