Ottův slovník naučný/Hereditas
Hereditas jest v římském právu především název dědictví (dle civilního práva) čili pozůstalosti, totiž souboru všech aktiv a passiv, vyskytajících se při smrti zůstavitelově; kromě toho nazývá se tak posloupnost dědická, bezprostřední nastoupení dědicovo v majetkové poměry zůstavitelovy. Dědictví nabývá se dle řím. práva zpravidla teprve projevem vůle povolané osoby, že chce býti dědicem. V době od smrti zůstavitelovy až do nabytí dědicem nazývá se dědictví h. jacens. Jaký jest rozdíl mezi h. a bonorum possessio viz ; srv. též  str. 136. – V lat. památkách starého slovanského práva znamená h. (haereditas) tolik jako nyní , též , .

Římské právo v Ottově slovníku naučném