Výbor z písní a ballad/Ten hodný hoch
Jak mohu býti veselá
   a hezká být a jak se smát,
když za horami, daleko
   jest hodný hoch, jenž má mne rád!

To není vítr ledový,
   to metelice není chlad; —
to zrak se mží, když vzpomenu
   si na toho, jenž má mne rád.

Mne z domu vyhnal otec můj
   a přátelé mne nechtí znát,
však někdo se mne zastane:
   můj hodný hoch, jenž má mne rád.

Dvě pentle dal mi do vlasů
   a rukavičky jedenkrát, —
chci k vůli němu nosit je,
   bylť hodný tak, a má mne rád.

Ta dlouhá zima přejde hned
   a máj dá břízám pěkný šat;
mé robátko se narodí
   a vrátí se, kdo má mne rád.