Poesie francouzská nové doby/Píseň (Lacaussade)
Jak tráva bez vody a jako uschlý květ,
jenž v pozdním podletí bez vůně v poušti zbyl,
mé duši bez tebe je truchlý, pustý svět,
          tě opouštěje, vše jsem opustil!

Čím je mi města lesk a čím přírody vděk?
V mé srdce zmítané klid více nevstoupil,
mé oko bez slzí, má skráň bez myšlenek,
          tě opouštěje, vše jsem opustil!

I píseň družku mou, jež věrna v dobách všech
k mé sedla posteli, když svět se v stíny skryl,
by pěla o tobě, můj darmo vzývá vzdech,
          tě opouštěje, vše jsem opustil!

Ach písně s vůněmi, v nichž duch se opíjel,
sny, slzy ze srdce, jas, jenž se v duši lil,
ach to vše, paní má, to vše jsem od vás měl,
          vás opouštěje, vše jsem opustil!

Poezie

fr:« Comme une herbe sans eau »