Ottův slovník naučný/Dennice
Dennice (, Phosphorus, Lucifer, Morgenstern) slove obyčejně planeta  (zřídka také Merkur), nalézá-li se tato po své dolení konjunkci se sluncem západně od slunce a tudíž ráno slunce při východu předchází (před sluncem vychází). Někdy také užívá se názvu d. o planetách Marsu, Jupiteru a Saturnu, když na východě před sluncem vycházejí. Gs.

D. hvězda bývá  slovanské často zosobňována. Představuje se jako krásná dívka, která sedí na zlatém stolci, na hlavě má červenou hedvábnou plenu, v ruce drží jehlu ocelovou a navléká nitku hedvábnou, rudožlutou. Bájí se o ní, že rozsévá rosu, která se pokládá za její slzy; napájí také koně sluncové chladnou vodou. Vynikajíc nevšedním leskem bývá vzývána od dívek, aby jim udělila čásť své krásy. Milenci se vůbec k ní v potřebách svých obracejí. K ní vztahují se též rozličná říkadla od nemocí, zvláště od bolení zubů, žloutenice a stříl. V národních písních slovanských vyskytují se hojné metafory, v nichž d. představuje se jako žena slunce nebo milenka měsíce. Ml.

Astronomie v Ottově slovníku naučném
Národopis v Ottově slovníku naučném