Ottův slovník naučný/Průvodní theorie
Průvodní theorie v řízení trestním. V řádech trestních inkvisičních platila zákonná p. t., t. j. zákon sám určoval míru důkazu, jíž soudce byl vázán, měl-li nějakou okolnost skutkovou pokládati za dokázanou. To zase bylo možno buďsi tak, že soudce, bylo-li zákonné míry důkazu dosaženo (na př. srovnalou výpovědí dvou bezvadných svědkův, přiznáním obžalovaného), příslušné okolnosti za dokázané pokládati , nechat o jejich pravdivosti přesvědčen byl či nebyl (p. t. ); anebo tak, že soudce, pokud zákonné míry důkazu nebylo dosaženo, ony okolnosti za dokázané pokládati , nejsa však nucen ani, když takový důkaz skutečně proveden byl, aby je za dokázané pokládal, nenabyl-li zároveň sám přesvědčení o jejich pravdivosti (p. t. ). Každá z těchto theorii může vésti k výsledkům, jež neshodují se s pravdou skutečnou a se spravedlností. Reformované řády trestní přijaly proto místo nich , podle kteréž nestanoví se nijaká pevná míra důkazu, nýbrž soudce má pokládati za dokázané jen ty okolnosti, o jichžto pravdivosti nabyl přesvědčení z důkazů zákonným způsobem provedených. -rch.

Právo v Ottově slovníku naučném