Poesie sociální/Tartar
Znáte jej, to sídlo chladné
plné hrůzných, černých činů?
Nevinnost tam vchází a pak
na svobodě páchá vinu.

Jest to svědek utrpení
jest to skříně lidské bídy,
jest to kniha hrozných hříchů,
po nichž Pluton tuto slídí.

Jest to hrob pro živá těla,
propast práva hajitelů.
Jest to Cocyt nevyschnoucí
lidské bídy myslitelů.

Tisíce šlechetných mužů
mřelo tam — dosud se svíjí.
Tam ať kráčí dějepisec,
tam má lid svou historii.

Poezie