Moderní básníci francouzští/Kaskady
Hle, prostovlasé kaskady
se hrnou s nebes v úpady
a hloubí skálu, tím co zuří;
kleč bičují v svém rozmaru
a zvučí bílou fanfaru
v ples černých sosen, jež se chmuří.

Jich vlna spita v poskoku
hřmí a se tříští v útoku
tu v nádržku, tam stoupá v páře.
Ta řada Pyrenejských dcer
se řítí ve propastí šer
bez bázně v zimě jako v jaře.

Kam ženete se šílené,
proč hřmíte v bouři zvlněné,
spát v tůni vzdušné přec je sladší!
— Ne, poklid patří mrtvolám,
přístavy velké kynou nám,
náš běh se k oceanu stáčí.

Poezie