Moderní básníci francouzští/Dítě včel
Dítě předurčené, pěvec, básník, v žití
které přišlo, by mu skráně mohl krýti
vavřín epopeje, břečtan elegický,
Komatovi hochu podobá se vždycky.
O své kozy málo tento hoch se staral
Musám obětuje, plamenem jichž háral.
Jaký úžas večer ubohého schvátí,
když má na kyn pána stádo spočítati.
Darmo spíná ruce, bledne v tváři zase,
ztratil mnoho kusů, pozdě přiznává se,
a pán jeho zuří, strašnáť jeho váda,
nežli bohů služba, dražší jsou mu stáda.
Jdi si na fletnu hrát v asfodelu nivy,
výstrahou buď pastýř málo spolehlivý!
Do dřevěné truhly hocha na to svázal,
víko s divým smíchem přiraziti kázal.
Možná dost že, pravil, nějak Musy s nebe
pomohou lstí tobě, vysvobodí tebe.
Na to odcestoval, za rok navrátil se.
Víko s truhly dolů! Divě rozkátil se,
čekalť, že tam bude hrstka prachu, kostí
nebo hoch byl slabý. Trnul zvědavostí…
Ale běda! truhla medem vonným září,
hoch v ní zdráv a silný roven bohům v tváři.

Poezie