Vlastenský slovník historický/Pěček
Pěček , Michal, příjmím  po původišti rodiny, narodil se v Chrudimi 1580 z otce Jana, císařského rychtáře, jemuž byl udělen erb a predikat, a studovav v Praze obíral se záhy básnictvím latinským, kterýmiž pracemi získal sobě přízeň tehdejších básníků a učených, jmenovitě pověstné Marie Westonie. Usadiv se pak v Novém městě Pražském oddal se prokuratorství. Roku 1609 obrátil na sebe pozornost všech tehdejších učených spisem Akcí a rozepře mezi filosofem, v lékařství doktorem a prokuratorem, dílem velezajímavým. V pohnutých dobách od r. 1618 stál P. při straně Ferdinandově, pročež od direktorů byl ze země vypovězen. Navrátiv se po Bělohorské bitvě vydal pod pseudonymem  dílo latinské, v němž vše, co jen potupného a posměšného nalézti bylo, ať pravda, ať lež, zlomyslně vrcholeno na národ Český. Rozhorlení z toho bylo všeobecné, tak že sami královští místodržící spis ten kázali zabaviti a veřejně spáliti. Na tom dosti nemaje složil hanebník ještě celou deklamaci, která od předu čtená vynášela Čechy, naopak ale čtena od konce oplývala na ně úštěpky a útržkami. V odměnu za svou věrnost jmenován jest P. ještě r. 1620 perkmistrem hor viničných, a r. 1622 jedním z komisařů, jimž mistři koleje Karlovy měli odevzdati svá privilegia, načež byl inspektorem statků té koleji náležitých a odevzdal je 10. listopadu t. r. jesuitům. O dalších osudech P-ových nemáme žádných zpráv.