V řadě/Nástup 1938
Polnice poplachu noc rozetnula.
Moře vojáků. Biblický přílive!
V tvých vlnách úzkost utonula
a bledlo strachy pyšné Ninive.
„Jen jdi a udeř!“ Ženy loučily se.
„Vrať se mi, synku, na štítě!“
„Tatí, pročpak už nestřílí se?“
A vojska stála ve krytě, jen ve krytě!

Tehdá už se vším jsme se rozloučili.
Svět při loučení stále dlel.
Co s municí, když prach se nevystřílí.
Byl přítel nepřítel, jen nepřítel!
Takový nástup se už neuvidí,
o tom si budou věky vykládat,
a svět už dnes se do kořínků stydí,
že nechali nás stát, ach, jenom stát.