Vlastenský slovník historický/Klatovy
Klatovy, druhdy krajské, nyní okresní město v západních Čechách, objevují se v listinách teprve ve XIV. století. Roku 1310 zpustošil K. rozvodněný potok Bradlavka, při čemž prý (což k neuvěření) 2000 lidí zahynulo. Obyvatelé záhy přilnuli k husitství, a nejspíše již r. 1419 pobořili klášter dominikánský ve městě. Mezi „poutníky“, kteří, obírajíce se k ustanovenému dni 10. list. 1419 do Prahy, u Knína od Petra Konopišťského ze Šternberka napadeni jsou, nacházeli se také Klatovští. Po všecken čas války husitské Klatovští věrně přidrželi se strany Táborské, s kterou též společně u Lipan bojovali. Roku 1547 odepřeli Klatovští po příkladu jiných měst vojenskou pomoc Ferdinandovi I., začež pobrány jsou městu statky a zrušeny mnohé výsady jeho. Část důchodů vrácena mu sice zase, ale válkou 30letou přivedeny jsou K. na kraj záhuby. Roku 1620 dne 13. říj. dobyl města Maximilian vévoda Bavorský. V následujících na to letech musili Klatovští platiti veliké peníze cís. vojsku a zaopatřovati je zásobami potravními, v letech 1641, 1645 a 1648 zle tu řádili Švédové. Mimo tyto nehody trpěly K. velice častými požáry. Roku 1636 uvedeni jsou do K-v jesuité.