Ottův slovník naučný/Škultéty
Škultéty 1) Š. , ev. farář a spis. slovenský (* 1819). Počátkem let 40tých zastupoval Lud. Štúra jako náměstek prof. Palkoviče v Prešpurku, potom postupně byl v Tisovci kaplanem superintendenta Jozeffyho, farářem v Rozložné, ředitelem slovenského evang. gymnasia ve Velké Revúci a posléze, od zrušení ústavu toho, farářem na gemerském Kraskově. Š. zprvu česky veršoval v duchu Kollárově obvyklými formami školskými (v Kuzmányově »Hronce«, ve »Květech« atd.), čehož soubor podaly jeho Básně (Prešp., 1840). Již tam však se hlásí také živel prostonárodní, který pak svěže se projevil v mravokárných verších  (Levoč, 1846–47, I.–III.) i povídkách (»«, t., 1846) a v reprodukci lidových pohádek, pojatých do Rimavského »« (Levoč, 1845) i do sbírky Dobšinského (Šťávnice, 1861 a Turč. Sv. Martin, 1880–83, I.–II.). Velmi poučným příspěvkem k dějinám pronásledování Slováků v Uhrách jsou Š-ho  (Ružomb., 1889). K životopisu Š-ho viz Josef Š. v »« VII, 1887, 213 a M. Bodický v »Domu a Škole« IV, 70; o činnosti liter. ve Vlčkových Dějinách lit. slov., 1890, 125 a j. Včk. 

2) Š. , soudobý žurnalista a novellista slovenský, spolupracovník »Nár. Novin«, rediguje »«, do nichž napsal celou řadu biografií (J. Kalinčáka, Dobšinského, Radlinského, Ferienčíka a j.), mimo to píše povídky, zabývá se linguistikou a vydal spis:  (Turč. sv. Martin, 1888).

Škultéty