Hořec/Já vím
Těch jemných stínů tvého těla
jež poznával jsem drahný čas
a hořkost chvil se ve mně chvěla
abych tvou krásu nepropás

Já ji nepropás já ji jen smlčel
když bylo třeba ji zpívat hlasitě
tu ústa sevřela se a jak bych klečel
odprosuje krásu — nač slovy kazit tě

Já vím že jednou padnu tváří vzhůru
modrem nad sebou se budu zalykat
útěcha – snad jedním jsem byl z kůru
co život chválil a chtěl utíkat