Lékařská prohlídka snoubenců
„Národní Listy“ uveřejnily dne 12. m. m. tuto zprávu:

„ Z Cařihradu, 10. února: Bude vydán nový zákon o manželství. Snoubenci se musejí před sňatkem podrobiti lékařské prohlídce. Aby se nikdo nemohl dáti zastoupiti, dá státní lékař, pověřený prohlídkou, prohlédnuté osobě na levé zápěstí razítko, kterým se musí vykázati při oddavkách.“

Je ovšem otázka, jak dalece je tato správa pravdivá, ježto zavedení nucených lékařských prohlídek před sňatkem není tak lehké ani ve státech stojících na vyšší kulturní úrovni než Turecko. Ale i v tom případě, že zpráva postrádá skutečného podkladu, ukazuje, že se počíná pomýšleti na nutnost ochrany zdraví příštích generací kontrolou zdravotního stavu osob, které chtějí vstoupiti ve svazek manželský.

Je ovšem těžké, zakázati někomu založiti si vlastní rodinu, byť i byl nemocen, ví-li o jeho chorobě osoba, která s ním chce tento svazek uzavříti a ví-li též o následcích, které by z toho mohly vzejíti. Pouze v případech samozřejmých, jako při chorobě duševní, která tak jako tak zbavuje svéprávnosti, možno sňatku zameziti.

Zda je proveditelné, nařizuje-li zákon povinnou lékařskou prohlídku obou snoubenců, je ovšem sporné. Spíše by spadala na váhu cesta druhá — mírnější — to jest poučování mladých mužů a žen o eugenice, hlavně o vlivu různých chorob na manželské soužití a na zdraví potomstva. To značí: každý před sňatkem by byl poučen o významu tuberkulosy, chorob pohlavních, alkoholismu a dědičnosti a o účelnosti lékařského vyšetření před sňatkem.

Jistě by poučené ženy samy nebo prostřednictvím svých rodičů žádaly od svých snoubenců takovéto vysvědčení a vykázaly se, aby hrot žádostí byl ulomen — vysvědčením vlastním. Kdyby snoubenci znali, kolik zla bylo nevědomostí těchto věcí do života vneseno, jistě by podobnou samozřejmost nepovažovali za urážku nebo nedůvěru.

Manželství je smlouva — jako kterákoliv jiná — a to smlouva na život. Čím precisnější — tím pevnější a lepší. Moderní výchova dívek již kráčí novými směry, které jsou těsněji navázány na život, než tomu bylo dříve. Ale přece je ještě třeba stále volati a stále zdůrazňovati, aby nezapomínaly, že volba manžela nesmí býti ponechána náhodě, dohození nebo inserátům, nemá-li býti manželský ráj — peklem.

Na sjezdu ochrany matek a dětí v Hradci Králové při hygienické výstavě loňského roku byl vysloven požadavek, aby se výchově dívek před sňatkem věnovala zvláštní péče a aby byl připraven tištěný zdravotnický katechismus, obsahující hlavní hesla eugeniky, který by při žádosti o sňatek oba snoubenci obdrželi na písemné potvrzení asi tak, jako dnes nařizuje zákon o potírání pohl. chorob, aby každý chorý obdržel proti potvrzení od léčícího lékaře tištěné poučení o tom, jak se má chovati, aby nenakazil druhé.

Je to již hodně pozdě, ale přece ještě ne zcela pozdě. Bylo by to jakési poslední memento, které by upozornilo ještě před uzavřením sňatku na to, co předchozí výchova měla ženám i mužům vyložiti.

I formule oddávací by měla býti doplněna otázkou, zda se oba přesvědčili o svém zdravotním stavu a zda jeden před druhým neutajují onemocnění, které by mohlo ohroziti manželské soužití a zdraví jejich dětí.

Rozlučitelnost manželství v případě, dokáže-li se, že nemoc byla tu již před sňatkem a že byla zatajena, již ovšem neodstraní zlo, které bylo způsobeno. Je proto třeba již předem se starati, aby k takovýmto nešťastným manželstvím nedocházelo.

A tak jako při všech zdravotnických opatřeních musí i zde zasáhnouti , pokud obecenstvo samo se nebude snažiti předejíti katastrofě zaviněné špatně uzavřeným manželstvím. Až lidé poznají, kolik zla přináší lehkomyslné uzavírání sňatků, pak se sami budou starati, aby v jejich případě tomu bylo jinak.