Ottův slovník naučný/Palaeontologie rostlinná
Palaeontologie rostlinná čili  jest nauka pojednávající o , jehož zbytky zachovaly se až do dnešní doby ve vrstvách zemských jednak ještě s částí polo nebo zcela zuhelnatělé své původní hmoty nebo po vymizení jejím jenom jako pouhé otisky, jednak jako zkameněliny, t. j. minerální hmotou prosazené a vyplněné tělo rostlinné. V novější době ujali se předvěkých zbytků rostlinných , aby je zpracovali vědecký také více po stránce , a se zřetelem k tomu užívá se pro p-ii r-nou také názvu . Zbytky rostlinstva, zachovaného v rozličných vrstvách zemských, poučují nás na základě pečlivého studia mnohých slovutných botanikův o tom, že rostlinstvo právě tak jako zvířectvo vyvinovalo se na zemi zvolna během obrovských věků postupujíc z tvarů jednodušeji organisovaných ke složitějším a dokonaleji a dokonaleji utvářeným. Znamenitá , která na žijících rostlinách provedl a descendenční theorií již 8 let před  opřel zejména , k němuž druží se pak po Darwinovi A. ,  a j., docházejí  v mnohém skvělé podpory, poněvadž nalezena a prostudována byla celá řada tvarů rostlinných, již úplně vymřelých, které jsou pojítkem mezi jednotlivými, od sebe již daleko se odchylujícími rostlinnými typy nyní žijícími. Proto studium  rostlinstva má veliký význam nejen pro  vůbec, ale i pro , zvláště pro poznání  rostlinstva na zemi. Důležitější rostliny předvěké jsou v Naučném slovníku pod svými jmény probrány zvlášť a omezíme se zde tedy pouze na vytčení hlavních charakteristických typů, případně i rodů jednotlivým formacím zvláštních. Postupujeme-li od nejstarších útvarů čili formací kůry zemské k mladším a mladším, jeví se postup rostlinstva, zejména cevnatého, celkem asi v témž obraze, ve kterém podává nám přehled rostlinstva nyní žijícího kterákoliv systematická, řádně zpracovaná kniha, začínajíc tvary níže organisovanými a pokračujíc pozvolnu k rostlinám dokonalejším. Ovšem narážíme u předvěkého rostlinstva, zejména ve starších útvarech, na  již rostliny, které přibližujíce se silně ještě k rostlinám níže organisovaným, , liší se od těchto často svou obrovitostí, z čehož vidíme, že mnohé větve z hlavního rodokmene se odštěpivší velice bujně vyrostly a dospěvše k vrcholu vývoje pozvolnu ustupovaly zase jiným a zachovaly se až do nynějších dob v potomstvu již jen skrovném a slabším, zanikajícím ve změněných klimatických poměrech povrchu zemského, jak to vidíme na rostlinách nyní žijících, kde leckteré z nich, u nás jen v trpasličí podobě o život ještě zápasící, za to v krajinách horkých a teplejších dosud bujnými, obrovitými tvary jsou zastoupeny. Z toho také soudíme, mimo jiné doklady, že krajiny předvěké (vyjímaje diluvium), tedy zejména starší, byly i v našich končinách většinou mnohem teplejší a parnatější, nežli nyní jsou, a poskytovaly tím rostlinstvu možnost velice bujného rozvoje.

Nejstarší, prastaré zbytky rostlinné můžeme již přijímati v době , kde  (grafit), provázející leckde prahorní vápenec do ruly vložený, jest velice pravdě podobně ložištěm nejstarších rostlin, jejichž organisaci nelze již rozpoznati.

V následujících  čili v  začínají se ukazovati čím dále tím zřetelnější  rostlinné, svědčící již v , ale zejména v  a  o mohutném rozvoji rostlinstva pozemního. Nejstarší zřetelnější otisky, které se připisují zbytkům rostlinným, byly nalezeny v  břidlách irských a popsány pod jménem , prohlašovány dříve za otisky , později za otisky řas. Celá řada otisků na způsob mořských řas rozvětvených a i jinak utvářených byla popsána zejména ze  a  (a i pozdějších formací) jakožto otisky rostlinné, zejména od mořských řas pocházející. Mnohé však z těchto otisků povstaly o sobě způsobem jen , většinou mechanickým, prouděním vody v bahně dříve, než utvrdlo v kámen, bublinami, pohybem zvířat po bahně se plazících, také krystallisací a koncentrací jemnějších bahnitých částí okolo rozkládajících se hnijících kusův organických těl, svraštěnim a sešoupnutím se kluzkých vrstev ohromným tlakem atd., tak že jen některé z podobných otisků můžeme pokládati za otisky , ač i zde není všude dostatečné pro to záruky; podobné jsou na př. v siluru: Nereites, Crossochorda, Bilobites, Arthrophycus, Alectorurus, Cylindrites, Palaeophycus, Bythotrephis, Palaeochondrites atd. – v devonu: Phyllochorda, Spirophyton, Dictyophyton atd.

Teprve v době  a  objevují se otisky  od rostlin pocházející a to od rostlin v systému , připojujících se k , z nichž mnohé také u nás z  (stupně  Hh1) popsány byly  za mořské řasy. Nicméně nynější poznání, že jsou to  rostliny , jak již prof.  správně se domníval, opravňuje nás k tomu, že mnohé z pochybných, dříve uvedených otisků smíme pokládati za otisky  řádu nižšího, zejména rostlin , které zajisté v mohutném rozvoji předcházely rostliny . Z otisků cevnatých rostlin tajnosnubných  a  uvádíme: Sphenopteridium, Archaeopteris, Megalopteris, Clamodendron, Bothrodendron, Lepidodendron a Psilophyton. Jsou tu tedy neklamně zastoupeny již nejen , ale i vyšší rostliny  a , z nichž některé příbuzny jsou již velice  rostlinám . Bothrodendron zvlášť tvoří význačnou skupinu pro období  a . Uhlí silurské jako . U nás z  Hh1 nejdůležitější jsou Hostinella, Sporochnus a Chauvinia, vesměs  rostliny  a nikoliv , jak soudil zejména Stur. V útvaru  a  rozvinuje se flora  rostlin  měrou obrovskou, tak že se zachovala z těch dob také .

 rostliny začínají se rozvíjeti v  a ještě více v . Ze  (kulm), jenž v Čechách není vyvinut, uvádíme z : Adiantites, Sphenopteridium, Cardiopteris, Rhacopteris, Rhodea, Palmatopteris, některé formy Pecopteris, Neuropteris, z Protocalamariaceí Asterocalamites (Arehaeocalamites), z plavuňovitých: Lepidodendron Veltheimianum, Halonia, Knorria a Bergeria, Stigmaria inaequalis, z nahosemenných: Cordaites, Araucarioxylon. Ze , jenž u nás mohutně jest vyvinut, uvádíme z : zejména bujně vyvinuté čeledi Sphenopterideae, Pecopterideae a Neuropterideae, a pak rody Adiantites, Schizopteris (incl. Aphlebia) a Rhacopteris, z kmenů kapraďovitých Megaphytum a Caulopteris, dále více k cykasovitým již poukazující rostlinu Noeggerathia foliosa Stnbg.; z vyšších tajnosnubných cevnatých: zejména rod Sphenophyllum, z Calamariaceí rody: Stylocalamites, Eucalamites, Calamophyllites, Annularia a Asterophyllites, květní klasy Calamostachys, Palaeostachya, Huttonia, Cingularia, z oddělení plavuňovitých rody; Lycopodites, Lepidodendron, Lepidophloios, Bergeria, Sagenaria (incl. Aspidiaria), Ulodendron, Halonia, klasovité květy Lepidostrobus a jejich šupiny Lepidophyllum, dále Sigillaria a Sigillariaestrobus s výtrusy Carpolithes coniformis, kořenovité oddenky Stigmaria; z nahosemenných rod Cordaites, květenství Cordaianthus a plody Cardiocarpus.

 období z karbonu do permu zasahající, jež jest u nás vyznačeno zejména , neliší se florou valně od vlastního karbonu, jen některé typy jako z kapradin Odontopteris (dosahujíc bujného rozvoje), Callipteridium a z plavuňovitých Subsigillaria, začínají se hojněji objevovati. Z  nejdůležitější jsou z : Odontopteria, Callipteris a Callipteridium, hojné kmeny Psaronií, z vyšších tajn. cevn. Stylocalamites gigas, Subsigillaria (Lepidodendron mizí), z  zvláště Walchia, Ullmannia a Voltzia, také již Baiera, Gingkophyllum a Pterophyllum, kmeny Medullosa, Cordaixylon, Araucarioxylon a květenství Schützia.

 období do  čili do doby  tvoří t. zv.  čili facies  s význačnými rody Glossopteris, Gangamopteris, Schizonéura, Noeggerathiopsis atd. (V již. Australii, Indii a jižní Africe s mohutným uhlím.)

 obsahují útvary zvané ,  a ; z těch jsou u nás zastoupeny jen částečně  a mohutně útvar . V  význačné jsou veliké rostliny přesličkovité (Equisetum), v nejdolejších vrstvách, v , ještě nalézáme poslední zbytky Sigillarií;  a  rozvinují se silně dále, tak zejména v , kde jsou také vrstvy , vytknouti třeba: Matonia, Danaeopsis, Taeniopteris, pak Voltzia a Pterophyllum, v  zvlášť Matoniaceae, pak Thinnfeldia, Sagenopteris, Schizoneura, Baiera, Cycadites, Dioonites, Nilssonia, Otozamites, Podozamites, Czekanowskia a Voltziopsis. V , z kterého v Čechách rostlin se nezachovalo, rozvinují se  a zejména  mohutně dále, Marattiaceae, Matoniaceae, pak Thinnfeldia, Sagenopteris, z nahosemenných zejména : Cycadites, Bennetittes, Dioonites, Pterophyllum, Nilssonia, Zamites, Otozamites, Podozamites, Sphenozamites; , jež dosahují svého  rozvoje; Trichopitys, Czekanowskia, Baiera, Gingko; konifery: Voltziopsis, Brachyphyllum a Araucaria. Uhelná lože objevují se ve zpodním (černém) a středním (hnědém) juře. Z větších řas uváděny jsou z jury Confervites, Phymatoderma, Chondrites, Sphaerococcites a Münsteria (Spongiophyceae).

. Ve  vévodí ještě stále  a , tak zejména z kapradin ve vrstvách  Mattonia, Palmatopteris, Ovopteris, Mariopteris a ještě Pecopteris, dále vyšší : Sagenopteris, Equisetum, pak : Gingko, Baiera, Czekanowskia, Benettites, Cycadites, Podozamites, Voltziopsis a Pinus. Ve vlastním  a  zpodní křídy jeví se převládně tato flora, ale tu a tam tvoří již přechod ke křídě svrchní, poněvadž se začínají ukazovati stopy . Ve  (,  a ), také v Čechách mohutně vyvinuté, rozvinují se vedle ,  a  zejména již mohutně , a i stopy  ukazují se již v . V peruckých vrstvách,  to usazeninách , zachovalo se v Čechách v pískovcích a lupcích veliké množství , na př. Acrostichum, Drynaria, Dipteriphyllum, Onychiopsis, Pteris, Gleichenia, Marattia, Kirchnera, kmeny: Dicksonia (Protopteris), Tempskya, Oncopteris, z vyšších tajn. cevnatých: Marsilia, Sagenopteris, Selaginella, Pseudoasterophyllites; z cykadeí: Nilssonia, Dioonites, Podozamites, Microzamia, Krannera; z konifer: Podocarpus, Dammara, Cunninghamia, Araucaria, Pinus, Picea, Abies, Sequoia (celá řada), Ceratostrobus, Widdringtonia, Frenelopsis. Z dvouděložných: Myrica, Ficus, Proteaceae (celá řada), Magnolia, Platanus (četně), Credneria, Hymenaea, Sapindus, Cissophyllum, Myrtaceae (celá řada), zvláště Eucalyptus, Araliaceae (celá řada), Myrsinaceae, Bignoniaceae; z  důležitý Butomites. V ostatních odděleních  a  vedle , jež se z části opakují, převládají . Některé ze senonu již upomínají na zbytky vrstev . Uhlí objevuje se ve vrstvách  a poskrovnu v , velice skrovně v  (v peruckých v.), takořka v nepatrném množství. Z velikých otisků  uvádějí se z kvádrových pískovců: Keckia (Caulerpiteae), Münsteria, Cylindrites a Chondrites.

. Rostlinstvo jich přibližuje se, ano dokonce v mnohém i rovná se již rostlinám nyní žijícím, ač poukazuje většinou na podnebí  až i . V  jsou zbytky flory tropické. V  objevují se zejména z kapradin: Woodwardia, z vyšších tajnosn. cevn.: Salvinia; z nahosemenných; Gingko, Sequoia, Taxodium, Glyptostrobus, Pinus, Thuja atd.; z dvouděložných: Alnus, Betula, Corylus, Carpinus, Fagus, Castanea, Quercus, Salix, Populus, Ulmus, Planera, Juglans, Carya, Ficus, Cinnamomum, Laurus, Magnolia, Sapindus, Acer, Rhus, Leguminosae (hojně), Cornus; z jednoděložných:  (hojně zejména Sabal a Phoenix), dále Acorus, Smilax, Typha, Arundo, Potamogeton. V  zastoupeno jest ještě mnoho  rostlin; celkem flora oligocénu se opakuje, ačkoliv  rostlinstvo dřívější u nás v Evropě již stáhlo se více na jih a jen  typy ještě se tu zachovaly.  přibližuje se již velice našemu nynějšímu rostlinstvu, ačkoliv i zde zachovalo se ještě mnoho rostlin, které u nás již se nevyskytují, jako: Adiantum, Callitris, Taxodium, Laurus, Ilex, Punica, Nerium, Arundo, Bambusa atd. Hnědé uhlí objevuje se v oligocénu a miocénu, podřízené stopy v .

.  (náplavy starší) vykazují zejména ve vápenných tufech, rašelinném uhlí, rašelinách a pak i hlinách veliké množství rostlinných zbytkův, úplně se shodujících s našimi nyní žijícími, tak že jen tu a tam nacházíme rostlinu, která poukazuje ještě k , anebo u nás již vůbec vyhynula, ale v jiných končinách země dosud žije. Rozeznáváme dobu  se zbytky mnohých rostlin, pak starší , kde zejména význačné jsou četné zbytky rostlin  a , které se objevuji i v pozdější  a které většinou z těch krajin změnou podnebí úplně nyní vymizely, když v době  nastalo tu zase podnebí teplejší. V době  objevuje se také rašelinné uhlí na př. v sev. Švýcarsku. –  (náplavy novější) poskytují také mnoho uložených zbytků rostlinných s naší vegetací nynější úplně shodných; tak zejména mladší nánosy bahnité a mladší rašeliny. Dokonce i pěkné  otisky rostlinné v dosti krátké době i z  rostlin se tvoří, na př. v uhlicitanu vápenatém srážejícím se z čerstvých vod, jako u nás v okolí  a  a j.

Z rozličných  rostlin, které pro svou  z dávných dob jen poskrovnu v otiscích mohly se zachovati, tak že zanechaly jen nedokonalých stop, anebo uchovány jen za zvláštních okolností (na př. v  předvěkých konifer), nebo dohlédnuty byly v zeminách teprve , uvádíme ještě krátce tyto: z  dosud neurčitých, ale k  nejbližších, na př. Bactryllium Heer z  (zejména keupru), dále vlastní Diatomaceae (rozsivky) zachovaly se velice četně jednak roztroušeně, jednak ve velikých , sestávajících takořka výhradně z  krunýřků těchto rostlin. Nejstarší zajištěné  přicházejí v horním liasu útvaru , něco málo v , ale pravé jich  v , u nás na př. , zejména  (Polierschiefer), a pak v rašelině u  mladší silná vrstva snad  (Kieselguhr), složená ze samých skořápek Diatomaceí. Z jiných malých řas objeveny byly na př. Phycochromaceae v  a celá řada větších i velikých řas, jako Fucaceae, Caulerpeae, Siphoneae a Florideae, zejm. v třetihorním útvaru. Zvlášť vytknouti třeba z menších mořských vápnitých řas rod Gyroporella (Siphoneae), jenž se vyskytuje již v , ale zvláště v  a prosazuje celé massy vápence; podobně rod  (Florideae) celé massy vápence ,  i .  (Characeae) zachovaly se ve zlomcích vegetativných a fertilních od  (v lasturnatém vápenci)  až do nynějších dob, aniž se podstatně změnily. Žádný jiný typ rostlinný (vyjmeme-li snad ještě přesličky) nezůstal během obrovských těch věků tak stálým jako parožnatky. Z  byly dokázány mnohé; na př. i ze Schizomycetů Bacillus a Micrococcus v devonu, karbonu, permu a juře. Z mnohých , zejména Ascomycetů a také Basidiomycetů, byla zjištěna alespoň existence mnoha druhů takořka ve všech formacích na kmenech, větvích a listech fossilních rostlin. I  objeveny byly v  jednak v , jednak na korách v . Z  byla dokázána existence řady druhů v době  a to mechů  i  částečně v , částečně v . V miocénu bylo Sphagnum Ludwigii Sch. objeveno ve hnědeli i s plody. Také v  bylo zjištěno mnoho mechů zejm. v rašelinách a jinde.  soudí, že mechy objevovaly se již v prvních dobách útvaru .

V  a ve vrstvách  i v  samém zachovalo se mnoho  a  rostlin tajnosnubných, které nás poučují o dávné existenci  rostlin, nyní žijícím příbuzných, o kterých bychom jinakým způsobem sotva kdy se byli dověděli, že ve starších dobách skutečně již na zemi žily. EBr.