Vlastenský slovník historický/Philomates
Philomates 1) , hudební spisovatel, narozen v druhé polovici XV. století v Jindřichově Hradci, řemesla svého zvonař, sepsal dílo Musicorum libri quatuor, compendioso carmine elecubrati (ve Vídni 1512, pak s titulem trochu změněným 1518, 1533 a 1534 v Lipsku, Štraspurce a Vitemberku), v kterémž jedná o základech, na kterých spočívá cantus planus a hudba mensurální. — 2)  Ph., Matouš, nepravě míchaný se svým soujmeným strýcem, jenž proslul co profesor na universitě Pražské a 1565 zemřel, dosáhnuv bakalářství v cizině zabral se do studií přírodnických a duševědných, kterých pak upotřebil co vychovatel dítek v domech panských, jmenovitě v domě Jana Valdšteina na Hrádku, nejvyššího komorníka království Českého. Pro své latinské básně obdržel od Rudolfa II. titul věnčeného poety, a r. 1575 nadán erbem a titulem , od kteréž doby psal se  neb . Ph. zemřel asi r. 1588. Z jeho spisů zajímavé jsou: O vyvýšení a vysokém důstojenství lidského pokolení i o divné fabrice, o spůsobu, spojení a usilování oudův v těle, z autorův anatomíckých vybrané, pak Druhá knížka o vyvýšení nesmrtedlné a věčné duše rozumné, jinak ducha života (oba rkp. od r. 1574).