Portréty chirurgů/Dieffenbach
Jde duch Tvůj vědou jako ranní svit
a jako zlatý pás se pyšně vine,
a každý list snad nese jména třpyt,
jež nikdy, nikdy v Tobě nepomine.

Ač kolébá Tě v loktech věčný klid,
a Spréva v žalném smutku dále plyne,
přec v obdivu se vzdouvá hrudi cit,
jímž každá spravedlivá duše slyne.

A staré methody Tvůj genij kácel
a nové chirurgii s láskou dal,
když zlatým pérem psal Jsi dílo Své.

Tak život v znavené Jsi tělo vracel,
když příšerný dech Smrti z něho vál,
jejž odehnaly zlaté ruce Tvé.