Ottův slovník naučný/Pitom
Pitom (hier. Pa-Tum,), město staroegyptské ve východní části delty při pomezí pouště, připomínané v biblickém Exodu i v nápisných zprávách XIX. dyn. Za krále Seta I. krajina okolní byla upravena v nomos, jenž nepochybně nazván byl ku poctě Ramsa II. Ramsem, ač udrželo se i starší pojmenování  (v. t.). Ramsés II. zavedl do země Ramsa z Nílu stokami vodu, načež založil v krajině té dvě města, P. a Ramsés. P. bylo skladištěm potřeb životních pro posádky na pokraji pouště, a podle hebrejské zprávy Isráélité při stavbě jeho byli nuceni k těžkým pracím. Za doby Hérodotovy ještě P. existoval a uvádí se ve spojení s průplavem mezimořským, jejž Necho II. a Dareios I. dali kopati. V Septuagintě P. má již jméno , jakož zjištěno za dob našich nápisnými nálezy. V letech osmdesátých XIX. stol. objevil a odkopal zbytky jeho Naville u -. Srv. týž, The Store-City of Pithom and the Route of the Exodus (Lond., 1885). Pšk.

Zaniklá sídla v Ottově slovníku naučném