Zcestí/Zcestí
Oblaka prachu zvedají se za popravčím vozem.
Dojatý kat se zděšen odvrací.
Za chvíli zazvoní košatá hlava o zem.
Přistupte blíže, diváci!

Odevždy souzen byl. Dozrával dlouho v kobce.
Měl čas. A mřížemi se často prodral svit,
krvácející snad. Nemyslí na žalobce.
Chce sebe sama popravit.

Chce? Neví. Ztrácí se v zkomírajícím snění,
dosníti obláček a mladé ňadro chce,
pochopit pacholky, jít zpříma na lešení
a zpívat, zpívat do konce!

22. IV. 1941.