Poesie francouzská nové doby/Modlitba
Ty naše přísahy jenž vidíš, přijmi je,
dej, ať jsme šťastnými svých srdcí snahou vřelou,
pro lásku jiných ať jí srdce nebije,
mně její boly dej, jí blaženost mou celou.

Ó bože, osud náš stkán bude růžemi!
my stále budem žit v své lásce pod tvým zrakem,
ty aspoň uvidíš, dvě duše na zemi
že mohou milovat jak v nebi nad oblakem.

A život opustit když přiblíží se čas,
nad brázdou poslední když klesnou ruce v mdlobě,
až k zpilým duším nám tvůj bude mluvit hlas,
na jednom paprsku ty odneseš nás k sobě.

Poezie