Bhagavadgíta/Činnost v oddanosti
5.1 – 5.3 Činnost a nečinnost
Ardžuna říká: chválíš současně jógu, ale i zřeknutí se činnosti, ó Kršno. Vylož mi jasně, která z těchto dvou je lepší? Kršna vysvětluje: jak zřeknutí se činnosti, tak i činnost v józe vedou k osvobození. Ale z těchto dvou je činnost v józe nadřazená, zřeknutí se činnosti. Věz, že ten kdo nezná touhu ani nenávist je osvobozen a lehce se zbaví všech protikladů a pout, ó silnoruký, ten opravdu obětoval sama sebe.

 5.4 – 5.6 Dvě totožné cesty
Je dětinské mluvit o sánkhje a o józe jako o odlišných (cestách). Moudrý, který poznal pravdu ví, že realizací jedné sklidí plody obou. To, čeho lze dosáhne v sánkhje, je možné dosáhnout i v józe. Ti, kdo vidí, že sánkhja a jóga jsou totožné cesty, poznali pravdu. Sebeobětování není možné dosáhnout bez jógy, ó silnoruký, avšak světec, který zraje v józe rychle splyne s brahman.

 5.7 – 5.12 Činnost v oddanosti
Ten, jehož mysl je čistá činností v józe, kdo plně ovládl sama sebe a své smysly, jehož bytí splynulo s bytím všech bytostí; ten není poután činností, přestože je činný. Ten, kdo splynul s bytím zná pravdu a ví, že nic nekonám; zrakem, sluchem, hmatem, nejím, nespím ani nedýchám. Když mluvím, dávám či přijímám, otevírám či zavírám oči, jenom mé smysly se dotýkají svých objektů; zrovna tak, jako se lotosový list dotýká vody. Ten kdo není poután činností obětuje činnost brahman aniž by vznikl hřích. Jenom jógín jedná tělem, myslí, intelektem a smysly bez pout a pro očistu sama sebe. Člověk sjednocený nečeká na plody své činnosti a dosahuje blaženosti. Avšak člověk rozháraný, toužící po plodech činnosti je poután.

 5.13 – 5.19 Věčné osvobození
Ten, jehož mysl se zbavila pout je v klidu, nic nekoná a nic není nucen konat, ten je šťastný ve svém těle s devíti branami. Prabhuh nestvořil činnost ani její plody ani nespojuje činnost s plody činů, ale podstata stvoření vede k činnosti. Vibhuh neovlivňuje zásluhy ani provinění. Je to klam nevědomosti, který zahaluje živým bytostem poznání pravdy. Ale ti jejichž nevědomost je zničena poznáním sama sebe, těm se jeví toto poznání neprojeveného (param) jako východ slunce. Ti, jejichž vědomí splynulo s tat, jejichž jásno je tat, kdo jsou oddáni tat, jejichž neprojevený cíl je tat jsou tímto poznáním zbaveni klamu a tento (klam) se již nikdy nevrátí. Panditáh vnímají jedno a totéž ve všem, v učeném a pokorném bráhmana, v krávě, ve slonovi, ve psu nebo v šudrovi. Dokonce i znovuzrození překonali ti, jejichž mysl je ztišena, ti vnímají ve všem všudypřítomného brahman a splynuli s brahman.

 5.20 – 5.29 Znaky osvíceného
Ten, kdo se netěší z příjemného a nermoutí z nepříjemného, jehož mysl je ztišena a intelekt bez klamu, ten poznal brahman a splynul s brahman. Ten, jehož mysl není vázána vnějšími vjemy, zažívá štěstí v mysli a jeho mysl splyne v nekonečném štěstí s brahman. Všechny radosti zrozené ze smyslových vjemů způsobují jenom bolest protože začínají a končí, ó synu Kaunté. Těmi se moudrý člověk netěší. Ten, kdo dokáže odolat podnětům zrozených z tužeb a hněvu, ten je jógín a skutečně šťastný člověk, protože je schopný dokonce již v tomto těle osvobodit (sama sebe). Ten, kdo nachází štěstí uvnitř, ten, kdo se raduje uvnitř, a také ten, kdo hledá světlo uvnitř, ten je jógín a splynul s brahman. Světci, kteří zničili hříchy, kteří sjednotili protiklady, kteří ovládli mysl a kteří přejí dobro všem bytostem, ti našli věčné osvobození v brahma. Ti, asketi (jatis), kteří obětovali sama sebe, kteří se zbavili tužeb a hněvu, kteří ovládli mysl a jsou sjednoceni s její neprojevenou podstatou, ti našli věčné osvobození v brahman. Ten kdo se zbavil kontaktu se vnějškem, pohled upřený do středu mezi oči, výdech a vdech vyrovnaný a plynoucí nosem, ten, kdo obětoval sama sebe, kdo ovládl smysly, mysl a intelekt, kdo se zbavil tužeb, strachu a hněvu a pro kterého je osvícení (mokša) nejvyšším cílem, ten je navždy osvobozen. Ten kdo mě poznal ví, že já jsem velký íšvara všech světů, cílem odříkání a sebeobětování a přítel všech bytostí. Poznání mě je zření nejvyššího blaha.

Zde končí pátý zpěv nazvaný: Činnost v oddanosti

Védská literatura