Lehké a těžké kroky (1938)/Konkurs
Kdož boží bojovníci jste,
sloupy a podpora státu,
sdělení důvěrné poslyšte
slavného sekretariátu.

My, strana svobodomyslná,
po zralém uvážení,
že velkých, mužů dosti je,
ministrů dost však není;

že spravedlivo rozdělit
uznání zlatá zrnka,
že náměstí má Zenker mít,
když náměstí má Trnka;

konkurs jsme ihned vypsali,
všem věrným spěli říci:
kde máte v Čechách pro Zenkra
náměstí k disposici?

Pro krátkou lhůtu k účasti
náš konkurs musil ztrácet.
Přes to je konkurujících
měst stosedmadvacet.

Čtyřicet z nich se nabízí
— až k slzám tklivé jest to! —
že změní jméno zděděné
hned na „Zenkrovo město“.

Tři na „Zenkrovu Týnici“,
na „Zenkrův Kostelec“ dvě též.
Též „Hradec Zenkrův“ nabídnut.
Ne, vděěnost není veteš!

Tak „Zenkrov“, houf „Dvorů Zenkrových“,
„Zenkrovy Lhoty“ čtyři.
Excelenci to dojalo,
že se až skromně pýří.

„Od dneška věru nenechám
na Češích ani skvrnku.
Než tolik přijmout nelze mi
už pro kolegu Trnku!“

My ovšem vyloučili jsme
oferty, hodné hany.
Neprojevili ochotu
připlatit na fond strany.

Na štěstí dvanáct pouze jich.
Sto patnáct dobrých zbývá.
Než Excelence, kterou čest
ta těší spravedlivá,

odmítá volit: Náhoda
má prý též roli tvůrčí.
Náměstí, které město dá,
ne Zenker, los prý určí.

My, strana svobodomyslná,
hovíce tomuto přání,
nejvyšší vůli provésti
jsme pevně odhodláni.

Tažení bude zítra už,
sirotek, ten už čeká.
Zítra se, drazí, rozhodne,
kde je ta česká Mekka,

na kterou budou Čechy zřít
pokorným, uctivým hledem.
— — Tažení budou účastna
jen města, plativší předem!