Vlastenský slovník historický/Osvětim
Osvětim, pol. , něm. , město v Haliči, druhdy hlavní zvláštního slezského knížetství Osvětimského, které se r. 1316 odštěpilo od Těšínska, když po smrti Měčislava, knížete té země, synové jeho o dědictví otcovské se dělili, při čemž Vladislavovi O. připadl. Ten r. 1327 uznal krále českého Jana za svého lenního pána. Za doby zmatků v XV. století v Čechách panujících použili králové Polští dobré příležitosti k odtržení Osvětimska a Zátorska od koruny České, a obě země spojeny jsou r. 1564 s Krakovskem. Při prvním roztržení Polska r. 1773 dostaly se O. i Zátor Rakousku a dle jmena vráceny jsou koruně České, v skutku však zůstaly pod správou království Haličského.