Patery knihy plodů básnických/Bojovník (Štúr)
Dolů Váh se polinami
bystrým žene tokem,
a po břehu na koníku
letí jinoch skokem.

Lidé po vsech a po cestách
volají: Mladíku,
kam tak letíš, kam tak letíš
na vraném koníku?

Hoj do boje, lidé moji,
do boje! do boje!
válčit budem, až dobudem
čestného pokoje.

A se všech stran ohlas volá:
Do boje! do boje!
válčit budem, až dobudem
čestného pokoje.

Koník řehce a vějící
vítr během honí,
a jinochův na Pováží
meč do boje zvoní.

A odevšad ohlas letí
v zápětí mladíku,
a jinoch jen dále cválá
na vraném koníku.

Dále cválá, Váh od něho
v levo se uchýlil,
on na pravo ke Dunaji
do táboru pílil.

A jak Váhu břeh opouští,
ohlédne se zpátky,
tam se dolina zavírá,
v ni dům otce, matky.

Slza kane z očí jasných,
než let mu nestaví,
až se na břehu Dunaje
v táboře zastaví.

(V „Nitře“, 1842.)

Poezie