Havran a jiné básně/Červ dobyvatel
Vizte! Sváteční noc
v těch osamělých letech posledních.
I přišlo křídlatých andělů moc
plačících, v dlouhých závojích,
ti sedí v divadle drama zřít
o strachu, marných nadějích,
chvílemi orchestr slyší znít,
to vzlyk sfér vzdálených.

Tvar mají herci jak bůh v nebi sám,
zní šept jich, tlumený hlas,
ty loutky zmítají se sem a tam,
přijdou, odejdou na rozkaz
ohromných tvorů, kteří nahoru
strkají dekorace, dolů zas
a střásají s perutí kondorů
Zmar netušený v ráz!

To pestré drama — věřte mi jen!
se z mysli neztratí,
s Fantomem daným davu v plen,
jejž však dav neschvátí,
ve kruhu, který v jednom víření
v týž bod se navrátí,
hry osnovou kde mnoho Šílení,
víc Hříchů a Děsu v závrati.

Však vizte! V středu herců těch
v před kráčí stínu lezoucího zjev!
Zjev rudý krví kroutí se v spěch
na scénu pustou, kde ztich zpěv;
hle, kroutí se, kroutí, zhlt herce v mžik
v smrtelném objetí jeho hněv,
před červa spárem zní andělů vzlyk,
tam tmí se lidská, ssedlá krev.

Tma! — Uhasnula světla již,
na tvory v hrůze padat začíná
opona černá příkrovu jak tíž,
jak bouře valí se, rozpíná,
rve šat si, vstává v hrůzy záchvatu
díc andělů bledá družina
že „Člověk“ jmeno toho dramatu,
„Červ dobyvatel“ jeho hrdina.

de:Der Eroberer Wurm
en:The Conqueror Worm
es:El gusano vencedor
fr:Le Ver vainqueur
it:Il verme conquistatore
pl:Robak zdobywca
ru:Червь победитель (По/Брюсов)