Ottův slovník naučný/Abiuratio
Abiuratio (lat.), v řím. právě zločin, jehož se dopustil, kdo křivě na soudě přísahal, že mu jakási pohledávka přísluší, nebo že pohledávka zažalovaná není pravá, nebo že dluh v určitém čase splní a pak nesplnil. Byl trestán bitím holí (fr. 13 §. 6. D XII, 2). Dle práva rak. jsou prvé dva případy zločinem  dle §. 199 lit. a tr. z., třetí případ jest nepraktický. Čk.

Římské právo v Ottově slovníku naučném