Sborník historický vydaný na oslavu desítiletého trvání Klubu historického v Praze/Předmluva
„Práce tichá, ale usilovná, k jistému vždy dovede nás cíli.“ Toť byla asi hlavní myšlénka, o níž rozpředl se hovor dne 9. listopadu roku 1871 mezi několika nadšenými posluchači na universitě pražské. Každý uznával nutnosť práce, každý byl si vědom sil svých v srdci dřímajících. Jen probuditi síly ty a pak již více neochabnou. Bylo třeba středu, kam by se utíkati mohl každý posluchač historie, kde by mohl nabyti podpory a povzbuzení ve snahách svých duševních. Pomýšleno tudíž, aby zřízen byl „Klub historický“. Myšlénka ta stala se skutkem, a již na počátku roku 1872—1873 scházívali se členové ku pravidelným schůzím týdenním, přičiňujíce se všemožně o zdar mladého spolku. A od roku toho zkvétal stále „Klub historický“, pokračoval ve směru výše vytknutém, tak že roku letošního, kdy slaví desítiletou památku svého založení, s hrdostí může pohlížeti na dobu uplynulou.

Jakým způsobem oslaviti má „Klub historický“ památku desítiletého trvání?

Dílem k pobídce mladších sil, dílem, že po desítiletém snažení za povinnosť svou pokládá, nějakým výsledkem se vykázati, odhodlal se „klub“ k tomuto dílu, v němž některé práce namnoze starších svých členů širší veřejnosti podává. Doufaje, že takto nejlépe desítileté trvání své oslaví, děkuje všem, kteří jakkoli k uskutečnění myšlénky této přispěli, zvláště pak věrným příznivcům svým, universitním professorům dru. Josefu Emlerovi a dru. Jaroslavu Gollovi, co nejvřeleji.

V PRAZE, v říjnu 1882.

Klub historický.