Moderní básníci francouzští/Jeden za všecky
Neříkej: »Jeden za vše davy,
co zmůž’ tu chudá láska jen?« —
Buď světlem každý ve stín tmavý
a z temnot brzy vzplane den.

Déšť přepad mraveniště z rána,
je kolem rozryl bezděčně,
však mravenců druž nezlekána
zas práci začla statečně.

Bez kvapu, však též bez váhání,
z mravenců jeden každý tam
své zrnko chyt a v suché stlaní,
v byt pevný odnesl je sám.

Nechť každý druh zas těší druha,
tu soucitem, tu vlídností,
nechť blaho celku práce tuhá,
však chleba bude v hojnosti.

Jak, chleba? Nám spíš schází láska,
tou žije člověk nejsilněj’.
Nechť zahalečů dříme cháska,
ty svou pec v noci vytápěj!

Nech věk svůj rvát se vysmívavý,
jak v skepsi se mu uráčí:
Věř, jedno slovo živí davy,
všem srdcím srdce postačí!

Poezie