Moderní básníci francouzští/Vzdech
Má duše k skráni tvé, kde dřímá jeseň tichá,
skvrn plna žlutavých, z nichž smutná duma dýchá,
a k nebi očí tvých andělských výš se nese,
jak v parku truchlivém, kde vodotrysk se třese
a věrně stoupá výš k azuru, jasný, čistý
jenž něhy října pln se leskne a jen místy
ve velkých basinech svůj hlubý smutek zhlíží
a nechá po vlnách, kam, větrů plen, se hříží
mdlé mroucí lupení jen chladnou brázdu táhnout
a slunce žlutého mdlý paprsk tam se nahnout.

Poezie