Bible svatováclavská/2. Janova
Druhá
Epištola obecná sv. Jana
Apoštola.

Jest hodnověrná věc, že rovně toho času psána jest tato, ano i třetí epištola, kterého předešlá, a to v Efezu, odkudž buďto do partské země, anebo do některé azyatské krajiny poslána jest. Že by pak psána byla od sv. Jana Evangelisty, učí sv. Otcové a věřiti poroučejí církevní sněmové.

Kapitola jedinká. 
Chválí sv. Jan Elektu s jejími dětmi a se vší čeledí pro víru a lásku křesťanskou, a pilně jich napomíná, aby v tom setrvali, a všech kacířů tak se štítili, aby jich ani nepozdravovali.

 Starší Elektě, paní a synům jejím, kteréž já miluji v pravdě, a ne sám já, ale i všickni, kteříž poznali pravdu,
 pro pravdu, kteráž zůstává v nás, a s námi bude na věky.
 Budiž s vámi milost, milosrdenství a pokoj od Boha Otce, a od Krista Ježíše, Syna Otcova, v pravdě a v lásce.
 Zradoval sem se velmi, že sem nalezl (některé) z synů tvých chodící v pravdě, jakož sme přikázaní vzali od Otce.
 A nyní prosím tebe, paní, ne jako nové přikázaní tobě píše, ale které sme měli od počátku, abychom milovali jedni druhé.
 A tatoť jest láska, abychom chodili podlé přikázaní jeho. Nebo toto jest přikázání, jakž ste slýchali od počátku, abyste v něm chodili;
 nebo mnozí svůdcové vyšli na svět, kteříž nevyznávají, že Ježíš Kristus přišel v těle: ten jest svůdce a antikrist.
 Hleďtež sebe samých, abyste neztratili toho, což ste činili, ale abyste odplatu plnou vzali.
 Každý, kdož odstupuje, a nezůstává v učení Kristovu, nemá Boha; kdož zůstává v učení Kristovu, tenť i Otce i Syna má.
 Přichází-li kdo k vám, a toho učení nepřináší, nepřijímejte ho do domu; ani jemu pozdravení dávejte.
 Nebo kdo ho pozdravuje, máť spolek s jeho skutky zlými.
 Maje vám více psáti, nechtěl sem skrze list a černidlo, nebo mám naději, že budu u vás a ústy k ústům mluviti budu, aby radost vaše plná byla.
 Pozdravují tebe synové sestry tvé Elekty.

Kacířů máme se štítiti.

V 10. verši sv. Jan netoliko radí, ale také přikazuje, aby elekta a kdokoli jiný kacíře, který tohoto učení nepřináší, to jest, který proto přichází, aby některé věci Kristu a Kristovy Církvi odporné učil, do svého domu nepřijímal, s ním neobcoval, ba ani ho nepozdravoval. Nebo kdo takového kacíře chtějícho jiné kacířským bludům učiti pozdravuje, do domu ho přijímá, neb s ním obcuje, má spolek s jeho bludy a s jeho skutky zlými; poněvadž pozdravování ho, a mnohem více přijímáním ho do svého příbytku, jeho kacířstvo jaksi schvaluje, a aby utvrzeno a rozšířeno bylo, napomáhá. Nebo jako ten, kdo zloděje neb loupežníka, věda o nich, že kde mohou lidem kradou neb je obírají, v domě přechovává, držán bývá za oučastníka jejich krádeže a loupeže, a proto podlé práva jako přchovavač takových škůdců trestán býti má. Item, jako ten kdo nevěstkám vědomě a dobrovolně, aby svou nešlechetnost páchaly, svůj dům pronajímá, podlé obecného zdání napomáhá k jejich skutkům zlým. Tak také kdo kacíře, kterýž na to přišel do města, aby své kacířstvo roztrušoval, vědomě přijímá do svého domu, podlé moudrých lidí zdání, napomáhá k roztrušování kacířstva. Kdyby však nebylo žádného nebezpečenství, aby sám hospodář neb někdo jiný od kacíře měl podveden býti, ani nenastávalo žádného pohoršení, není zapovědíno ani Božským, ani přirozeným právem s kacíři obcovati; zvláště pak tehdáž, když jest toho těžká potřeba, anebo když moudře souditi můžeme, že by z křesťanské lásky, neb pro nějaký veliký užitek s nějakým kacířem jednati slušelo.

Kacíři nejsouce posláni přicházejí sami od sebe.

Ještě tuto znamenej svě znamení kacířů z slov sv. Jana:
1. Dí on: „Kteříž přicházejí k vám.“ Nebo kacíři nejsouce posláni pořádnou mocí, jako posíláni bývají katoličtí biskupové a kněží, sami od sebe přicházejí, a trou se do biskupských a kněžských povinností, na něž naříká Bůh skrze proroka: „Neposlal sem jich, a oni běželi, nemluvil sem k nim, a oni prorokovali.“ Item: „Falešní prorokové prorokují ve jménu mém, a neposlal sem jich, a nepřikázal sem jim, aniž sem mluvil k nim.“ A říkají: „Praví Pán, ješto Pán neposlal jich.“ O takových také řekl Kristus: „Varůjte se falešných proroků, kteříž přicházejí k vám v rouše ovčím.“ Ten týž o Antikristovi dí: „Jiný přijde ve jménu svém, toho přijmete.“ Tak vlastně sami od sebe přicházejí kacíři, nebo žádný jich žádnou pořádnou mocí k tomu nevolá a neposílá.

Kacíři svádějí křesťany.

Znamenej 2. ta slova: „k vám“; nebo skrze ně navrhuje se vlastnost kacířů, kteříž nepřicházejí než ku křesťanům a katolickým lidem, aby je podvedli. Nečiní oni z kozlů ovce, nebracejí pohany na křesťanskou víru, ale ty, kteříž sou učiněni ovcemi, zabíjejí. Neshromažďují oni do církve, ale „odvádějí učedlníky za sebou“, a je od jednoty Církve odlučují. Činí právě na odpor apoštolům: „Nebo oni z mrtvých živé činili, tito pak z živých mrtvé činí.“ O apoštolích praví se: „Na všecku zemi vyšel zvuk jejich“, aby totižto shromažďovali v jedno rozptýlené z Izraele - kacíři pak shromážděné rozptylují. Kacíři (dí Tertulián) snaží se ne pohany na víru obracovati, ale naše (to jest křesťany) vyvracovati. raději sobě z toho chvály hledají, kdyby ty, kteříž stojí, k pádu přivedli, nežli aby pozdvihli těch, kteříž leží. Kacíři následují ne toho, kterýž na poli rozsil dobré semeno, ale toho, kterýž když již bylo rozsito dobré semeno, nasil koukole. Nerozsívají tam, kde nebylo rozsíváno símě Božího slova, ale kde apoštolští muži rozsívali je, tu oni koukol svých bludů rozsívají, aby dobré semeno udušeno bylo.

Konec Druhé obecné epištoly sv. Jana Apoštola.