Píseň noci 29. října
Kokardy, jásot, na praporu prapor.
     Srdce se v dálky rozletí.
Jak je to krásné, překonati zápor
     a býti, růsti, stavěti!

Leč všichni vy, jichž srce pýchou zhrdla,
     jež opíjí dne oslava:
Poslyšte výkřik z básníkova hrdla.
     Boj teprve nám nastává!

Boj se sebou, se všemi zlými pudy,
     se sobectvím, jež vede v sráz.
Nezapomeňte na svých otců bludy,
     nezapomeňte běsů v nás!

Vichřici strašnou ještě slyším skučet.
     Chraň, čehos' nabyl, vlastní říš'.
Čas není, bratři, připravovat účet
     jejž rodné zemi předložíš!

Ne na svůj zájem, ale na budoucnost
     hleď v moři krve prolité.
A nebude-li v srdci čistá vroucnost,
     jak uhájíme dobyté?

Kokardy, jásot, na praporu prapor.
     Srdce se až rozletí
Jak je to krásné, překonato zápor
     a býti, vésti, stavěti!

Leč všichni vy, jichž srce náhle zhrdla,
     jež opíjí dne oslava:
Poslyšte výkřik z básníkova hrdla.
     Boj teprve nám nastává!

Poezie