Ottův slovník naučný/Dědičný úročník
Dědičný úročník lišil se od dědičného pachtéře (viz ) tím, že zde úplata t. zv. vrchnímu vlastníkovi odváděná () nebyla v poměru k výnosu statku, nýbrž, jsouc nepatrnou, sloužila toliko uznání vrchního vlastnictví (§§ 1123, 1124 o. z ). Také právo d-ného ú-a, nyní pat. ze 7. září 1848, č. 1180, již bez praktického významu, nebylo t. zv. vlastnictvím požitků (vedle vrchního vlastnictví), nýbrž v podstatě pouze ius in re aliena. Šikl.

Právo v Ottově slovníku naučném