Básně z roku 1865, svazek I./Příchod
Na horách už svítá, svítá,
zlaté slunce šlehá výše,
lazurné ho moře vítá
úzkostně a sotva dýše;
mdle jen pozvedá se,
výší se a níží zase;
voda leskne se a kmitá,
a mé srdce tone v kráse.

Krásné jitro — na kanále,
vzhůru, dolů loďky plynou,
a z kanál dál a dále,
v šedých moře mlhách hynou,
a kdo v loďce dumá, sedí,
zázrak vidí, kamo hledí, —
u břehu však teskně prosí
o kus chleba lidé bledí. —