Moderní básníci francouzští/Zátiší
Vichr vyje, pláň je vypráhlá;
vichr vodu prudce čeří,
plaší spící ptáče v keři,
drtí rákos, pažit změří;
step je velká, smutná, rozsáhlá,
lidé malí; všeho nech,
druhu můj, a dej se v spěch,
chýž mi vystav na kůlech!

Havěť ptačí v tlupě roztáhla
křídla svoje nad kanaly,
křičí divě, těká v dáli,
osení vod příval halí,
moře pláň je smutná, rozsáhlá,
zimy ostrý dech rve chýž,
chrastí víc v krb, druhu, slyš!
Piju — kouřím — dobře již!

Pilo naše děcko teplý čaj?
Pohleď, žínko, snad juž dřímá!
Když tak povykuje zima,
u piva se dobře dýmá,
pevně zamčena jest chýž i stáj.
Teď si buš do našich vrat,
pane větře! Marný chvat;
děcko spí — těž půjdem spat!

Poezie