Moderní básníci francouzští/Přírodě
Svá mocná ramena, ó bohyně,
ó přírodo, mně’s v lásce otevřela,
hvězd miliony, jež jsi rozházela
jak třpytící prach v nebes hlubině.

Ty’s řekla mi: Tvá duše nevinně
pro lásky lehounký sen krvácela,
chceš milovat mne? Já přemožen zcela:
»Chci mladost věčnou pít ti na klíně!«

A srdce své jsem takou láskou cvičil,
že kdo vidí můj smutek, jenž mne sklíčil,
mne moudrým zve a z dálky se mne straní.

Já nevím, jest-li nelžeš, vždyť jsi žena,
tvých vzdechů žárem tvář má popálena,
div neudusíš mne v svém objímání.

Poezie