Pohádky z naší vesnice (Dyk)/Sentimentální chvíle pána vesnické fabriky v Altdorfu
Tam na vsi se stěn bída kape,
zastírá čistou oblohu.
Bych mohl žíti, dři se, chlape!
Než zřít to nemohu.

Tam na vsi není trochu záře,
zříš strašidlo jen, mátohu.
Chci veselé, chci žhavé tváře!
Tam žíti nemohu.

Zde mohu říkat krásné věty,
zde mohu sníti o slohu.
Tam dole vidím jenom hřbety.
Tam žíti nemohu.

Vím, přepiatost to pouhá citu.
Svou chápu jinak úlohu,
kulturní význam parasitů.
Tam žít však nemohu.