Hořec/Tři krajiny
Krajino dětství proudem unášená
plavými víny rána prolnutá
v zrcadlech vln tisíckrát roztříštěná
tys minula

Krajino měst již bříška holubů si chválí
když na večer si krouží jenom tak
jak jsme si oba hříšně patřívali
teď naopak

Krajino snů s krví na stromech
jíž poděšen jsem v nocích pádíval
do tebe patřím ty lásko ty mne nech
já v oči tmy se příliš zadíval