Ottův slovník naučný/Donjon
Donjon [do͡nžo͡n] ve Francii nejvyšší opevněné místo hradu, totéž co v Anglii keeptower a v Německu Bergfriede, tudíž obyčejně nejvyšší a nejsilnější věž, do níž vchod z venčí se otvírá teprve ve druhém patře, kam proto třeba lézti po žebříku, aby nepřítel neměl snadného přístupu do takového posledního útočiště obléhaných ve hradě. V podzemních prostorách d-u bývaly hladomorny a nejtužší vězení, odtud v angličině dosavad znamená slovo  [dondžn] žalář. Ve hradech českých a moravských zachovalo se ještě mnoho takových věží. V novějším hrazení poslední útočiště obléhaných sluje  (v. t.). — D. nazývá se též věžička pro ozdobu na letohradu.
FM.

Francouzské výrazy v Ottově slovníku naučném
Vojenství v Ottově slovníku naučném