Ottův slovník naučný/Hradištko
Hradištko: 1) H., ves v Čechách v hejt. novobydžovském, viz . — 2) H., , far. osada nad Cidlinou t. u Stříbrníce, hejt. a okr. Jičín, pš. Vys Veselí; 41 d., 254 ob. č. (1890), kostel sv. Matěje (ve století XIV. farní), 4tř. šk. — 3) H., ves t. při pr. bř. Labe, hejt., okr. a pš. Kolín, fara Veltruby; 33 d., 227 ob. č. (1890), na záp. vsi zbytky náspu zv. »« nebo »«. — 4) H., , ves t. na lev. bř. Labe, hejt. a okr. Poděbrady, fara a pš. Sadská; 80 d., 456 ob. č., 2 n. (1890), 1tř. šk., košikářství. R. 1088 připomíná se v zakládací listině kapituly vyšehradské, ve XIV. stol. byl to vladyčí statek. — 5) H., , ves t. při stoku Sázavy do Vltavy, hejt. Kr. Vinohrady, okr. Jílové, fara u sv. Kiliána, pš. Davle; 32 d., 264 ob. č. (1890), 3tř. šk., kaple sv. Norberta, cihelna. Alod. statek, majetek praemonstrat. kláštera na Strahově v Praze, má 1442.25 ha půdy; náleží k němu zámek s kaplí, dvůr a pivovar v H-ku. H. náleželo do válek husitských klášteru sv. Jana Křt. na Ostrově. R. 1436 zapsal je císař Sigmund vlád. z Čečelic, 1499 připomíná se tu Jeroným ze Skuhrova, během XVI. stol. Slepotičtí ze Sulic, kteří tu vystavěli tvrz, později Suzana Šanovcova, Dorota Hodějovská (1608), Adam st. Hozlaur z Hozlau (1617) a Mariana Mrakšova z Kolovrat, jejíž synové prodali H. Pechlárovi z Memínku (1628). Po něm seděl zde Rudolf z Malovic, jenž je prodal (1638) klášteru strahovskému. — 6) H., , někdy ves, nyní samota u Ostroměře t. v hejt. a okr. královéhradeckém. Připomíná se r. 1143 a náležela klášteru strahovskému v Praze. — 7) H., ves t. v hejt. kralovickém, viz . — 8) H., osada t. v hejt. mělnickém, viz .

Hradištko
Hradištko
Hradištko
Hradištko