Lyrika lásky a života/Romance o ženách
Tenkým smyčcem si břízy hrály,
jarní větry povívaly.

Ženy šly ověnčeny v stráně,
my jsme se dívali z dálek na ně.

Tančily na slunci v zrosených travách,
večera odlesk na horkých hlavách.

Všecky jsme znali po jich hlasu,
poupata vadla na jich vlasu.

Lehkomyslně si s květy hrály,
včerejšky vesele pohřbívaly,

přes propast tančivě přelétly mžikem
s vítězně naivním, divošským křikem,

co my jsme nad hloubkou stáli tak zoufale
tam, kde se sypaly smíchu jích korále,

střemhlav jsme padali v zoufalém mlčení,
v záhad a hrůzy posvátném dotčení.