Moderní básníci francouzští/Vodopád
S hor srázných, lavina v nichž jihne, taje,
rve žravý potok v dál bahnitou hlínu
a ona zatemňuje s horstva klínu
tříšť snětí, mechu nitky, jak s ní hraje.

Však brzy trysky jasnějšími plaje
na cestě skalami a v jejich stínu,
nad křištál hoříc letí v prohlubinu
prach bílý sypouc v zrak jich přes okraje.

Tak rovněž ve tmách všichni začínáme,
za idealem kdo jdem a kdo máme
víc nežli rozumu dar sloky sladký.

Však umění v tom ruku svou nám dává
a práci dík, my nestoupíme zpátky,
až prvotní kal démantem se stává.

Poezie