Moderní básníci francouzští/Když větrů těžký dech…
Když větrů těžký dech za noci přitmělé
zanáší z daleka k nám vůni jetele
a stromů zelených a zrajícího žita,
i srdcí nejtvrdších se náhle neklid chytá,
a touha po lásce, která nás stále mučí,
i duše nejplašší po ženě vzdychat učí,
tu údy chvějí se, chlad cizí po nich sahá.
Z luk ženy kráčejí, ramena mají nahá,
že oko hltavě jich pohyb každý slídí,
to dobře známo. Nach tvář zbarví mladých lidí,
i děcko není s to tluk svého srdce zmoci.
Což plny polibků sny všecky budou v noci!

Poezie

fr:Le Parnasse contemporain/1876/Soir d’été