Ottův slovník naučný/Jugum
Jugum (lat.), . U Římanů jho, jež buď řemením nebo kolíkem na konci oje bylo připevněno. Mělo buď podobu prosté, rovné tyče, položené na zádech zvířat, nebo dřeva dvakrát do oblouku vypjatého; oblouky ty šly koním přes šíje jako naše chomouty. Na konci jha nalézaly se řemeny, jež byly zvířeti přes prsa ovazovány (Velišský, Život Řeků a Římanů, str. 417). – Ve vojenství římském bylo j. (též j. , jho potupné) potupným trestem, jehož Římané proti přemoženému nepříteli používali, ale také sami leckdy snésti musili, na př. u soutěsek Caudinských (v. t.) ve válce samnitské, ve válce s Jugurthou atd. J. skládalo se ze dvou oštěpů, do země zatknutých, přes něž položen byl vodorovně třetí oštěp. Vojsko přemožené musilo beze zbroje projíti touto branou na znamení poddanosti (j. jest zde symbolické označení otroctví, poroby).

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném