Pána Bohuslava Hasištejnského z Lobkovic věk a spisy vybrané/Králi Vladislavovi


1. Sláva jeho 
R. 1500.(Mit. str. 135.)
Válkami sobě jiný jmena výtečného dobývá:
    Tobě, Vladislave, mír chvály a slávy podá.
K válce hrotů nebrousíš, lid nevodíš na porážku;
    Ni brannou netasíš nástroje války rukou.
Říš tvoje pevna je přede, bujné tobě národy slouží:
    A miliony lidu tvému se žezlu koří.
Dřív Polabí a Dunaj ke tvé se hlásily vládě:
    A však i Visla nyní k tvému se trůnu kloní.

2. Zděděné ctnosti 
(Mit. str. 157.)
Čím to, že tak Vladislav spravedliv je, věhlásen a vlíden?
    Táži se věstného druhdy Apolla boha.
On na to dí: Takový děd, ujec i rodič byl i máti;
    Jak by se pak Vladislav státi měl odrodilým?

3. Štědrost 
(Mit. str. 157.)
Král Vladislav dobrou klade ke všemu míru a váhu,
    I vtipu neschází dobrotivosti jeho;
Statky a chválu a čest rozdává, co kdo si žádá;
    Věštcům knížky, Bohu svou duši obětuje.

4. Přílišná dobrota 
(Mitis, str. 133.)
Dobrotivý jsi, to dobře, pokud jen dobrota králům
    Dobře sluší a lidem též je milými činí;
Však se bojím, aby nám a našim pak rovně potomkům,
    A snad i Tobě tatáž dobrota neškodila.
Jsme tvrdošíjný lid, žádáme by vedlo se vůbec
    Všechno jenom podlé soudu a vůle naší.
Aj kdeby neprospěl Vladislav, v Matiáše se proměň
    Přísnějšího, by říš pevně se utvrdila.

3. Tatáž 
(Mit. str. 157.)
Města že jsou zpurná, nepokojno ritířstvo že bývá,
    Lid že se závazkův zákona málo bojí:
Tím je Vladislavova nesmírná dobrota vinna,
    Ačkoli pán, chce jenom národu býti Otec.
A však otec metlou kárá bujného mladíka,
    A trestem povahu zmírňuje zatvrzelou.
Již kdeby uškodila vlídnost, aneb otcova láska,
    Mocnářův obyčej sobě, Vladislave, zvol.

Poezie