Ottův slovník naučný/Abajakaragupta
Abajakaragupta, buddh. spisovatel indický, dle tradice tibetské narozený ve Vých. Indii. Vzdělával se v klášteře Vikramapurském, v Magadě a Vigamale. Panovník magadijský učinil ho hlavou všech panditů (bramínů, kteří se věnovali vyučování) a daroval mu k tomu zahradu indraulijskou. A. obíral se hlavně mystikou, pročež není divu, že jeho životopis byl vyzdoben všelikými daty podivnými. Tak na př. připisováno mu asi 100.000 prací, z nichž některé měly prý alespoň 600.000 slok; z toho jen tolik jisto, že psal mnoho a že zachovaná nám čásť jest jen zlomkem jeho činnosti. Jisto též, že uvedl v systém různorodé theorie o tantrách (sbírkách básní atd.), sebrav spolu všecky tantry v jednom ze svých spisů, zvaném Moře kouzel; ještě lepší dílo jeho jest Démantová Čotki (2700 slok), v kterémž se líčí všecky kouzelné kruhy č. mandaly a kteréž dosud jest rukovětí indických mystiků. O A.-ovi psal V. J. Vasiljev ve velkém díle svém Buddizm, jego dogmaty, istorija i literatura. (V Petrohradě 1857, I. 267. nsl.) Dílo toto bylo také vydáno německy (1860) a francouzsky (1863).

Abajakaragupta