Vlastenský slovník historický/Bába
Bába, s příhanou , 1) v bájesloví slovanském znamená starou obecnou matku přírodu. A poněvadž příroda má dvojí stránku, dobrou i zlou, tedy jest i dvojí b., totiž  (dobrá) a  (zlá), také , ,  zvaná. — 2) B.  (avia, vetula) slula žena, která za župního zřízení v Čechách měla na župním hradě pod sebou všeliké prádlo.