Tvář/Moře
Ty které vymýšlíš své tvary bez umdlení
a barvy měníš jako lhář
tvých tajemství nad něž v světě není
mi ukaž tvář

Ve stesku slunných dnů chci si vy prositi
jen málo ze všeho co víš ty
dej prázdnu zrcadla se orositi
dechem šepnutí

Ty které vlníš se ve věčném nepokoji
žádostivým nebem sevřeno
tvých smutných oblastí se duše moje bojí
ne raděj neříkej co má být smlčeno