Ottův slovník naučný/Kojetice
Kojetice: 1) K., popl. dvůr v Čechách u Chotyšan v Benešovsku, jenž r. 1415 náležel vdově po Janu Skryšovcovi z K-ic. — 2) K., někdy ves t. u St. Kdyně na Domažlicku. R. 1581 byla pustou. — 3) K., farní ves v Čechách, hejt. a okr. Karlín, pš. Neratovice; 46 d., 393 ob. č. (1890), kostel sv. Víta, 3tř. šk. a zastávka Čes.-sev. dr. K.–Vel. Ves (Praha–Bakov–Turnov). Zakladatelem K-ic byl nějaký Kojata. Kostel, již před r. 1355 farní, vystavěl děkan kapituly svatovítské v Praze k r. 1260. Ve XIV. stol. měla kapitula ta v K-cích obročí, jehož poživatelem byl některý kanovník. Jiný statek drželi tu zemané ze Sluh seděním na Sluhách, kteří měli též právo podací ke kostelu P. Marie na Louži v Praze. Po smrti (1415) manželky Zdeňka z Nabdína spadlo zboží kojetické na krále Václava IV., od něhož je dosáhl Mikuláš z Lobkovic, a od těch dob až do zrušení patrimoniálního zřízení náležel jeden statek pod panství lobkovické. R. 1541 byly K. jměním far. kostela sv. Mikuláše na St. Městě pražském. Na jakém právním titulu dostaly se K. po válce 30leté ku chrámu týnskému v Praze, není dosti jasno. R. 1719 obnovena fara zaniklá po válce 30leté. Srv. Fr. Ekert, Far. osada kojetická (Praha, 1881). — 4) K., , někdy ves a dvůr u Čes. Dubu t. v hejt. turnovském, na níž seděl (1416) Mikuláš z K-ic. — 5) K., ves t., hejt. Pelhřimov, viz . — 6) K.,  (Kojeditz), ves t., hejt., okr. a pš. Ústí n. L., fara Svadov; 23 d., 167 ob. n. (1890); připomíná se k r. 1088.

7) K., ves na Moravě, hejt. a okr. Třebíč, fara Hor. Újezd; 77 d., 386 ob. č., 4 n. (1890), 1tř. šk., četn. st., pš., telegr.. st. Rak. sev.-záp. dr. (Znojmo–N. Brod). Část obce Nový Sádek či v Chaloupkách. — 8) K., ves t., hejt. Znojmo, viz .

Kojetice
Kojetice
Kojetice
Kojetice