Portréty chirurgů/Antyllos
Šla  s ohněm v ruce do Hellady,
jež vztekem zuříc bujně hodovala,
šla  po troskách a zaplakala,
když zřela zpustlé olivové sady.

A jména slavná prchla v němé řady,
jež v dobách chladu vlahým teplem hřála,
než  jméno Tvoje v náruč vzala,
by unesla je velikánů v rady.

A staletí se v divém reji mihla
a uvedla vše zase v zapomnění,
čím duch Tvůj v dumách k nebi letěl.

Než u  vzpomínka Tě stihla,
jenž žasna nad Tvým divem ve umění,
jak orel s pokorou Ti k nohám sletěl.