Ottův slovník naučný/Patron
Patron, lat. patronus, nazýval se u Římanů patricius ve svém poměru ke klientovi. Viz . Odtud znamená p. tolik co . Zejména v církvi katolické p-em sluje svatý, kterého si někdo zvolil za svého ochránce a přímluvce u Boha. Tak má každý katol. křesťan svého p-a, jehož jméno přijal na křtu sv., každý kostel má svého sv. p-a, kterémuž jest posvěcen a jehož obraz bývá postaven nad hlavním oltářem, téměř každé řemeslo a zaměstnání, ba i mnohé země mají své svaté p-y (na př. p-ové země České jsou sv. Václav, Prokop, Vojtěch) atd.

Římské právo v Ottově slovníku naučném
Křesťanství v Ottově slovníku naučném