Poesie (Asnyk)/Herakles


I. 
Hellenské mythy Heraklem jej zvaly,
dnes lidem zve ho pokolení jiné.
Jej k práci věčné Moiry odkázaly —
kdy jeho rámě stane, odpočine?

Jeť pracovitý, mocný, vytrvalý:
lví rouno kryje plece nahé, siné,
před pánem jest však nesmělý a malý,
sám pouta kuje si a na se vine.

On vykoná hned každý rozkaz lichý,
leč zvednuv topor svůj — je hrozný, silný!
A přec krok mírný, mysl pokojná je.

Jest beze vzdoru, pokojný a tichý.
Leč smějí se mu, v žert jim kratochvilný,
když zří ho čistit Augiovy stáje.

II. 
A Músa dívčí studem zardívá se,
jej zříc, když bouří hrubé ve svévoli,
svůj žár když ztápí v orgii a kvase,
chtě zapomenout na to, co ho bolí —

Neb rozhněván na robství osten holý
když sáhne, šílen, po své zbroji v jase,
když přepadá svět v ničitele roli,
v nevinných krvi vztek a žal svůj hase!

Když mine však ten divý zápal v hrudi,
jímž kácí v niveč celých věků práci
a řady činů velkých drtí, stírá —

On z bludů svých zas pomalu se budí,
na dávné sledy pokorně se vrací
a dál koná dílo bohatýra.

III. 
On bohatýrstvo své však málo cení,
a neví ještě, čím je a čím bude.
A neví, celý vyjda ve plameni,
že vedle bohů místa jemu zbude.

Leč bohové to vědí ustrašení,
za nástroj chtěli mít jej v roli chudé —
teď Olymp celý vztekem již se pění
a stíhá jej a týrá vždy a všude.

Již do kolébky poslal jemu hady,
by zhnětli ho a zardousili spolu,
teď proti němu tisíc obrů vodí —

Leč marný hněv a marný úklad zrady:
on zvítězí!… a hromů při plápolu
on Promethea z vazeb vysvobodí!

Poezie