Ottův slovník naučný/Concursus duarum causarum lucrativarum
Concursus duarum causarum lucrativarum [konkur- kauzá- lukra-]. V právu římském a obecném právu pandektovém platí následující zásada právní: Když někdo opravněn jsa žádati bezplatně od druhého jistou věc, dílo neb jiné plnění, obdrží totéž plnění bezplatně od třetí osoby k tomu nezavázané, pozbude tím nároku na touž věc proti osobě zavázané (Fr. 17 D. 44, 7.). Dlužno však i mimo případy bezúplatného nároku říci, že, plní-li osoba nezavázaná někomu to, čeho on na jiné osobě požadovati má, s týmž majetkovým výsledkem, jakoby mu plněno bylo od osoby zavázané, pozbude oprávněný nároku vůbec a že týž má proti osobě zavázané pouze nárok na náhradu majetkové difference, bylo-li plnění od osoby třetí spojeno pro něho s nákladem, který by při plnění osoby zavázané neměl. Čk.

Římské právo v Ottově slovníku naučném