Heinův passionál/Berlínská legenda
V zámku, kde žil Vilém s Frickem,
skupina je kamenná:
po způsobu sodomitském
žena s koněm pářená.

Slavné naší dynastie
velebná to pramáti —
Potomkům pak v krvi žije,
že se syn vždy potatí.

Věru, kdo byl Pruska králem,
částečně sic člověk byl,
v tom však spokojil se s málem —
zato víc se pokonil.

Nesmáli se. Řehotali.
Brutální a tupá sběř.
Mozek pách’ jim po maštali.
Zkrátka, každým coulem zvěř.

V tobě, nejmladším, jen zdravím
lidský cit, jenž lidsky žhne:
Křesťanem’s, ó králi, pravým,
ale hřebcem — věru ne!

Poezie