Moderní básníci francouzští/Večer (Plessis)
Na svahu stráně rudne listí všady,
a stromů korunami zmítá hoře,
ze slunce tekou krve vodopády
a ztrácejí se v šumných vlnách moře.

Juž naděj odměny a kouzlo práce
víc netýrají páže ani mozky,
jen básník cítí, v stínu duše sladce
vřít nové verše jako včel roj božský.

Co vytrpěl, to s usmáním jde kolem,
to zahřívá mu hruď a ruce v snění,
však bez písně, jen trn na čele holém,
zrak žár, jdou před ním příští utrpení.

Poezie