Hladící dlaň
Hladící dlaň. Bázlivé chvění
na čemsi drsnějším.
Dej pozor, ať se nepoleká,
ať najde branku, kterou vtéká
trnoucí políbení
až k ranám tvým, až k nim.

Ó byl tu kdysi trn, jenž ranil!
Teď trne bez hrotu,
uvízlý, tichý, světlo šera,
jak ráno, ráno bez večera.
Ó byl tu trn a nezabránil
a hlídá samotu.

Přechází, dupe, zima mu je,
dechem se zahřívá,
chce slyšet heslo, nežli vpustí
do srdce lásku, jež má růsti,
chce opít se, když opojuje
a potom vidět dva.

30. IV. 1940.

Poezie