Ottův slovník naučný/Gräfe
Gräfe: 1) von G. , lékař něm. (* 1787 ve Varšavě — † 1840 v Hannoveru). Studoval v Drážďanech, Halle a v Lipsku a působil pak jako osobní lékař vévody Anhaltského v Ballenstedtu, kde založil nemocnici. Odtud povolán r. 1810 na nově zřízenou universitu do Berlína za professora a ředitele ústavu klinicko-chirurgicko-okulistického. Organisoval i nemocniční službu při pruském vojsku a řídil r. 1815 veškeru polní službu zdravotní v Německu, Nizozemí a v Belgii. R. 1825 bylo mu uděleno ruské šlechtictví. G. je z předních chirurgů německých, výborný učitel a operatér. Zavedl do Německa mnohé nové nebo vůbec zapomenuté operace, zejména plastické a vynikal i jako organisátor studia lékařského a služby nemocniční. K jeho trvalým zásluhám náleží zařízení chirurgické kliniky berlínské. Vedle chirurgie věnoval i bedlivý zřetel zanedbávaným dosud nemocem očním, k jichž studiu byl povzbuzen zejména hojně se vyskytujícími trachomy ve vojsku. Z jeho spisů buďtež jmenovány:  (1808);  (1812);  (1818);  (1820);  (1817—34). Srz.

2) G. , paedagog něm. (* 1802, † 1868), studoval v Jeně mathematiku a theologii, stal se r. 1825 ředitelem městské školy v Jeně a proniknuv některými spisy (, časopisem „“ a hlavně prací , Lip., 1834), byl r. 1840 povolán za prof. paedagogiky na univ. v Kasselu. Tam založil reálku, již napotom řídil. R. 1848 a násl. rozvinul živou činnost jako zástupce učitelstva kurhesského a poslanec strany liberální. Za spis  (Lipsko, 1851) byl r. 1852 stanným právem odsouzen k pevnostnímu vězení na dobu jednoho roku. Potom odebral se do Švýcar, kde v Genevě založil vychovatelský ústav. Zemřel v Brémách jako ředitel průmyslové školy. Důležitější jeho spisy jsou:  (Quedlbg., 1829);  (Lipsko, 1845);  (3. vyd. Jena, 1877—79);  (Jena, 1838);  (Jena a Eisleben, 1828—35).

3) von G. , lékař něm., syn G. 1) (* 1828 v Berlíně — † 1870 t.). Studoval v Berlíně, načež zdokonaloval se v okulistice v Praze, ve Vídni, v Paříži, Dublině a Edinburce. Založil pak v Berlíně soukromou nemocnici pro nemoci oční, r. 1853 habilitoval se na univ., r. 1857 stal se tu prof. okulistiky. G. je z předních lékařů německých; moderní okulistiku povznesl na vysoký stupeň dokonalosti. Mezi přední jeho zásluhy patří, že dovedl v oční praxi využitkovati Helmholtzova vynálezu očního zrcadla, že zavedl nové operace při léčení glaukomu a zákalu čočky. Vynikal též jako výborný učitel a většina moderních okulistů patří mezi jeho žáky. Jeho práce uveřejněny jsou skoro veskrze v časopisu „“, jejž r. 1854 založil. Buďtež z nich jmenovány: ; ; ; ; ; ; ; . Srz.

4) G. , lékař něm. (* 1837 v Martinskirchenu). Studoval v Halle, Heidelberce, Praze, Berlíně a Paříži, stal se pak assistentem Albrechta G-fa, založil soukr. nemocnici pro nemoci oční v Halle, habilitoval se tu a stal se r. 1873 prof. okulistiky, vzdal se však r. 1892 dráhy akademické. Vynikal jako výborný učitel a organisátor, jenž bojoval neunavně za řádné zastoupení okulistiky na pruských universitách. K jeho předním zásluhám patří, že určil methody, kterak lze bez nebezpečí odstraňovati parasity skryté v nejzazších částech oka. Napsal:  (1858); ; ; ;  a j. Mimo to se Sämischem vydal  (Lipsko, 1874—80, 7 sv.). Srz.