Ottův slovník naučný/Ra
Ra, staroegyptský bůh, podle mythologie syn boha Ptaha, bůh světla a to světla denního, vzbuzeného sluncem, tudíž i slunce sama; jako dítko počínal R. z rána každodenní svoji pouť po nebeském okeáně a jako stařec hrouzil se z večera na západě v bezednou tůň nebeského moře. Zobrazován byl s hlavou ptačí, nad níž vznášela se okřídlená koule sluneční, v pravici žezlem třímaje, v levé pak drže znamení života. Podobu tuto bylo lze zříti při všech vchodech chrámových. R. pokládán byl za nejmilejšího syna Ptahova, ježto koule sluneční byla podle egyptských názorů nejkrásnější obraz, jejž Ptah vytvořil. Jako slunce byl R. neúnavně činný a tvořivý, bojoval bez přestání s tmou a vítězil nad ní, nebyl však s to, aby ji zcela udolal. Předním jeho odpůrcem byl , duch přírodních sil škodlivých i nepřátelských člověku, zobrazovaný podobou ohyzdného hada, jenž každého dne podnikal marný zápas s dítkem slunečním. Pšk.

Ra