Pána Bohuslava Hasištejnského z Lobkovic listy/XXXIX. Janu Pibrovi
Chválí opatrnost jeho ve psání listů. Na Hasištejně 27. Prosince 1509.

(L. O. p. 148.)

Chytrý jsi, a protože se do všech míst a časů hoditi umíš, také hodný člověk. Neb poněvadž dle běhu nynějšího každému volno jest, víru všelijak přetřepávati, ale ani slovem dotknouti se těch, kteří seno na rohy nabírají: píšeš raději o svaté Anéšce, než o povaze vznešenců našich. Výborný-tě Tvůj vtip! Vynašels umění, kterým dosti mi činíš, neurážeje těch, ježto by náhodou Tvůj list zadrželi. Počínej si tak dále. Mileji mi, abys psal o čemkoli, než abys docela oněměl. A však spísek mi poslaný veliké mi spůsobil potěšení; neb zavírá v sobě mnoho pěkných příkladů pobožnosti, ctnosti, a vůbec cokoli ku vzdělání mravů a správě života přispívá. Kéž by také dívky naše za vzor sobě položily raději tuto svatou pannu, než aby se rozmařilostí, pýchou, a mužskou takořka nestydatostí vyznamenávaly! Ale snad až mužští následovati budou sv. Václava, i pěkná pleť neopomine, co jí přísluší. Píšeš mi, abych ke cti té světice chvalozpěv rozměrem saffickým vyhotovil: jak mile po chvíli míti budu, vůli tvou vyplním. Zdráv buď!