Ottův slovník naučný/Svratka
Svratka: 1) S., přítok Dyje, viz  (Vodopis), str. 627 b sl.

2) S., též S., město v Čechách, 652 m n. m., u ř. Svratcavy a Svratoušského potoka, v hejtm. chrudimském, okr. hlinském, má 194 d., 1406 obyv. č. (19001, far. kostel sv. Jana Křt. (ve XIV. stol. far.), radnici, 5tř. šk., pš., četn. stanici, spořitel, a zálož. spolek, továrnu na obuv, sirky, 3 mlýny, po domácku obuvnictví, hrnčířství, klerapířství, pilnikářství a soustružnictví a několik výr. trhů.městský (vyobr. č. 4076.): štít shora polovičný, pravé pole zlaté, v něm ostrva o 4 sucích, levé pole stříbrné, v něm strom i s kořeny. Starobylá tato osada příslušela ode dávna ke hradu Rychmburku, r. 1485 připomíná se městečkem a před dávnými časy bývala ve stavu městském. Poněvadž stav ten vojenskými vpády přišel k zrušení a Svratečtí nemohli se prokázali žádnými privilegiemi, pokládáni býti musili za sedláky a chalupníky. R. 1834 povoleny S-tce 4 výroční trhy, a r. 1867 z městyse povýšena na město. V l.1787—89 přestavěn nynější kostel. Srv. K. Adámek, Sborník okresu Hlineckého, str. 68.

3) S., také S., ves na Moravě, hejtm. a okr. Nové Město u Žďáru, fara Mor. Herálec, pš. Čes. Svratka; 37 d., 189 obyv. č. (1900), 1tř. šk. — 4) S., far. ves, na Moravě, hejtm. a okr. Nové Město u Žďáru, pš. Horní Bobrová; 92 d., 654 obyv. č. (1900), kostel sv. Václava, 2tř. šk., mlýn a popl. dvůr.

Svratka