Opilá
Tak zoufale smutno v mé ubohé lebi.
Beru tě, víno, v poradu.
Na slávu konci, na slávu nebi,
na slávu všeho západu.

Běží ten život a šumí a šumí.
Víš, láska, boj a slunce, poušť a krev.
Táhne to ven, a člověk nerozumí,
co volá vůně z hor a z lesů zpěv.

Prázdno, můj hochu. Bylo, jest a bude.
Hospodin po věky bude panovat.
A piji víno krvavě rudé,
něco se tiší, krev počíná hrát.

Krvavé víno, nebe se klene,
konec se blíží, duše neměj strach.
A ubohé mé srdce vytržené
tak zoufale bije na poplach.