Ottův slovník naučný/Prales
Prales nazývá se les původní, kulturou člověka nedotknutý, v němž stromy samy se vysívají neb omlazují a pak buďto v boji s mohutnějšími neb jinak ve výhodě se nalézajícími konkurrenty nebo přirozenou smrtí hynou. Boj o život, t. j. o půdu a světlo, jest v p-ích právě poučným způsobem a velikou měrou nápadný na rozdíl od lesů lidskou rukou zakládaných, kdež takového boje téměř není, neb aspoň nevystupuje tak v popředí. Charakteristickou známkou p-ů jest hojná tvorba humusu, daleko větší než v lesích uměle zakládaných a lidským intellektem spravovaných, poněvadž odumírající a sem tam převrácené kmeny ztrouchnivěvše poskytnouti mohou humusu mnohem více než v kultivovaných lesích pouhé pařezy. Ještě v historických dobách bylo v Evropě hojnost p-ů, jež však kulturou víc a více mizejí. Ve střední Evropě jest p. ještě v Čechách na Boubíně v Šumavě (v rozloze 5700 ha), kdež uměle se udržuje, a pak v Karpatech. Nejvíce p-ův, a to v nádherném rozvoji, mají krajiny tropické, zvláště v Americe. Od p-ů mírných pásem vyznačují se však p-y tropické v nejednom směru (Hanami, epiphyty). lč.

Prales