Ottův slovník naučný/Bašta
Bašta (franc. bastion): 1) B., čásť hradební zdi nebo náspu vystupující na vnějšek k získání přehledu jejich paty a příkopu a k bránění těchto střelbou. Za věků dávných a středních sloužily tomu účelu věže hradební. Původ skutečných bašt místo dávných věží třeba prý hledati v Čechách u husitů, najmě při opevnění Tábora a jiných měst. Po vynalezení prachu střelného nastala potřeba rozšířiti náležitě b-ty k snadnějšímu pohybování, umísťování a užívání děl. Italský stavitel vojenský Michele San Micheli (Sammicheli) ve Veroně v XVI. stol. první uspořádal důmyslně b-ty a vůbec vymyslil k platnějšímu opevnění čili hrazení celou baštovanou soustavu (viz ). B. může býti buď , totiž celá navezená, nasypaná zemí a vypěchovaná až po hořejší kraj zdi, aneb . Těchto zvláště užíváno k umístění všelikých zásob, k shromažďování obráncův, oněch co základů pro .  (détaché) jest b., není-li s mezibaštní spojena. FM.

2) B., , čtyřrohý srub nebo bouda při velikých rybnících, kde čep ve stavidlech se vytahuje, nezřídka zařízená k zavírání zvláštní střechou, aby každý k čepu nemohl. Srubu takovému říká se též , odkudž pořekadlo »kaberna hoří«, když se něco dává na pospasy, poněvadž po vylovení rybníku na zvolání »kaberna hoří!« každý má právo chytiti, co by z ryb ještě bylo zbylo. Kr.

3) B., slovo, jež odvozuje  od koř. bha = , s přechodem ve významu od  k významu , znamená původně otce v pravém smyslu slova. Od stol. XIV. počínajíc vyskytuje se slovo b. v srbských listinách k označení představeného pravoslavných mnichů v klášteře, tedy opata katolických klášterů. V klášteře chilandarskem na Athoné zachoval se výraz b. do dneška ve smyslu představeného mnichů, nalézajícího se v důstojenství uprostřed mezi igumenem i ekonomem a eklisiarchou. –l.

Historické stavby v Ottově slovníku naučném
Vojenství v Ottově slovníku naučném