Černé růže/Života štěstí
Co to jest, co živobytím zovem?
Nic než odříkání, pláč a strach,
aby různých strastí pod okovem
v nic se nerozprchl ten náš prach;
tužba jen, by v času nízké vlně
plout jsme mohli pěkně, pohodlně.

Naše štěstí — květ jahody v mechu;
sotva jara dechem hlavu zved’,
již déšť slzný ulévá ho v spěchu
a dech mrazu mění slzy v led;
ne-li tak, pak vedrem lístky svine,
nebo pod nohama bouře zhyne.