Portréty chirurgů/Branca
Svět pod modrým zřel’s nebem Catanie,
když snědí plavci za jásavých zpěvů
svou brázdili pouť kolem Sicilie,
v svých čelích sníce novém o objevu.

A perutě Tě nadchly chirurgie,
když zpila Tebe věčném ve úsměvu,
jež v zlato vděčně Tvoje jméno ryje,
jež v dějinách plá hlučném ve ozevu.

Tak do květu Jsi přived 
a defekty Jsi různé hojil tváře,
když středověku zkomírala záře.

A syn Tvůj v umělecké resignaci
plul mořem temna na velké dál lodi,
již láska řídí jen a duše zplodí.