Píseň vzdoruje noci/Stesk
V mlhavých nocích když jsem sám,
víc ospalý než spící,
proplouvám jsoucnem jako prám,
a přece vás už nepotkám,
mí mrtví kouzelníci.

Ztratili kordy rytíři
se zrezivělým hledím,
jen meluzina zavíří,
ach probuďte se rytíři,
pročpak jste tolik bledí?

Princezny už se provdaly,
jen Honza zůstal chudý,
už všichni díl svůj dostali,
dny za dny dutě padaly
jak vyprázdněné sudy.

Snad přijde den a potkáte
mne jako kdysi v lese,
vy čarodějky kostnaté.
Jak? Ne? Ach proč? Vy máváte?
Ach, už mi není deset.

20. I. 39