Padesát deklamovánek pro mládež/Můrka
Můrka u večer se vloudila
do příbytku lidského;
ve tmavém se koutku ukryla.
Aj tu vidí cosi lesklého —
„Co to?“ na mysli přemítá,
snažně kolem toho lítá.
    „Jaká to krásota!
    Jaká to jasnota!“
Chvátá do lesku toho milého,
požíti chce jasna přelibého. —
    V oheň vlítne;
    mrtvá slítne.
„Vězte, že co krásné nám se zdá,
často záhubu jen v sobě má.“