Jarní (Heyduk)
Skřivan zpívá, slunce na sad dýše,
s vršku štěpu zvonek cvrliká,
květnou zkazku vesna světu píše,
ach, to bude báseň veliká. —

Z jasmínu a bezu verše budou,
z hlasu žežhulčina zvučný rým
kytkou verš, spjat zory pentlí rudou
však kde myšlénka? to nepovím!

Najde si ji každý v mysli letu,
ten až bude prohlížeti lad,
nesvitne-li rosou z nitra květu
zjeví se mu slzou v očích snad.

Poezie