Moderní básníci francouzští/Hořké madrigaly/II.
Z tvých bílých zoubků zvoní smích
v naivně dětském výbuchu,
že píseň zvonů ve vzduchu
je plna tónů smutnějších.

Tvých slzí rozptýlený třpyt
hrá na tvém zlatém obočí;
tak sotva z jara vyskočí
si chvějná zora na blankyt.

Jsem zcela otrok vděků tvých,
tvůj vzdech mne váže i tvůj vtip
a nevím věru, co lže, líp,
zda slzy tvoje, či tvůj smích.