Poesie francouzská nové doby/Svatý
K svatému, jenž jak slovo slyšel
o lásce, zbledl úzkostí,
kdys ďábel ve své chytrosti
jak mladá, sličná služka přišel:
však svatý k němu prál:
          Jen dál,
jen kliď se ďáble dál!

Pak přestrojil se za grisetu
a přišel opět za chvíli;
hle, v bradě důlek rozmilý,
hlas lahodný a líčko v květu!
Však svatý k němu prál:
          Jen dál,
jen kliď se ďáble dál!

Pak přišel roven tanečnici;
ach, luzných ňader jaký vděk,
a ten kratičký živůtek
a nožka jen se zvedající!
Však svatý k němu prál:
          Jen dál,
jen kliď se ďáble dál!

Jak mladá, krásná Musa v krátké
on dostavil se chvíli zas
a jeho zlaté lyry hlas
pěl o věrnosti písně sladké.
Však svatý k němu prál:
          Jen dál,
jen kliď se ďáble dál!

Pak ve hraběnky přestrojení
zas přišel, zuby padlý sníh,
a vášně oheň ve zracích,
a v srdci touhy opojení.
Však svatý k němu prál:
          Jen dál,
jen kliď se ďáble dál!

Tu čert se chopil jiných zbraní.
Když jednou pozdní večer byl,
tu svatý na modlitbách snil,
že vaše vnady vidí paní.
Tu svatý náhle prál:
          Jen dál,
jen ke mně ďáble dál!

A vaše něha, duch váš skvělý,
vše dráždilo jej k smělosti,
a pln šílené radosti:
— Ó pojď jen dále, do mé cely
mne zatratit! on prál,
          jen dál,
jen ke mně ďáble dál!

Poezie

fr:Le Saint