Ottův slovník naučný/Dárdžiling
Dárdžiling: 1) D. okres ve východoindickém kraji Kuč-Behárském pod viceguvernérem bengálským, mezi Nepálem, Sikkimem a Bhutánem; má na 3195 km2 155.129 obyv. (1881), prostoupen jest nepravidelně postupujícími, 1670—2000 m vysokými pásmy himálajskými, jejichž stráně až k vrcholu porostly jsou hustě buky, duby, divokými kaštany, magnoliemi, stromovitým kapradím a rhododendry. Údolí, řekou Tislou zavlažovaná, jsou velmi úrodná, a mírné horské podnebí podporuje velice pěstování čajovníku, stromu chinového, bavlníku a nyní také kávovníku. Obyvatelé náležejí ke skupině nářečí tibetobarmánských a jsou to: Lepčové, Bhutíové, Límbové a Nepálové, většinou vyznání buddhistického. — 2) D. okr. město a klimatická stanice čili sanatorium tamže ve výši 2180 m na svahu mohutného výběžku Himálaje, spojeno želez. tratí s Kalkuttou, letní sídlo viceguvernéra bengálského, všech úřadů a bengálských Angličanů; má malebné okolí, mírné a zdravé podnebí s nepatrnou změnou denní a noční; v horkých měsících (červenci a srpnu) dosahuje temperatura + 18° C., kdežto od června do září mnoho pršívá. Podnebí zdejší jest příznivo pro osoby trpící plicními a jaterními neduhy a všeobecnou slabostí; proto vláda anglická zřídila tu, když r. 1835 rádža sikkimský jí toto okolí za roční důchod 300 lib. postoupil, vojenské sanatorium, a v dobách novějších velikou nemocnici pro vojsko, jež potřebuje změny vzduchu a zotavení. Srov. Feistmantl, Zeměpisný Sborník III 23.

Dárdžiling