Sepsání války peloponnesské/95.
Když pak onen (Pausanias) již při tomto
vůdcovství násilně si počínal, mrzeli se nad tím i druzí
Hellenové a nejvíce lonové a kteří nedávno se byli
z poddanosti krále perského vybavili. Ucházeli se tedy
u Atheňanů prosíce, aby jim byli vůdci, jsouce jim
soukmenovci, aniž dopouštěli tomu, kdyby si kdys
Pausanias nějak násilně vedl. Atheňané pak přijali
s své strany ty žádosti a měli toho péči, že jich nezanedbají
i že jiné vše opatří, jakby se jim nejprospěšněji
býti vidělo. Mezi tím však Lakedaimoňané
obeslali si Pausania, hodlajíce jej souditi z toho, co
slyšeli. Bylť zajisté obviňován od příchozích Hellenů
z mnohého bezpráví, tak že jednání jeho bylo spíše
napodobením vlády násilnické (tyranie), nežli vůdcovstvím.
Událo pak se spolu s obesláním jeho, že i spojenci
přiřadili se k Atheňanům ze záští proti němu,
vyjma vojsko peloponnesské. Přijda tedy do Lakedaimona
byl pro některá bezpráví proti jednotlivcům
k náhradě odsouzen, ale v nejtěžších věcech za nevinna
všeho bezpráví vyhlášen. Nemalý však byl proti němu
nárok, že by stranil Medům, což se zdálo býti velepatrno.
Jeho tudíž nevyslali více jako vojevůdce, nýbrž
Dorkia s některými jinými i s nepatrným vojskem,
jimž však spojenci vůdcovství dále nesvěřili. Oni pak
to znamenajíce odpluli a Lakedaimoňané potom nižádného
vojska neposlali, obávajíce se, aby občané
jejich na polních taženích se jim nepokazili, jakož
toho důkaz i na Pausaniovi patřili; spolu pak si též
žádali sprostiti se války medské, soudíce, že Atheňané
jsou dostatečnými vůdci k tomu, a jsouce jim
po tu dobu nakloněni.