Ottův slovník naučný/Vysazení
Vysazení. Za dob selského poddanství slulo tak vypuzení sedláka a jeho rodiny ze statku (něm. Abmeierung, Abstiftung, Abtrieb, Entsetzung, čes. též ). Vrchnost mohla sedláka vysaditi jen v odůvodněných případech a po provedení formálního právního řízení. — V nové době užívá se slova v. v jiném smysle. V poměru námezdním stává se často, že zaměstnavatel po nějakou kratší dobu není s to, aby dělníka zaměstnával a poskytoval mu smluvené požitky, buď že nemá dostatek zakázek, nebo že nemá provedeny práce předběžné, že nemá potřebného materiálu, že je nepohoda a pod. Poněvadž však očekává, že tato překážka v pokračování poměru pracovního bude trvati jenom kratší čas, a poněvadž nechce po jejím uplynutí hledati nové dělníky, jež by musil teprve zapracovávati, smluví s dělníkem, že tento nebude choditi do práce, pokud překážka bude trvati, že po tu dobu nebude dostávati plat a že po odklizení oné překážky bude v poměru pracovním pokračováno. Takovému ujednáni dostalo se názvu v. Zákonům našim není pojem ten vůbec znám. Když doba v. byla smluvena, není zaměstnavatel před uplynutím jejím povinen, v poměru pracovním pokračovati, ani dělník nemusí dříve práci nastoupiti. Nebyla-li však doba v. smluvena, může zaměstnavatel kdykoli vyžadovati, aby dělník znovu práci nastoupil, a přerušiti bez výpovědi poměr pracovní, kdyby dělník bez dostatečného důvodu odmítl práci nastoupiti (§ 82 f živn. řádu). S druhé strany dělník jest kdykoli v takovém případě v. oprávněn přihlásiti se u zaměstnavatele o práci a o smluvené požitky; nevyhoví-li zaměstnavatel tomuto požadavku bez dostatečného důvodu, může dělník bez výpovědi poměr pracovní přerušiti (§ 82 a lit. d ž. ř.) a vyžadovati na zaměstnavateli zaplacení všech smluvených požitků za dobu výpovědní (§ 84 ž. ř.). Když po odpadnutí příčiny, pro kterou v. bylo smluveno, dělník práci opět nastoupí, není tím uzavírána nova smlouva pracovní, nýbrž pokračuje se v dřívějším poměru pracovním za nezměněných podmínek. LWr.