Moderní básníci francouzští/Vlčí mák
Když blíží se nám večer žití,
vždy jarem v srdce vchází vzdech,
z košíku jeho květin řítí
se na nás vysměvačný dech.
Z všech květů, jež tu oko zírá,
jimž kalich láska otevírá,
jichž barva oko slníc zve,
ach, jeden trhat stačí tobě,
by vůní tobě prodchnul v hrobě
podušku měkkou do rakve.

Mně utrhněte mák ten rudý,
jenž roste v stínu obilí,
prý z něho v oči, plné nudy,
se šťáva spavá vychýlí!
Já stár jsem juž, mdlá moje duše
sny těmi, jež honíme v tuše,
co vesna zářící v můj den?
Pryč lilije vy a vy růže!
Má zhaslá víčka těšit může
květ, který hlídá spánek jen!

Poezie