Ladění/Přes paletu
Nad sebe sama vybrané věci vrší
z němoty vrůstá do ticha
trhlinou smutku Sírnou barvu má

On město postavil si po druhé
aby lépe bydlelo se mu a netlačilo kamení
zmučené trváním

V zlatobokých zdech po střížích světla
tehda kdy luna stříbrně se vším počíná si
on štětce otírá o hřívu viděného

Dívejte se V zlatém pýření rána
Komu se to zdáme barvy ptají se
a s plachostí vcházejí do růžiště obrazů

Jak horní dětský ret tak něžně odchlípen
je povrch všeho a křídlatí mu uměním
co koktá udiveno ještě

A hle Zlatá ryba ve vodě achátové
s polklým prstenem zásnub
mu čeří hlatě krásných nejistot

Ten malíř zfantěný už vyjíždí
a po způsobu jak udidla barev
pevně drží ho poznáte A přejte mu