Večerní písně/53
»Nedobře lidem bez zpěvu,« —
tak Bůh v svých soudech mluvil —
a stvořil lidem básníka
a to mu věno uvil:

»Co živ jsi, neměj pokoje,
jen o bolestech zvídej,
a v naději vždy oklamán,
svůj chléb jen v pláči jídej!

Nech srdce na krev zderou ti —
ty na tu krev se dívej,
nech štvou tě po všech končinách —
ty miluj je a — zpívej!«

Ten los nám pěvcům obecný,
svět zná jen naše zpěvy,
však co nás k zpěvu pohnulo —
to žádný v světě neví.