Ottův slovník naučný/Dubá
Dubá (něm. Dauba): 1) D., město v Čechách na potoce t. jm., má 256 d , 1769 ob. n., 35 č. (1890), hejt., okr. soud, finanč. stráž, cejchov. úřad, pošt. a telegr. úřad, okr. četnické obr velitel., krásný kostel Nal. sv. Kříže z 1. 1740—1760, 3tř. obec. šk. pro chl. a pro dív., 3tř. měšť. pro chl., 2 válc. mlýny, cihelnu a hlučné trhy na chmel. Obyvatelé živí se zemědělstvím, zvláště pěstováním chmele a drobnými řemesly. V okrese dubském vůbec pěstuje se hojně chmel »úštěcký zelenáč«.  městský (viz vyobr. č. 1241.) má ve stříbrném poli zelenou dubovou větev se třemi žaludy. — O původu města není zpráv. Původně stál naproti bývalému kostelu sv. Petra a Pavla nad rybníkem na pahorku nyní zv. Kühneibühl hrad, jehož některé stopy dosud se spatřují. Hrad sám byl původním sídlem slavného rodu  (v. t.). Rod ten seděl zde do bitvy bělohorské, kdy panství pernštýnské i s Dubou Václ. Berkovi z Dubé pro jeho účastenství v povstání bylo odňato a nejprve Adamovi, potom Albrechtovi z Valdšteina prodáno, po jehož zavraždění Ferdinand II. daroval panství pernštýnské i Dubou Rich. Walt. Buttlerovi, jehož potomek Theob. Václ. Buttler prodal (1723) je Frant. Karlu hr. Sweerts-Sporkovi, po němž (1766) následoval Jan Krišt. Sw.-Spork a dcera jeho Barbora provdavši se za hr. O’Reilly, postoupila panství pernštýnského s Dubou Arnoštu hr. z Valdšteina, jehož potomci je až dosud drží —  obsahuje 40 politických obcí, zaujímajících 301.08 km2 a majících 2872 d, 15.815 ob. n., 173 č. (1890); , k němuž náležejí okres, soudy D. a Štětí, zaujímá 440,6 km2 s 5246 d. a 27.476 ob. n., 706 č. (1890). red. 2) D. (u lidu též  D., též  neb ), zříceniny starého hradu mezi Komorním Hrádkem a Dštěním v okr. benešovském. Na hradě spatřují se ještě základy kostelíka sv. Klementa, který dal okolo roku 1350 Ondřej z Dubé postavili. Ke hradu přihrazeno bylo městečko Odranec, z něhož zůstaly vysoká věž s branou a něco hradeb. D. založena od  (v. t.) a zůstala v jejich držení až do XV. stol. R. 1428 prodala Markéta z Rychemburka hrad Dubou, městečko Odranec a vesnice k tomu patřící, kteréž držela ve věnné zástavě, Perchtě Šternberské z Kravař, od níž postoupeno r. 1440 Bůžkovi, Mrakšovi, Přechovi a Zdeborovi bratřím z Božejovic, avšak právo dědičné pokládal si Kuneš Rozkoš z Dubé. Oboje koupil Bohuše z Postupic v 1. 1443—1447 a připojil Dubou ke Komornímu Hrádku. Sčk.