Výbor z Květů zla II./Víko
Ať kráčíš kamkoliv, ať na moři, či v kraji,
kde nebe hoří, neb svit slunce bělavý,
ať dvořan Cythéřin, ať z těch, kdo Krista znají,
ať temný žebrák to, ať Kroesus ryšavý,

ať měšťan, venkovan, usedlík, tulák v háji,
ať činným mozeček, či práci zastaví,
přec člověk podléhá vždy strašlivému taji
a k výši obrací jen pohled třaslavý.

Výš — nebe! dusících to sklepení jsou stěny,
k zpěvohře komické to strop jest osvětlený,
kde půdu krvavou by šašek šlapat chtěl;

to postrach zhýralců, mdlá naděj eremita;
to víko černavé, jímž nádoba je kryta,
kde širá Lidskost vře, jíž nikdo neviděl.

de:Der Deckel
en:The Lid
fr:Le Couvercle