Slezské pohádky a pověsti/Král hadů zlatohlavec
Na hoře Godula u Komorní Lhoty sídlí prý král hadů, zlatohlavec.

Kdo toho krále hadího nerozhněvá, nemusí se ho báti. Kdo mu však ublíží, pykati toho bude hořce!

Zlatohlavec má na hlavě korunku z ryzího zlata a v jistý čas slézá s Goduly dolů k potůčku, aby se vykoupal. Než vleze do potůčku, složí svou zlatou korunku na břehu.

To zpozoroval jednou „ovčář“. Nedalo mu to pokoje, chtěl zlatou korunku hadího krále míti. Tichými kroky na břehu potůčka přiblížil se k ní, sebral ji a utíkal s ní pryč. Zlatohlavec to dobře věděl, ale koupal se dále, jakoby nic. Vykoupav se, vyplazil se z potůčku a zapištěl tak mocně, že proniklo to všemi lesy a horami. A na toto písknutí ihned tisíce hadů a ještěrek se všech stran spěchají k zlatohlavci, králi svému a pronásledují s ním zlomyslného ovčáře. Plazi uhánějí za nepřítelem jako silné vojsko a vzduch donáší ovčákovi výhružné syčení. Ovčák už sotva dýchá; umdlen zahodí ukradenou zlatou korunku a napíná všechny síly k dalšímu běhu.

Dobře, že korunku ukradenou odhodil! To mu pomohlo. Zlatohlavec se svým vojskem ustal v pronásledování. Vybojovav svou korunu nazpět, posadil si ji na hlavu a navrátil se do hor. Vojsko jeho však rozprášilo se na vše strany.