Ottův slovník naučný/Donucovací práva
Donucovací práva (, ) záležejí v povinnosti s vlastnictvím nemovitého statku, poddanstvím, inkolátem spojené, neodbírati jisté předměty, pravidlem potraviny a nápoje, dotyčně neukájeti jisté potřeby denního života u osoby jiné nežli u oprávněného. Příkladem jsou závazek pivní (), t. zv. povinnost neodebírati pivo leč z pivovaru vrchnosti; závazek vinný (), k mletí (), solní () atd. Pokud se břemena tato zakládala na poměru poddanském, byla v Rakousku zrušena částečně r. 1782 a 1789, dokonce pak r. 1848, tak že zbyly pouze zbytky závazku pivního, pokud založen byl na smlouvě. Právo král. měst a t. zv. pravovárečných měšťanstev v určitém okrsku výhradné pivo vařiti a kořalku páliti, bylo sice zrušeno v Čechách zem. zák. z 30. dub. 1860, č. 65 z. z., reální pivní závazek však, pokud se zakládal na (obyčejné emphyteutické) smlouvě, nebyl tím zrušen, ale zrušení dopuštěno za náhradu vrchnosti zák. z 11. kv. 1869, č. 77 z. z. V Pruska zrušena byla d. p. r. 1810 a živn. řádem z r. 1845 v Sasku r. 1838. Právní povaha práv těch, jak uvedeno, historicky v poddanském poměra se zakládajících, byla spornou. V obecném právu pokládána byla zejména za servitutes in faciendo anebo za negativní servituty a poskytována actio confessoria na uznání práva vůbec a žaloba na náhradu a pokutu pro jednotlivá přestoupení. Moderní právní věda (Gerber, Randa) čítá d. p. právě tak jako reální břemena k t. zv. vázaným obligacím (, ) a vykládá právní povahu jejich tím způsobem, že jsou to práva obligační, jejichž passivní stránka na jistý stav, tedy zejména držbu, resp. vlastnictví nemovitého statku vázána jest, a jež od břemen reálních tím se liší, že povinnost jest tu podmíněna, vlastně negativní (k opominutí). Důsledně zníti musí též žalobní prosba negativně a exekuce vede se ad factum ommitendum peněžitými pokutami a arrestem. Šikl.

Donucovací práva