Sepie/Ticho
Černá tráva ticha saranče slov ji sžírají
kouř se vzpíná košík hadů plný
díváš se za zrcadlo kdo je tam ukrytý
a v tom je život celý

Žluť čepiček prstů mimikry snivosti
zvedáš je k ústům márnicí hlasů škrcených
chtěje tak ukrýt jich pohyb převislý
na způsob růží do hrobu házených

Spirála Ucha se rozvíjí v snubní prstence prázdnoty
konfety v nichž jsi zapleten blázen ubohý
lítou chimérou posedlý
příliš známou by byla bez tajemství

Měsíc zvolna a s pompou zapadá
je to tvář mrtvé v jícnu krematoria mizící
jíž pokryje černá deska kolumbaria
se jmény souhvězdí