Ottův slovník naučný/Commercium
Commercium [ko-] znamená v římské právní mluvě právní způsobilost dle ius civile, t. j. dle zvláštního práva římských občanů; tedy při věcech způsobilost býti předmětem, při osobách býti podmětem práv a právních jednání iure civili působících. Věcného c-cia neměly věci z právního obchodu vůbec vyloučené (res extra commercium), pak zejména pozemky provinciální (jen ager romanus). Z osob měly nezkrácené c. původně jen občané římští, a to svéprávní (cives Romani sui iuris). Průběhem času nabyli úplného nebo částečného c-cia buď na základě smluv nebo zákonných ustanovení a privilegií jednak ti, kdož nebyli občany římskými (civitates latinae, coloniae latinae, latini coloniarii, latini iuniani), jednak občané římští nesvéprávní (alieni iuris). Po unifikaci norem práva civilního a iuris gentium Justiniánem provedené znamená c. způsobilost ku právům vůbec, kteréž požívají všichni svobodní občané a všechny věci mimo shora uvedené res extra commercium. Čk.

Římské právo v Ottově slovníku naučném