Ottův slovník naučný/Do ut des
(lat.), , sluje v římském právu forma smluv bezejmenných (), kde jedna strana plní (poskytuje právo věcné — dare), aby druhá strana podobnou dávku poskytla, na př. směna (). Je-li vzájemné plnění jiného druhu (), mluví se o formě:  (dávám, abys činil); nebo  a , plní-li první strana jiným způsobem. Žaloba ze smluv takových byla , protože ve  žalobní byla smlouva naznačena dle svého obsahu. — Hesla d. u. d. užívá se také v , aby se naznačila zásada hospodářství soukromého, že plnění jednoho má býti vyváženo vzájemným plněním druhého (), v , kde naznačuje ústupky (), jež si činí strany navzájem anebo některá strana s vládou.

Do ut des