Česká politika v novém roce
Patnáctý březen minulého roku přinesl nejen směnu na mapě Evropy, ale jistě i pronikavou změnu těch základů, na nichž se buduje politika. V jednom směru nám starostí ubylo — ubyla politika zahraniční, ubyly starosti, vnitřní se Slováky a s Rusíny — v druhém nám přibyly, ježto jest nutno, abychom se náležitě začlenili do nového státoprávního útvaru, do Protektorátu, jenž jest součástí Velkoněmecké říše.

Politika značí jakékoliv mocenské zasahování do ornanisovaného společenského života. Jest nejrůznější politika hospodářská, jest politika kulturní, jež zase obsahuje jak školskou politiku, náboženskou, tak též politiku, zasahující ostatní duchovni oblasti, máme politiku sociální, jež směřuje k zvládnutí otázek existenčních, politiku populační, jež hledí k jakosti i k početnosti vzrůstu národa, politiku dopravní, stavební, jež spadají vlastně pod širší pojem hospodářské politiky, konečně i politiku vnitřní organisace, správní, po případě ústavní. Také finanční politika jest dnes velmi důležitý obor.

Chceme jen stručně zmíniti se o tom, jak lze pracovati, kde je nutno především přiložiti ruku k dílu a tedy kterou „politiku“ máme dělati. Především nutno vynaložiti vše, aby bylo zajištěno hladké zásobování, aby bylo vždy dosti mléka pro kojence, tuků pro děti a cukru a chleba pro těžce pracující. Poněvadž naše země, ač bohatá a úrodná, nevyprodukuje při nesmírně zalidněnosti (skoro 160 osob na 1 km) vše, nutno hleděti k tomu, abychom ze zemí, odkud lze chybějící produkty dovézti (Slovensko, Maďarsko, Jugoslavije), dováželi především toto a abychom patřičnými průmyslovými výrobky jim za to mohli platiti. Jsou to u nás většinou stroje a trochu i sklo. Nedávná zpráva, že exportní ústav vysílá několik osob jako obchodní jednatele ven, jest toho dobrou předzvěstí. Ven musí naše zboží, aby za ně přišly suroviny. I pro nás platí loňská slova maršála Göringa, že musíme exportovati.

Vnitřně je nutno podpořiti jednak stavební ruch — pěstováním cílevědomé urbanisační politiky — a pak stavbu silnic, drah, kanálů atd. V tomto směru lze udělat velké věci a je to plně v našich silách. Hodnoty, které vzniknou výstavbou tisíce domů, se nám neztratí i kdyby byla snad dočasná starost o obsazení těchto nových příbytků, ale zatím jest spíše starost opačná. Stejně rozšíření silnic, zejména zpřístupnění jižních Čech, stavba železnic, přehrad a elektráren, to vše je nutno dělat. Snad budou v lecčems obtíže větší, ale velká doba, velké úkoly, vyžadují také velkých mužů a velkých rozhodnutí.

Nesmíme také zanedbati populační politiku. Zářný vzor v Německu lze nám po případě jen sledovati, ale musíme si již uvědomiti, že je nutno  podniknouti! Nutno již vzíti věc do rukou, svěřiti povolaným odborníkům demografickým a sociologickým nejen studium této otázky, ale její řešení a neuhýbat i před vážnými zásahy do naší struktury.