Dokořán/Červenec
Sloupy dnů ohnivých
tu klenbu podržte mi
již do noci jsem zdvih
je těžkou této zemi

Zvířetník tmy ať jiskří
a naše slova schytá
když něha ticho zvichří
a milost nerozvitá

se prudce dere zdola
kde dosud víra spala
to smutek náš ji volá
aby se celá dala

a listím byla květu
přikryla nás stínem
když vyprahlé vše je tu
a žízní samot hynem

Do krajin prašivých
nechť těžké věnce deště
spadnou a oživí
co vzklíčiti chce ještě