Vlastenský slovník historický/Nápravník
Nápravník, tolik co man, který měl k užívání obyčejně doživotnímu, někdy též dědičnému, za povinnost ke službám vojenským, menší statek nějaký, který slul jeho  neb . Mnozí z nich byli stavu šlechtického, a všickni řídili se soudem dvorským. Srovnej čl. .