Literární premie Umělecké Besedy v Praze na rok 1888/V srdce zpátky!
Svět jsi prolít’ orlím křídlem,
s každým seznámil jsi zřídlem,
s jasnou zorou, s bouří mračnou,
        duši lačnou; —
ale co ti vše jest platno,
když na srdce svého plátno
nechytils jich záblesk krátký;
        všecko darmo,
duchu jen si utáh’ jarmo —
        pospěš v srdce zpátky!

Národů všech viděls děti,
jak se pachtí v pestré změti
paží, umem, nohou, okem
        za pokrokem; —
však ty snahy a ty síly
k tvému srdci nemluvily,
viděls zmatky, spor a hádky;
        všecko darmo,
duchu jen si utáh’ jarmo —
        pospěš v srdce zpátky!

Prošels v bujné hlavy ruchu
všecka díla veleduchů,
co kam psáno krví, zlatem,
        pérem, dlátem;
ale vše ti bylo cizí,
ani krůpěj živné mízy
neštěkla ti v pokrm sladký;
        všecko darmo,
duchu jen si utáh’ jarmo —
        pospěš v srdce zpátky!

Ano srdce, démant pravý,
všecky barvy v duhu taví,
z něho jen se manna lije
        poesie;
krůpěj to, v níž celé nebe
v zrcadlo jak chytí sebe.
Měj vždy srdce z pravé látky,
        jinak darmo,
nerozbiješ ducha jarmo!
        Pospěš v srdce zpátky!

Poezie