Moderní básníci francouzští/Hra oblaků
Oblaka táhnou v snění výš —
                kol je tiš!
Ni paprsk vlny nezčechrá zticha.
Řekl bys ptáků veliký dav
                ve vln splav
zří, zhlíží tam svá sametová břicha.

Oblaka táhnou v noc a tiš —
                Pohleď výš!
Jak vítr jim rozčechral prsy!
Paprsky slunce je ranily
                a rozlily
po nich jak zlata a rubínů trsy.

Oblaka mizí, jak táhnou výš —
                větší již,
pod zubem jasu, který jej hrýže,
roste klín velký víc a víc —
                Sálajíc
v něm slunce krvácí, kloní se níže.

Oblaka strhaná visí níž —
                Vítr, slyš!
rve je a hází v moře a hvízdá.
Řekl bys ptáků veliký dav
                ve vln splav
se noří umřít, kde má svoje hnízda.

Poezie