Ottův slovník naučný/Husa
Husa, zoolog., viz .

Husa: 1) H., zámek v Čechách u Kutné Hory, viz . — 2) H., , zříceniny hradu t., v lese u Cudrovic, v okr. prachatickém, fara a pš. Záblatí. Hrad založen r. 1341 od čtyř bratří pánů z Janovic, jimž král Jan dovolil tento brad vystavěti, vyhradiv sobě a koruně České vrchní k němu právo. Tehdy náleželo ke zboží husskému 23 vesnic, městečko Záblatí a polovice městečka Husince. Když pánové z Janovic ze zdejší krajiny vymizeli, připadl hrad králi, jenž jej dal (ok. r. 1390) v manství Sigmundovi Hulerovi z Orlíka, po jehož smrti seděl tu ještě krátký čas bratr jeho Oneš. Kol r. 1405 přešel hrad na ryt. Mikuláše z Husi, jinak z Pístného, a asi r. 1420 na Jana Smila z Křemže, hejtmana strany táborské. Když ten držen byl (1439) v zajetí na Krumlově, čeleď jeho zatím s Habartem z Hrádku činila loupeže a výpady do okolí. Proto okolní pánové sebrali brannou moc a pod Přibíkem z Klenového přitrhli (1441) k hradu, jejž do základu rozbořili. R. 1455 prodáno panství husské pánům z Rožmberka, kteří je připojili k Vimperku. — 3) H. , osada t. u Stveřína, hejt. a okr. Turnov, fara Vlastibořice, pš. Radimovice; 21 d., 167 ob. č. (1890).