Ottův slovník naučný/Bachofen
Bachofen , rodina povýšená císařem Karlem V. r. 1525 do stavu šlechtického, která původně sídlila pří Rýně nedaleko Kolína, později však jsouc  protestantská nucena byla vystěhovati se do Durynska. Z rodu toho jako právníci jsou známi: 1)  B. nar. v Kolíně r. 1544, byl později purkmistrem  v Lipsku, odkudž však r. 1594 jsa stoupencem učení Calvinova vyhnán, načež žil v Heidelberce, kde i zemřel 7. ún. 1614. Zanechal rukopis: Catecliesis Palatinatus testimoniis Scripturae ac sententiis Patrum, qui primis 100 a C. N. annis in ecclesia claruerunt, exornata. — 2) B. , syn předešlého (* v Lipsku 1575 – † 1640), stal se r. 1613 professorem v Heidelberce, zbaven však zavřením university r. 1620 toho místa. Když r. 1629 v Heidelberce opět otevřena a sice jako ústav katolický, přestoupil B. ke katolictví a stal se zase professorem. Ale r. 1633 Heidelberk dobyt Švédy, a většina katolických professorů zahnána; B., aby zachoval si místo, přestoupil opět k církvi reformované a působil pak v Heidelberce jako professor do smrti. Spisy jeho vynikají důkladnou znalostí práva a ostrovtipem; velká jich čásť je rázu polemického. Nejdůležitější jsou: Notae et anmadversiones ad Treutleri disputationes (Heidelb., 1617 až 1619); De pignoribus et hypothecis (t., 1627); Commentarius in Institutiones (Špýr, 1628); Commentarius in primam partem Pandectarum (t., 1630). — Ve službách gothských vynikli někteří členové toho rodu jako 3) B.  (* 1643 — † 1726), císařský říšský dvorní rada a první ministr gothský, jemuž obnoveno šlechtictví r. 1683. — Jeho syn 4) B.  zemřel r. 1736 jako skutečný císařský říšský dvorní rada a kancléř gothský. — Syn tohoto 5) B.  (* 1725 — † 1792) vstoupil do služeb dánských a byl vyslancem v Madridě, Drážďanech a Řezně. Byl přítelem a znalcem věd a se zdarem pokusil se i jako básník, složiv asi 20 ód a písní duchovních, jež vydal pod titulem Versuch in geistlichen Oden und Liedern (1774). — Do Čech dostal se rod ten 6) B-em  (* 1777 v Treviru – † 1853), který, protože náležel k německému, Francii nepřátelskému spolku ctnosti (Tugendbund), popudil na sebe velitele francouzského, takže stihán jsa zatykačem utéci musil z Německa. Uchýliv se do Čech, obdržel místo arcibiskupského nadlesního v Rožmitále a od r. 1821 žil na odpočinku v Praze, zabývaje se lučbou a starožitnostmi. Byl to bratr Marie Reissové, matky paní Joh Fricové, Karol. 
Staňkové a Antonie Čelakovské. — Dědicem jeho byl bratrovec jeho 7) B.  (* 1819 v Olde ve Vestfálsku — † v Praze 30. září 1888), vynikající průmyslník, kteréhož Abund k sobě povolal a za vlastního syna přijal. Přišel do Čech r. 1840, založil továrnu na škrob, později měl účastenství ve správě nčkterých cukrovarů, z nichž dva (v Líbeznících a Nových Dvořích) od r. 1854 byly jeho majetkem. Od roku 1851 byl členem obchodní komory pražské, od r 1561 zasedal také na sněmě českém, kamž jej vyslal nejprv volební okres warnsdorfský, pak obchodní komora pražská, konečně ústavověrné velkostatkářstvo, k němuž náležel od r. 1863 koupiv za 325.000 zl. zemský statek Svinaře se Lhotkou v okrese berounském. Hlasoval vždy s krajními Čecho-Němci. — Znakem rodu jest štít po pravé straně vykrojený, v jehož modrém poli stříbrný beránek kráčející na zelené půdě; nad štítem koruna, stříbrná přílba korunovaná zlatou korunou, nad níž v klenotu beránek stříbrný hořejší polovicí těla; přikryvadla stříbrnozelená. (Viz vyobr. č. 410.) Frič.  Nk.

Šlechtické rody v Ottově slovníku naučném
Němci v Ottově slovníku naučném