Ottův slovník naučný/Leger Louis
Leger [ležé] , slavista francouzský (* 13. ledna 1843 v Toulouse), věnoval se klassickým studiím v Paříži, kdež seznámiv se s M. Chodźkem r. 1863 jal se studovati polský jazyk a literaturu, později pak Jos. Fričem obrácen jeho zřetel k národu českému. R. 1864 podnikl první cestu vědeckou do Čech, r. 1867 do Chorvatska k otevření záhřebské akademie, byv tam pozván bisk. Strossmayerem, s nímž se byl seznámil o pařížské výstavě. R. 1868 nabyl L. doktorátu a jal se přednášeti na Sorbonně o mluvnici ruské. Po pařížských bouřích odebral se r. 1872 do Prahy a vydával zde časopis „“ (1871—1872), v němž pěstoval vzájemnost česko-francouzskou. R. 1872 byl vyslán za vědeckými účely na Rus a r. 1880 zastupoval Francii v Moskvě při odhalení Puškinova pomníku. R. 1882 navštívil opět země jihoslovanské a balkánské, r. 1885 jmenován professorem jazyků a literatur slovanských na  a přednáší zároveň ruský jazyk na vyšší škole vojenské a na svob. škole věd politických. Za své zásluhy o Slovanstvo jmenován byl členem akademií petrohradské, bělehradské, záhřebské a české společnosti nauk v Praze; vyznamenán řády bulh., srbským, černohorským a členstvím čestné legie. Hlavní jeho spisy jsou:  (1868);  (1868);  (1873; 2. vyd. 1897);  (1875, 1880 a 1886, 3 sv.);  (1882);  (1882);  (1885);  (1866);  (1866);  (1867; s J. V. Fričem);  (4. vyd. 1895; vydání angl. v Londýně 1889 s předmluvou M. Freemana);  (1884);  (1885),  (překlad s úvodem kritickým, 1890);  (1892; 2. vyd. 1897);  (1886);  (podle Reiffa, 1894);  (1895); překlad cesty carevičovy do Orientu (1895);  (1892—99, 3 sv.);  (2 sv.);  (s facsimilem 1899). L. jest i spolupracovníkem některých revuí franc., „Žurnalu minist. narodn. prosvěšč.“ v Petrohradě, české „Osvěty“ a j.