Lebka na hřbitově
Na hřbitově lebka leží
V trávě tamo na pokraji,
Z důlků dvou, kde oči plály,
 Dvě pomněnky vykvetají;
Vedle nich se na lupínku
 Liliový motýl houpá,
Kvítky líbá, již se vznáší,
 Již se v modru nebes koupá.

Raduj se ty, lebko bílá,
 Zas máš oči modrojasné,
Zase libě na svět hledíš,
 Nežel těla smrti časné;
Ona není tak přehrozná,
 Jak bojácný duch to soudí,
Ona nový život dává,
 Z prachu se zas zas síla proudí.

A ten motýl? aj to duše
 Svoji schránku navštívila,
A když oči živé našla,
 Do nebe se navrátila.
Nuže, smrti se nebojte,
 Ta jen nové kvítí sází;
A co anděl míroplodný
 Duši nad hvězdy provází.

Poezie