Ottův slovník naučný/Kontravallace
Kontravallace (z lat.), souhrn veškerých zařízení a opatření hradebnických, sdělaných vojskem pevnost obléhajícím na krytí zadní jeho strany od pevnosti odvrácené a hledící do kraje vnějšího. Jest to tedy celkem více méně obsáhlý — dle velikosti obléhaného místa a dle četnosti obléhajícího vojska — kruh opevněný, jenž v dávném věku a někdy ještě až přes středověk do XVIII. stol. dle tehdejších názorů hradebnických a dle malého dostřelu tehdejších střeleb skládal se z nepřetržité čáry násypů a předprsní, nyní však dle nového ducha opevňovatelského a s ohledem na značnou donosnost dnešních hrubých střeleb skládá se ze řetězu jednotlivých hradeb více méně samostatných, ale navzájem palbou se podporujících, umístěných při hlavních cestách k pevnosti vedoucích a na místech jinak strategicky a takticky důležitých. Nejobsáhlejší a snad nejpamátnější za všech válek vůbec byla k. ovšem zcela moderně dle nových zásad pořízená německými vojsky, která r. 1870—71 obléhala Paříž. Protějšek k. jest , obdobné to zařízení hradebnické, ale s čelem k pevnosti obléhané proti nepřátelským podnikům obléhaných. K. a  tvoří totiž dva kruhy více méně soustřední, mezi nimiž táboří vojsko obléhající. FM.

Vojenství v Ottově slovníku naučném