Ruch (almanach 1873)/V hlubině


1. 
O krásná hloubi jezerná,
jak’s nevěsta to nádherná;
snoubíš se s nebem v jezérku,
kdy hvězd se šatíš do šperku.

Ty sbory vil máš k posluze,
zpěv rákosí, zpěv na luze;
veselý větřík odvane,
když v dumáni té zastane.

Vlas větřík tobě rozčeří
a vplítá kvítí v kadeři,
tu prchá zas, tu přiletí,
i pohádky ví zapěti.

2. 
V tvé oko plné důvěry
jsem zíral v strastné večery;
kdy větřík tebou nezmítal,
tvůj zlatý vlas jsem počítal.

O — po tobě kdo zatouží,
hloub, hloub se v tebe pohrouží:
spěch touhy tělo nabývá,
až luzná ňádra zulíbá.

Klam svádí oko níž a níž,
mníš, že jsi ráji klidu blíž,
už líbáš líce lunino —
ó hlubino, ó hlubino.