Malá ranní modlitba
Růžence jež nejsou již z růží
dávají tomuto světu barvu lva
jenž vychýlen s okna hvězdy spatřiti touží

Tam jsi tam krátce odpočíváš
čekaje na pecen ale zbývá jenom skýva
Roztržitá ňadra jako hříva

a v očích pláč že není vůbec krásná

a na rtech stopu po malém políbení
jímž jsem ji připoutal k sobě oknu a zemi
odkud jsme kamsi tajemně vychýleni

(Malá křesťanka ze spáleného papíru
chci-li mít moře přikládám k ústům lasturu
zemře řekl chlapec jenž se vyzná v alkoholu)

Toužil jsem již dlouho po té skývě dali mi pecen
ze zlata takže jsem mlčel a teď jsem ztracen
protože znám tajemství otočí-li se prsten

(Ten prsten to je růženec z růží
z opravdových růží jež poznávám a vadnou
pro tolik hříchů)

Ó bláta ó deště
ó hospodárná slova z posýpátka
vaše ústa smrti jsou velice sladká

vás prst smrti se hodí do mé dlaně
jsi tam ach zcela tam a odevzdaně
v duchu si ještě verše přeříkáváš

Chudák vyklouzl z lásky a zpívá
ztracen v té radosti jež vzdouvá se a vlaje jako hříva

28. I. 1938.

Poezie