Ottův slovník naučný/z Žirotína
z Žirotína, příjmení staropanské rodiny české erbu orlice (černé na stříbrném) a stejného původu s Valkouny z Adlaru a vladykami ze Vraního. Jejích prvotním sídlem byly Hořovice, odkudž se psali bratří  (1229—43, 1233—39 purkrabě na Přimdě) a  (1229—34). Potom členové toho rodu nabyli Loun, jež jim král Přemysl odňal.  držel hrad Žirotín (nyní Žerotín), odkudž on a potomci do vymření se nazývali. Týž sedal od r. 1287 na soudě zemském a byl ženat se Skolastikou ze Šternberka. Vsi své Uherce a Vrbčany prodal r. 1300 ku proboštství mělnickému. Synové jeho byli , .  byl smělý bojovník. Když císař Albrecht r. 1307 vtrhl do Čech, P. učinil mu velikou škodu v koních i lidech. Kromě toho bojoval i v cizích zemích, též ve službách krále anglického. Po těch případech zpečetil r. 1321 nadání kláštera týneckého, který byl otec jeho založil, a dokončil jeho vystavění. R.1322 provázel krále Jana do Bavor. V bitvě u Mühldorfu (28. září) prorazil siky nepřátelské po dvakráte, ale vždy zase ke králi se probil; když pak po třetí vrazil do šiku nepřátelského, padl pod ním kůň umdlený a nepřátelé ležícího pána umlátili. Pohřben v týneckém klášteře. On to byl bezpochyby, jenž vysadil město Hořovice právem berounským a to se synem svým . V 2. pol. XIV. stol. připomíná se často  starší (1358—1379), jenž obdaroval r. 1359 klášter týnecký. Držel (1364—72) hrad Řebřík, asi od r. 1370 také hrad Kostomlaty, kterýžto zapsal strýcům svým. Tito byli  (Černý),  a  (r. 1380 přip. se Plichta starší a P. mladší) a darovali r. 1385 klášteru týneckému role na záduší dotčeného Habarta, ale vedle nich žili ještě  a  bratří a  ze Ž. odjinud z , jejichž spojitost není zřejmá. Dotčený Bušek dostal se ok. r. 1393 v držení Pnětluk skrze manželku svou Marušku a zemřel po r. 1414 zůstaviv syna . Tento se rozdělil s mateří a pak zemřel, zůstaviv dcery Elišku a Škonku, které v l. 1438—43 podíly své na Pnětlucích prodaly. Po Marušce Pnětluky dostaly se pánům z Kolovrat. Škonka (táž?) se vdala za Viléma z Ryžemberka a ze Švihova. Z dotčených tří bratří Habart řeč. Očival žil nejdéle (ještě r. 1402). Bratr jeho Plichta byl tehda již mrtev zůstaviv vdovu Ofku (†1416), syny  a  a dceru Škonku, jež se vdala za Jana z Kolovrat na Bezděkově. Dotčení bratří měli správu nad týneckým klášterem s Buškem a po jeho smrti sami; jsouce smýšlení přísně katolického přidrželi se r. 1420 krále Sigmunda, jenž jim zapsal Bošice, Libodržice, Zlonice a Klobuky. Plichta byl r. 1423 v Praze na sněmě, pak ve službách Ludvíka knížete břežského, zajat r. 1428 při dobytí Sobotky, ale propuštěn. Z dílu svého prodal Pochvalov, Smolnici a Brloh, ostatek, totiž městečko Březno (jež obdařil 1440 svobodami) podržel, ale polovici Žirotína, kterou obdržel od Jaroslava, r. 1455 prodal. V bojích jednot Strakonické a Poděbradské přidržel se této. Žil ještě r. 1462 a zemřel nedlouho potom bezdětek. Jaroslav (nar. ok. r. 1390) měl za díl polovici hradu Žerotína, kterouž postoupil bratru svému, a ujal Toužetín, který vlastně náležel klášteru týneckému. S bratrem pomáhal Alšovi ze Šternberka v bojích tohoto s lantfrídy krajův žateckého a litoměřického, což skončeno r. 1439 příměřím. Když se jednalo r. 1440 o zvoleni nového krále, vyslán v té příčině sám několikráte ke knížeti bavorskému. Hrad Krakovec koupil r. 1443 se sestřencem svým Albrechtem z Kolovrat, ale tomuto r. 1445 díl svůj pustil. S bratrem obnovil r. 1443 a znovu nadal klášter týnecký, začež nechán Toužetín jemu a synu jeho Janovi. Tento přidržel se horlivě jednoty Poděbradské, s níž vpadl r. 1448 do Prahy, ale zemřel před r. 1456. Jaroslav, kterýž byl r. 1452 v Praze při volbě správce a pak sedal na soudě zemském. po smrti synově dával zboží své na nábožné a milosrdné skutky, jakož dal r. 1457 platy k oltáři sv. Urbana ve velkém kostele Pražském a postoupil pražské kapitole (1462) zápisné své statky v Čeradících a Dřínově a r. 1463 téže plat v Třebízi. Až do r. 1465 měl spory s abatyší týneckou a vikářem těch jeptišek, an chtěli na něm míti Toužetín. Pře ta ukončena pak, že jim nechal Týnec městečko, Týneček a Uherce. R. 1467 připomíná se naposled. Jaroslav měl dcery Ofku vdanou za Mikuláše z Lobkovic a z Hasišteina (†1462) a Kateřinu vdanou za Soběslava z Miletínka (†1465); proto 1464 převedl vrchnost nad klášterem týneckým na Jana z Lobkovic a děti Soběslavovy. Oba zeťové přibrali si orlici na štít a tak i učinili Švihovští. Tito ji měli do vymření a knížata z Lobkovic mají ji podnes. Sčk.

z Žirotína
z Žirotína