Zahradník


Obsah 
 Smiluj se, má královno
 Ach, básníku, večer se blíží
 Z rána vrhl jsem do moře svou síť
 Ach, proč postavili můj dům u cesty do města tržního?
 Není ve mně klidu
 Krotký pták byl v kleci, svobodný pták byl v lese
 O matko, mladý princ pojede mimo naše dveře
 Když lampa u mého lože dohořela
 Jdu-li večer sama na schůzku s milencem
 Zanech práce, nevěsto. Slyš, přišel host.
 Pojď, jak jsi; nemař času strojením.
 Chceš-li být pilna
 Ničeho jsem nežádal
 Šel jsem cestou, nevím proč
 Běžím, jako běží kabar pižmový
 Ruce se vinou k rukám
 Žlutý pták zpívá na jejich stromě
 Když dvě sestry jdou pro vodu
 Šla jsi stezkou po říčním břehu
 Den za dnem on přichází a odchází
 Proč se mu zlíbilo přijíti k mému prahu?
 Když šla mimo mne rychlými kroky
 Proč tu sedíš a zvoníš si svými náramky?
 Neskrývej, příteli, tajemství srdce svého!
 Pojď k nám, jinochu
 Čeho se mi dostane z ochotných rukou tvých, vezmu
 Důvěřuj lásce, i když přináší žal
 Tvé tázavé oči jsou smutny
 Povídej mi, můj milý
 Jsi oblak večerní, plynoucí po nebi mých snů.
 Mé srdce, pták houštin
 Rci mi, je-li to všecko pravda
 Miluji tě, drahý. Odpusť mi moji lásku.
 Neodcházej, můj milý, bez mého dovolení
 Abych tě příliš snadno nepoznal
 Má drahá, pozdvihni oči své.
 Chtěla bys, spanilá, dáti věnec z čerstvých květin na mou šíji?
 Jako loď spouští se na moře
 Celé jitro se pokouším uvíti věnec
 Nevěřící úsměv kmitne tvýma očima
 Toužím mluviti nejhlubšími slovy
 O šílenče nádherně opilý
 Nikdy nebudu asketou.
 Ctihodný pane, odpusťte této dvojici hříšníků
 Hostům, kteří odcházejí
 Opustila jsi mne a šla jsi svou cestou
 Kdyby sis přála, skončím svůj zpěv
 Vysvoboď mne z pout svých vděků
 Držím její ruce a tisknu ji ke své hrudi.
 Má milá, srdce mé touží den a noc po setkání s tebou
 Dopěj tedy píseň poslední
 Proč zhasla lampa?
 Proč mne zahanbuješ pohledem?
 Kam spěcháš se svým košíkem?
 Bylo poledne, když jsi odešel.
 Spolu s mnohými ženami
 Já utrhl, ó světe, tvůj květ!
 Jednoho jitra na zahradě přišla ke mně slepá dívka
 Ó ženo, tys nejen dílo rukou božích
 Prostřed ruchu a hluku života stojíš
 Buď pokojno, srdce mé
 Na soumračné stezce snu
 Poutníče, musíš odejíti?
 Ztrávil jsem den na prahnoucím horkém písku cesty
 Jest to opět tvé volání?
 Potulný šílenec hledal zlatotvorného kamene
 Nechť si večer přichází pomalými kroky
 Nikdo nežije věčně
 Lovím zlatého jelena
 Vzpomínám, jak jsem jednoho dne v mládí svém spouštěl ve struze papírový člun
 Den ještě neminul
 Dny těžké práce zbudoval jsem chrám
 Nekonečné bohatství není tvým
 Ve světa přijímací síni
 Člověk, jenž chtěl býti asketou
 Před chrámem konal se trh
 Dělník a jeho žena z končiny západní
 Bylo to v máji
 Často se ptávám, kde jsou hranice vzájemného poznání
 Pohledem očí svých
 Proč mi šeptáš tak tichounce do ucha
 Budeme dnes večer hráti hru smrti
 Bydlila na stráni na kraji kukuřičného pole
 Přes zelená a žlutá pole rýžová
 Kdo jsi, čtenáři?