Divadlo (Orten)
Barevné lešení.
Na hony dál, než klid.
Ruce, jež posunují
hliněný dům.
Otvory místo oken.

U slizkých slov,
z nichž málo světla svítí.
Nezhaslo. Kde je?
Nelze je prosvítiti.
Štvanice. Místo děje.

Rozšavlován a štván,
s nocí v čele i v zádech,
rozečten, darován,
zbit, mrtev v kamarádech,
tak hrám v svém kostýmu.

Na prknech bez kulis
těším se na zimu,
na sníh, jenž schová hnis,
to jediné. A dům,
lešení, hrdlo, provaz.

Chuť zbořit podium.
Pro všechny. Pro mne. Pro vás.

11. IX. 1940.

Poezie