A porta inferi/Usque ad ultima
A šla ke mně Smrt…
(Vzdálený chodec!)
Čarovnými kroky obcházela dům.
Pohlédla v okna: „Hé, synáčku!“
Dala mi ručinku, pěšinkou vedla mne.
(Byly tam paseky, třešně a jahody,
mravenci, čmeláci, sršně a — všelicos!)
Už čas…!

S hůlčičkou v rukou mi kruhy kreslila.
(Pythagorejská věta a více ještě…)
Nevím již — nevidím — zmizely kruhy,
přichází noc — a je tak temno.