Ottův slovník naučný/d'Agincourt
d'Agincourt [daže͡nkúr] , slavný francouzský archaeol. (* 1730 v Beauvaisu – † v Římě 1814). Byl důstojníkem v jízdě franc.; když z vojska vystoupil, Ludvík XV. poskytl mu výnosný úřad, kterým si slušný majetek zahospodařil. Obíraje se studiemi uměleckými cestoval po Anglii r. 1777, v Nizozemsku, po Německu, načež usadil se r. 1778 v Italii. Hlavní dílo jeho, které vyšlo teprve po jeho smrti, jest Histoire de l'art depuis la décadence au IVme siècle jusqu' á son renouvellement au XVIme par les monuments (1812 1823, text a vyobr. v 6 dílech). Dílo A-ovo jest hlavně v těch částech, kde jedná o umění starokřesťanském, velmi důležito pro studium klassické archaeologie, a bylo proto též přeloženo do ital. 1830 a do němčiny od Quasta r. 1840. Jako stařec vydal ještě A. Recueil de fragments de sculpture antique en terre cuite (1814), první to dílo o terrakottách řeckých a římských. (Stark, Handbuch der Archäol. der Kunst, str. 256 a str. 34.) Vý.

Agincourt