Sepsání války peloponnesské/39.
„Pravíť ovšem, že prve svolní byli k právnímu rozhodnutí.
Ale kdo toho se dovolává, jsa v užívání nějakého prospěchu
a v bezpečnosti, o tom nelze
domnívati se, že by opravdu tak pravil, nýbrž ten,
který prve i skutky i slovy svými na roven se postavil, nežli se k brannému zápasu odhodlal. Tito
pak se nevytasili s pěkným svým návrhem ku právnímu rozhodnutí prve, než byli obležení onoho místa
započali, ale teprva když jim napadlo, že my tomu
nijak nedopustíme. A nyní jsou tu, netoliko sami se
onoho tam provinění dopustivše, ale i odvažujíce se
i vás vyzývati, abyste byli jich společníky, neřku
v válce, ale v zlopášnictví, i abyste byli nepřáteli
nám, jich pak se ujali. Měliť tehdáž přijíti, když byli
úplně bezpečni, nikoliv pak, když my bezpráví trpíme
a oni v nebezpečí vězí; nikoliv nyní, když vy, ač
jindy z jejich moci nižádného prospěchu nezakusivše.
svou pomocí jim přispěti máte, a neúčastnivše se jich
zlopášností, u nás stejnou s nimi vinu si utržíte; ba
měliť dávno svou moc (s vaší) spojivše, i společné
z toho výsledky nésti.