Zcestí/Tam, kde se stýká s nebesy…
Tam, kde se stýká s nebesy
záření dosud neurčitě,
tam, kde se ještě poděsí
tichého světla na úsvitě,
na obzorové, dálné vsi,
kde krejčí času váže nitě,
zní tato píseň:
                       slabé jsi,
slabé jsi, moje drahé dítě,
a budeš musit zemříti,
aby ses živým vyrovnalo,
abys jim mohlo zářiti
do noci, kterou zlo je hnalo,
zarmoutit musíš matku svou
a dát se zamknout do rakvičky
aby se jejich temnotou
prodraly uslzené svíčky.
Strom, na kterém se oběsí
ubohý člověk na úsvitě,
se potom setká s nebesy,
mé drahé, sladké, mrtvé dítě.

14. III. 1941.