Ottův slovník naučný/Epakty
Epakty (z řec. , přidané, vložené dni) jsou čísla udávající pro každý rok stáří měsíce o novém roce, t. j. kolik dní o Nový rok uplynulo od posledního nového měsíce (tento den počítajíc); slují proto také ukazatelé měsíce, . Poněvadž 19 tropických roků nerovná se přesně 235 synodickým měsícům, rozeznávati jest astronomický čili skutečný Nový měsíc od cyklického (dle Metonova cyklu vypočteného), jehož se užívá ve chronologii; máme tedy také dvojí e., astronomické a chronologické čili církevní.

1) E.  udávají přesně, kolik dní od počátku Nového roku od posledního Nového měsíce skutečně uplynulo. Odečteme-li toto číslo od synodického měsíce, t. j. od 29,53059 dní, obdržíme číslo, které nám udá, kdy v Novém roce ponejprv nastane Nový měsíc, totiž kolikátého ledna v kolik hodin a minut. K tomuto číslu třeba jen postupně přidávati dobu synodického oběhu měsíce 29,53 dní, a nalezneme tak doby, kdy v tomto roce nastanou všechny Nové měsíce. Při tom však pokládá se pohyb měsíce za stejnoměrný a tyto doby platí tedy pro tak zvané střední Nové měsíce. Abychom vypočetli dobu Nového měsíce zcela přesně, k tomu třeba přihlížeti k poruchům pohybu měsíčního čili k odchylkám skutečného pohybu od myšleného stejnoměrného a k tomu slouží hvězdářům tabulky měsíčné.

Mluví-li se o e-tách, míní se obyčejně e. , jichž se užívá ve . Při tom zaokrouhluje se rozdíl mezi občanským rokem (365,2422 dne) a rokem měsíčním (29,53059 × 12 = 354,3671), jenž vlastně obnáší 10,875 dne, na 11 dní a synodický měsíc na 30 dní.
Vrn.

2) E.  jsou čísla, která udávají stáří měsíce v den 22. března, sloužíce tudy za pomůcku k určení  (v. t.). Den 22. bř., obraný hned od Dionysia Exigua a po něm od Bedy za  (), jest první den po jarní rovnodennosti, kladené pro potřeby chronologické vždy na 21. bř., a tudy první vůbec možný termin velikonoční. E. zakládají se na 19letém kruhu měsíčném. Původ jejich tkví v rozdílu 11 dnů mezi rokem slunečním (tropickým) a měsíčním (synodickým). Rozeznávati jest troje e.: 1. e. dle starého kalendáře, 2. e. juliánské, 3. e. dle kalendáře opraveného papežem Řehořem XIII.

E. . Před opravou Řehořovou počítajíce e., chronologové uvažovali takto: Je-li 1. ledna jistého roku v 19letém kruhu měsíčním měsíc stár 1 den, bude v den 1. ledna druhého roku o 11 dní starší (= 12 dní), ve třetím roce opět o 11 dní (= 23 dní) atd. Kdykoli součet tak vzniklý překročí číslo 30 (počet dní měsíce synodického), jest od součtu číslo to odečísti a rozdíl pozůstalý jest e-tou roku. Naproti tomu v posledním roce kruhu měsíčního, jehož e-ta jest 18, jest za vyrovnáním rozdílu mezi rokem slunečním a měsíčním 1 den připočísti (18+1+11), a tudy e-ta prvního roku v měsíčním kruhu skočí na 30 čili na 0 (), kterýžto skok nazýváme  (). Souvislost e-kt se zlatými počty, udávajícími posloupnost let v 19letém kruhu měsíčním, podává tato tabulka:

Střídání e-kt bylo dvojí: v Alexandrii e. střídaly se dnem 1. září, v Římě dnem 1. ledna, ale způsob alexandrijský opanoval. Platí tedy po způsobu alexandrijském každá e-ta v tabulce podané od 1. dne září roku předchozího do 1. dne září roku příslušného.

Ze zlatého počtu kteréhokoli roku lze vypočísti e-tu tímto způsobem: od zlatého počtu odečísti jest 1, rozdíl pak násobiyi číslem 11; je-li součin menší nežli 30, jest e-tou příslušného roku, je-li větší nežli číslo to, jest od součinu tolikráte odečísti číslo 30, kolikráte jest možno, a rozdíl jest hledanou e-tou.

E.  jsou kruh e-kt zřízený od chronologův upravujících opravu kalendáře k rozkazu papeže Řehoře XIII. jakožto přechod k e-tám novým. E. tyto vyhledávají se tím způsobem, že číslo zlaté násobí se 11 a od součinu, je-li větší než 30, odčítá se číslo 30 tolikráte, kolikráte lze. Jest však míti na paměti, že e-kt juliánských na rozdíl od obojích e-kt ostatních nebylo nikdy používáno k datování.

E.  XIII. mají tentýž základ jako e. starého kalendáře: též ony rostou od roku k roku o číslo 11 (dokud nepřevýší čísla 30, které jest i zde odečísti), též ony skočí v posledním roce kruhu měsíčního o 12 (11+1), odchylují se však od e-kt starého kalendáře, jakmile dle zásad opravy Řehořovy jest vynechati den přestupný, neboť tím činem e. kalendáře opraveného vždy o 1 se zmenší. Zmenšení to, jehož jest pilně dbáti při vypočítávání e-kt dle kalendáře opraveného, nazýváme  (v. t). Účinky rovnice sluneční ruší však občas  (v. t.).

Všechny uvedené druhy e-kt, poněvadž zakládají se na kruhu měsíčním, nazývány bývají  nebo  (). Od nich jest odlišovati  (), obyčejněji zvané  (v. t.).
koll.

Epakty
Epakty