Doma/Dobrá víla
Říkávala matička má:
„Když vychází měsíc bílý,
scházejí se u studánek
v kolo dobré, bledé víly;
každý svoji vílu dobrou
máme mezi nimi,
ta nás chrání v žití celém
křídly obláčnými!“

Vyšel jsem já v noci letní
ke studánce tiché k lesu —
měsíc bledý svítil s nebe,
mušky zlaté z houště vřesu;
chtěl jsem zříti svoji vílu
dobrou kráčeť z chvoje,
zřel jsem — tebe, matičko má,
dobrá vílo moje!