Dni a noci/Naladění
Mou ztmělou jizbou světlý duch
jak přeletěl by, vzduchu vlny
se rozčeřily v zlatý pruh,
a známých písní sladký ruch
      mi zaleh’ v sluch
      tak čaruplný!

Hyacint, který vad’ a bled’
na okně v jizbě samotáře,
jak zázrakem se zved’ a kvet’
a měkké vůni spěla v sled
      z kalíšků v let
      cos jak mdlá záře!

Cit dlouho mrtvý v srdci mém
se chvěl a roztál v sladkém bolu,
a rýmy na se kývly: Jdem,
jak motýli dva navzájem,
      již spití snem
      na jednom stvolu.

A jak bych stihnul hudbu sfer,
již andělů sbor křídly tlumí.
Jak stál bych v dumný podvečer
kdes v horách, rákos u jezer
      zří v hvězdný šer
      a ze sna šumí.