Pozdě k ránu/Měl něhu jejich kroků…
Měl něhu jejich kroků a teplo jejich těl,
měl karmín jejich retů a feniklový pel,
když teprv pozdě k ránu vál přes můj Archipel.

U parku za večera je stihl v kruhu stát
a známou jakous píseň na flétny teskně hrát –
hrály tak tiše, dlouze, a bílý měly šat.

Pak zřel je tancující do parku…
Ač do rána je čekal – přec nevyšly již zpět –
když měsíc nad park vyšel, kdes v dálce začly pět…

Měl něhu jejich kroků a teplo jejich těl,
když teprv pozdě k ránu vál přes můj Archipel,
kdy měsíc dlouho chvěl se, něž do vln zacházel.