Omladina a pokrokové hnutí/Úvod
Pokrokové hnutí, jako všecko jiné ve světě, nevyrostlo samo ze sebe, nevyrostlo bez hlubších příčin. Půdou jeho byly současné poměry; příčinami skutečné nebo zdánlivé nedostatky a palčivá nespokojenost s nimi. »Nezávislé Listy« zajisté nikoli bez jisté oprávněnosti napsaly: »Rostli jsme za éry staročeské, domácích štvanic a vždy větší poddajnosti k Vídni. Literatura nám v ohledu politickém nepodávala než prázdný vlastenecký bombast, škola nás přímo od současných zápasů odváděla a každou účast k nim zakazovala. Nebylo nám v tehdejším našem životě proto volno. Cítili jsme, že to někde u nás není v pořádku, se závistí a lítostí pohlíželi jsme za hranice. Odtud přicházely k nám proudy nového, zdravého vzduchu, v těch jsme sílili a připravovali se ku práci doma.« Také éra mladočeská, s takovým enthusiasmem vítaná, hrozně sklamala. Byla podobna rychle se nadmuvšímu balonu, který v rozhodné chvíli, kdy se doufalo, že vysoko vzlétne, utrpěv vnitřní poruchu, zděravěl a znenáhla notně splaskl. Ostatní strany a směry, zejména realisté, sociální demokraté a anarchisté, měly sice ve svých zásadách mnohé, co je srdci mládeže přiblížilo a co od nich přejala, ale přece s nimi úplně nesrostla. Proč, objasní následující kapitoly.