Patery knihy plodů básnických/Genie tvůrčí…
Genie tvůrčí! 
jenž nad mým čelem křídly chvíš,
     ty jistě víš, 
     co komu osud určí — 
     zda propast či snad hvězdnou výš; 
zda cesta na zemi
je trním vystlána či růžemi,
ty jistě víš!

Ó nešťastný, kdo pozná
tajemství tvoje hrozna,
mu s líce zmizí nach;
sny zlaté s růžnou vesnou
mu náhle s nebe klesnou
a v temných zhasnou hlubinách.

Ó vím, proč smutek líc mi kryje,
proč žádná radost nerozvije
se v světě pro mne juž;
proč písně mé jsou plny vzdechu,
proč více nedbám na útěchu
ni na volání: vzmuž se, vzmuž!

Ó nechte mne—jsem unaven,
po odpočinku toužím ted1,
muj všechen květ sešlapán jet,
můj blankyt mraky zahalen —
Ó cítím, že jsem unaven,
a k odpočinku čas že ted1! —

     Genie tvůrčí! 
jenž nad mým čelem křídly chvíš,
     ty jistě víš, 
     co komu osud určí — 
     zda propasť či snad hvězdnou výš;
zda cesta na zemi
je trním vystlána či růžemi.
     Ty jistě víš!

(Z Písní. — V alm. Zoře, 1878.)

Poezie