Říjen (Freimuth)
Podzimní mlha šedivá
do oken se mi vtiská,
do tváře noc se zadívá
a vítr dole píská.

Vidíš, můj hochu, tu mlhu, tu mlhu.
Viď, hlava třeští, ohnivý střed,
nemožno vyrazit z čárného kruhu,
nemožno zpět a nemožno vpřed.

Ta snědá kočka, sametové oči,
v týle ti sedí, v duši ti sedí.
Vesmír je opilý, v mlhách se točí,
o slzách mlhy lidem nepovědí.

Směj se, můj hochu. Co jiného zbývá.
V takových nocích bůh se nezjeví.
Člověk se směje, člověk si zpívá,
ubohý člověk si uleví.