Beránky
Pak je už klid a slova se mi hrnou
v hrnečku zůstal dým a i ten vyprchává
stoupá až do nebe andělé drnčí strunou
a dobrý otec Bůh mu požehnání dává

Komu? ach dýmu ne to volá na beránky
všechny jsou bělostné a něžně nadýchané
i já jsem jeden z nich mám rozložené stánky
a na nich cukroví a na nich písně písně samé

Jsme sami? sami ne zpívá se jednou notou
a všichni tancují jen já tu stojím stranou
je mi jak na zemi píseň mám zadrhnutou
pod šatem bělostným jsem vyložený slamou

Ó bludná ovce jdi a pověz černým mrakům
že ještě není soud — ne to jen vyprchává
z hrnečku bílý dým — že už je po zázraku
a jenom jenom Bůh své požehnání dává

7. III. 1938.

Poezie