Ottův slovník naučný/Facultates
Facultates (lat.), , v církevním právu jsou plnomocenství, která majitel moci svátostné nebo řádné pravomoci církevní uděluje v určitých mezích nižším církevním zřízencům, čímž stávají se oprávněnými k výkonům, které by jinak prováděti nemohli. Nejhlavnější jsou f. udílené , a to již od XIII. stol., na př. missionářům a náčelníkům řádovým pro velikou vzdálenost od Říma, pak ve století XVI. propůjčované papežským nunciům za účelem rázného provádění protireformace a dále od XVII. stol. udělované též biskupům a arcibiskupům, aby měli stejnou moc s nuncii. Papežské f. udělují se nyní hlavně za účelem rychlejšího vyřizování různých záležitostí a podporování missií, a to různě co do obsahu i co do času, pak pravidelně i mimořádně, ale jsou vždy papežem odvolatelné. Podle doby, na kterou se udělují, mají též své názvy: triennales, tříleté, udělované na př. biskupům francouzským; quinquennales, pětileté pro biskupy rakouské a německé; septennales, sedmileté pro rakouského polního biskupa a decennales, desítileté poskytnuté biskupům sicilským atd. F. udělují se pro obor vnější (pro foro externo) kongregací propagandy a pro obor vnitřní (pro foro interno) římskou poenitentiarií. Pravidelné pětileté f. pro obor vnější udělované biskupům rakouským a něm. vztahují se hlavně k absolucím v případech reservovaných, k povolování čtení knih zapovězených, k dispensacím od některých překážek manželských vylučujících, od některých irregularit nastalých tajnými přečiny, jakož k dispensacím od některých slibův, a pak se vztahují k různým věcem liturgickým. F. musejí vždy vykonány býti zdarma, bez každé zvláštní odměny, v příslušné diécési, čímž však vyloučeny nejsou obyčejné kancelářské a expediční sazby ani poplatky ku zbožným účelům. Vedle pravidelných fakult udělují někdy papežové ještě f. zvláštní i mimořádné. Co se  tkne, udělují se buď vzhledem k samostatným právům biskupským, buď vzhledem k právům biskupovi delegovaným, a sice duchovním biskupovi podřízeným, zejména generálnímu vikáři a venkovským děkanům, a to opětně buď všeobecně, buď zvláště. Též řeholní přednostové mohou práva svá vyplývající z papežských privilegií přenášeti jednotlivým duchovním světským nebo řeholním. Hnr.

Církevní právo v Ottově slovníku naučném