Nové překlady Victora Huga/Oheň nebes/II
Hle! Moře, moře kol! Tříšť proudů vlnivá,
v svém letu nestejném pták nad míru umdlívá
      tu proudy a tam vlny stálé;
a nové proudy zas novými honěné;
zří oko, proudy jen na propast zřícené
      pod vlnami se valit dále.

Nad vody povrchem ryb velkých šupiny
se v slunci zamihnou a blýsknou z hlubiny,
      či azur dlouhých chvostů jejich,
a moře jest jak brav, svým rounem potřásá,
však obzor vzdálený kruh z kovu opásá;
      hrá nebes modř azurných na peřejích.

„Mám vody vysušit?“ Mrak ohnivý se ptal.
„Ne!“ — Boha pod zrakem mrak tíh’ v své pouti dál.