Těžká hodina/Odjezd
Krajina okolo nádraží
každý vlak do dálky odváží
a proto ta krajina v očích svých chová
bludný žal cizince bez domova.

Z vysoké stanice ve skalách nad přístavem
odjedu také a proto smuten jsem.
Možná, že na dně kufříčku
moře mám schováno v lastuře,
možná, že v růžích dvou červených
lásku mám schovanou nahoře,
kdybych však v tento čas je uchopiti chtěl,
tož bych je nespatřil, tož bych je nenašel.

Bakarské nádraží,
vlak ještě nepřijel, — noc mě už odváží
v černých svých vagónech, jimiž hvězdy v pochod tlukou.
Nelíbej, milenko, toho, kdo tu už není!
Ve chvílích loučení jsme dávno rozloučeni
a ten, kdo sbohem dává, — nedosahuje rukou.