Výbor z Květů zla II./Dýmka
Být dýmkou autora mám čest,
zří, blíž kdo na mne pozor dává,
ať z Kafrů, z Habeše má hlava,
že pán můj velký kuřák jest.

Když bolest jde mu na bolest,
já dýmám, jako chatka tmavá,
kde dělníku se chystá strava,
až navrátí se ze svých cest.

Já splétám, kolébám mu duši
v těch sítích rušných, modravých,
jež táhnou od žhavých úst mých,

a mocný lék on ve mně tuší,
jenž těší srdce, uzdraví
mu ducha ze vší únavy.

fr:Les Fleurs du mal/1861/La Pipe