V řadě/Tak umírali
Cvakot a dupot Už se šeří
a ráno leze z modrých cích
Vidím je zbledlé v rámcích dveří
přejeli prstem po límcích

zpocených košil polkli sucho
zrak kradmo sklouzl po těle
přitiskla bázeň k žebrům ucho
vyrostlo ticho zpyšněle

Jsou bosí Mlask a mlask krok mlaská
teď verš se hryže v rozpacích
Že by to byla zeměláska
vracená v chvatných polibcích

Na konci bylo vstalo slovo
svět můj i váš jím založen
závětné vpadá hrdinovo
do víry mužů v žaly žen

Prosíku verše zazni velce
kyvadla těl nám měří čas
Kam jdu tam vrazím do viselce
Jen bděte bděte prosím vás