Kritika slov/VI. Šedý
Říkává se „šedý“ nebo „šerý dávnověk“, jakoby dávnověk byl opravdu méně pestrý než přítomnost. Zdá se však, že minulost je nesmírně pestrá a zábavná; proto se na ni chodíme dívat do museí a proto si s úctou prohlížíme kamenné sekery a popelnice, kdežto nikdo se nejde zvědavě podívat do továrny nebo do dílny, a najde-li hřebík či rozbitou plechovku, nedovede si k nim vymyslit nic dobrodružného a epického. Pro většinu očí je šedá jenom přítomnost. — Říkává se též „šedá theorie“. Jako by praxe byla poesie a barvitost sama! Jsou theorie, které jsou hotové zázraky kolorismu proti praxi, a bývá praxe tak šedá, tak bezbarvá a nezajímavá, že proti ní je třeba atomová theorie nebo Laplaceova theorie přímo románovou skladbou. Rozhodně je theorie Brownových pohybů poutavější než vyměřování daní nebo theorie indoevropských kořenů zábavnější než dělání korektur. Není konečně pochyby, že daleko krutěji se trpí šedou praxí než šedou theorií.