Tvář/Je čas
Tiše a přísně semkněte rty své
téměř spotřebována je víra naše
a šalba krásy stranou světa zve

Sladkým vysílením mrou všechna slova
v tomto věku který se nerozhoduje
utráceli jsme život v nich vždy znova

Kéž zřítí se již dolů s rachotem
žal zástupů až k hvězdám navršený
zasypávaje rod smutných k němuž patřil jsem