Antologie z oper/Otakar Ostrčil
Otakar Ostrčil

nar. 25. II. 1879 na Smíchově, studoval na filosofické fakultě v Praze a stal se profesorem moderní filologie na Českosl. obch. akademii. Vedle toho byl žákem klavírního oddělení pražské konservatoře a vzdělal se ve skladbě u Zd. Fibicha; styky obou změnily se brzy v přátelství Jako žák mistrův instrumentoval některé partie jeho děl a pořídil klavírní výtah Fibichovy zpěvohry , sborové skladby  a orch. suity . Vedle pokusů z dob studií, k nimž náleží mnohé písně, sbory, melodrama  a opera  vznikly později:  (1898), hudební obraz pro orchestr,  (1899), symfonická báseň, cenou poctěný  (1899), koncertní melodram  (1904), čtyřvětá  (1905), melodram  (1905) a hudba k pohádce Kvapilově  v tomto a zvláště v baladě  (1906) pro mezzosopran s průvodem orchestru Ostrčil nalezl již zcela svůj osobitý tón; orch. dílo  (1911) vynikající originalitou myšlenek a plastikou instrumentační; orch. skladba  (1912); balada  pro tenor a velký orchestr; , první veliké dílo Ostrčilovo v oboru sborové literatury; sborová balada s orchestrem   pro střední hlas a j. — Dram. díla:  (1903), v němž se O. objevil silným dramatickým talentem, bohaté a lehce plynoucí invence;  (1907), řadí se k nejlepším operám našim, stojíc po stránce hudební na nejpokrokovějším stanovisku a řešíc zejména psychologické problemy vášně způsobem co do umělecké hloubky posud jedinečným;  (1909) (na slova F. X. Svobody), první komická opera česká na hotové lit. dílo, psané prosou, v níž se mu podařilo nalézti dokonalý výraz pro dialog lidí ze současného života; , mohutné vyvrcholení moderního slohu Ostrčilova, v němž vše jest zharmonisováno jedním určitým stylem, stylem modernistického hud. dramatu.

O. jest mistrem obohacujícím českou hudbu pravými poklady umělecké ceny. Vyniká též jako výborný dirigent. R. 1909 ujal se taktovky v „“, r. 1914 stal se kapelníkem, později chefem opery ; vzdav se dráhy učitelské, byl jmenován r. 1920 po smrti K. Kovařovice chefem opery Národního divadla.