Goetheho vybrané básně/Mignon
Již tedy nechtěj, abych pověděla,
 co z povinnosti hruď má ztajuje,
 jak ráda bych ji tobě otevřela,
 však osud přísný tomu zbraňuje.

 Když jeho čas, tu slunce prozírá
 tmou pochmurnou a temnota se zjasní;
 i tvrdá skála prsy otvírá
 a z hlubin vydává své zdroje vlastní.

 Kdo z utrpení ztratil klidné sny,
 rád utíká se k srdci přítelovu;
 mně pod přísahou zamknuly se rty,
 a jen sám Bůh mi otevře je znovu.