Ottův slovník naučný/Confarreatio
Confarreatio [ko-ácio], lat., nejstarší forma římského sňatku. Byla aktem náboženským: záležela v obětování koláče ze špaldy (panis farreus), při kterém byli přítomni pontifex maximus, flamen dialis a 10 svědkův a snoubenci pronesli ustanovená obřadná slova. Účinkem jejím byla conventio in manum, t. j. vznik přísného manželství s úplným podrobením ženy moci manželově. C. byla přístupna pouze patriciům. Již na sklonku republiky bylo jí užito jen tenkráte, když se mělo vyhověti předpisům, dle nichž úřad nejvyšších obětních kněží mohl zastávati jen ten, kdo pocházel z manželství per c-nem uzavřeného a též sám žil v manželství takovém. Za Augusta a Tiberia c. pozbyla svých občanských účinků, za křesťanských císařů se vůbec již nevyskytuje. – Srovn. Karlowa, Die Formen d. röm. Ehe (1868). Hý.

Římské právo v Ottově slovníku naučném