Moderní básníci francouzští/Smutek luny
Víc nežli jindy luna snivě kývá,
jak dívka krásná, jež v podušek tlumu,
než usne, rukou roztržitou, snivá
si hladí ňadra v sladkou jata dumu.

Tak z mráčku laviny se líně zdvihá
a v sladké mdlobě div se nerozplývá
a vidin bílých dlouhý průvod stíhá,
jenž květem stoupá v azur, jenž se stmívá.

A pakli na zem v lenivých snů roji
jen v taji skanout nechá slzu svoji,
tu zbožný básník nezmožený spánkem

v dlaň ruky své tu bledou slzu chytne,
jež, tříška opálová, duhou kmitne,
ji skryje v hruď svou v bázni před červánkem.

Poezie

de:Trauer der Mondgöttin
fr:Tristesses de la lune