Černé růže/Vlny
Pod okny přívalem potok se zpil,
vln po něm pluje směs,
zřel jsem je stokrát, leč nemyslil
na to, nač myslím dnes.

Prchají, samý jsou hovor a zpěv,
jásot a žert a smích —
ó kéž bych jak vlny chladnou měl krev,
kéž bych byl jednou z nich!