Ottův slovník naučný/Nález věci ztracené
Nález věci ztracené má pro nálezce v zápětí jisté povinnosti i práva. Vědomé zatajení a přisvojení si věci nalezené jest činem trestným, podle rak. práva podvodem (§ 201. trest. zák.). Nálezce má věc předešlému vlastníkovi vrátiti, pozná-li jej. Neví-li, kdo jest předešlý vlastník, jest povinen n. v. z. veřejně oznámiti po případě i úřadu ohlásiti. Přihlásí-li se dřívější majetník nebo vlastník věci nalezené do tří let a prokáže-li náležitě právo své, má se mu vydati věc nebo peníze za ni utržené. Avšak povinen bude nálezci zaplatiti  jež činí deset ze sta obecné hodnoty a dosáhne-li summy tisíce zlatých, ve příčině přebytku pouze pět ze sta. Projdou-li tři léta po tom, co n. byl oznámen, aniž se předešlý vlastník hlásil, nabude nálezce práva vlastnického. Srv. §§ 388.–397. obč. zák.; Randa, Právo vlastnické, 5. vyd., str. 130–133. Hý.

Právo v Ottově slovníku naučném