Pána Bohuslava Hasištejnského z Lobkovic věk a spisy vybrané/Na příští krále Vladislava do Čech, r. 1497
Jdou hlasové, žes, jak mile háj se v nově olistí,
    Vlastenský náš kraj spatřiti ustanovil.
Plešeme, žádoucí, aby již to zavítalo slunce,
    Ježto by nám vlídnou krále ukázalo tvář.
Lid nebohý o to jen žádá a nebešťany vzývá,
    O to prosí tebe též panstvo a vládykové.
Toť lidu touha vřelá; ubohá vdova sobě to žádá,
    A s pláčem spíná k obloze často ruce.
Jak lékař stonavému je mil, jejž zimnice trápí,
    Jak metanému mořem vděk je korábu tišeň;
Osmahlým žencům husté jak stíny se líbí,
    Jak draha jest děděná chýška vypovězeným:
Tak nejinák bude již veseliť se i šlechta i národ
    Tvýmto, Vladislave náš, návratem obradován.

Poezie