Ohnice/Výrostek
Odejdeš za nimi, za těmi dětmi slov.
A v tichých štěrbinách, za zdmi a závorami
budeš se toulati jako pan Versilov.
Ale je jiný kout, viditelný a známý

a o tom budeš snít. Zastřeš se, neunikneš
tomu, co křísívá minulou podobu,
až prchne naděje a stane se a zvykneš
a strašně uslyšíš, jak klesá do hrobu

ubohá mladost tvá. Jako pan Versilov,
jako pan Versilov s umučenými křídly,
když těžce zvedá se nad nezdařený lov,
nad sítě bez očí osleplé za stavidly,

jimž voda odplula až do náruče moří.
Uneseš pochodeň? A co tu zapálí?
Rusko je v plamenech a celá země hoří!
Chceš běžet za jiskry? Nebudeš pomalý?

Ach, zaplakat! Je mráz. Poslední u kormidla.
Kam bys chtěl odejít za nimi, dětmi slov?
Široký, slavný sen si upálil svá křídla
a toulá, toulá se jako pan Versilov.

27. VII. 1940.