Immortelly/Matičko, to ví pánbůh sám
Matičko, to ví pánbůh sám,
jak často na tě vzpomínám!
co napláči se pro tebe,
že odešlas mi do nebe.

Když z ňader v těžkém trápení
se roní vzdech a úpění
a letí v prázdno příšerné —
já neznám duše důvěrné.

A neznám družky soucitné —
leč hvězdy v klenbě blankytné,
a lidskou hledat útěchu —
já bála bych se posměchu.