Portréty chirurgů/Mikulicz
V svět poslal  celou řadu synů,
by měli jméno v slavověnci hvězd,
by spěli k slavobranám velkých činů,
svůj kudy polobůh jen slaví vjezd.

Dnes v šlépějích juž kráčíš  stínů,
a velké srdce jeho v Tobě jest,
a feerickým letem spěješ k týnu,
bys úkoj, těchu mohl lidem snést.

Jak ode stvolu odtržený květ
přec vůni jemnou vzduchem chorým šíří,
byť jej se chystal strhnout ve svůj plen,

tak čistou vůni posýláš dnes v svět,
když vichrem myšlénky Tvou hlavou víří,
a noříš pro lid ducha v čarný sen.