O statcích a pracích nehmotných/7
Není dále pravda, co po Smithovi zvláště Malthus tvrdí, že by práce nehmotné po sobě nezůstavili žádné stopy. Výmysly učenců a výtvory umělců nepomíjí zároveň s jich pronešením nebo vytvořením; netoliko že ve hlavách našich se zachovávají a přecházejíce z jedné do druhé, nové, sobě příbuzné rodí a v nesčíslných známkách na všech výrobcích národů vzdělaných se objevuji a poznávají: ale dají se na mnoze i na látkách hmotných upevniti a potomstvu zachovati. Tak myšlenka učencova a básníkova zachová se v písmě, mathematikova v číslech, malířova na plátně a v barvách, sochařova v mramoru; nemůžeme ovšem zachovati podivuhodné zvuky houslí Paganiniho a sladké hlasy zpěvu Catalonové, ale za to zachovali se nám v notách harmonie Glukovy a melodie Rossiniho. Není též pravda, že by se výsledky všech prací duševních dále prodati a za jiné statky nebo práce vyměniti nemohly. Nemocný nemůže ovšem snadno prodat radu lékařskou, kterou zaplatil, ani ten kterýž z koncertu přichází to, co tam za své peníze slyšel; ale tomu, kterýž platil svému učiteli za naučení sobě udělené, nebrání nic, aby učenost takto nabytou, zase podobným způsobem odplatným, jinému nepostoupil?

Učenec, kterýž vymyslil nový užitečný pochod v některé větvi průmyslu, nemáli peněz neb času k jeho užívání, prodá nález svůj fabrikantovi a tento pakliže ztratí chuť, prodá jej zase jinému, kterýž k jeho upotřebení dílnu založí. Nezřídka stává se, že lékař prodává neznámý lék, jejž nalezl, mechanik výkres nového stroje, jejž vymyslil a lučebník recept k nové barvě, již vyskoumal; ba i kejlkíči postupují si vespolek za peníze tajemství, jimiž podivení a peníze lidí získati znají.