Ruch (almanach 1873)/Indiánská elegie
Zavál větřík; zašustily lesy.
pralesy ty zasténaly temně,
zašustily, zvaly muže rudé,
muže rudé, syny rodné země.

Vzlétl orel, rozstřel peruť mocnou,
vzlétl vzhůru — a zas hlavu kloní;
marně zírá vůkol: zmizel kazik,
bílá tvář teď plachou zvěř zde honí.

Rozplakal se vítr v pláč žalostný,
duby staré hlavy poklonily,
zaletěl tam v dálku orel k bratřím — —
smutný kraj, jejž krví poronili
bílí muži krví Indiánů.