Prázdná sklenička
Je jedna sklenička, nic se z ní nevylije,
ani když upadne.
Je jedna sklenička, bůh sám ví, kdo z ní pije.
Jak je to záhadné!

Kdopak to asi je? Když je mu dlouhá chvíle,
tu ke rtům tiskne ji
a usmívaje se dopije všechno zbylé
a pije prudčeji

a pije, opíjí tesknotu za tesknotou
a pije dál a dál.

Ach prázdná skleničko, schovaná za mou notou,
kdopak tu píseň psal?

12. I. 1940.

Poezie