Ottův slovník naučný/de Morny
de Morny , vévoda, státník franc. (* 1811 v Paříži — † 1865 t.). Byl levoboček král. Hortensie (choti Ludv. Bonaparta) a generála Flahauta. Vychován babičkou se strany otcovy, pí. de Souza, vstoupil r. 1830 do vojenské školy štábní, po 2 letech stal se hulánským poručíkem, účastnil se bojů v Africe a vystoupiv z vojska vrátil se r. 1838 do Paříže; rok před tím odkázala mu král. Hortensie roční rentu 40.000 franků. M. oddal se po návratu spekulacím finančním a průmyslovým, zřídil cukrovar v Clermontu a zvolen v r. 1842 a 1846 do sněmovny. Nezdary finanční a prohry přiměly ho, když zvolen r. 1849 do sněmu zákonodárného départementem Puy-de-Dôme, že se přidal k Ludv. Napoleonovi a pomáhal mu připravovati státní převrat prosincový (1851), jejž provedl energicky a bezohledně jakožto ministr vnitra. R. 1852 podal demissi nesouhlase s konfiskací statků rodiny Orléanské, ale zůstal i pak důvěrníkem Ludv. Napoleona. R. 1854 předsedal po Billaultovi sboru zákonodárnému, r. 1856—57 byl vyslancem v Petrohradě, kdež se bohatě oženil s kněžnou Ž. Trubeckou (* 1838 — † 1896 v Paříži, provdavši se po druhé r. 1868), po té byl opětně předsedou sboru zákonodárného až do smrti; jako předseda vynikal M. žertovnou duchaplností, jež však budila spíše bázeň než lásku. Služeb, jež prokázal císařství, nadužil vrchovatou měrou k nemravným spekulacím finančním. Výňatek z jeho pamětí Une ambassade en Russie 1856 vyšel v Paříži (1891).

Francouzští politici v Ottově slovníku naučném