Fanfáry a kadence/Kráse
Jdeš hromů kroky lidstva epochami
jak zářné slunce, světla veletoky
jež lije edeny i pustinami,
     jdeš hromu kroky…

Ať zjevna štětcem, ať se halíš v sloky,
ať idylly tkáš nit v koberce drámy,
ať zpíváš paiany či věnčíš nahé boky:

Ó Kráso, bohyně, buď vždycky s námi,
rozvášni milence a usmiř soky!
Zní flétnou, syringou i varhanami,
jen ať zní srdcí lidských hlubinami
     tvých hromů kroky!