Obětem povinnosti
(Památce důlní katastrofy napsal Fráňa Kučera)

Na poslední šichtu nás přes tři sta sjelo,
přes tři sta havířů jak jedno lidské tělo;
mužové, syni a bratři
a nikdo z nás nevěděl,
zda bílý den spatří —
a šli jste!

Polkla vás černá jáma,
a byla vámi v nitru rozrývána,
abyste pokořili s myslí hrdou,
tu spoustu kamennou
ocelí tvrdou,
abyste vyrvali stříbro skal.
Jak těžkou daň si osud
na vás vzal!

Již pracovali jste, až jiskry z ocele
vám létaly do tváře
a nikdo z vás nevěděl,
že beránky jste obětního oltáře;
— vaše paže práci tvoří
a nad hlavou vám hoří!

Jediný východ, 
kudy jste sjeli do jámy
jediný východ,
pekelná díra do tlamy
obra skal,

ohněm se strašným
nad hlavou vám vzňal.
Z vás, armády černých,
své zemi věrných,
nevyjel ani jediný!

Tak vás smrt přepadla pracující
s kladivem v ruce,
s potokem potu v líci.
Mnozí jste usnuli na věky
pod těžkou, kamennou stěnou,
v duchu se loučíce
s dětmi a ženou.

Mnohému z vás spása
se před očima mihla —
Nikdo neunikl.
Každého smrt stihla!

Tak mlčenliví, jak jste žili,
tak životy své jste položili!
Tři sta devatenáct
vás společné rovy hostí. —

Z vás, armády černých mučedníků,
zbyly jenom kosti —
a nápis na pomníku:
„Obětem povinnosti!“

Poezie