Ottův slovník naučný/Perfekce
Perfekce (z lat.), ; v mensurní hudbě XII. a XIII. stol. vyšší jednotka rhythmická, obdobná nynějšímu taktu a skládající se ze tří částí, tak že býval takt jenom trojdílný a znakem jeho byla »longa«. viz .

Latinské výrazy v Ottově slovníku naučném