Nové verše/Na hradbách
Na Paříž dneska myslím zas.
Tu výhodu poskytuje,
že byť tam i život šel mimo nás,
aspoň nevyrušuje.

Pěkné to chvíle bývaly,
když u versaillské brány
pod jasnou oblohou lítaly
zvečera aeroplány.

Postavy s hradeb se dívaly,
lidí, co měli víc času
než peněz, a obdivovali
vtělené myšlenky krásu.

A vlažný vzduch se kolem třás‘,
jak motor oddychoval. — — —
Šel sice život mimo nás,
ale nevyrušoval.