Plamínky/Hřešil jsem
Hřešil jsem na tvoji dobrotu,
vím to, můj bože milý.
Vím, že jsme před časy příliš snad
navzájem intimní byli.

Nebe se jedenkrát zavřelo v ráz,
několik lidí se leklo.
A já se také chvílečku třás’,
když jsem se podíval v peklo.

Očistec hledal jsem. Nenašel
ni v tomhle koutečku světa.
Jsou duše, jež jenom v extremech
protlukou mladá svá léta.

Viděl jsem málo — viděl jsem dost.
Oči jsem vždy zdravé míval.
Podivné mrtvoly do pekla nes’
kolikrát času zlý příval.

Je mi dnes smutno, že nelze říc’ jak —
s mnohými hřešil jsem spolu…
Přec nějak s důvěrou hledí můj zrak
do temnot dolů —