Vlastenský slovník historický/Jezbera
Jezbera , později Jezberovský , Pražská rodina patricijská, napotom vládycká. V druhé polovici XVI. století vynikl  J. co právník a jeden z předních prokuratorů českých, jejž císař Rudolf II. obdařil erbem a predikátem . Za doby povstání českého stál při stavech odpořilých, začež vzat jest do vyšetřování, ale přestoupiv k víře katolické obdržel roku 1625 pardon, načež konal císaři Ferdinandovi II. tak platné služby, že r. 1630 povýšen jest do stavu rytířského s polepšením titule, aby se psáti mohl Jezberovský , a rok na to jmenován místopurkrabím hradu Pražského. Syn jeho  vstoupil též do služby veřejné, r. 1648 při obležení Prahy od Švédů byl lajtnantem v svobodné kumpanii, začež r. 1652 přijat do stavu rytířského rodů starožitných, později stal se cís. radou a místopísařem království Českého, a zemřel 1679. Rodina ta, zdá se, že v XVIII. století zanikla.