Poesie sociální/Odměna půlstoleté práce
Pracoval jsem půl století
jako ten stroj parou hnaný,
den ode dne, rok od roku
plahočil se bez ustání.

Napínal jsem svoje síly —
ruce schromly, schřadla plíce,
žena, děti pomáhaly,
když sám nestačil jsem více.

Bohatství jsem jiným množil,
sám jsem vždy boj s bídou vedl.
Kolikrát ó i s rodinou
ani jsem se nenajedl!

Žena zmřela na souchotě —
děti převzaly mou roli,
a já schromlý invalida
stojím tu sám jak kůl v poli.

Z půlstaleté plodné práce
ve službách bohaté třídy
zbyla mně žebrácká mošna,
co znak společenské bídy.

Poezie