Patery knihy plodů básnických/Český sedlák
To bylo v horách. Příval strhal pole.
U jednoho, kde zbyla holá skála,
stál starý sedlák, tvář se kámen zdála,
jak zkoušel půdu bodcem svojí hole.

Rozhled’ se nahoru a po údole:
ani ten mezník voda nenechala!
A mlčel; — šedá hlava zakývala,
a pevně kráčel domů po výmole.

Co dělat? — Chalupa je na spadnutí a prodlužena,
věřitelé krutí, děti jsou malé, »nevěsta* nic nedbá,
syn rozmařilec, na všem jako kletba. —
»Co vnuk můž’ za to?« — Setřel s čela chmuru
a ještě večer vez’ tam země fůru.