Ruch (almanach 1873)/Mám věšeť hlavu
„Mám věšeť hlavu, plakať snad,
že v světě sám jsem — sám — tak sám?! —
Aj, cítím ještě srdce hrát,
a sílu hudby jeho znám! —

Že vyhnali mě v cizí lid,
že svému lidu chtěl jsem žít,
bych bloudil, jako věčný žid,
žít tělem, ale duší mřít?“

Ach — slyším staré matky pláč,
ach — slyším němý otce sten — —
odvážný ale s lósy hráč
poslední sázku hází v plen!…

Vlasť — matka krví plakala,
ot — národ sténal k smrti již, —
vlasť rukou kata klesala,
a národ hanby nesl kříž!…

Nuž ptám se, kdeže je ten syn,
jenž klidně nes’ by matky skon,
kdy vrah jí vráží v prsa klín,
a umíráčkem bije zvon?!…