Ohlas písní českých/Starý zahradník
Starý zahradníček
mladičkou dceru má:
komuž on, můj Bože,
to děvče odchová?

Každý v podivení
její krásu vidí,
avšak divu není,
že se nepřediví.

Viděl jsem ji jednou,
z okýnka vykoukla,
jako by se růže
z poupátka vyloupla.

Pověz ty nám, pověz,
starý zahradníčku,
kdes vzal ten drahý květ,
tu krásnou růžičku?

„Sám jsem ji o sobě
na jaře štěpoval,
a ze všeho kvítí
nejvíc opatroval.“

Vy milé matičky,
dcerušky vezměte,
s nimi k zahradníku
starému dojděte.

Dejte je u něho
na jaře štěpovat;
což vám někdy budou
mládenci děkovat.