Ottův slovník naučný/Dědičná štola
Dědičná štola (v hornictví), štola (podzemní chodba) na venek vybíhající a buď z jednoho nebo několika dolů dolové vody (přítoky) odvádějící, aby se buď vůbec (stroji, pumpami) zdvihati nemusily anebo z větší ještě hloubky) jen do mírnější výšky, totiž jen až na štolu, zdvihati mohly. Ražení d-ných š-l mívalo, pokud nebylo strojnictví ještě dosti vyvinuto, velikou důležitost a tvořilo někdy v tom kterém okresu hornickém samostatný podnik, jemuž dotyčné doly určité poplatky odváděti musily. Ve mnohých hornických okresích, zejména v krajinách horských, vzniklo 
během několika století více štol dědičných, jimž přibývající hloubkou dolů, které se odvodňovati měly, na délce přibývalo. Tak na př. v okresu šťávnickém v Uhrách zřízeno během věků čtvero d-ných š-l (viz vyobr. č. 1073.): první (I.) byla nejkratší, končíc se na svahu tamějšího pohoří; následující (II.) byla již delší (asi ½ míle) a ústila se do šťávnického údolí. Třetí (III.) svedena byla do opačně ležícího, ale hlubšího údolí hodrušského, čtvrtá (IV.) pak (známá d. s. cís. Josefa II.) podhloubila předešlou asi o 300 m a otvírajíc se do údolí řeky Hronu (u Žarnovic) dosáhla délky přes dvě rak. míle. Ražení této štoly 
trvalo (arci s přestávkami) celých sto let, ačkoli se kromě s obou stran pracovalo ještě ode tří pomocných šachet (a, b, c), které k vůli 
štolnímu podniku s velkým nákladem prohloubeny byly. Proslulé doly příbramské mají d-nou š-lu jen nepatrné hloubky a délky (sotva 100 m pod ústími tamních šachet). K obmýšlenému (uprostřed t. stol.) ražení vydatnější d-né š-ly, která se do údolí vltavského ústiti měla, nepřišlo, proto že mezitím zavládla pára, a vody z hlubokých dolů výhodněji se zdvihají pumpami poháněnými stroji parními. D-né š-ly mívaly ve starých hornických řádech zvláštní své zákony, kteréžto však z novějších horních zákonů u nás i jinde zcela 
vymizely. JJd. 

Technika v Ottově slovníku naučném