Ottův slovník naučný/van der Hoeven
van der Hoeven [húvn] , zoolog. holl. (* 1802 v Rotterdamu — † 1868 v Lejdě), studoval lékařství v Lejdě, byl nějaký čas lékařem v rodišti svém, pak prof. na universitě v Lejdě a ředitelem proslulého tamního musea. V rozvoji zoologie účastnil se měrou vynikající. Jeho soustavné dílo o živočišstvu jeví obsáhlé vědomosti a zkušenosti, ovládané nevšedním duchem kritickým; podal výborné práce anatomické o různých skupinách živočišných (opice, Cryptobranchus, Nautilus, Limulus) a učinil jeden z prvních soustavný přehled přírodovědeckého zkoumání o člověku. Vedle četných prací, uveřejněných ve spisech akademie Leopoldo-Karlovy, Londýnské zool. společnosti, přír. spol. ve Štrasburku, akademie nízoz. a v časopise, jejž s ním vydával de Vriese. »Tijdschrift voor natuurlijke Geschiedenis en Physiologie« (Lejda, 1834 až 1845, 12 sv.), jest hlavní jeho dílo učebnice zoologie, velmi rozšířená a překládaná, Handboek der Dierkunde (Rotterdam, 1827—33, 2 sv.; 2. vyd. Lejda, 1846—1855; něm. rozšířená od Moleschotta, Schlegela a Leuckarta, Lip., 1850 až 1856, 2 sv.; angl. od Clarka, 1856 až 1858). K tomu druží se ještě důležitější: Recherches sur l’histoire naturelle et l’anatomie des limules (Lejda, 1838); Redevoeringen en Verhandelingen (Amsterdam, 1846; něm. Berlín, 1848); Bijdragen tot de natuurlijke Geschiedenis van den Negerstam (Lejda, 1842); Philosophia zoologica (t., 1864). 
Šc.

Nizozemští biologové v Ottově slovníku naučném