Ottův slovník naučný/Parmenidés
Parmenidés, filosof řecký z Elee, hlava školy eleatské (* mezi 520–515), formuloval pojem bytí jako absolutní, dokonanou jsoucnost, neschopnou zmenšení nebo zvětšeni, jako , a důsledně s tím prohlásil dojmy smyslné za klamný zdaj a nevěcné míněni lidské. Proto jest u něho dvojí výklad filosofický: jeden co do pravdy, druhý výklad přírody jako fenomenu. P. bývá označován jako žák Xenofanův. Se svým přítelem a žákem Zenonem podnikl, maje 65 let, cestu do Athén, kde se setkal se Sokratem. Rodné své obci dal zákony. U svých krajanův byl velice vážen pro svou učenost a povahu. Spis jeho  se ztratil až na zlomky, které sebral Karsten (Philosoph. graecorum reliquiae, sv. I. díl 2., Amsterdam, 1835) a Stein (Symbola philologorum Bonnensium in honorem Ritschelii, Lip., 1864–67). K lit. srv. Dauriac, Les origines logiques de la doctrine de Parménide (»Revue philosophique«, 1883); Baumker, Die Einheit des Parmenidischen Seienden (»Jahrb. f. Philolog.«, 1886). Ostatně v. .
Zb.