Havran a jiné básně/Sen ve snu


I. 
Na čelo vem to políbení
a přej, ve chvíli rozloučení
se přiznat ku tomuto snění:
Ty pravdu máš, kdyš myslíš, den
můj každý že byl pouhý sen,
však jestli Naděj prchla nám,
ať ve dne, v noci, nevím sám,
ať ve snu, bdění zmizela,
odešla — míň než docela?
Vše, co tu zříme, neb zřít jen
se domníváme, v snu jest sen.

II. 
Já v středu hukotu jsem dlel,
kde břeh se pod přívalem chvěl,
já písek, zlatel plál,
měl v ruce, jak jsem stál.
Jen hrstku! Jak se začal třást
skrz prsty moje ve propast…
Jaká strast! jaká strast!
Ó Bože, nelze v ruky stisku
zadržet jedno zrnko písku?
Což Bože, jedno jedině
neurvat vln těch hlubině?
Vše, co tu zříme, neb zřít jen
se domníváme, jest v snu sen?

en:The Works of the Late Edgar Allan Poe/Volume 2/A Dream within a Dream
es:Un ensueño en un ensueño
fr:Un rêve dans un rêve
pl:Sen we śnie
ru:Сон во сне (По/Брюсов)