Ottův slovník naučný/Boží tělo
Boží tělo: 1) B. t., nejsvětější svátost oltářní. — 2) B. t., svátek katol. církve, jenž koná se ve čtvrtek po nejsvět. Trojici na památku ustanovení svátosti oltářní. Slavnost ta byla zavedena podnětem blahosl. Juliany, představené kláštera v Mont-Cornilloně u Lutichu (1246), pak v diécésích okolních. Roku 1264 přikázal ji papež Urban IV. pro celou církev. Klement V. vydal o tom bullu. Slavnost koná se slavnou mší sv. a průvodem slavnostním, který se koná s nejsvětější svátostí pod baldachynem mimo kostel neb i v kostele. Průvod zastavuje se u čtyř oltářů, jež, pokud možno, obráceny jsou ke 4 stranám světa na význam, že všickni národové povoláni jsou k té hostině, při níž Kristus dává záruku na život věčný. Při každém oltáři čte se čásť jednoho ze čtyř evangelií, jednající o ustanovení nejsvětější svátosti, koná se modlitba k její poctě, prosba za odvrácení zlého a zachování úrody zemské a uděluje se požehnání. Slavnost končí se chvalozpěvem „Tě Boha chválíme“ a požehnáním. Sa.