Ottův slovník naučný/Pálffy Albert
Pálffy , spis. maďarský (* 1820 — † 1897 v Budapešti). Studoval práva v Pešti a debutoval románem Magyar millionair (Maďarský millionář, 1845), který setkal se s velikým úspěchem, rovněž jako následující Fekete könyv (Černá kniha, 1846), obé pode vlivem G. Sandové a Balzaca. R. 1847 byl redaktorem „Pesti Hirlapu“ a r. 1848 vydával denník „Márczius tizönötödike“ (15tý březen), pro jehož revolucionářskou tendenci byl delší dobu vězněn. Po revoluci byl internován v Č. Budějovicích, ale po dvou letech se vrátil a zahájil opět spisovatelskou činnost s úspěchem stále rostoucím, tak že práce jeho, zvláště pozdější, náležejí k nejlepším plodům maďarské krásné literatury. Řeší v nich problémy společenské nebo vypravuje historické episody. Jsou to: Otecký dům (1858); Attila; Professor slečny Esther (1884); Román inženýra (1886); Dopisy barončiny (1888); Poslední léta starého Uherska (1890). Společnost Kisfaludyho zvolila jej r. 1864, akad. věd r. 1884 za svého člena.