Ottův slovník naučný/Cabanel
Cabanel [kab-] , malíř franc. (* 1823 v Montpellieru — † 1889 v Paříži). R. 1839 přišel do Paříže a vstoupil do atelieru Picotova, jehož tradicím vždy zůstával věren, přimykaje se ke klassické škole Davidově, zejména v prvních svých obrazech náboženských. Později maloval genrové obrazy z moderního života. Největší však úspěch měl v obrazech znázorňujících sujety mytholog., v nichž přicházelo k platnosti nahé tělo, jehož bujné rysy a jistý růžový nádech při C-ovi jest charakteristickým. Také jako portraitista byl oblíben, zvláště ve vznešených kruzích dámských; mužské podobizny (Napoleona III.) dařily se mu méně. Jako výborný kreslič, znamenitý kolorista jemných dušených tónů, komponující své obrazy vždy rozvážlivou methodou, stal se záhy náčelníkem celé školy a měl mnoho žákův a napodobitelův, ale také mnoho protivníků svého směru. Z přečetných jeho obrazův uvádíme: Smrť Mojžíšova (1852); Sv. Ludvík (1855); Aglae (1857); Vdova kapelníkova a Faun unášející Nymfu (1855); pak hlavní jeho dílo Narození Venuše (1860, oba poslední obrazy zničeny požárem; Ztracený ráj, kolossální obraz pro krále bavorského, nyní v Mnichově (na výstavě pařížské 1867); Smrť Franc. z Rimini (1870) ; Vytržení sv. Jana Křtitele; Phaedra (1880) a j.; za nejlepší pokládá se genrový obraz Florentinský básník z r. 1861. Pro Tuilerie zhotovil nástropní obraz ovální Triumf Flory a pro Pantheon tři fresky z historie sv. Ludvíka. R. 1845 C. dostal druhou cenu římskou a cestoval po Italii; od r. 1863 byl professorem na Ecole de beaux arts a od r. 1864 členem Institutu.