Ottův slovník naučný/Docent
Docent (z lat. doceo, učím), ten kdo učí, učitel. V tomto širším slova smyslu užívá se slova d. všeobecně o těch, kdož přednášejí nebo vyučují na vysokých školách vůbec (professoři řádní, mimořádní i d-i v užším slova smyslu); d. v užším slova smyslu znamená osobu, jíž sborem professorským dostalo se oprávnění ku přednáškám (venia docendi). Aby se kdo stal d-em, musí dle nařízení ministerstva kultu a vyučování ze dne 11. února 1888 býti doktorem té fakulty, na které se chce habilitovati, pak předložiti rozpravu tiskem uveřejněnou (spis habilitační) o některém problému té vědy, pro kterou se chce habilitovati, potom podrobiti se colloquiu čili rozmluvě vědecké před celým sborem professorským z veškerého oboru, o kterém přednášeti míní, a konečně musí prokázati také vnější způsobilost ku přednášení tak zvanou »přednáškou na zkoušku« před sborem professorským o thematu, jež vyvolí sbor ze tří návrhů žadatelem učiněných. Vyhoví-li žadatel všem těmto požadavkům, udělí mu professorský sbor veniam docendi, usnesení to však musí býti ministerstvem vyučování stvrzeno. – V jednotlivých případech, když se totiž žadatel i ve vědě i v ústním přednášení již dříve byl osvědčil, může sbor professorský spokojiti se předloženým vědeckým spisem (při medicínské fakultě vědeckou činností vůbec) a nepožadovati ani colloquia ani přednášky na zkoušku. – D. nedostává z pravidla žádného platu od státu kromě podílu z kollejného ( nebo  d.), výjimkou dostává za přednášky zvláště důležité nebo nenahraditelné, nebo zastává-li řádného professora, přiměřený honorář ( d.). –  jest první stupeň ku professuře; není-li však žádná stolice pro příslušnou doktrínu uprázdněna, může staršímu a zasloužilému d-u k návrhu sboru professorského od ministerstva udělena býti hodnost a titul mimořádného professora, ovšem bezplatného. Viz též . PD.

Školství v Ottově slovníku naučném