Nové překlady Victora Huga/Snění
Ó nechte mne! Toť čas, kdy obzor v mlze splývá,
a čelo nerovné pod víkem jejím skrývá,
disk slunce obrovský kdy za hory se snes’,
hvozd velký, žloutnoucí kdy rám pahorek zlatí,
že řek’ bys v jeseni, teď dnové když se krátí,
to sluncem, lijáky zrezavěl celý les!

Ach, kdo jen vykouzlí tam v hloubi v okamžení,
co sám dlím u okna jsa vhroužen v tiché snění,
co plní korridor se stíny tmavými,
maurické město mi, jež v kráse neslýchané,
jak snopy rakety, zkad jisker liják kane,
by mlhu trhalo střech hroty žhavými?

Ať vzplá, ó duchové, ať ožije v mé básni,
jak nebe plné mlh a zhnědlé podzim zjasní,
ať vrhne v oči mé svůj odlesk míhavý,
ať hasne, v stlumeném co ruchu v hloubi leží,
s paláci z pohádek a tisícem svých věží
ať ostře protrhá kol obzor mlhavý!

Poezie

fr:Rêverie (Hugo)