Ottův slovník naučný/Poestion
Poestion [pö-] , spis. německý (* 1853 v Úži ve Štýrsku). Studoval germanistiku a filologii klassickou ve Štýrském Hradci a ve Vídni. Jest ředitelem knihovny politické služby správní a přednostou administrační knihovny c. k. ministerstva vnitra ve Vídni. Literárně činný jest od r. 1876, obíraje se po výtce literaturami a jazyky severskými, z nichž hojně překládá. Vydal: Griechische Dichterinnen (1876, 2. vyd. 1882); Griechische Philosophinnen (1882, 2. vyd. 1885); Aus Hellas, Rom und Thule (1882, 2. vyd. 1884); Einleitung in das Studium des Altnordischen (I. Mluvnice, 1882; II. Čítanka a slovník, 1887); L'assonance dans la poésie norraine (2. vyd. 1884); význačný spis Island. Das Land und seine Bewohner (1885); pozoruhodné dílo Isländische Dichter der Neuzeit (1897), pojímající charakteristiky básníkův islandských, překlady básní jejich a přehled duševního života na Islandě od reformace; učebnice dánštiny (1898), švédštiny (1897), norštiny (1890) a Norwegisches Lesebuch (Dansk-Norsk und Landsmaal) s dvěma glossáři (1902). Přeložil staroislandské spisy: Frithjofs-Saga (1879); Das Tyrsingschwert (1883); pak Isländische Märchen (1884); Lappländische Märchen, Volkssagen, Sprichwörter und Räthsel (1886, s Felixem Liebrechtem); Völuspá und die Sibyllinischen Orakel (1880, z dánsk. A. Chr. Banga) a Ueber die historischen Formen der Holzbaukunst und die geographische Verbreitung derselben (1892 z dánsk. F. Meldahla). Krom toho převedl belletristická díla J. Th. Thoroddsenova, H. C. Andersenova, H. Drachmannova, S. Bauditzova, R. Schmidtova, Kiellandova, Elsterova a Ibsenova Nepřítele lidu.

Němci v Ottově slovníku naučném