Marnosti/III
Já nevím, jak se jmenoval ten mnich,
však zbožný byl, jak vůbec znáte mnichy.
A jestli Antonína nedostih’,
tož stejně zle ho pokoušely hříchy.
Tiše se vracel v šero cely,
před sebou vína plný džbán.
— Andělíčkové, slyšel, pěli:
Hej, narodil se Kristus Pán!

Já nevím, jak se jmenoval ten mnich,
však zalek’ se, ta věc je jednou jista.
A jestli Antonína nedostih’,
byl přece jenom věrný sluha Krista.
Vždyť vzpoměl si: to květy vypučely
a vonným jarem dýchá lán.
— Andělíčkové, slyšel, pěli:
Hej, narodil se Kristus Pán!

Já nevím, jak se jmenoval ten mnich.
Však, kalendář! A hrůza! Nyní v máji!
Prosinců píseň, kdy je všude sníh.
Co teď ty zvuky znamenají?
Kristus se v máji nenarodí.
Mnich elegicky prázdnil džbán.
„To diabolus zpívat chodí.
Ne, nezrodil se Kristus Pán!“