Ottův slovník naučný/Triticum
Triticum [-kum],  a , rostl. rod čeledi trav (Gramineae), má klásky 3- až mnohokvěté, širší plochou do výkrojků vřetenité osy klasové jednotlivě přisedlé, s 2 plevami vejčitými n. kopinatými. Pluchy bývají bezosiné n. z konce osinaté; 3 tyčinky; plody obilky s pluchami nesrostlé, ale v nich někdy těsně uzavřené. Dělí se ve 2 podrody (někde i jako samostatné rody). I. Cereale, . Druhy 1- n. 2leté, pěstované. 
Klásky břichatě naduřené, plevy vejčité n. podlouhlé: T. vulgare Vill., p. , má 4straný, střechovitý klas s osou nerozpadavou, tuhou, klásky 4květé, z nichž 2 n. 3 plodné. Plevy jsou chruplavkovité, břichaté, vejčité, uťaté zoubkovitým hrotem. Obilky nahé vylupují se z pluch. Jest to jedna z nejstarších kulturních rostlin, pěstovaná již v době před Kristem v již. Evropě, Egyptě, Číně. Pochází snad z Mesopotamie, nyní pěstuje se na polích skoro po celém světě v dobrých půdách a mírném podnebí (v létě prům. 14° C), v Norsku až k Drontheimu (64°), v Rusku až k Petrohradu (60°), v Alpách do výše 1100 m, mimo to v celém mírném a subtropickém pásmě Starého a Nového světa. V Evropě jsou to hlavně Uhry, odkudž zvl. do záp. Evropy se vyváží, v Americe Spojené Obce, v Asii Indie. Rozeznává se několik set odrůd, jež dlouholetým šlechtěním byly získány. (Viz v ohledu hospodářském .) Z obilek mele se nejjemnější a nejbělejší mouka na pečivo, dělá se krupice, vyrábí se škrob, řidčeji praží se na slad pro pivovary a lihovary. Suchých stébel (slámy) používá se ke krmení dobytka, jako steliva, k dělání došků a různých pletenin, k výrobě slaměných klobouků a slaměného papíru. 
Na Hané nazývá se . Kvete v červnu. T. turgidum L., p.  n.  celkem podobá se předešl, liší se však plevami od dolejška skoro křídlovitě kýlnatými. 
Seje se jen velmi zřídka u nás, ve Středomoří a Anglii hojněji. Odrůda její jest T. compositum L., p.  n. , s mnohými ještě postranními klasy mimo klas hlavní. T. durum Desf., p.  n. , pěstuje se hlavně v již. Evropě. Má obilky tvrdé, na lomu sklovité. T. spelta L.,  n.  podobá se pšenici ob. Při uzrání osa klasu se rozpadává a obilky zabalené v pluchách i při mlácení zůstávají. Dříve pěstovala se i u nás, nyní jen v již. Evropě. Tento druh známý byl starověkým národům: Egypťanům, Řekům a Římanům. T. dioicum Schrank,  n. , má rozšíření svého pěstování jako předešlá. Všechny předešlé druhy pokládány jsou za odrůdy T. sativum Lam., p. . T. polonicum L., p. , pěstuje se u nás zřídka, více však v již. zemích. T. monococcum L., p. , seje se jen v horských krajinách, zejména ve Francii a Španělsku. Dříve i jinde byla pěstována (podle nálezů z kolových staveb) a zušlechtěna z divoce rostoucí, jihoevropské T. boeoticum Boiss., p. . — II. Agropyrum, . Druhy vytrvalé s oddenkem; klásky nenaduřelé, všechny plodné, s plevami kopinatými n. čárkovitě podlouhlými. T. repens L. (Agrop. rep. R. B.), , roste obecně na suchých úklonech, v křovištích, u cest a jest známým plevelem  () v polích. Oddenek má plazivé výběžky; listy na líci draslavé a roztroušeně chlupaté; stébla až přes 1 m vys.; klásky nejčastěji 5květé, jejichž osa nazpět drsná. T. caninum Gaertn. (Agr. can. Schreb.), , roste v stinných lesích a vlhkých houštinách. Oddenek má bez výběžků, listy na obou stranách drsné, osu klásku huňatou, pluchy s delší osinou hadovitě zprohýbanou. 
Oddenky pýru ob. jsou officinální (radix graminis albi), obsahují cukr, gummu, škrob a j. Používá se z nich při zašlemování prsou a j. nemocech čerstvě vytlačené šťávy n. výtažku a t. zv. pýrového medu (extractum a mellago graminis). Také mohou rozřezanými oddenky krmiti se koně a dobytek, v čas nouze mlíti z nich mouka a vyvářeti syrup, po případě lih. T. rep. jest vydatnou pící a užívá se ho též k upevňování hrází (drn). Vm. 

Triticum