Pohádky z naší vesnice (Dyk)/Dojem
Polední klid. Mrtvý, bez vanu.
Chimérou radost, chimérou je hoře.
V korunách žluť už znát je kaštanů,
kaštanů aleje Observatoře.

Jdeš volným krokem. Jaksi oddálen
od zloby své a od své nenávisti.
Pod nohou zvuk ten zvláštní slyšíš jen,
zvuk známý z podzimu: suchého šelest listí.

A maně z července tě sen tvůj zanáší
v podzimní kraj, kde ztlívá listí ztuchlé.
Zříš beze slova v konce nejzazší,
v předčasné stárnutí a v slzy věcí truchlé…

5. VII 1909