Dni a noci/Romance
O starém čaroději
báj starou v mysli mám;
ten, čeho tkne se prutem,
hned změní v drahokam.

Jak lesem kráčí, srny
jdou jemu v zapětí
a nejkrásnější písně
pták zpívá na sněti.

A vzduch je čistý, vonný,
a země veselá,
a blankytem to táhne
jak peruť anděla.

Znám báj o rajském ptáku,
jenž v slunce paprscích
má svoje třpytné hnízdo
a pije sílu z nich.

Jak nad zemí se mihne,
vše jeden zpěv a ples,
tož jaro na svých křídlech
ten zázračný pták nes’.

Slyš, hudba táhne lesem,
on křídlem šelestí,
smrt bájkou je mu pouze
a stáří — pověstí.

Dnes večer vlahý, vonný,
pták zpívá na sněti
a z dálky Apeninám
noc klesá v objetí.

Zář rosná hraje v trávě,
zář hvězdná nad zemí,
a staré báje zase
jdou hloubkou duše mi.

I ptám se udivený
kol obraceje zrak:
Šel čaroděj snad kolem?
Spěl nebem rajský pták?

Vždyť bol v mé duši usnul
jak vůně v poupěti —
Ó nikoli, tvé písně
jsem říkal z paměti!

Marano 1875.