Galantní slavnosti/Smetený Mílek
Předešlé noci vítr Mílka smet,
sochu, jež v skrytém koutě parku stála
a s úsměvem lstným luk svůj napínala;
den celý snít nás nutil její vzhled!

Jej vítr noci předešlé smetl. Leží
ve vánku jitřním. Vše je roztříštěno.
Je smutno podstavec zřít, na němž jméno
čteš umělcovo v stínu stromu stěží.

Oh! Smutno zříti podstavec, jak v tříšti
tak prázdný ční; snít teskně jsem se jal
a v snu mém hluboký žal vyvolal
osudné, osamělé dny mé příští.

Oh! Smutno! Viď, i tebe k smutku svádí
stesk obrazu, ač frivolní tvé oči
za zlatorudým motýlem se točí,
jenž letí nad troskami v stromořadí.

fr:L’Amour par terre
ro:Amorul sfărâmat