Sepsání války peloponnesské/71.
„Ta tedy a taková obec když stojí proti vám,
Lakedaimoňané, vy váháte a domníváte se, že by
nemohli dlouho pokoje užívati lidé, kteří by v jednání
svém spravedlnosť sice zachovávali, ale při tom i zřejmě
úmysl svůj okázali, že nestrpí, bylo-li by jim křivděno;
ale pokládáte spravedlnosť v tom, abyste ani jiných
netrudili, aniž sami, bráníce se, škody nějaké utrpěli.
Avšak toho byste sotva dosáhli, kdybyste sousedili
třeba s obcí, vám zcela podobnou; ale nyní jest, jak
jsme pravě okázali, vaše správa proti oněch zastaralá;
ale vždy převládá jakož i v umění nutně to, co nové
jest. Podobně též dokavade ta která obec v míru trvá,
bývá jí ustálená správa nejvýhodnější; pakli nucena
bývá k rozličným podnikům, mívá mnohých umělých
zařízení nutnou potřebu. Pročež i správa Atheňanův
velikou jich podnikavostí více obnovena jest nežli
vaše. Mějž tedy již nyní konec ta vaše posavadní
váhavosť! Nyní již dle slibu svého ku pomoci přispěte
i jiným i zvláště Potidaiským, vpadnouce rychle
do Atticka, ať své rodáky a přátele nevydáte jich
úhlavním nepřátelům a nás nedoženete k tomu, abychom
v zoufalosti své po jiném spolku se obrátili.
Tím bychom se pak nic neprohřešili ani proti bohům,
strážcům přísahy, ani proti lidem, jižto by o tom
zvěděli. Rušiteli přísah nejsou totiž, kdož opuštěni
jsouce, o pomoc u jiných se ucházejí, ale kdo nepřispívají
těm, jimž se přísahou k tomu byli zavázali.
Chcete-li tedy ku pomoci naší ochotně se přičiniti,
přidržíme se vás; přátelsky bychom zajisté nejednali,
kdybychom jiných spolků vyhledávali, aniž pak bychom
příbuznějších nalezli. Toho dle tedy dobře se poraďte
a přičiňte se, ať Peloponnes vaší vládou nestane se
slabším, nežli jste jej od otcův byli přijali.“