Výbor z písní a ballad/Můj Jockey
Můj Jockey ze všech soudruhů
   hoch nejhezčí byl v šíř i v dál;
tak vesel hvízdal u pluhu,
   tak švarně si mne v kolo bral.
Měl rád můj útlý, štíhlý vzrůst,
   měl rád mých očí modrý jas,
ba, srdce mi až rostlo z úst,
   když neviděla duše  nás.

Můj hoch se v poli klopotí,
   ať déšť, neb vítr, mráz a sníh,
já koukám volkům naproti
   když domů jdou, on podle nich.
Pak soumrak není daleký
   a on mne k prsoum přivine
a přísahá, že na věky
   jsem jeho děvče jediné.

de:Jung Jockey