Z máje žití/Epigramy


K rovnoprávnosti. 
Aj, zákony přec za to nemohou,
že kulatý je svět náš ubohý,
ty hořejší že stojí na nohou
a tam ti spodní visí za nohy.

Kultura. 
Ne! takto kulturu vše-pronikavou
stát žádný nepěstuje v světa dáli!
jen u nás plni literární slávou
tak hojně vláda i své kriminály.

Vyvolený. 
Koho pánbůh miluje,
křížkem ho navštěvuje;
koho nejvíc oblibuje si,
na pentličku mu ho zavěsí.

Neomylný. 
„Já pravdu mám a na ní stojím pevně!“
„„ba víc než to — ty šlapeš po ní zjevně.““

Muž. 
„Co dítě? on se ženil už?
vždyť to chlapec! jaký pak to muž?“
„„Vězte: on si proto ženu vzal,
aby vedlé ní se mužem býti zdál. “

Neodolatelný. 
V řeči med, v srdci led,
v oku jed a lornět,
děvčat moc, krejčů víc,
v hlavě noc, v kapse nic.

Nebroušený diamant. 
Vzdělat tě? ten přeubohý,
čí to úkol sladký!
obrousíš si na něm rohy,
přec nebudeš hladký.

Mladému básníku. 
Již ve škole ses musil dozvědět,
z chaosu Bůh že stvořil celý svět;
i z tebe bude tvůrce kolosální,
neb v hlavě tvé je chaos kapitální.

Hudba. 
Proč ti hudba sladkosť v duši lije?
trojzvuk základem jest harmonie:
nadšení se zove tonika,
jež co podstata vždy vyniká;
krása lahodnou jest mediantou,
láska věčnou bude dominantou.