Ottův slovník naučný/Bhikh
Bhikh nebo , u hindův i u buddhistů žebrák, pak hlavně kajicník, žebravý mnich. Takový B. zříká se radostí světských, bohatství, má stříci se zlého, potlačovati v sobě všechny chtíče, zlost a pýchu a sloužiti jediné bohům. Svých potřeb má si vyprositi u brahminů, kšatrijů nebo u vaisijů, nemá ve vsi meškati déle než noc a v městě ne déle než 4 noci. —  zovou buddhisté ženu takto žijící nebo jeptišku. Fl.