Patery knihy plodů básnických/Rozmanitosť jazykův
Synu! slyš, jak v letném pluku
bol i rozkoš zjevuje se:
Tolik hlasů! tolik zvuků!
až se srdce slastí třese.

Jinak zní milostné zpěvy
okřídlence v stinném lese,
jinak city svoje jeví
pěvec, jenž sek světlu nese.

Jinak volá svá mláďátka
zádumčivá holubice,
jinak vábí svá děťátka
zvučná k sobě žežhulice.

Jinak ve svém plesu pěje
zlatých klasův milovnice,
jiný zvukův proud se leje
z úst švitorné vlaštovice.

Jiným hlasem projevuje
skřivan to, co srdce želá,
jiným hlasem prozpěvuje
sladkozvuká filoméla.
 
Truchlivé byly by sady,
kde by  píseň zněla;
a svět neměl by té vnady —
kdyby  být měla.
(Tamt.)