Ottův slovník naučný/Allochroismus
Allochroismus (z řec.), , optický zjev vyskytující se u některých těles neústrojných i ústrojných, jež vlivem určitých podmínek barvu svou mění. Příkladem a-mu hmot neústrojných jest známá chemická sloučenina , chamaeleon minerale, MnO4K2. Ve stavu pevném a v roztoku jeví sloučenina barvu sytě zelenou, avšak již přidání většího množství vody do roztoku způsobuje, že barva zelená mění se v barvu purpurovou. Příčinou změny barevné jest v tomto případě kysličník uhličitý (CO2), ve vodě obsažený, jenž zelený manganan draselnatý rozkládá vjisté sloučeniny, mezi nimiž purpurový permanganan draselnatý převládá. Jiný příklad a-mu podávají někteří ústrojenci říše živočišné, tak zvláště  (Chamaeleo vulgaris Daud.) a  (Cephalopoda). Pokožka těchto zvířat mění za jistých okolností, zejména podrážděním, obyčejnou barvu svou v celou stupnici barev, jež opětně v původní barvu zvířete přecházejí, jakmile příčina barvoměnná byla zmizela. Příčinu barvoměny u jmenovaných tu zvířat hledati dlužno v podráždění nervů podkožních, které dále působí na  v pokožce uložené. V těchto buňkách pigmentových, jež u hlavonožců zvláště ještě organisací svou jsou nápadny (tak zvané chromatofory), jest pak vlastní sídlo složitého processu změny barevné. Šc.

Allochroismus