Sepsání války peloponnesské/26.
Majíce tedy v tom všem důvody k stížnostem
Korinťané, poslali do Epidamna ochotně svou pomoc,
prohlašujíce, aby se tam, kdobykoli chtěli, jakožto
osadníci odebrali, dadouce jim ochranné mužstvo, záležející
z Amprakiotův i Leukadiův i z vlastních
rodákův. Ti se pak odebrali přes Apollonii, osadu
korinthskou, po zemi, bojíce se, aby jim Kerkyřané
cestu pomořní nepřekazili. Kerkyřané pak když znamenali,
že byli osadníci s ochranným vojskem do
Epidamna přišli, a osada ta že se Korinťanům vzdala,
mrzeli se, a vypluvše ihned s 25 lodími a později
i s jiným loďstvem, přikazovali s pohrůžkami, aby
své vyhostěnce opět přijali (neboť oni vyhostěnci epidamničtí
byli se utekli do Kerkyry a prosili, aby jim
opět do vlasti dopomohli, poukazujíce k hrobům [svých
předkův] a k svému příbuzenství) i aby vojsko od
Korinťanův poslané i osadníky zpět poslali.
Ale Epidamničtí v ničem jich neposlechli. Vytáhli tedy proti
nim Kerkyřané s 40 lodími spolu s vyhostěnci, aby
je zpět uvedli, spojivše se i s Illyry. Obklíčivše pak
město prohlásili, aby kdokoliv by z Epidamnických
chtěli, jakož i všickni cizinci bez úhony se vystěhovali,
sic že s nimi jako s nepřáteli naloží. Když pak
neposlechli, jali se Kerkyřané obléhati město, ležící
na ostroze.