Vlastenský slovník historický/Arnošt z Pardubic
Arnošt z Pardubic, první arcibiskup Pražský, z rytířského rodu Malovců, nar. asi v prvních letech panování krále Jana nejspíše v Kladsku, kde otec jeho byl županem, nabyl vyššího vzdělání v Praze, pak v Bononii a v Padově, a došel stupně licenciata v právu církevním. Věnovav se stavu duchovnímu stal se ok. 1339 děkanem kapitoly Pražské, a 14. led. 1343, po smrti Jana z Dražic, zvolen jest, nepochybně dle přání kralovice Karla, za biskupa Pražského. Již po roce však přičiněním Karlovým jest biskupství Pražské odděleno od metropole Mohucké a povýšeno za zvláštní arcibiskupství. Hlavní péče nového arcibiskupa byla o napravení pokažených mravů duchovenstva, dále bděl nad přísnou spravedlivostí při soudech církevních, a vůbec zavedl chvalitebný pořádek při církevním úřadování. A. založil též knihy , které jsou nyní vzácnými prameny domácího místopisu oněch dob. Byl též předním rádcem císaře Karla IV., a jeho přičiněním hlavně stalo se zrušení ordalií při zemských soudech; co milovník věd měl i rozhodné působení při zřízení vysokých škol Pražských. Často provázel císaře na jeho jízdách, a mnohé důležité poselství pro něj vykonal, zvláště ke dvoru papežskému do Avinionu. V soukromém životě skvěl se A. vzácnými cnostmi, jsa velice pobožný, v obcování s nižšími vlídný a nad míru dobročinný; podporoval krásná umění, a jmenovitě na stavbu kostela Pražského obětoval znamenitý náklad. A. zemřel 30. čna 1364 v Roudnici, a pochován dle žádosti své v Kladsku, kde hrob jeho podnes se ukazuje.