Věrný hlas/Žebrák
Nohy jdou, i když se srdce pozdí.
Hlas jeho promokl na ústupu.
Zapadl do oken. Zarostl do zdí.

V domě straší. V polední čas
v základech domu slyšet je
smutný a prosebný hlas.

Ruka bledá a uťatá
jak průsvitný sen se zjevuje,
z kouřících pokrmů tiše vypluje,
bohatým sahá do zlata.