Milá sedmi loupežníků/VIII
MILÁ SEDMI LOUPEŽNÍKŮ ZPÍVÁ:

Nevím, co sen ukryl krátký.
Vždy jsem chtěla v širé světy,
dýchat vůni, hledat květy.
Nechci nikdy hledět zpátky.

Nevím, mohl-li kdo lkáti.
Vábila mne jiná touha.
Objetí chci dáti dlouhá.
Ale srdce nechci dáti.

Kdos prý plakal. Oblak plouti
zřím v tu stranu. Nevzkazuji.
Mráčku, sbohem. Nelituji.
Nechci nikdy vzpomenouti.