Ottův slovník naučný/Exauguratio
Exauguratio [-ácio], u starých Římanů akt, kterým osoba nebo posvěcené místo (chrám, radnice, řečniště) nebo jakýkoli jiný posvěcený předmět byl zbaven své posvátnosti a vydán profánnímu, světskému užívání. Měl-li tedy býti chrám nějaký zbořen, bylo potřebí zvláštními obřady, nám neznámými, jej odsvětili. Tak na př. i Vestálky po 30leté službě směly po náležité exauguraci vrátiti se do života občanského.

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném