Moderní básníci francouzští/Dětinství
O polky! — Otrokem jak vždy též já se stal,
po »skákání« tom řek’ jsem »amo, ergo sum«,
a žačce z ústavu »gradus ad Parnasum«
na počest veršů sta do kytice mi stkal.

Jak hvězdný paprslek by na červa se smál,
já nejvíc kořil se těm plavým vrkočům!
A v taji podané květ srdci, bonbon rtům,
to dary nejsladší, jež dával jsem i bral.

Co ona k zoufání sonaty jakés dřela,
Bůh ví od kterého slavného pianisty,
já líbal ústa jí, jež granátem se rděla,

A často líbaje, — dar štěstí málo jistý! —
jsem vonné stužky jí, co kštice jí se chvěla,
rtem tknul se bezvousým a suchým gymnasisty.

Poezie

fr:Puérilités