Ottův slovník naučný/Aidoiomanie
Aidoiomanie (z řec.  = stydký úd), terminus psychiatrický. Pochází z dob, kdy panovalo mylné mínění, že může šílenec míti jedinou jen »fixní ideu«, jedinému podléhati pudu, ostatně však býti naskrze normálním ve svém cítění, myšlení a jednání. Dle představ a pudů těchto uznávána byla celá řada »monomanií« za samostatné choroby duševní. Dnes ví se, že monomanie neexistují neodvisle, nýbrž že jsou pouhými příznaky různých chorob. Tak i a. ,  vyskytuje se při rozmanitých psychosách. Poskytuje obraz rozčilenosti, ve které i nejlhostejnější představa nemocnému vzbuzuje sexuelní obrazy a pocity, a v níž i hallucinace a illuse téhož obsahu vytryskují. V novější době jsou obvyklejšími jiná synonyma pro stav pohlavní podrážděnosti: , , . Kfr.

Aidoiomanie