Poesie francouzská nové doby/Modré oči hor
Jsou v horách jezera hluboká, beze hrází,
jasná jak křišťály, modrá jak turkoasy,
šperk, který upustil s rukou svých Ithuriel,
kde kamzík bázlivý, když píti přijde tam,
si myslí, vnořen jsa v přelud a světla klam,
            že azur nebes vpijel.

Ta jasná jezera, v nichž den svou zhlíží tvář,
ta jako zornice též vlhkou mají zář,
to modré oči jsou a tichým svitem hoří,
a jimi na hory bůh, dělník žárlivý,
zří z chrámu svého dna, kde v blesku zářivý
            snad nové slunce tvoří.

Poezie

fr:Les Yeux bleus de la Montagne