Ottův slovník naučný/Aegopodium
Aegopodium Podagraria L., ; vytrvalá bylina z řádu  (Umbelliferae), jediný druh svého rodu. Lodyha přímá, někdy až metr vysoká, brázdovaná, lysá, dutá, nahoře větevnatá. Listy na nervech šerpivé, přízemní dvakrát, někdy také jen jednou trojčetné a nedělené; lístky vejčité, až vejčitě podlouhlé, konečný často trojlaločný, všechny nestejně pilovité. Okolíky květní konečné a úžlabní, dlouze stopkaté, mnohopaprsečné. Obaly a obalíčky žádné. Květy bílé, obojaké. Kraj kališní nepatrný. Plátky korunní obvejčité, vykrojené, s lalůčkem vehnutým. Terč (občnělčí) oddělený, homolovitý, dvěma sehnutýma čnělkama okončený. Dvojnažka se stran smačklá, vejčitá. Nažky s 5 niťovitými šnorky; brázdy mezi šnorky bez proužků. Sloupek nažky nesoucí na konci dvojklaný. Bílek semenný, oblý, na předu ploský. Kvete v květnu a červnu. Roste v křovinách, plotech, hájích po celé mírné Evropě a Asii všude velmi hojně. Jindy užívalo se byliny této hlavně proti dně. Na travinách jest sice dobrou pícní rostlinou, ale v zahradách nepříjemnou a těžko vyhubitelnou buření. Mladé listy poskytují z jara lahodný salát. Vský.

Aegopodium