Patery knihy plodů básnických/Příchod Čechův


1. 
Od Tatranských vrchů jako mraky
přes hory a doly množství drahné
Slovanů se stěhujících táhne ;
nad ním vlají praporce a znaky.

Ku předu své upírají zraky,
toužebností srdce jejich práhne,
vidíť v dáli hory nebesáhné
zhůru strmící až po oblaky.

V čele vůdce, za ním ve zápětí
lidstva roj se žene; šťastně přejde
řeku první — druhou — již i třetí.

I dí vůdce: »Spíše nežli ráno
druhé tamo nad horami vzejde,
bude zemi tu vám spatřit přáno.«

2. 
Stoje na Řípu za rána jasna
vůdce Čechů patří kolem kola,
jako u vytržení pak zvolá:
»Aj toť země úrodná a krásná!«

A lid slyše slova tato hlasná,
»Zde chcem zůstat!« ozývá se zdola —
»síle naší Němec neodolá;
vítej nám, o země blahošťastná!

Mocný chraň nás v této naší zemi
Svantovíte! nedej zahynouti
nám ni budoucímu svému plémi!«

Sstoupiv dolů Čech se svými lechy,
praví: »Rcete, jak ta zem má slouti?«
A lid jedním hlasem volá: »Čechy!«

Ze sbírky: Lilie a růže (1846)

Poezie