Ottův slovník naučný/Adeimantos
Adeimantos: 1) Vojevůdce Korinthských za vpádu Xerxova do Řecka, zarytý protivník Athéňanů, který radil úsilně, aby přestali Peloponnésané na straně svého poloostrova. Dle zpráv Hérodotových zdá se, že jednal ze zištnosti. Když loďstvo hellénské kotvilo u Artemisia, jediný A. naléhal na vrchního vojevůdce Eurybiada, aby s loďstvem ustoupil »do vnitř Hellady«, t. j. do vod peloponnésských. Themistoklés tehdy jej uplatil třemi talenty stříbra, při čemž klade jemu Hérodot (VIII. 5) v ústa slova: »Ty nás neopustíš, ježto já ti větší dary dám, než by král Médův ti poslal, kdybys spojence opustil.« O něco později, před bitvou salamínskou, v radě vůdcův opět navrhoval, aby loďstvo opustilo polohy výhodné, a když Themistoklés jemu odpíral a mezi přítomnými slova jeho půdy nabývala, obořil se naň A. vytýkaje, aby mlčel, když domova nemá. Potom v bitvě prvý dal se na útěk, začež na se uvalil porok zrády.

2) A., stratég athénský, soudruh činův Alkibiadových, účastnil se spolu s ním rouhavých mystérií v domě Charmidově (Andok. De myst. 16), později vystupoval na straně oligarchů, ve státním převratu r. 411 zapleten však nebyl. Po návratu Alkibiadově zvolen několikráte za stratéga, bojoval u Arginús (406), Aigospotamů (405), kdež upadl v zajetí Sparťanův a jediný ze všech vůdcův athénských při životě zachován, jak se pravilo, pro smýšlení Spartě příznivé, spíše však z ohledů politických, poněvadž byl protivníkem bezuzdné demokracie a v bitvě poslední tajně Lysandrovi platné služby konal. Pšk.

3) A., bratr Glaukónův, osoba vystupující v Platónových rozmluvách Parmenidu a o státě.

Řekové v Ottově slovníku naučném