Ottův slovník naučný/Fiskál
Fiskál (z lat.), zástupce fisku před soudem a veřejný žalobce, byl již v římském právu, nazýval se však tenkráte advocatus fisci. Z tohoto římského státního funkcionáře vyvinul se v Německu zvláštní úředník státní, nazvaný f., který měl hájiti práv a zájmů fisku a udržoval se v jednotlivých státech něm., dokud trvalo všeobecně inkvisiční řízení. V trestních věcech vystupoval jako veřejný žalobce a pečoval o to, aby poplatky, které odváděti měli králi zločinci (na př. smírné), řádně byly zapravovány. Dlouho udrželi se f-ové (fiskální radové u krajských vlád) zejména v Bavorsku a trvají ve změněné podobě ještě dnes v Uhrách, kde právě tak jako v Chorvatsku nazývá se  advokát. –  f-ové u říšského komorního soudu a říšské dvorní rady měli za povinnost vystupovati jako veřejní žalobci (státní zástupci), kde běželo o porušení práv, zákonů a ústavy říšské, na př. o porušení mincovního regálu, o porušení zemského míru atd. – V jednotlivých něm. územích, na př. v Hessku, zaveden byl , který se však na dlouho neudržel. (srv. Ortloff, Der fiskalische Strafprocess, Lipsko, 1859). Zvláštní druh pruského soudnictví byl , který stál uprostřed mezi trestním a civilním řízením. Užívalo se ho při menších přečinech. – V Rusku má slovo f. ošklivou příchuť a znamená tolik co udavač. Původ sluší hledati vtom, že od počátku XVIII. stol. až do r. 1866 byli ustanovováni zvláštní vládní agenti, kteří měli vésti dozor nad úředníky a nešvary v úředním jednání vládě oznamovati. Vyvinul se tak jistý druh vyzvědačů a udavačů, kteří sami se dopouštěli největších přechmatů.

Právo v Ottově slovníku naučném