Ottův slovník naučný/Čejkovští z Čejkov a Ojířové z Čejkov
Čejkovští z Čejkov a Ojířové z Čejkov, dvě vladycké rodiny staročeské, vystřídaly se po sobě na Čejkovech, vesnici v okresu sušickém, ač erbu a původu zcela rozdílného byly;  rozrodili se v krajině této již ve XIV. věku a  po nich následovali v XV. století. , jak také Čejkovům se říkalo, byl r. 1354 rozsudím ve sporu mezi Vilémem z Landšteina a Jindřichem z Hradce a žil ještě r. 1377. Byl předkem čtyř rodin stejného erbu, které ,  (u Kolince),  (u Spáleného Poříčí) a  (u Čimelic) se psaly, na štítě majíce čtyři modré pruhy příčné ve stříbrném poli a nad helmem pět pštrosích per polovičním kolem přepažených. Po Vintířovi následoval na Čejkovech  Č., jenž r. 1415 byl purkrabím na Hrádku u Šušice a r. 1419 na Čejkovech seděl; r. 1426 podepsal se jako rukojmě na příměří mezi Tábory a Oldřichem z Rosenberka. Na začátku věku XVI. připomíná se  Č., jenž zemi České odpověděl r. 1508 a ještě r. 1520 rejtarské řemeslo provozoval. Syn jeho byl snad  Č., jenž r. 1545 byl ve službách Ratmíra ze Švamberka; s ním zprávy přestávají o této rodině. — Č. z Č. byli větev Drslaviců, majíce stejný erb s Černíny z Chuděnic: levou polovici na zdél rozděleného štítu třemi pruhy přepaženou.  Č. obdržel od Bohuslava Šlechty z Velhartic list krále Jiřího na 5 kop gr. ročního platu od kláštera chotěšovského r. 1463 a dal list ten proboštu téhož kláštera r. 1465. Na zač. XVI. věku dva bratří  Č. a  v l. 1500–1504 se připomínají, ale Čejkovy byly již v držení Půty Švihovského z Ryzmberka, nejv. sudího království Českého. Č. z Č. odstěhovali se do okolí píseckého již před r. 1541, kde drželi Božovice bratří  a  Č. z Č.; manželka Bartolomějova Ludmila Benedová ze Šťáhlavi držela Lhotku u Klenové. Po obou těchto manželích zůstala dcera Kristina, provdaná za Prokopa Čabelického ze Soutic, a čtyři synové, , ,  a .  prodal dvůr v Modlíškovicích s příslušenstvím r. 1589 městu Písku, načež v Záluží se usadiv dceru Chvala Kunaše z Machovic r. 1590 v Kratochvíli v novém zámku pána svého Viléma z Rosenberka za manželku pojal, ale r. 1598 od rosenberského služebníka Fridricha Frokšteina z Načeslavic zavražděn jest.  a  Č. z Č. prodali své dva díly tvrze Božovic Štěpánovi Vamberskému z Rohatec, od něhož Písečtí je odkoupili r. 1589, a rok na to koupili Písečtí také třetí díl tvrze této od  Č-ského z Č.  žil v Záluží s bratrem  a oženil se s Johankou Čejkovskou z Rohatec, která r. 1602 zemřela, načež  ve Štipoklasech se usadil, kde před r. 1614 zemřel.  Č-ský z Č. měl za manželku Alžbětu z Podolí a držel ještě r. 1589 dvůr Polanovský v Budišovicích, který r. 1609 , bezpochyby syn Vilémův, k Protivínu prodal. Roku 1577 potkala  zvláštní nehoda. Mezi Dřítní a Nákřím osopil se na něho opilý pan Krčín z Jelčan, regent panství rosenberských, když ho Vilém prosil, aby mu z panství páně ženců k potřebě dohodil, a pěstí ho mezi oči uhodiv okrvavil, Vilém pak neleně vlastního tulichu Krčínova dobyv, třikráte ho pobodl. Jednoho ze jmenovaných čtyř bratří syn  Č-ský z Č. koupil sobě roku 1615 statek Starou Dlouhouves blíže Kaplice, nynější Dlouhou. Císařské vojsko, které s hrab. Buquoiem v čele do Čech vtrhlo. statek ten obsadilo, a jakkoliv  při kommissí konfiskační odsouzen nebyl, darována jest Stará Dlouháves r. 1620 primasovi krumlovskému Matiáši Heldrlovi ze Schattenbergu, kterýž ji ve 4000 kop kšaftem odkázal kolleji jesuitské v Krumlově na dům chudých, jíž také r. 1624 postoupena byla. Marně žádal Čejkovský, aby aspoň jeho dceři Alžbětě díl matky její na tomto statku pojištěný byl zaplacen, a také dcera r. 1644 marně vyhledávala práva svého; jesuité dokazovali na základě jakéhosi poznamenání Čejkovského, které se po smrti Heldrlově mezi věcmi jeho našlo, účastenství jeho ve vzpouře. Nemaje žádného statku jiného byl  na služby odkázán, které také u Přibíka Jeníška z Újezda, Martina Huerty a Baltazara Marradasa konal a pověst hrubého poberty po sobě zůstavil. Kromě dcery Alžběty nezdá se, že potomků nějakých měl a byl r. 1644 již mrtev. Jiného erbu a rodu byli  (o nichž viz ) a , úředník na Bechyni r. 1546. Klř.

České šlechtické rody v Ottově slovníku naučném