Nové překlady Victora Huga/Mé dvě dcery
V sousvětlí večera, jenž k zemi klesá snící,
ta rovna labuti, ta druhá holubici
a krásné obě dvě a v plné mládí zdobě,
si starší ku mladší usedly sestry obě
na prahu zahrady a nad jich mladou hlavou
trs karafiatův se změtí stvolů hravou
ve váze z mramoru se trásl větru dechem,
tu stanul bez hnutí, k nim tu se klonil spěchem
a ve stínu se třás’ a na kraj vázy skanul,
jak chumáč motýlů by v úžasu zde stanul.

Poezie

fr:Mes deux filles