Ohnice/Skála u jezera
Poslouchám jezero. S bolestí dotýká se
nemocné hladiny,
jež vlní starý hřbet a otáčí se zase
za tou, jež všechno zastíní,

za výškou kamennou, bezmocně zrcadlenou
obrazem prostor nemajícím,
jejž kdosi skicoval a nad kterým se klenou
v koncertu bicím

obrovské bubínky zaposlouchaných uší
nad svět, jenž započal.
Poslouchám spodní růst. Poslouchám tvrdou dušu.
Životní pocit skal.

13. IV. 1940.