Ottův slovník naučný/de Bornier
de Bornier [bornjè] , básník frc. (* 1825 v Lunelu). Již jako právník v Paříži vystoupil se sbírkou básní Les premières feuilles (1845) a s dramatem Le mariage de Luther. Na to vstoupil jako úředník do bibliotéky arsenální, kde stal se r. 1880 konservátorem. Jako básník vyniká B. znamenitou dikcí a velikou plodností. Z dramatických prací jeho vynikají: Dante et Béatrix (1853); Le monde renversé (1853); La Muse de Corneille (1854); Agamemnon (1868); cenou poctěné drama La fille de Rolande (1875); Les noces d’Attila (1880) a Mahomet (1888). Lyrické a epické své básně vydal souborně Poésies complètes (1881), z nichž zvláště vynikají: La guerre d’Orient; La soeur de charité au XIXe siècle; La France dans l’extrême Orient a L’isthme de Suez. B. napsal též romány: Le fils de la terre (1864); Un cousin de passage (1865); La Lizardière (1882); Le jeu des vertus (1885). Hrz.

Francouzští básníci v Ottově slovníku naučném
Francouzští spisovatelé v Ottově slovníku naučném