»Ústav« pro zaopatřování služeb a podpor
Ústav tento záležel z hlavního závodu a jedné filiálky. Hlavní závod nalézal se v jedné kavárně na Ovocném trhu, filiálka v bytu Albíny V. na Vyšehradě. »Majitelem« obou byl Alois , 22letý sklářský dělník z Liblic, okr. mělnického a hlavními jeho pomocníky Klement , 24letý číšník z Čisté u Královic, Karel , 17letý komptoirista a Alois , 22letý kamenotiskař. Všichni tito výtečníci scházeli se buď ve zmíněné kavárně aneb v bytu Haramulově, kdež osnovány plány, kteréž jim měly vynésti pohodlné živobytí. Byli čtyři, každý znal dobře nejen Prahu, ale z části i venkov. »Práci« mezi sebou rozdělili v ten způsob, že jeden falšoval různá vysvědčení, druhý koncipoval prosebné listy různým vysoce postaveným osobám, z nichž obzvláště bráno útočiště k hraběnkám, velkoobchodníkům atd., třetí s padělanými dokumenty chodil prosit pěšky a čtvrtý odnášel prosebná psaní na poštu a vypomáhal podle okolností ostatním. Ve dne bývali v kavárně, v noci na Vyšehradě. Měla-li některá prosba jejich neočekávaný úspěch, probděli noc na oslavu štědrého dobrodince v staroměstských krčmách a kavárničkách pochybné pověsti. Jakousi náhodou dověděli se, že hraběnka Waldsteinová v Teplicích mi bratra, který se jmenuje »Jindřich Bouda«. Plán byl ihned hotov. Dne 17. ledna t. r. obdržela hraběnka poštou rekomandovaný dopis, v němž »s ohledem na předobře známou její dobrotivost, laskavost a štědrost« prosí ji Jindřich Bouda za peněžitou podporu, poněvadž »zhoubná chřipka, kteráž nyní v Praze ukrutným způsobem zvláště mezi  lidem řádí, zachvátila i jej«, tak že nucen byl zaslali tento prosební list. Hraběnka Waldsteinová nesplnila důtklivou prosbu, nýbrž poslala psaní svému bratru, Janu Boudoví, úřadníku ve výslužbě v Chrudimi, kterýž nemálo se podivil, vida, že jeho bratr, který se přece z Chrudimi nevzdálil, psal své sestře z  prosebný list. Bylo jisto, že nějaký podvodník chtěl hřešiti na dobrotivost hraběnčinu. Poněvadž v dopisu napsána zároveň adresa, na kterouž podpora zaslána býti měla, nebylo těžko pachatele vypátrati. Než dřive ještě, nežli dopis byl státnímu zastupitelství v Praze zaslán, byli členové ústavu pro zaopatřování služeb zatčeni. V horlivé činnosti své poslal Haramul také podobný prosebný list s velice pochvalným a kolkem opatřeným vysvědčením firmě »Bratři Böhmové« v Bubnech. Když ale podpora ani odpověď dlouho nedocházely, poslal Haramul dne 21. ledna Rusého do Buben, aby žádost reklamoval, po případě peněžitou podporu vyzvedl. V případu příznivého pořízení slíbil Haramul Rusému odměnu 50 kr. Rusý šel — a více se nevrátil. Zástupce firmy Böhmových zkoumal totiž vysvědčení, zjistil, že jest padělané i dal nedočkavého žadatele zatknouti. Rusý přiznal se na komisařství, udal také své soudruhy, kteří druhého dne byli taktéž zatčeni, kromě Joba, jenž dostavil se k soudu sám. Včera provedeno s nimi závěrečné přelíčení u okresního soudu na Ovocném trhu, kdež byli pro přestupek podvodu adjunktem p.  odsouzeni, každý do tuhého vězení na tři dny, zostřeného postem. Mírného trestu dostalo se jim vzhledem k tomu, že se skoro tři neděle nalézali ve vazbě vyšetřovací.

Národní listy
Soudničky