Selské písně a české znělky/Věky jdou a mizí
Věky jdou a mizí,
    nepřehledný tém, —
mrav a řády cizí
    proměňují zem.

Věky jdou, vše míjí,
    změnily i nás,
ale našich šíjí
    nedotknul se čas.

Tvrdy jsou a vzdorny;
    spíš ve skále hloh,
povrch země korný
    povolit by moh.

Tak stojíme tiše,
    svoji, každý kloub,
šíji stále výše
    a kořeny hloub.