Patery knihy plodů básnických/Uhlíři
Šerým hvozdem mezi buky
zabloudil jsem k milíři.
Dobývali právě uhlí
učernění uhlíři.

Soumrak padá mezi stromy.
Víc a více do tmava
ve spolku s ním od milíře
kmitá záře krvavá.

Rudé jiskry vzhůru prší
černým mužům nad hlavy.
Sedí v kole, vítají mě
radostnými pozdravy.

Zemčata si pekou v uhlí,
vody kolem do vůle —
pozvou-li mě černí muži,
hoj, to bude tabule!

Věru, jak jsou pohostinní!
Nikdy s takym humorem
—jako tu — jsem zavděk nevzal
upečeným bramborem!

Nabrali mně také vody,
bez cejchu, tak od oka —
víno mi tak nechutnalo,
jak ta voda z potoka!

Ustlali mně na mech k sobě
při chladnoucím milíři —
nikdy jsem tak dobře nespal,
jako mezi uhlíři:

Zdálo se mně, že jim uhlí
změnilo se v rubíny —
nikdy jsem tak sladce nesnil,
jak v tom kruhu chudiny!…

(Opět na horách. — Ve Světozoru r. 1886.)

Poezie