Patery knihy plodů básnických/Poesie
Ty mne těšíš, kdy má hvězda klesá,
kdy mi osud z trnů věnce vije,
drahé tužby výš a dále nesa,
krásná, svatá matko poesie.

Ty mne chráníš jako temno lesa
žhavým paprskům květ jemný kryje,
a tvůj stín tím zvučným tichem plesá,
jež mi v duši požehnání lije.

A kdy mrak mi vzchází na obzoru,
zlatíš jej jak záře večerní,
klesající za oblačnou horu.

A kde blaha mého stan se sřítí,
ty jak břečťan věčnou zelení
spoustu ssutin vlídně budeš krýti.

(V Lumíru, 1863.)

Poezie