Ruch (almanach 1870)/Morák
Moráka hnali do lomu,
byl stár a samá běda;
víc nesmí nikdy do domu,
ať chléb si světem hledá.

I zavyl chuďas zoufalý
a skuhral po okolí,
klopotem lezl na skály:
jak ho ta bída bolí! —

Po pustém belhal údolí
a skučel bez ustání,
kde klopýtl, tam v nevoli
dal hned se do štěkání. —

Snad kamení ho oželí,
když lid proň nezná díků,
a tiché lože udělí
starému služebníku.

Poezie
Ruch