Ottův slovník naučný/Anarchie
Anarchie (řec.), , nedostatek vlády, uznané společné autority ve společnosti lidské nebo v jisté její části. Pokud nějaká autorita a jistý řád jsou vůbec podmínkou existence každé společnosti, jest a. negací společnosti a podobá se domnělému t. zv. přirozenému stavu prvotních lidí. Stav  a. ovšem ve skutečnosti jest sotva možný. Řídké a jen na nižších stupních vývoje společenského možné jsou případy, kde společnost povstavši proti platným autoritám politickým činí tak bez cíle, bez úmyslu nahraditi starý řád novým. Obyčejně jde spíše o státní převrat, o  vlády nebo vůbec ústavy. Tu pak ovšem, pokud starý řád nebyl novým nahrazen, nastává více méně ono rozpoutání politických stran, zviklání neb i odstranění autorit veřejných, neurovnanost a nestálost v poměrech, nejistota života a majetku, společenská korrupce, malomoc orgánů výkonných, odepření daní, neposlušnost vojska, politické zločiny a jiné příznaky a. Ale i tento stav, doprovázející veškerá velká hnutí revoluční, zřídka postrádá aspoň dočasných autorit, ať jsou to již zfanatisované strany nebo dobrodružní uchvatitelé politické moci. Bývá tedy a. jen  stavem, jenž na dlouho udržeti se nemůže. Buď najdou se pak rozvážné a silné povahy, které konečný cíl celého hnutí dovedou provésti, nebo strhnou samy vládu na sebe (despotismus), nebo konečně zakročí stát cizí. Nebezpečí a. pro osud celého státu, množství bídy a zla s ní spojené lze předejíti jen dobrým zřízením státním a obezřetnou politikou zákonodárnou i správní. Tkl.

Anarchie
Anarchie
Anarchie