Ottův slovník naučný/Bautain
Bautain [botén] , filosof franc. (* 1795 v Paříži — † 1867 ve Viroflayi u Paříže). Z filosofických přednášek Viktora Cousina znechutiv si realismus stal se zastáncem idealismu Fichteova; proto ztratil stolici učitelskou ve Štrasburce, kde přednášel filosofii. Badavou myslí jal se potom studovati bohosloví, načež r. 1828 posvěcen byl na kněžství a vrácen úřadu učitelskému. Duchovní obrození jeho v mužném věku mělo v zápětí, že ohlížeje se zpět po zásadách čirého subjektivismu chyboval v nauce o poměru rozumu lidského k víře, pokládal zjevení Boží jediné za pramen jistoty, pokud se tkne pravd náboženských (supernaturalismus) a připouštěl toliko, že podáním ochránily se idee nadsmyslné (traditionalismus). Biskup štrasburský znamenal ve spisech jeho bludné náhledy a s původcem jejich rokoval mírně 1834. Avšak teprve po šesti létech B. v Římě odvolal učení své. V rodném městě dosáhl pak hodnosti ředitele kolleje de Guilly a čestného generálního vikáře. Ze spisů jeho připomínáme: Philosophie du christianisme (Paříž a Štrasburk, 1835); Psychologie expérimentale (t., 1839, 2 sv.); Philosophie morale (tam. 1842); La morale de l’Evangile (Paříž. 1855). Vac.
 

Hesla v Ottově slovníku naučném