Moderní básníci francouzští/Ve stínu lesním
Ve stínu lesním, samota kde tichá,
na břehu řeky, kterou’s opustila,
tě v nahotě tvé mdloba překvapila,
ve stínu lesním spíš, kde pokoj dýchá.
Pohanská vůně vzduchem vonným táhla
a jeho dechem ve tvůj povzdech sáhla.
Dech nesmrtelný, který posud žije,
kde samota tichá ve stínu lesa
probouzí echa a směje se, plesá.
V tvé nahotě spánek tě křídlem kryje.
O mrtvých faunech právě jsi snila
a pro ně jsi nahá nymfou byla
ve stínu lesním, na kraji řeky,
kde samota tichá, ech kde hlas pestrý,
spi, jako druhdy tvé dřímaly sestry!
Rci, kde jsou bozi, kde přírody vděky?
Ať neotevrou se oči tvé víc,
v nejkrasším snu spi lidských zřítelnic!
Ty žiješ, nechť dřímáš v posvátné zbroji
svých antických forem, v pyšné své kráse
v par letních hloubi, v teple a jase,
ve stínu lesním, kde zvuky se rojí.

Poezie