Poesie sociální/Úryvek básně (fragmentu) Boží bojovníci
…Vůz římanských triumfatorů
vyhrabán z trosek kapitolských dvorů
poznovu krále ze všech světa koutů
k posvěcenému jha připíná poutu
a národy zas pod své kolo vrhá,
jež ověnčeno jejich květy mrhá;
na trůnu povznešen, na slávy stezku,
si onen zased v skvoucím zlata lesku
jenž náměstníkem Kristovým se zove,
co kalich pil na hoře olivové;
svou po panství skrývaje palnou touhu
pod farizejským jménem sluhy slouhů, -
v před chátra římská s kněžmi-pretorjány
vítězné staví arciknězi brány,
a kolem uzardělých tváří od plamene
se odrážejí mitry vyzlacené,
blesk očí žhavých zážehného palu
se z pod klobouků dere kardinálů,
a vzadu pestrá kuten směs se valí,
jež v večeřadlech celý den zahálí —
sbor zvonů hlučných povětřím otřásá,
a Říma pych až nebes branám hlásá.

(Z časop. »Květy« 1890.)

Poezie