Vlastenský slovník historický/Betlemská kaple
Betlemská kaple, jinak kaple , založená na Starém městě Pražském od , dvořenína milce Václava IV., výslovně k tomu cíli, aby se v ní lidu Pražskému českým jazykem kázalo. Měšťan  dal místo k vystavění jejímu, 1391 byla kaple posvěcena, a podací právo k ní uděleno třem nejstarším mistrům veliké koleje Karlovy. Od 4. března 1402 byl při kapli té kazatelem , který tam nastoupil svou dráhu reformatorskou. Roku 1412 chtěli Pražští Němci brannou rukou obořiti se na lid v B-ské k-li shromážděný a jej rozehnati, kapli pak pobořiti; vidouce však české obyvatelstvo hotové k odporu, netroufali si to násilí provésti. I po Husovi požívala B. k. zvláštní obliby u lidu Pražského, a kolej Karlova podržela k ní právo podací až do XVII. století. V posledních letech měli mistři koleje Karlovy o toto právo s rozličnými stranami mnohé půtky, i odevzdali 1612 kapli českým bratřím. Po všechen čas měli zde členové koleje bezplatný pohřeb, i pochováno tu mnoho slavných a učených mužů. Po Bělohorské bitvě převzali 1625 dominikáni od sv. Jiljí péči o služby boží v B-ské k-li, ale brzo ji ujali od nich jesuité, kteří 1661 nejen obě sousední koleje, Nazaretskou a Loudovu, ale i samu B-skou k-li od university koupili a při ní později  zřídili. Roku 1783 zrušil císař Josef II. seminář tento, a 1786 i samu B-skou k-li a dal ji rozbořiti. Nyní jen jmeno Betlemského plácku upomíná na místo, kde kaple ta stávala.