Sonety (Shakespeare, překlad Sládek)/66
Znaven vším tím po smrti volám tiché —
než zírat, jak se žebrák rodí v svět
a nuzné nic se v cetky šatí liché
a čistá věrnost nevěře jde v sled
a zlatá hodnost bídáka jak zdobí
a dívčí čest šlapána v prach a v nic
a dokonalost ve spárech je zloby
a síla od zbabělství bita v líc;
a uměnu jak úřad umlčuje
a umem (jako lékař) vládne bloud
a prostá opravdovost hlupstvím sluje;
jak do ďáblových bůh je zjímán pout:
    znaven vším tím bych odešel už rád —
    jen s láskou mou mi žel se rozžehnat.