Ottův slovník naučný/Útok
Útok (angl. attack, assault, fr. attaque, assaut, charge, it. attacco, assalto, rus. napaděnije, nastuplenije, atak), nepřátelský postup násilný, nejčastěji ozbrojenou rukou jednotlivce na jiného, až celého vojska na vojsko protivníkovo nebo na jeho válečné objekty: pevnosti, transporty a pod. Ve voj. ú., kromě předběžných potyček zástupův nejpředněji posunutých, zahajován dělostřelbou, pod jejíž záštitou pěchota se sešikuje v pravý útvar a vybírá nejvhodnější směr ú-u, nejvíce přesilou proti slabině, a postupnou střelbou připravuje . Tento konečně se vykoná  pěchotou (à la baionette, něm. šturmem) do nepřátelských řad již prořídlých a zviklaných. Když ú. se podaří, třeba co nejrychleji obsaditi postavení dobyté a vypuzeného odpůrce pronásledovati předem střelbou. Jestliže ú. odražen, nutno ustoupiti co nejrychleji, ale v pořádku až do nejbližšího úkrytu v území a odtud palbou zastaviti pronásledujícího protivníka. Tu se ukazuje nejskvěleji kázeň toho kterého zástupu. Hlavní ú. vojska mnohdy podnikán na t. zv.  postavení, takticky vynikající to bod v šiku nepřátelském, odkud lze ovládati celé bitviště. Jízda vystřehne pro svoje ú-y, u nás χατ εξοζήν  (v.t), vhodné chvilky zvláště při pronásledování přemoženého protivníka. — Ú. může být , t. j. v čelí nepřítele,  v jeho bok, někdy i v ; dále  vesměs na oklamání odpůrce o pravém místě ú-u a na odvracení jeho pozornosti, tedy . Když při těchto nepravých útocích se objeví čáka pro proměnu v účinný ú. pravý, tu věhlas velitelův a pružnost zástupů tuto změnu provediž co nejrychleji. FM.

Ú-y  mohou býti: 1. , uzavření proti každému spojení s okolím, což trvává poněkud dlouho. 2.  (coup de main), možný pouze, když obsádka v pevnosti je neúplná, slabá, vysílená, vyhladovělá. 3.  4.  FM. 

Ú. v právě stčes. viz  práva staročes., str. 709 b. 

Vojenství v Ottově slovníku naučném