Píseň vzdoruje noci/Neslevovat!
Ne, ještě zvoní v dáli naděje
závojem slzí, které v ranách pálí,
na březích sedmi moří slunce je,
ne, ještě slunce s nebe neservali.

Zas vesna do ran balsám naleje,
a padnou ti, co národu jen lhali,
a do dní nádherných se zasmějem,
jichž rudý lem v svých snech jsme milovali.

Jen prosvěcte ten černých mraků dým
a vírou svou a smíchem staletým
přerážet kordy, zkrvavovat pěsti,

a nedat, nedat z kornatých svých skýv
a neslevovat s řeky perspektiv
o zemi krásné, zemi snů a štěstí.

10. IV. 39