Ottův slovník naučný/Únětice
Únětice, : 1) Ú., ves v Čechách, hejtm., okr., fara a pš. Libáň; 30 d., 197 obyv. č. (1900). — 2) Ú., ves t., hejtm. Plzeň, okr. a pš. Blovice, fara Seč; 36 d., 197 obyv. č. (1900), popl. dvůr Hluboká a část obce, u Skály. — 3) Ú., far. ves t., v údolí Únětického potoka, hejtm. a okr. Smíchov, pš. Roztoky; 36 d., 197 obyv. č. (1900), kostel Nanebevzetí P. Marie (ve století XIV. far.), na hřbitově hrobka kanovníků kapitoly svatovítské, 6tř. šk., popl. dvůr a pivovar se sladovnou metropolitní kapitoly u sv. Víta v Praze, 3 mlýny a lomy na štěrk. Část vsi . Ú byly za starodávna majetkem knížat pražských; r. 1132 držel část Ú-ic kněz Zbyhněv, kanovník u P. Marie, jenž zde založil kostel a učinil zde nadání pro dva kanovníky kapitoly pražské, ostatní část vsi příslušela k důchodům kapitoly pražské a vysazována právem zákupním měšťanům pražským. Když pak Ferdinand I. pro vzpouru konfiskoval r. 1547 městům pražským majetek v Ú-cích, náležejí Ú. od té doby kapitole u sv. Víte v Praze. Na cestě z Roztok do Ú-c objeveny (r. 1879)  (v. t.).

Únětice
Únětice
Únětice