Ottův slovník naučný/Harc (útok)
Harc, lehký útok dráždivě vyzývavý před větším podnikem, aby nepřítel před časem rozvinul a tak odkryl a prozradil síly své; odtud odvozeno sloveso harcovati (francouz. , drážditi), vyřiťovati se, vyjížděti si na nepřítele; harcovníci, též, hlavně nověji se střelnou zbraní,  (francouz. , rusky , něm. ), vojáci pěší nebo jízdní vyslaní ze sraženého šiku napřed ve tlupách volnějších, rozptýlených, t. zv. rojích. Viz  a  ve smyslu vojenském. Od h-u odvozena též  (v. t.). FM.