Ottův slovník naučný/Carbonianum edictum
Carbonianum edictum [ka--iktum] ustanovovalo: popírali kdo zákonné nebo testamentární právo dědické nedospělého dítěte zůstavitelova, k pozůstalosti se hlásícího, z toho důvodu, že není dítkem zůstavitelovým, odloží se rozhodnutí sporu o tom až do dospělosti toho dítka, není-li ze stručného vyšetření věci vidno, že tu jde o nárok patrné nespravedlivý. Dítě pokládá se zatím za dědice (missio in bona ex edicto carboniano), a dá-li poručenstvo jeho kauci, že svého času dědictví řádně vydá, odevzdá se mu též správa dědictví a může z důchodů bráti výživné a výchovné. Nedá-li kauce ani dítko, ani jeho odpůrci, zřídí se společný správce pozůstalosti a dítku dávají se z důchodu alimenty jen, je-li nuzné. – Dig. XXXVII, 10. Cod. VI, 17; Bachofen, Pfandrecht I., str. 334.; Leist, Bonorum possessio, II., I. str. 98., II., 2. 341. Čk.

Římské právo v Ottově slovníku naučném