Ottův slovník naučný/Dozor
Dozor jest činnost nějaké osoby v tom záležející, že sleduje chování se jiného jí pod- řízeného dbajíc o to, by při tom šetřil určitých pravidel. D. a právo k němu zakládá se buď na právu soukromém (rodinném), např. dozor rodičů, poručníkův, opatrovníkův na děti, poručence, opatrovance, nebo na právu veřejném, na př. trestním, jako d. policejní, d. na vězně. Nejobsáhlejší jest pole d-u veřejného v právu správním, ač dosti bylo zúženo vývojem ústavních svobod. Zvláště pak se tu mluví o d-u na školy, jejž provádí stát a samosprávné korporace (místní školní rady) určitými orgány, zvláště inspektory a dozorci. — V některých případech zákon ustanovuje, že kdo jest povinen míti d. na osoby nebo věci, jež mohou způsobiti škodu, jest práv ze škody povstalé zanedbáním tohoto d-u (na př. při dětech, choromyslných a blbých § 1309 ob. obč. zák.; při zvířatech § 1320 t.).

D., ve  prostomluvě  (z franc. ), bdění trvající 24 hodin dle pořadu střídavě nad pravidelným a správným konáním služby. D. u setnin nad službami prostých vojínů má střídavě svobodník (třídník) nebo pro hodnost tu způsobilý prostý, a zastupuje desátníka ode dne, když tento jinak je zaměstnán. S ním dělí se o bdění v noci. D.  vykonávají důstojníci subalterní, po případě kadeti, pečujíce o vojenský pořádek v celé budově a okolí jejím, odkud vzdáliti se jim nedovoleno. Hodnosta mající dozor zdržuje se ve zvláštní dozorně. D.  obstarává setník nebo nadporučík velitel setniny nad obvodem všech oddílů pluku v témž městě ležících. D. v  mívá štábní důstojník nebo setník s povinností prohlížeti neohlášen stráže nebo jiné vojenské závody dle nařízení místního nebo staničního velitelství. D.  srovnává se s d-em v posádce, když vojsko táboří. D.  drží ve větších úřadovnách vojenských poddůstojník nebo důstojník, s povinností v místnosti i nocovati a ve případě nutné potřeby osoby tam zaměstnané vyhledati a buditi. FM.

D.  viz .