V řadě/Soudruh
Odvodní míra
oči za brýlemi
Dobře to dopadlo

Laskavost znalá bídy
už mě však neuvítá
zkoumavě nezakrouží
úsměv vrásčitý

Je chvíle setkání a věčnost vzpomínky

Byl jsem mu dlužen báseň
Tu jeho
Řekl mi Napiš
Dluh její tíží
dluh básně socanské a petrolejnické
hrozící světu mizerů

Zatím ji napsal lid
a zrýmovali soudruzi

Někde leží obroučky brýlí
Kdepak jen leží
zkroucené rozmáčknuté
Nic za nimi
nic ani výčitka

Umíral v nádheře pohrdání

Stojím v pozoru
u jámy neznámé
účasten věčnosti ubitého
a do smrti v jeho služebnosti