Kytice (almanach)/Ještě ne!
Jako strom, když letní vedro plane,
Sterým listem prahne po vláze,
Blíže pak se brzké ke zkáze,
Listí kloní parnem utýrané:

Tak mé srdce div že neustane
Tlouci, dychtíc po svém obraze,
Pykám, že kdy žil jsem přeblaze
V plesu lásky jarem vyvolané;

K nebi dlaně k prosbě vroucí zpínám,
Zraky točím k sestře Moravě,
Tam, kde trvá ona, ku krajinám:

Darmo však se city z prsou perlí,
Osud krutý ku své zábavě
„Ještě ne!“ svou mocnou kyne berlí.

Poezie