Moderní básníci francouzští/De profundis
Na propasti dně, v noc, jež bez svítání,
zkad časem věčný kvil se vzhůru nese,
tam lidstva moře zmítá se a třese
a vítr v prázdno šíří jeho lání.

Proud za proudem se valí bez ustání
a padá zpátky, sotva kraje stihne,
za vrstvou jednou druhá výš se mihne
a padne hloub zas v noc a pláč a lkání.

Co o lem skály, jež se mlhou kouří,
se lidstvo zuby skřípajíc rve v bouři,
jak příboj moře vzkypí a se vztéká:

Na srázu, kde se zoře nítí plesná,
na kříži svém, kde pláč ho budí ze sna,
tam Kristus rámě otvírá — a čeká.

Poezie