Encyklopedie Britannica 1911/Aleandro, Girolamo
() (1480–1542), italský kardinál, narozen v Mottě u Benátek 13. února 1480. Studoval v Benátkách, kde se seznámil s Erasmem a Aldusem Manutiem a v raném věku byl považován za jednoho z nejučenějších mužů té doby. V roce 1508 odjel na pozvání Ludvíka XII. do Paříže. jako profesor belles lettres, a zastával po určitou dobu místo rektora na univerzitě. Vstoupil do služeb Eberharda, prince biskupa z Liége, a byl tímto prelátem poslán na misi do Říma, kde si ho papež Lev X. ponechal a dal mu (1519) úřad knihovníka Vatikánu. V následujícím roce odešel do Německa, aby byl přítomen jako papežský nuncius při korunovaci Karla V., a byl také přítomen na sněmu ve Wormsu, kde vedl opozici vůči Lutherovi a obhajoval nejextrémnější opatření k potlačení reformátorových doktrín. Jeho chování evokovalo nejostřejší Lutherova odsouzení, ale také se nelíbilo umírněnějším mužům a zejména Erasmovi. Edikt proti reformátorovi, který byl nakonec přijat císařem a sněmem, byl vypracován a navržen Aleandrem. Po skončení sněmu odjel papežský nuncius do Nizozemska, kde zapálil plameny pronásledování, dva antverpští mniši, první mučedníci reformace, byli na jeho popud v Bruselu upáleni. V roce 1523 ho Klement VII., který ho jmenoval arcibiskupem Brindisi a Oria, poslal jako nuncia na dvůr Františka I. Byl zajat spolu s tímto panovníkem v bitvě u Pavie (1525) a byl propuštěn pouze po zaplacení velkého výkupného. Následně byl zaměstnán na různých papežských misích, zejména do Německa, ale byl neúspěšný v bránění německým knížatům v uzavření příměří s reformátory nebo v jakékoli kontrole pokroku nových doktrín. Kardinálem byl jmenován v roce 1536 Pavlem III. (ve stejné době jako Reginald Pole) a zemřel v Římě 1. února 1542.

Aleandro sestavil Lexicon Graeco-Latinum (Paříž, 1512) a napsal latinské verše značné hodnoty vložené do Carmina Illustrium Poetarum Italiorum M. Tuscana. Vatikánská knihovna obsahuje svazek rukopisných dopisů a dalších dokumentů, které napsal v souvislosti se svými různými misemi proti Lutherovi. Použil je Pallavicino ve své Istoria del Concilio Tridentino (i. 23-28), která podává velmi neúplnou zprávu o konferenci ve Wormsu.

Aleandra, který je někdy nazýván „starším“, je třeba odlišit od jeho prasynovce, nazývaného také Girolamo Aleandro (1574–1629). Mladší Aleandro byl velmi významným učencem a napsal Psalmi poenitentiales versibus elegiacis expressi (Trevír, 1593), Gaii, veteris juris consulti Institutionum fragmenta, cum commentario (Benátky, 1600), Explicatio veteris tabulae marmorcae solis effigie symbolisque exculptae (Řím, 1616).

Aleandro, Girolamo