Vlastenský slovník historický/Berghauer
Berghauer Jan Tomáš Vojtěch, narozen 7. říj. 1684 v Chebě, vysvěcen na kněžství 1707, stal se 1713 ceremonářem a sekretářem biskupa Kralohradeckého, obdržel 1716 výnosnou faru v Litoměřicku, 1721 stal se doktorem práv, 1728 kanovníkem Vyšehradským, 1749 děkanem kapitoly Vyšehradské, 1755 povýšen do stavu rytiřského, a zemřev 22. bř. 1766 pochován v chrámě ss. Petra a Pavla na Vyšehradě. Z jeho spisů, které svědčí jmenovitě o důkladné jeho známosti jazyků semitských a klasických jakož i vědomostech právnických, vzbudil v nemalé míře veřejnou pozornost  (1723), vícekráte vydaný, jenž vyvolal ostrou polemiku se strany protestantské, na kterou B. odpověděl spisem  (1730) tak jizlivě, že na to bylo až samému císaři stěžováno, ovšem marně. Z ostatních spisů jeho budiž uvedena Bibliomachia (1746).