Růže stolistá/LXXXV
Jmenem tvým by věky dlouhé 
hřměly i rod všeliký,
neleží v tve snaze pouhé,
dar to božstva veliký!

Aniž to, by hlučnou troubou 
zněla pověst o tobě,
že jsi kmene svého chloubou, 
skutky tvé mu k ozdobě.

V tom však vlastní vůle dílu
každému dal tvorce sílu, 
býti ke cti rodině,
ke blahu své dědině.