Vlastenský slovník historický/Noviny
Noviny jakožto zprávy o současných událostech vycházely všude, a tedy také v Čechách, jen příležitě po různu, kdykoli právě něco pamětihodnějšího se zběhlo. První takové tištěné n. jsou Konáčův překlad Cuspinianovy zprávy o sjezdu tří králů r. 1515. Od r. 1540 n-n tištěných přibývalo, zvláště z tiskáren B. Netolického, Šeb. Olivetského, Šeb. Oksa z Kolovsi, Dan. Sedlčanského, Buriana a Oldřicha Valdy, Jana Šuberta, Jana Otmara a jiných. První pořádné, každého měsíce, ač nedlouho, vydávané n. vycházeti počaly v září 1597 u Dan. Sedlčanského. Prodlením času se častější rozesílání zpráv skrze listy tou měrou ustálovalo, jak se zařizovala pošta. Roku 1657 vymohla si Lidmila Sedlčanská privilegium, aby směla vydávati a poštou rozesílati tištěné listy n-n, jehož potvrzení si r. 1672 i Jan Arnold z Dobroslavína, přejemce tiskárny Sedlčanských, zjednal. Roku 1690 privilegium to znova jest potvrzeno. Ale n. ty nevycházely periodicky, než vždy jen porůznu, jak se kdy příčina k tomu udála. Vlastní n. české založil teprv K.  pod názvem Auterní a sobotní pražské poštovní noviny, z rozličných zemí a krajin přicházející, jichž první číslo vyšlo 4. ún. 1719, a vycházely až do úmrtí Rosenmüllerova dne 9. čna 1727.