Výbor z Květů zla II./Špatný mnich
Kdys dávné kláštery si rády zobrazily
lesk Pravdy posvátné v svých stěnách rozměrných,
té kresby teplý dech dal zbožným duším síly
a mírnil přísný chlad, jenž stále vanul z nich.

V té době, Kristovy když setby v květu byly,
za dílnu malířskou tak mnohý známý mnich,
— dnes málo vzpomínán — si zvolil hřbitov bílý,
by Smrti prostotu svým slavným štětcem stih’.

— Má duše hrobka jest, a já, mnich nezdařený,
tam těkám od věkův a za byt mám ty stěny;
zdob není v klášterních zdech těchto ohavných.

Ó, mnicha líného! Zda proměním já jednou
to živé divadlo, svou všecku žalost bědnou
přec v práci rukou svých a v lásku zraků svých?

de:Der böse Mönch
fr:Les Fleurs du mal/1861/Le Mauvais Moine
pt:O Monge Maldito