Čítanka jaro/Zavřené oči
Říci mu ležím
jazykem zadrhnutým stále opakovat
že padám jako úsměv padá
padl jsem Pane a již nevstávám
říci mu ležím
že ležím jako všechno na čem nezáleží
že padám jako všechna slova
říci mu padám
a krásné padání je únava

Marnosti říkání marnosti pádu
znám anděla jenž křídla má
neboť je andělem zůstávajícím vzadu
marnosti říkání marnosti pádu
a já se na něj dívám je to panenka
je vzpřímen jako každé dívání
dívám se štěrbinou oka okénka
neříkám nic to je úžasné on zůstává
anděl anděl jenž křídla má

Už dosti Pane teď se kaji
zapomněl jsem že všechno víš
ale mé oči také když se nedívají
už dosti Pane teď se kaji
dlouho jsem žil ty mi odpustíš
za mrtvým oknem za lampami
za stolem s kterým k nebi jdeš
za prchavými básničkami
a za láskou kterou mi odvedeš

9. II. 1939.