Ottův slovník naučný/Aichinger
Aichinger: 1) , kostelní skladatel a varhaník, * 1565 v Augšpurce (dle jiných v Řezně), † asi r. 1613. Hudebního vzdělání nabyl v Italii, jak se zdá, že u G. Gabrieliho. Vrátiv se do vlasti působil v Augšpurce zároveň s J. L. Haslerem, s nímž má hlavní zásluhu o provedení reformace hudby v Německu, jakouž uskutečnil nedlouho před ním v Italii veliký Palestrina. Největší dílo jeho jest sbírka:  (Augšpurk 1593). —rs—

2) ., Hornorakušan, * 1805. Na kněze jsa vysvěcen v Linci r. 1828 jako vikář při tamním chrámě arcib., stal se r. 1829 adjunktem na ústavě hluchoněmých a r. 1831 ředitelem téhož ústavu, jemuž zasvětil všechnu svou činnost, neunavně pečuje o duševní i tělesné vzdělání chovanců. Vedlé stručné dějepravy a katechismu pro svůj ústav napsal odborné dílo Organische Entwicklung der Intelligenz und Sprache. Als Leitfaden zum Taubstummen-Unterrichte (Linec 1849). S učitelem na témž ústavě, kněz. Karlem Lamplem (1836 až 1857), dovolává se usilovně mimiky jako mocné pomůcky vyučování hluchoněmých. Za horlivé snahy odměněn byl r. 1852 zlatým záslužným křížem s korunou a jmenován čestným kanovníkem kapituly linecké. † r. 1864 v Linci. Lp.

Aichinger