Ottův slovník naučný/Waller Johann
Waller  ryt., lékař něm. (* 1811 v Blšanech u Žatce — † 1880 v Praze). Gymnasijní studia absolvoval v Žatci, filosofická i lékařská pak v Praze, kdež r. 1838 stal se doktorem lékařství. Byl sek. lékařem v blázinci a brzy potom assistentem při klinice ranlékařské, r. 1843 jmenován byl prim. lékařem na druhém oddělení pro nemoci vnitřní a r. 1847 prim. lékařem na oddělení pro nemoci příjičné, jež tou dobou zvláště bylo zřízeno. R. 1850 se habilitoval a po dvou letech stal se mimoř. professorem pro nemoci příjičné a kožní, r. 1859 však převzal řádnou professuru všeobecné pathologie i farmakologie. Nejvíce vynikl pracemi syfilidologickými podav proti učení Ricordovu neklamný důkaz klinický i pokusný o nakažlivosti sekundární příjice. Také proti antimerkurialistům v léčení příjice vystoupil posledními svými pracemi v obor ten spadajícími. Jako professor všeobecné pathologie dobyl si zásluh zvláště tím, že na jeho popud zřízena byla k důkladnějšímu výcviku lékařského dorostu zvláštní propaedeutická klinika, jež při pražské německé fakultě lékařské posud trvá. Svojí vědeckou činnosti klinickou i paedagogickou W. přispěl nemalou měrou k věhlasu lékařské školy pražské. Z ostatní činnosti jeho nutno je zejména uvésti, že náleží mezi tvůrce vdovské a sirotčí společnosti při pražském sboru doktorů lékařství. Z literárních jeho prací sluší uvésti: , 1845); , 1845);  (t., 1851);  (t., 1851);  (t., 1859);  (t., 1860).