Óda na jaro
Ó jara polnice se vichří triumfální,
a všichni čekají na návrat mladých ptáků,
v jichž peří budou chvět se hudby rovníkové,
a až k nám přiletí, mé všechny jarní lásky,
na smavých pobřežích prapory vyvěsíme,
a bude naše země dýchat rytmem svátků,
které jsou bělostné jako sny zasnoubených.

Zpívejte mi písně o vůních velikonočních!
Zpívejte mi písně o slunci a o břečťanech.
Všechno je prosté a plno upřímnosti
a myrhy prvních přání k nám spadávají s nebes;
my, ptáci opilí závratěmi všeho štěstí,
se v začátky dnů jarních unyle kolébáme,
neznáme vichřice ni kruté kouzelnice,
blázniví krásou nebes a symfonií moří
se v začátky dnů jarních unyle kolébáme.

A všechno bude světlo, co z našich očí září,
a všechno bude hudba, co v našich prsou vane.
Své štěstí vtělíme v rej oranžových vlajek,
a mladý Bůh nám řekne záři myšlenek svých,
od hvězdy ke hvězdě chce bloudit naše duše,
každičké říci jásot velikonočních vůní.

Poezie