Tvář/Prázdno
Úzkostí z tvého dna kde v samotě své žijem
do vzácných vteřin vrháme zář krásy zapírané
tklivostí slov svá chorá srdce kryjem
tlukoucí marně pro dny požehnané

Zní tepen chvat noc láskou zní
kam ukrýti kam dáti svoji hlavu
je nečistá co s ní co s ní
s tou číší plnou bolehlavu

Noc aspoň prázdná hnízda stříbrem naplňuje
a nedbá větrů že z rána je roznesou
prázdno v nás nebe svět celý obklopuje
a nikdo nespasí nás ani modlitbou