Poesie (nová řada)/Barkarola
Noc je tak jasná,
hvězdami hoří,
průsvitné tůně
pokrývá zoří.

Noc je tak jasná,
luzná a tichá —
sotva že vlna
šumí a vzdychá

Jak ptáče loďka
po vodě králí,
zvedá se, noří,
utíká v dáli.

A srdce naše
nadšením krouží,
slzami v moře,
v lazur se hrouží.

K nebi se nesou
v záplavě světla,
chvějí se láskou.
rozkoš k nim slétla.

Pluj, lodi hbitá,
pluj na vše věky
přes vody snící
v svět předaleký.

Až někde zhynem
v samotě svaté,
V záři a v stínu
na vlně zlaté.

A rozptýleni
v blankytu síti
jen srdcí vlastních
zaslechnem bití.

Poezie

pl:Barkarola