V zimním slunci/Anima Pia
Nuže tedy odešla jsi,
věčný mír pad’ na tvé řasy,
duše zbožná, tichá, milá,
ty, co’s jenom dobro sila
a nikoho nezranila.

Boží mír je na tvé skráni,
světa vděk a pohrdání,
bolu osten, štěstí, touhy,
celý žití zápas dlouhý
jsou ti jenom sen už pouhý.

Anděl míru sletnuv s výše
do tváře ti dechnul tiše
a ty šla jsi bez zdráhání,
Hospodin kde dává spaní
těm, kdož Jím jsou milováni.

Na hrob však zde milované
těžká, vřelá slza kane
těch, jimž ty jsi anděl byla,
ty, co’s jenom dobro sila
a nikoho nezranila.