Ottův slovník naučný/Doutnák
Doutnák, dle německého též , provaz volně pletený, v chlorečnan draselnatý máčený a pak ovšem vysušený; zapálený na konci doutná zvolna a stále i ve vlhku a v nejprudším dešti. Sloužíval k zapalování prachu v náboji střelných zbraní hrubých a ručních. U těchto byl připevněn na zvláštním přístrojku , jenž stisknutím na  se schýlil k , ale již na začátku XVII. stol nahrazen křemenem či pazourkem v kolotěži. U střelby hrubé býval d. ovinut o prut v prvních dobách po vynálezu střelného prachu značně dlouhý, později však vždy kratší dřevěný, pro větší pevnost koncem prostrčen rozštěpeninou ve prutu, a nahrazen teprve ve 2. pol. XIX. věku . Nyní užívá se d-u jen ještě porůznu ve vojscích nevzdělaných a pak velmi hustě v životě občanském v kapesních zažehadlech pro kuřáky. FM.