Kohout plaší smrt/Kam
Ničeho už není k zkonejšení
štěstí se lekám jehož lze dosíci
zveličeným stínem zastřelo mé poblouznění

V metelici slov jen plaše pobíhám
blábole nesmysly tu poesií nejsladší
k dychtivosti mlčení pak dozrávám

Žízni tmy sytosti osamění
daleko v spánku od sebe odcházím
ničeho už není k zkonejšení