Rýmovaná kronika česká tak řečeného Dalimila/LXXVIII
Ciesař Otta na Sasy jide,
kněz k němu do Sas přijide.
Kněz sám o sobě stojieše,
ciesař s svými jinde bieše.
Sasici na české stany udeřichu,
Čechové je tu pobichu.
Opěť je kněz Přěmysł pobi,
mnoho na Sasiech tvrzí doby.
Pro to počě ciesař Přěmysła miłovati,
káza sě j'mu koronovati.
Na biřmovániu ciesař kněziu rúšku vzváza,
a Ottakar, točiúš Ottě mił, j'mu řiekati káza.
Druhým ocasem obdaří lva biełého,
Budišinem a Zhořěłcem rozšíři zemiu jeho.
Tehdy tě městě ciesař k dědině jemu da,
přěd kniežaty prstenem mu vzda.
Tak Ottakar, třetí král, u Prazě korunu přije,
pak ležě na Křivokłátě s Smiłem, a tyje.
Čechy všě své nepřáteły zbichu.
Tak všě súsědy uhrozichu,
že po všěch Němcích jechu sě młuviti:
„Ten válej s Čechy, ktož nechce živ býti.“