Tvář/Podzim u hřbitova
Plameny pružné stejné žhavé
jak dívčí boky chvějivé a hravé
plameny podzimu plné tesknoty
jsou krví bývalou teď plnou cizoty

Kam jdeš ty o hůl opřený často klopýtaje
kam zadíval ses v očích lítost maje
k nerozeznání babí léto ve vlasech svých
lehce živé míjíš a dlouze trváš u mrtvých

Jsou hluši k bědě tvé a nepohnou se ani
ba děsí je i slavné z mrtvých vstání
jen nehty dále prorůstají jim
rakví bedněním