Ottův slovník naučný/Aiolis
Aiolis, starověká krajina řecká v Malé Asii, rozložená na pobřeží mezi ústím Hellésponta a zátokou smyrenskou. Obyvatelstvo její, k němuž dlužno počítati i Trójské, bylo původu staroiónského (dle Hér. »pelasgického«), podlehlo však v XI. a X. stol. př. Kr. ve zmatcích způsobených vpádem Dórů do Peloponnésu přistěhovalcům aiólskoachajským. Ti osadili 12 měst: Kymu, Larissu, Neonteichos, Tenedos, Killu, Nólion, Pitanu, Aigy, Gryneii, Myrinu, Aigiroessu a Smyrnu, jež tvořila státní společenstvo (dódekarchii. Některá z těchto měst, zejména Killa a Aigy, jsou bezpečně původu staršího. Středem krajiny, kdež i národní slavnost panaiólion se konala a zástupci jednotlivých měst o potřebách společných se radili, byl mys Kané blíže Pitany. Později vystoupila z aiólského svazku Smyrna a místo Aigiroessy připomíná Strabón m. Elaiu. Pšk.

Aiolis