Slávy dcera/Zpěv II. Labe, Rén, Vltava/99
Jak tě vítat, slzou čili zpěvem,
jako matku či jak macechu,
země, plná cti i posměchu,
slavná přízní bohů jako hněvem?

Hrady tvé se sov a plazů chlévem,
kraje pastvou staly Nečechů,
lev ti silný slouží za věchu,
smrt a mdloba vězí pod oděvem!

Tečte nutné slzy do Vltavy,
jako déšť a blesky z oblaků,
nesouc heslo toto dítkám Slávy:

Nechte svár, co hrob už vlasti vyryl,
slyšte národ, ne křik Feaků,
váš je Hus i Nepomuk i Cyril.