Ottův slovník naučný/Ahlborn
Ahlborn: 1) . . . (* 1796 v Hannoveru, † v Římě 1857), malíř krajin, žák Wachův v Berlíně, vzdělával se později samostatně v Římě. Veliké obrazy Kolosseum a Via sacra z r. 1829 založily jeho slávu; po té následovala řada obrazů krajin z okolí Florencie, Říma a z Italie vůbec, z nichž nejlepší (jako Pohled na ostrov tiberský, Pohled na chrám sv. Petra, Grotta ferrata v horách Albanských, Villa Mondragone u Frascat, Pohled na Amalfi a j.) vynikají půvabnou bohatostí motivův a rozmanitostí forem. vesměs zřetelně kreslených. Chválívali při nich také vhodné podání jižního světla a jemný tón italského ovzduší: po pravdě však kolorit jejich je příliš pestrý a drsný. – S menším úspěchem zkoušel A. svoje síly v krajinářství severním (pohledy z Tyrolska, Salcpurska a sev. Německa). Srv. Dr. Jul. Meyer Allgem. Künstlerlex. I. 148.

2) A-ová  (* 1826 v Stockh.) graveurka švédská, známá hlavně medaillemi, jichž největší čásť v posledních třiceti létech pochází od ní. Naučila se rytectví od otce svého  a na akademii umělecké, načež se odebrala na studie do Paříže. Po smrti otcově zastávala jeho místo rytecké při úřadě mincovním, které roku 1855 obdržela definitivně. Od r. 1854 jest manželkou sochaře A-a, od r. 1881 členem akademie.

Ahlborn
Ahlborn