Ottův slovník naučný/Pěvcov
Pěvcov , cestovatel rus. (* 1843 – † 1902 v Petrohradě). Oddal se službě vojenské a byl po patnáct let důstojníkem gener. štábu rus. v Omsku. Odtud podnikl r. 1876 cesty do severozáp. Mongolska a do Dzungarska, od jezera Zajsanského až k městu Gučenu. Zprávy o této cestě, Putěvyja očerki Čžungariji, vyznamenané zlatou medaillí ruské společ. zeměvědné, uveřejnil v »Zápiskách zapadnago-sibirskago otd. Imp. Russ. Geogr. Obščestva« (Omsk, 1879, I. sv. a doplňky). R. 1878 P. byl ustanoven od geogr. společnosti ruské zároveň se 6 kozáky za průvodce karavany obchodníků z Bijska (v záp. Sibiři), kteří poprvé se odvážili projíti Mongolskem od severozápadu na jihovýchod, z Kobda do Kukuchoty. P., opatřen jsa potřebnými nástroji, činil pozorování astronomická a navštívil čínské provincie Šan-si a Či-li. Vrátil se pak r. 1879 do Omska přes Urgu, Orchon a Uliassutaj. Výsledkem této cesty byla první vědecká monografie o Mongolsku, doplněná mapou, která do dnes zůstává základem všech kartografických prací v této části Asie: Očerk putěšestvija po Mongoliji i sěvernym provincijamvnutreňago Kitaja (Omsk, 1883, 1 sv. jakožto 5. díl »Zápisků«). Ruská společnost zeměvědná, uznávajíc veliký význam této cesty i publikace o ní, udělila r. 1885 P-u velikou medailli ceny Lütteovy. Po smrti Prževalského r. 1888 P. byl vybídnut společností zeměvědnou, aby pokračoval v počatém díle velikého badatele středoasijského. P. tedy převzal řízení výpravy tibetské, skládající se z bývalých soudruhův Prževalského, Roborovského a Kozlova a geologa Bogdanoviče. Po dvě léta (1889–90) tito cestovatelé badali v Turkestaně čínském, v severním Tibetě. v Dzungarsku, v Tarbogataji a poprvé sdružili astronomická pozorování ruská s anglickými ve střední Asii. Výsledky této důležité výpravy jsou uloženy ve třech svazcích knihy Trudy tibetskoj expediciji (Petr., 1889–90), jež poctila rus. společnost zeměvědná velikou cenou velkoknížete Konstantina r. 1892.

Rusové v Ottově slovníku naučném