Ottův slovník naučný/Perrot
Perrot [-ró] , archaeolog franc. (* 1832 ve Ville-neuve-Saint-Georges). Studoval na École normale, pak na École française v Athénách (1855–58); vrátiv se do Francie učil rhétorice na různých lyceích, až r. 1861 byl poslán ministerstvem vyučování na výzkumy do Bithynie a j., jejichž výsledky uveřejnil v díle Exploration archéologique de la Galatie et de la Bithynie... (Pař., 1862–72 in 4°). Jiné práce jeho jsou: Mémoire sur l'île de Thasos (1864); De l'état actuel des études homériques (t. r.); L'île de Crète, souvenirs de voyage (1866); Essai sur le droit publique et prive de la république Athénienne (1867); De Galatia, provincia romana (t. r.); Les peintures du Palatin (1872); L'éloquence politique et judiciaire à Athènes: les précurseurs de Démosthène (spol. s Léonem Renierem, 1873); Mémoires d'archéologie, d'épigraphie et d'histoire (1875) a nejhlavnější z nich, posud nedokončená, široce založená, ve všech směrech výborná Histoire de l'art dans l'antiquité (I. sv. až VII. sv., 1882–99), v níž má v části architekturní spolupracovníkem Ch. Chipieza. P. je členem Akademie des inscriptions et belles-lettres (od r. 1874), redaktorem »Revue archéologique« a ředitelem École normale supérieure. Šld.

Francouzi v Ottově slovníku naučném