Máj (almanach 1859)/Ze Šumavy
Jak pomníky nade hroby
nebo jak sirotci v smutku
stojí temné sosny tvoje,
vyrostlé jen ku zármutku.

Vyrostly jen ku želání,
jak mlčení a slzám lajným,
vyrostly jak srdce naše
k bolům velkým, touhám bájným.

Nad tebou kdy vítr vane,
zpívají si přece sosny,
ale nás už připravily o
zpěv — brzo snad i o sny.