Pohádky z naší vesnice (Dyk)/Historie ze vsi
V Altdorfu za horami
měl sedlák dívčici.
Ta měla dobré srdce
pro celou vesnici.

Pro všechny dobré srdce,
pro všechny smavou líc.
Prý pro někoho méně
a pro jednoho víc.

A měla mnoho hochů,
že byla nestálá.
Jak nutno, mnoho hochů
po dlouho klamala.

Ten rudý byl, ten černý,
ten štěstí měl, ten pech - -
Byl mezi nimi Michl
a také Vašek z Čech.

S děvčetem Michl ztrávil
tak mnohou krásnou noc.
A Vaška sobě brala
na řídkou výpomoc.

A jedenkrát to prasklo
při kterés' muzice.
Tu byli všichni biti
a Vašek nejvíce.

Čertil se prudký Michl:
„Ďas onu holku vem'.
Má ke mně dobré srdce,
však občas má ho k všem.“

Na dívku všichni kleli
ne příliš nevinnou.
Jen Vašek smuten vzdychal
lámanou němčinou.

Přísahal roztouženě
v mlčící noční kraj:
„Wenn ale untreu werden,
so bleibe ich getreu!“

Listopad 1908.