Moderní básníci francouzští/Sonet pro umělce
Mikuláš Uten Zwane po ráji v muce
jenž práhnul a se věčné Smrti bál,
Bárboru svatou v kámen vytesal
jak živa byla držíc meč v své ruce.

A v světle okna, kterým azur hrál
ve barev lesku, v němž byl mistr šťastný,
Henri de Blés, jenž všemi ctnostmi plál,
háv namaloval jí až k patám řasný.

Však s hávem nádherným co k cíli spěchal,
on zřítelnice sochy prázdné nechal,
kde pláti měly celé světla zdroje.

Co počít? Jeho láska stála za ním
ta první, jediná a s pousmáním
mu řekla: „Zde jsem! Maluj oči moje!“

Poezie