Výbor z Květů zla II./Veselý mrtvý
Já v tučné hlíně té, kde slimák mnohý vzrost’,
sám jámu hlubokou chci sobě vyhloubiti,
v níž moh’ bych po chuti protáhnout starou kost,
a v zapomnění tak, jak v moři žralok, sníti.

Mám v záští závěti a hrobů mám již dost;
než abych o slzu se prosil ve svém bytí,
bych živý raděj chtěl, by havran byl můj host,
a trup můj nečistý by přišel zkrvaviti.

Ó, červi! černá druž, jíž schází zrak i sluch!
hle, volný, veselý, k vám kráčí mrtvý druh!
Světáčtí mudrci, a hniloby vy děti,

již vstupte bez výtek v mé zříceniny dol,
zda ještě muka jsou, mně chtějte pověděti,
pro trup ten bez duše a mrtvý u mrtvol!

de:Der frohe Tote
fr:Les Fleurs du mal/1861/Le Mort joyeux