Zimní cesta/18. Bouřlivé ráno.
Hoj, bouře divé rány
rvou rázně mraků plášť
a cáry jeho zmítá
kol prudká větru zášť.

A blýskot rudých výhní
zřím mezi nimi plát,
hoj, toť je přece ráno,
jež mohu míti rád!

Mé srdce v nebi žhoucím
svůj osud může číst:
v chlad vánice tak bouří,
tak bouří větru svist.