Ottův slovník naučný/Omen
Omen slulo u Římanů slyšitelné  oproti viditelnému prodigiu. Mohlo jim býti třebas slovo nahodile promluvené bez ohledu na jeho vlastní význam; záleželoť spíše na výkladu toho, jenž o. přijímal. Zejména dbáno dobrých znamení při obětech, pročež obětující si hlavu zahaloval, hudba pak měla účel přehlušiti špatné o. Při odvodu a censu volána nejprv jména dobrověstná, jako Salvius, Valerius a j. klk.

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném