Pána Bohuslava Hasištejnského z Lobkovic listy/XXXVIII. Augustinovi Olomuckému
O pomluvačích u dvora.

(L. O. p. 138.)

Mnoho bych tobě povídati měl, rozmilý Augustine; než nesměje toho svěřiti listu, nařídil jsem Františkovi důvěrnému svému, aby o tom Tebe ústně zpravil. Příkoří velmi trpké a bolestné děje se nám, nakloněno-li ucho královo nadýmačům tak, že obžalovaných bez oslyšení odsuzují. Což by bylo ovšem netoliko proti právu, alebrž i proti povaze královské a obyčejům bývalým. Mnozí ustavičně změn všelikých zamýšlejí, záhubné rozbroje zaněcují, a zákony vlasti dokonce zamítají, a nicméně povýšení a zvelebení docházejí; my pak, kteří jsme od prvopočátku na straně královské věrně stáli, a k ochraně jeho tisícerým jsme se vydávali nápastím, a žádných úmluv ku převrácení obecného řádu nebývali ani původové ani účastníci, za své mírné chování, za svou nevinu a věrnost té odměny docházíme, že se věří nejpodlejším sokům černícím nás. Co zde Tobě ne bez horlení píši, od Františka šířeji se dovíš. Na Tobě záleží, abych proti takové prostopášnosti právem a zákony obecními ohražen byl. Svědomí mé mi dosvědčuje, že vedlé dosavadního mého se chování nezasluhuji tak nenáviděn a opovržen býti. František Ti dopoví ostatní, což prosím šetrně k mysli připusť, a opatři, jakkoli se Tvé lásce viděti bude. Zdráv buď!