Dějiny národu českého v Čechách a v Moravě/Předmluva
Dílo toto, vypravující dějiny národu českého a moravského v Čechách i v Moravě od počátku až do roku 1526 v 18 knihách, — vyšlo a vychází na světlo pořádkem tak nepravidelným a nahodilým, že o tom zdá se býti potřebí zvláštního výkladu a ospravedlnění.

Když usnešením sněmu Království českého ze dne 7. března 1831 nařízeno mi, abych sepsal novou historii českou dle vlastního návrhu asi v 5 dílech, rozumělo se tehdáž samo sebou, že to stati se mělo jazykem německým. Proto také vyšel v tomto jazyku první její díl již roku 1836, druhý po částkách 1839 a 1842, třetí taktéž 1845, 1851 a 1854, čtvrtý 1857 a 1860, pátý a poslední 1865 a 1867. Poněvadž ale já ode mládí toužil jsem byl posloužiti národu svému obrazem jeho minulosti v jazyku jeho vlastním, již za zimního pobytu svého v Římě 1838—39 a v Nizze 1844—45 užil jsem byl své chvíle ku přepracování také jazykem českým aspoň první částky dílu svého prvního (až do roku 1125), kteráž ale nemohla dříve tiskem vyjíti na světlo nežli roku 1848.

Avšak téhož roku, když pokračováním v německém textu svém dospěl jsem byl až k husitským válkám, upadnuv já za příčinou tehdejších událostí politických u Němců ve kletbu, počal jsem tím ochotněji spisovati dílo své napotom původně po česku, poněvadž za prohlášenou té doby rovnoprávností národní nebylo mi více potřebí dávati přednost jazyku německému. Ale aby historické mé zkoumaní samo neutrpělo přestávky, jal jsem se hned vykládati dobu nepokojů husitských po česku a staral se o to, aby napotom dílo mé vycházelo pokud možná současně také ve překladu německém. Takž vydána dílu mého třetího částka první (léta 1403—1424) již roku 1850, částka pak druhá (1424—1439) následovala roku 1851. Další díly, čtvrtý a pátý, vyšly téměř současně s německými, nahoře již udanými.

Teprv roku 1854 bylo mi možné vydati prvního mého dílu částku druhou (léta 1125—1253), kteráž byvši brzy rozprodána, roku 1862 i s částkou první znovu tištěna byla.

Ukončiv roku 1867 historické vypravování své bitvou osudnou u Muháče (1526), oznámil jsem spolu i příčiny, proč mi v něm dále pokračovati lze nebylo, i oumysl svůj vrátiti se nejprve k novému vydání dílu třetího (dějin husitských). Nevěda, dlouho-li mi ještě zbude živobytí, a maje hojně dat nových k doplnění a opravení dějin této nejdůležitější doby historie české, pospíchal jsem především s prací tou, kteráž pak vyšla ve třech částkách na světlo roku 1870—1872. Vzdělání druhého dílu čili dějin let 1253—1403 odkládal jsem hlavně z té příčiny, že k německému textu svému o době té měl jsem a mám poměrně málo doplňků i oprav pohotově, takže dějiny ty také v pádu smrti mé pouhým překladem z němčiny od kohokoli nahraditi by se daly.

Mezitím donutila mne kritika, pošlá z ducha více německého nežli vědeckého, k vydání také spisů obranných, jakové jsou: 1. , roku 1868 — 2.  roku 1869 — 3. , roku 1871 — a pak roku 1873 konečně 4.  — kteréžto práce v posledních létech hojně mne zaměstnávaly.

Nyní tedy počínaje konečně vydávati Dějin svých díl druhý, tak dlouho netrpělivě očekávaný, nemohu nepostýskati sobě, že pamět i smysly mé, zvláště zrak a sluch, slábnouce čím dále tím povážlivěji, nedávají mně více pracovati s úspěchem jako dříve. Nicméně doufám, že nedostávající se ještě částka druhá tohoto dílu (léta 1333—1403) do počátku roku 1876 bohdá také dohotovena bude. Dá-li pak pánbůh i potom ještě života i síly, obrátím je časem svým na jednotlivé doplňky a opravy ve všech potud vyšlých částkách díla svého.

V Praze dne 24. března 1875.

František Palacký