Ohnice/Strom
Strome, kdybys tak promluvil
o trošku hlasitěji!
Je velká dálka od tvé touhy k mé.

(Loď. Narušený kýl,
toť krvácení její
a hlas, jímž žízníme.)

Ach, nejde o slova,
nebo o lidskost zvuku.
Ty přece víš, ty znáš.

(Tu loď dno pochová.
Ty ale nad paruku
slyšitelnosti vyrůstáš.)

V krajině kterési
byls poražen a náhle
ve vodách v dál jsi plul.

(Hle, nejsi tam, kde jsi,
ve smrti neobsáhlé
jsi jinak utonul.)

Bez listí, bez jehličí,
ten krásný mrtvý strom
připlouvá k řeči mé.

(Zmučený, kterak křičí
slavný zpěv pro potom,
jež mimo sebe tušíme!)

4. V. 1940.