Moderní básníci francouzští/Ach!
Kdys postem vybledlý, mdlý nocí plnou trudu
bez přístřeší, mdlý dny, v nichž nuda stíhá nudu,
pad schvácen konečně na špatné cesty kraji
muž jakýs.

              Vzdychnul: Ach! —

                                     V nichž divé výhně plají,
dvě oči tryskly v ráz v den modrý, potom hlava,
půl oheň a půl tma zde postať stála tmavá,
tak strašná, truchlivá, v ní bol a hněv se sváří.

Tu plný obavy křik’ muž ten s bledou tváří:
Zpět, vari Satane! Zpět, jmenem Otce, Syna
i Ducha svatého, mne nepokoušej, stinná
zmiz děsná obludo, jdi k tomu, kdo tě volá!

Děl Démon: Volals mne!

                                — Půl kal jsi, plamen zpola,
lžeš, zmiz a odejdi!

                            — Však volal jsi mne!

                                                             — Ne!

Což neřekl jsi: Ach!?

                               — Řek’.

                                            — To jest jméno mé!

Poezie