Tvář/Jednou v září
Stín můj zkracuješ ty sluncem rozžatá
zrádně zas narůstá v očích tvých
lehce je zatlačí dlaň moje dojatá
ne navždy však jak u mrtvých

K prameni se vzpínám k tvému jménu
z drobků lásky skládám věčnost její
i síla vod tká věčné křehkou pěnu
víry trhanou a hnanou do peřejí

Znám tě již mroucí znám krev tvou
zčernalý plamen nemizí z tkaniva
stále ji vidím tu ránu mokvavou
jí dlouho chřadla láska má i tvá