Poesie sociální/Episoda
Jak vzduté moře hřměl dnes konvent,
strach dusný šerou síní táh’
a matných svítilen mdlá záře
se chvěla soudců na hlavách.

Lid ve záhubné zvědavosti
k těm stolům dole klonil hled…
V tom výkřik — hrůza! S tribun výše
náš malý Gavard dolů slét …!

Měl štěstí. Padl v náruč komus, —
to dobrý biskup z Beuvais byl
jak bleskem skláni klesli oba —
a Gavard náš se nezabil.

Šat očistil si zaprášený
a smál se, v tvrdé tváři klid:
»Aj, vida, i takový biskup
k něčemu může dobrým být…«

Poezie