Inaugurační projev prezidenta republiky Václava Havla (1998)
Milí spoluobčané, 

právě jsem ve Vladislavském sále už podruhé složil slib prezidenta České republiky a - jak je dobrou tradicí - přicházím na tento balkon, abych vás pozdravil, poděkoval vám za vaši podporu a důvěru a ujistil vás, že jsem pevně rozhodnut i nadále usilovat o hodnoty, o něž usiluji tak či onak, lépe či hůř, nejen od pádu komunismu, ale vlastně po celý svůj život. 

Naše země neprožívá dnes své nejlepší chvíle. Jako by se odkudsi šířila jakási negativní energie, která nejen posiluje v lidských myslích spíš špatné úmysly než úmysly dobré, ale které se navíc daří mnohdy i úmysly velmi dobré zvláštním způsobem obracet v jejich vlastní karikaturu, ochromovat je a znemožňovat jim, aby se uskutečnily. Máme určité ekonomické a sociální potíže, politická scéna nevypadá nejlépe, atmosféra v zemi není dobrá. 

Milí přátelé, 

jsem hluboce přesvědčen, že záleží jen na nás, zda dokážeme pochopit současné potíže jako výzvu k očistné lázni, z níž nakonec vzejdou podstatně lepší poměry, než jaké známe z posledních let, přičemž tyto poměry se budou opírat o daleko pevnější fundament, než jakým bylo kdysi - v idyličtějších dobách - pouhé revoluční nadšení. Totiž o fundament moderního slušného a sebevědomého občanství. 

Tak jako dosud chci i nadále dělat vše, co bude v mých silách a možnostech, pro zlepšení duchovního, mravního a politického klimatu v naší zemi. Chci, aby toto klima bylo nabito opět převážně energií pozitivní, tou pozitivní energií, která v naší společnosti sice pořád je, ale která jako by dnes napůl dřímala. 

Tak jako dosud chci i nadále dělat vše, co bude v mých silách a možnostech, pro upevňování právního řádu a budování právního státu. Chci, aby se občané v naší zemi cítili bezpečně. A to nejen na ulicích, v obchodech či jako klienti bank, ale i jako obyvatelé země, která má dnes šanci, jakou neměla nikdy ve svých pohnutých dějinách, kdy se jí nevyhnul žádný větší evropský konflikt: stát se pevnou součástí systému evropské kolektivní obrany. 

Tak jako dosud chci i nadále dělat vše, co bude v mých silách a možnostech, pro šíření dobrého jména naší země ve světě, pro šíření jistoty, že náš stát se v žádném ohledu nezříká své spoluodpovědnosti za bezpečný, mírový a zdravý svět, že se naše hospodářství chce stát integrální součástí hospodářství světového a náš stát pevným článkem nového evropského politického pořádku založeného na rovnosti velkých a malých, na tvořivé a mírové spolupráci všech, na solidaritě a spravedlnosti. 

Tak jako dosud chci i nadále dělat vše, co bude v mých silách a možnostech, pro posilování všech dimenzí občanské společnosti, pro šíření respektu k lidským právům, pro boj proti šovinismu, xenofobii a rasismu, pro co nejširší účast všech občanů na životě veřejném. Tato účast by měla nejen zajišťovat, že se lidé budou cítit dobře, protože se budou plně uskutečňovat i jako bytosti společenské, ale i to, že budou náš stát stále víc vnímat jako stát skutečně svůj, že se prostě budou stávat tím, čemu se dříve říkalo vlastenci. 

Tak jako dosud chci i nadále dělat vše, co je v mých silách a možnostech, aby v české politice převládla atmosféra tvořivé diskuse nad atmosférou intrik, mocenských kalkulů a vzájemných podrazů a aby se veškeré úsilí politiků různých politických orientací soustředilo k jedinému cíli: rychle a účinně řešit velké ekonomické a sociální problémy naší země, rychle a koncepčně reformovat celou velikou oblast veřejných zájmů, jako je zdravotnictví, školství, výzkum či kultura, a rychle a účinně dotvářet legislativní i koncepční rámec rozvoje našeho hospodářství, včetně vskutku průhledného dovršení privatizace.

Vážení spoluobčané, 

před chvílí jsem slavnostně slíbil před členy našeho Parlamentu, že svůj úřad budu zastávat v zájmu všeho lidu a podle svého nejlepšího vědomí a svědomí. Totéž teď znovu a vskutku upřímně slibuji vám všem, nejen jako příslušníkům tradiční ústavní kategorie zvané lid, ale hlavně jako konkrétním lidským bytostem. 

Děkuji vám.

1998