Písně Závišovy/Stranou!
Moje paní, moje paní,
tak Vás vidím zase jednou
a mé rty se při tom chvějí
a mé rty i líce blednou.

Chtěl bych na Vás promluviti,
chtěl bych slyšet hlas Váš sladký,
ale rty nemají slova
a cos v prsou velí: Zpátky!

Chtěl bych vědět, zda-li Vaše
vzpomínky kdy o mně vědí,
ale jdu raději stranou
ze strachu před odpovědí!