Sepsání války peloponnesské/31.
Korinťané tedy rozhněváni jsouce pro tuto
válku s Kerkyřany, stavěli po té námořní bitvě celý
ten i druhý rok své loďstvo a ozbrojovali je na výpravu
co nejlépe, shánějíce veslaře i s Peloponnesu
i s ostatního Hellenska, za mzdu je najímajíce. Kerkyřané
pak dověděvše se o jejich zbrojení, báli se,
nejsouce totiž spojeni s nižádnou obcí Hellenskou,
aniž zapsáni smlouvou některé, ani Atheňanům, ani
Lakedaimonům. I uznali za dobré uchýliti se k Atheňanům
a učiniti s nimi smlouvu a ucházeti se u nich
o dosažení nějaké pomoci. A Korinťané zvěděvše o tom,
vypravili do Athén též své posly, aby spojením se
loďstva attického s kerkyrským nenastala jim překážka
válku dle své vůle vésti. Když pak obecný sbor
se sešel a k rozporu mezi nima přišlo, mluvili Kerkyřané asi takto: