Ottův slovník naučný/Akacius
Akacius 1) Sv. mučedník, jeden ze 14 »sv. pomocníků«, rodem z Kappadokie, setník v římském vojště, vytrpěl pro víru křesťanskou krutá muka a byl 8. května 311 mečem sťat. V Cařihradě jemu ke cti chrám zbudován. Na obraze má odznak trnového keře, jímž tělo jeho bylo rozedráno. — 2) A., »jednooký«, byl od r. 340 metropolitou v Césarei Palestinské, nástupce historika Eusebia, přidržel se učení Ariova a stal se hlavou zvláštní strany, dle něho nazváné . Zemřel r. 366. — 3) A., biskup cařihradský, pověstný bezměrnou pýchou a nadutostí svou. Zjevně přál sektě monofystův a jeho působením povstal rozkol mezi církví římskou a cařihradskou, tak nazvané »«. Zemřel r. 489. Bvý.

Hesla v Ottově slovníku naučném