Ottův slovník naučný/Bilderdijk
Bilderdijk [-dajk] , básník hollandský (* 1756 v Amsterdamě — † 1831 v Haarlemě). Byl advokátem v Haagu a horlivým přívržencem domu Oranienského, jehož vyhnanství od r. 1795 dobrovolně sdílel nejprve v Brunšviku, pak v Londýně. Do vlasti své vrátil se teprve roku 1806 stav se učitelem holl. jazyka u krále Ludvíka Bonaparta, po jehož sestoupení s trůnu žil v Lejdě a Haarlemě. B. pokládá se za předního básníka hollandského; vynikl nevšední plodností, technickou dokonalostí básní a bohatstvím myšlének; za to v dílech jeho pohřešuje se dostatek vřelosti a svěžesti. Hlavním jeho dílem jest epický fragment  (Amsterdam, 1820, posl. vyd. 1880), a pozoruhodny jsou jeho lyrické práce  (t., 1813—14, 2 sv.),  (tam., 1815) a několik sbírek básní drobnějších, rovněž i díla didaktická  (tam., 1807),  (1808) a jiné. Za to jeho truchlohry (, Haag, 1808—9, 3 sv.) jsou pochybeny a nemají ceny. Konečně i jako filolog a dějepisec záslužně byl činným, ač vědecké jeho práce jeví jednostrannost a nedostatek kritické střízlivosti; z oboru toho uvésti sluší spisy:  (1820—23, 4 svaz.);  (1826); , dějiny Hollandska (Lejda, 1832—39, 12 sv.). Jeho sebrané spisy (, Haarlem, 1857—60) vyplňují 16 sv. — Druhá jeho choť  B., rozená  (* 1777 v Haagu — † 1830 v Haarlemu) byla rovněž nadaná básnířka a malířka. Básně její (; ; tragédie ,  a j.) vydány souborně v Amsterdamě, 1859 ve 2 sv.

Hesla v Ottově slovníku naučném