V přírodě/CLXV.
Hra ošklivá, kdy s maskou boží
na scéně vidím zlosyny,
jimž zločinem je, že jsme lidmi,
jich činy zlé však bez viny.

Tak s čelem smělým na soud volat
ty svaté jiskry velkých snah,
a odsouzet a kletbou šlehat
ten trochu světla v našich tmách —

Tak beze studu hlásat světu
svých kejklí božský rodokmen,
a přírodu, to dítě boží
z otcovských síní týrat ven —

Tak s myslí nízkou povyšovat
svůj chtíč na božské vůle znět,
a svatou mluvu země, nebes
chtít přehlušit a neslyšet —

Ó jděte mi! Tak umělými
přec nejste mistry, na mou čest,
bych neviděl skrz vaši masku
až do duše, jak bídna jest!