Čítanka jaro/Dívenka na procházce
Po cestách chodíme a kdekoho se ptáme
zda neuviděl tu jež na malenky šla
Ten kdo se mnoho ptá odpověď nedostane
a my jsme bosi též jistě se popícháme
a nedočkáme se té která odešla

Varhánky zpívání pěnkava pěkně skládá
a není-li to ona je to sýkora
Z okna se vykláním a hádám co má ráda
z okna se vykláním a nic mi nenapadá
hluboko Vitoušek má slova zaoral

Obláčky nade mnou jsou kousky nemesie
ten druhý kousek červený
to je snad srdce mé jež nedočkavě bije
a ona odešla a možná neslyší je
kterak jí dává znamení

Až bude znavena k zemi se tiše skloní
a pak se náhle podiví
neb pozná že jsem s ní ve všem co kolem voní
že s malou sýkorkou jí zpívám na jabloni
a čekám na ni v květu hluché kopřivy

11. VI. 1939.