Sepsání války peloponnesské/138.
Král pak se prý návrhu jeho velmi podivil
a přikázal mu, aby tak činil. On pak mezi tím časem
byl pilen, aby se co možná řeči perské naučil a obyčeje
té krajiny seznal. Přijda pak po roce ke králi,
znamenitým mužem se u něho stal, jako posud nikdo
z Hellenů, jak pro svou posavadní slávu, tak i pro
naději, kterouž mu činil na podmanění Hellenska, nejvíce
pak, že se mu podlé daných důkazů mužem důmyslným
býti prokázal. Themistokles zajisté silnou
ducha statnosť velemocně dokázav, zasluhoval více
nežli kdokoliv jiný obdivu všech. Neboť přirozeným
rozumem, k němuž ani prvějším ani pozdějším učením
se nic nepřičinil, uměl po sebe kratším rozmyslu náhlé
věci veledobře posouditi, i co se budoucně stane, přečasto
dobře a jistotně uhodnouti. Čímkoliv se zaměstnával,
dovedl i řečí vysvětliti, a byť i v něčem nezkušen
byl, nebyl přec neschopen náležitě to posouditi;
i ve věcech, ještě budoucností krytých, uměl předvídati,
co by lepším a co horším bylo. Slovem byl
muž, který přirozenou schopností při sebe kratší úvaze
velehbitě s patra udati uměl, co by nejvhodnějším bylo.
Umřel pak přirozenou smrtí. Však někteří praví, že
schválně jedem se otrávil, považuje za nemožno splniti,
co byl králi slíbil. V Magnesii asijské pak stojí na
náměstí pomník jeho, neboť tohoto města byl vladařem.
Král mu totiž dal na chléb Magnesii, vynášející
ročně 50 talentů, Lampsakos na víno (bylať pak
krajina ta tehdáž na víno nejúrodnější) a Myunt na
vařivo. Kosti jeho prý příbuzní po jeho rozkazu do
vlasti přenesli a bez vědomí Atheňanů v attické zemi
pochovali; neboť neměl tam býti pohřben jsa pro
zradu vlasti vyhoštěn. Tak tedy skonali Pausanias
Lakedaimoňan a Themistokles Atheňan, muži svého
času mezi Helleny nejslavnější.