Havran a jiné básně/M. L. S. (2)
Z všech, již tvou přítomnost jak jitro zdraví —
z všech, tvoje vzdálenost kterým je nocí —
tož plným uhasnutím v nebes výši
svatého slunce — z všech, kdo v pláči stále
ti žehnají za naděj’ — život — nad vše
za vzkříšení juž pochované víry
v Ctnost — Pravdu — Lidskost — z všech těch, kteří leží
na Zoufalství prokletém lůžku na smrt
juž připraveni a již náhle vstali
na sladký hlas tvůj, jenž děl: „Budiž světlo!“
na sladký hlas tvůj, který doprovázel
ten serafický pohled očí Tvojich —
z všech, již ti nejvíc dlužni jsou, jichž vděčnost
jest nejvíc zbožňování rovna, — rozpomeň se
na nejvěrnějšího — jenž nejvíc vzdává
se v službu Tvou, jenž psal ty chabé řádky —
a pomni, když je psal, že chvěl se při tom,
že jeho duch s andělským duchem v styku.

en:To M. L. S——
fr:À M. L. S. (« De tous ceux qui saluent ta présence »)
ru:К Марии-Луизе (Шю) (По/Брюсов)