Kalendář Zlaté Prahy/1894/Není Boha!
Noc nebe zalehla mrakem a tmou,
krvavé blesky jen nad zemí jdou,
základy světa se chvějí a temně
duní to v hlubinách země.
K obloze soumračné zvedá se moře
zoufalství bídy a hoře.
A bohu ze dlaně žezlo se ztrácí,
oltář i trůn jeho ve prach se kácí.
Rouhání k nebi zní a kletba mnohá:
„Není už boha!“ —
Bůh starý zakryl tvář, — kol jeho hlavy
mrak těžký rozlil se. Těžký a tmavý.
A hvězdná koruna v bezedno sjela
s božího čela.

A v pekla hlubinách satan se zdvih’,
na rtech mu zpupných se úšklebek mih’.
V purpuru oblečen ze tmy se zvedá
a na trůn stoupá a na trůnu sedá
a rukou drzou si na hlavu vloží
korunu sraženou se skráně boží.

Poezie