Málo, málo, málo
Málo, málo, málo mě, Bože, znáš. Bílá koule
je v okně, je to její stín. Stínový otčenáš! Tiše
se pomodlím:
Co je za, kam nelze hlavu otočiti, ať neotáčím ji!
Ale kde se svítí, kde světla svítí,
ať v zrcadle spatřím naději!
Nelásky rač mne ušetřit, té druhé, uschované,
a lásky mne zbav, když nemohu ji mít:
ať jinak ve mně plane!
A spím-li již a, oči zamhouřeny, do sebe
zpívám si, ať neuslyší srdce denní!
Očima od krásy budu tě potom míti zde:
cítíš? sem nikdo nepřijde!
Málo, málo, málo mě, Bože, znáš. Bílá koule
je v okně, je to její stín. Stínový otčenáš!
Otčenáš polovin — — —

20. IV. 1939.

Poezie