Sepie/Lyrické smetí
Jed růží
na to se umíralo ve starém Římě
smutné století hektických růží
rozkvetlých v zimě

Vítr se učí kadeřnictví
sirénám vlasy onduluje
moře mu za to úslužnictví
tajemné lastury vyplavuje

Suzanne řekněte mi
jak to děláte
že hodiny neoněmí
když se svlékáte

Anděl smrti peruti šelestí,
a pak je hodinářem
umrlčí hodinky
natahuje v pelesti

Dejte jí Nobelovu cenu
za gesto s nimž zvedá sukni svou
ale ta se dává jen básníkům
kteří nic podobného nesvedou

Hle to je ta jež svléká se docela
a není přece nahá úplně
stačí že se zarděla
a to je šat jenž vždycky zůstane

Růžový čenich štěňátka olizuje rosu
pak spí a pelichá
však ve svém malém bříšku
sto malých růží má

Vítr košilku odkryje
a za ňadra se dívá
tahleta růže zove se Viktorie
a nikdy se nezardívá