Ottův slovník naučný/Brucin
Brucin (C23H26N2O4), alkaloid vyskytující se vedlé strychninu v semeni i v kůře Strychnos nux vomica a příbuzných rostlin. Tvoří bílé hlati chuti přehořké, rozpustné ve 320 dílech studené, 150 d. teplé vody. Tvoří snadno rozpustné hořké soli. V lékařství se ho neužívá. Fysiologicky účinkuje jako strychnin, ač mnohem slaběji. Peč.

Brucin