Antologie z oper/Salome
Opera o 1 jednání. Text napsal 0. Wilde.

Osoby: 
 Herodes… tenor.
 Narraboth… tenor.
 Jan (Jochanaan)… baryton.
 Salome… soprán.
 Herodias… mezzosoprán.

- První provozování v Drážďanech 1905. - Salome náleží k nejúspěšnějším hudebním dílům přítomnosti; její tvůrce slaví se nyní jako „nový velmistr německé hudby“. Nejskvělejši provedení 22. 1. 1907 v Newyorkském „Metropolitan Opera House“ (Herodes: Burian. Jochanaan: van Rooy. Salome : Olive Fremstad).

Obsah. 
Herodes uvrhl proroka Jana Křtitele do cisterny, kde jej drží v zajetí. Salome, které se hnusí otrocká poddajnost celého dvora Herodova, jata jest obdivem odvahy a statečnosti, smrtí pohrdající, kterou Jan, mohutný muž pouště, o němž koluje tolik podivných zvěstí celou zemí, troufá si vytýkati králi, královně a všemu dvoru jejich hříchy. Přeje si jej viděti, a čím více vojíni, jimž přísně jest zakázáno pustiti jej z cisterny, odporují její žádosti, tím vášnivější stává se její touha. Narraboth, mladý Syr, upřímně milující krásnou dceru královskou, nedovede posléze déle odolati jejím prosbám a dává rozkaz, aby Jochanaan byl vyveden na světlo. Noříc se v pozorování strašlivě krásného proroka, Salome vzplane ještě prudčeji, a jako opojena naslouchá jeho vážným, káravým slovům, která prochvívají celou bytostí její rozkoší i hrůzou. Neznajíc nižádných ohledů, vášnivá dívka chce dotknouti se jeho těla, zlíbati jeho rty. Prorok s povznešeným odporem odbývá její útoky. Tu přísahá odmítnutá Salome, že jej zlíbá jemu na vzdor. Mladý Syr v divé bolesti nad láskou Salome k jinému, probodne se před jejíma očima, což nechává necitelnou dívku, dychtící jen po ukojení své vášně, zcela lhostejnou. Když pak Herodes žádá k vůli kratochvíli, aby před ním tančila, vyplní jeho přání teprv tehdy, když slíbil slovem královským, že učiní vše, čeho si bude žádati. Nato tančí smyslný tanec sedmi závojův a žádá za odměnu hlavu Janovu na stříbrné misce. Nadarmo král nabízí jí za náhradu všecky klenoty své, ba polovinu království - Salome trvá na svém. Smrtelné ticho rozhostí se kolem, když katané vstoupají do cisterny, na jejímž okraji plna nedočkavosti stane Salome naslouchajíc dychtivě, vykřikne-li ušlechtilý muž ten, jenž jí pohrdl. Když však hluboké ticho přerušeno jest pouze seknutím meče katova, vzkřikne Salome sama, žádajíc hlavy, kterou kat na stříbrné míse přes okraj cisterny podává. S démonickou rozkoší zírá na zsinalou tvář. Nyní hlava prorokova nemůže již odmítati vytoužených polibků, jež v divé vášni prší na mrtvá ústa. Tu i krutý Herodes s hrůzou odvrací se od šíleného počínání volaje: »Usmrťte tuto ženu!« A vojíni zahubí rozvášněnou furii svými štíty.