Ruch (almanach 1870)/Nápis na skále
Buď vítán, šerý skalný velikáne,
jenž stavíš vlny v bouřném záchvatu
Myšlénky své co příboj rozpoutané
jdu zkojit ve tvou vážnou samotu.

Tvůj věčný klid jak z jiných světů zírá
v dol, kde své reje změna provádí;
tvá příkrá výš, jenž nebes obzor svírá,
ta nelahodí — avšak nesvádí.

Nechť zuří mráz, neb země skví se květem —
nepohne to tvou hrudí kamennou;
ty mlčíš, leč kdy bouř otřásá světem,
pak hřímáš s nebem hlasnou ozvěnou.

Co chmůra pravěká se tmíš, na tváři
paměti děsné se ti obrazí;
leč na tobě-li zlatý úsměv září,
pak neklameš — pak slunce vychází!