Ottův slovník naučný/Josafat
Josafat (hebr. Jehó šáfat, t. j. Bůh soudí): 1) J., král júdský, syn a nástupce Asův, otec Jórámův (873—848), udržoval nejpřátelštější styky s Isráélem, jehož vládci Achab a Joram byli jeho spojenci, prvý proti Syrům, druhý proti Moábským. Z Ezjóngéberu, jenž podroben byl Judsku, chtěl podniknouti jako kdysi Šalomoun plavbu do Ofiru, jež však pro špatnost lodi vystavěné júdskými loďaři se nezdařila (I. Král 22, 49). Vynikaje zbožností vypudil modlářství.

2) J., dle proroka Joela 3, 2 a n. jméno údolí, v němž Bůh pohanské národy bude souditi za to, čeho se dopustili na Isráéli. Křesťanští autoři IV. stol. po Kr. kladou je východně od Jerusalema a stotožňují s údolím Kidrónským (nyní vádí sitti Mariam). Dk.

Josafat