Lyrika lásky a života/Únavné štěstí
Únavné štěstí, můžeš odejít,
tvé chvíle klidu nepřinesly klid.
Před zahradou, až mříž ti otevrou,
kdos jiný čeká s tváří zmučenou.

V zahradách vyseděl jsem kvetoucích,
i zaslech’ zvonky stád, zřel květů sníh
na prsy hříšných padat Magdalen.
A zdřim’ jsem dlouze, sladce unaven.

A očí otvírám — je po štěstí. —
Lká podzim písní nových bolestí.
Jeleni říjí v teskných oborách
a oblaka se choulí po horách.