V přírodě/LX.
Prosáklé zpěvem slavičím
a prodchlé vůní pažitů,
prohřáté jarem slunečným —
již leťte, písně, z úkrytu!

Jste tažní pěvci, vím to, vím,
mně na čas jenom příhodní,
já nesmím déle držet vás,
čas váš je tu, jste svobodni.

Já s vámi dřímal za rosy,
vás k lesům vodil probdělé,
potůček dal vám za koupel —
víc nemám pro vás úděle.

Jen jedno prosím: v návratu,
za chvíle nových radostí,
nezapomeňte, srdce mé
že vás vždy rádo uhostí.

Jeť hostinný v něm každý keř
a na květ všecka poupátka,
jeť největší slast — hájem být,
kdy líhne písním robátka.