Poznámky o české politice/Předmluva
Odříznut od celého světa stávkou pošt, telegrafů, železnic, parníků, obklopen ruskou revolucí, jejíž záchvěvy cítili jsme i v tichém našem ústraní — psal jsem tyto studie. Jak často našel jsem tam po těžkých parlamentárních bojích duševní klid a nutnou vzdálenost, abych objektivněji mohl viděti, co dělal jsem sám, co dělali jsme my všichni a co dělati bychom měli v budoucnu!

Ve víru velkých zápasů a malých intrik člověk tak lehko ztrácí míru pro všecko, co děje se kolem něho, a co naplňuje duši tu nadějemi, tam sklamáním — ale vždycky neklidem a rozechvěním tím větším, čím opravdověji jde mu o věc, za kterou bojuje.

A zrovna politika potřebuje tolik klidné, vášní boje nezkalené rozvahy!

Připravoval jsem stati tyto už v létě, kdy neměl jsem tušení, že psáti je budu před jednáním o všeobecném hlasovacím právu ve vídeňském parlamentě. Tím více je potřebí nyní ujasniti si problémy naší aktivní politiky.

Nevím, zda to, co jsem napsal, k vyjasnění tomu přispěje. Nejsem dost neskromným, abych hledal smysl české otázky. Chtěl jsem jen ukázati, po jakých cestách by po mém soudě národ český mohl dojiti k plnému národnímu a státnímu životu. Proč, k čemu má žít, jsou otázky, které rád přenechávám druhým. Mně stačí, aby byl na venek silný a vnitřně zdravý, svobodný a na nikom cizím nezávislý ve svém intellektuálním a mravním rozvoji, a pak jsem přesvědčen, že dovede zaujati čestné místo mezi ostatními národy. Doufám, že zůstane vždy předním bojovníkem za spravedlnost národní i sociální, a za politiku opravdu svobodomyslnou!

Nedovedl-li jsem cesty ty ukázati, budu spokojen, poslouží-li poznámky mé alespoň k pochopení naší politiky, která tak často nesprávně byla posuzována a k vyjasnění mnohých nedorozumění, jež překážejí zdravější a přirozenější organisaci českých stran, jíž tak nutně potřebujeme. Kdyby k tomu stačila pravdivost a upřímnost, odvážil bych se doufati, že jsem tyto řádky nepsal nadarmo.

BARBO, Prosinec — leden 1905-6.