Růže stolistá/XXIV
Nejen libé, leč i zpěvné
Sny blaží mě ve spaní:
Divno-liž, že v lehkokrevné
Pouštím se i lítání?

Jaký let! do květných vírů
Kdy stržen se potopím,
A zas houpavých zefyrů
Na křídlech se povzchopím!

Štěstí! sny ty stále přej mi,
A bdícímu zachovej mi
Zpěvodárnou zhejřilost,
Lásky sladkou podpilost!