Ottův slovník naučný/Móda
Móda (franc. , z lat. , t. způsob; angl. ) značí souhrn zvyků, mravův, obyčejů, krojův a vůbec životních forem, pokud nebývají určeny národními tradicemi neb rozumnou rozvahou, nýbrž proměnlivým rozmarem a časovým vkusem. M. může se týkati kterýchkoli oborů společenského života (m. v nábytku, v účesu, ve strojení slavností veřej. i soukromých, i v četbě a spisovatelích atd.), po výtce však týká se m.  (v. t.). Dějiny módy jsou podstatnou částí kulturních dějin vůbec a moderní Evropy zvlášť, projadřujíce i smýšlení své doby charakteristickým způsobem v zevních proměnlivých formách životních, jako na př. škrobená m. španělská, volný šat v dobách třicítileté vojny, nádherný kroj za dob Ludvíka XIV., půvabně frivolní za Ludvíka XV. a občansky prostý za amerických vojen za svobodu a pod. Kterak módy vznikají, možno dovoditi jen velmi zřídka, třeba že často mnohé anekdoty o tom kolují. Příčinu má m., zvláště krojová, ve snaze po zdokonalení, jen že tohoto cíle nedosahuje vždy přímo, nýbrž oklikami tak, že často nabývá vrchu touha po drahocennosti a bizarrnosti, ba nepřirozenosti, a místo pokroku nastává reakce. Každý národ a každý věk má svoje módy, měnící se postupem vzdělanosti, času i blahobytu i stykem s ostatními národy, tak že národové s kulturou omezenou jsou konservativnější ve svých zvycích, krojích atd., tedy i módách, jež jeví se u nich většinou jen na kroji ženském. U národů vzdělaných m. nemívá vlivu na vrstvy společenské, které jsou vázány přesně vymezenými pravidly, jako na př. stav kněžský, vojenský
a pod. M. má velký význam národohospodářský, působíc na poptávku i nabídku, a určuje tudíž cenu zboží, tak že náhlá změna módy může značné zásoby učiniti bezcennými, ač skutečná jich hodnota se nezměnila. Na druhé straně m. podporuje konkurrenci a zvětšuje výrobu, tak že škoda změnou působená zase může se vyrovnati. Společensky působí m. k vyrovnání zevních rozdílův stavových. Jako nelze neústupně vzpírati se každé módě, která vůbec tíhne za pokrokem, tak jest opět důkazem malicherného ducha, nechá-li se kdo opanovati módou a každé módy co nejdříve se chytá. Až do Ludvíka XIV. neměla m. rázu mezinárodního, teprve za něho a po něm udávala Francie tón celé Evropě a ve věcech toiletty, zvláště dámské, jest směrodatnou dosud. V Německu snaží se emancipovati od mód francouzských, avšak bez valného úspěchu. Také snahy zaváděti kroje a módy národní setkávají se se zdarem jen přechodným. Umělecký průmysl, jako zhusta hoví módě, tak staví zase proti její libovůli hráze v určitých zákonech slohových, jež však nemají nikterak omezovati tvůrčí fantasie umělcovy. Vztahy mezi krojem a výtvarným uměním udávají výrazy, jako sloh parukový, copový a pod. Módní noviny a listy týkají se většinou jen módy v krojích a vznikly bezpochyby z kostumních knih XVI.—XVII. st. (Vecellio, Weigel, Jost Amman a j.), jež hojně tehda vycházely, ukazujíce módy různých zemí a dob, většinou s rýmovanými podpisy. Prvním opravdu módním listem byl pařížský „“ (1682; později až do r. 1820 „“). Pak následoval „“ (Pař., 1758, týdenník), „“ (1776), „“ (1785—86, pokrač. „“). Německá „“, vycházející také česky, vydávána je ve 12 jazycích a celk. v 500.000 exemplářích. Ostatek v každé literatuře módní časopisy jsou četné. Z českých uvádíme „Pařížské módy“, „Módní svět“, „Bazar“, „Dětské módy“, vedle jiných. — Srv. von Eye a J. Falke,  (Norimberk, 1855—59; 3. vyd. 1868); Louandre,  (Paříž, 1857—58); R. Schultze,  (Berl., 1868); Kleinwächter,  (t., 1880); M. Fischer,  (Augšp., 1891).

Móda