Pro osmadvacet krejcarů!
Dne 20. dubna záhy z rána roznášel pekařský učeň Boh. Košťál, zaměstnaný u pekaře Korbela v Tejnce, housky po okolí. Kráčel právě z Břevnova do Liboce, když dohonil jej neznámý tulák a žádal na něm housku. Hoch odepřel, obávaje se, že by to mistr poznal. Tulák osopil se naň však slovy „Já tě kluku zabiju“, zpolíčkoval hocha, tak že krvácel z nosu a porazil jej, při čemž se housky z nůše vysypaly. Hoch dal se na útěk, tulák pak počal klidně houskami plniti si kapsy. Ve chvíli té naskytl se však v místech těch zedník Jan Dobr z Prahy, jenž lupiče — byl to známý tulák  — zadržel a trestnímu soudu odevzdal, ač se z počátku vymlouval, že hocha spolíčkoval jenom proto, že mu spílal.

Schneider zaměstnán byl do 6. dubna t. r. v cukrovaru ruzínském, načež byl propuštěn. Potuloval se po okolí a živil se žebrotou.

Při přelíčení přiznal se k svému činu a vymlouvá so toliko, že měl veliký hlad, poněvadž po celý den již nebyl jedl. Byl by se spokojil s jedinou houskou, o kterou hocha prosil, když však hoch mu i tuto odepřel, pojala jej zlost i zoufalost tak, že se na hocha vrhl, housky mu vyrval a hltavě je snědl — —

Přes vřelou řeč obhájce dra. , jenž dovolával se humanity soudu i citu porotců a poukazoval, že obžalovaný dopustil se zločinu jen proto, aby nezemřel hlady — uznán byl Schneider vinným zločinu loupeže a odsouzen na 6 let do těžkého žaláře. (Obžalovaný byl dosud jen jednou trestán pro urážku na cti.) Několik housek, jimiž chtěl nesnesitelný  ukojiti, přišlo mu tudíž trochu draho.

Porotci byli .

Veřejným žalobcem byl subst. st. návladního , předsedou rada .

Soudničky