Dětem (Hachenburg)
Všichni jsme dětmi, malinkými
hrajem si s strakatým míčkem
Hned pláčeme s tvářemi zarudlými
hned s rozvitým líčkem
na stříbrný svět
na zelené stráně
na život, vpřed.
Jsme hebké laně
žalující vrány
myslíme, že žijeme
a zatím přijímáme rány.
Všichni jsme dětmi
hrajem si s zeměkoulí
vodníci z matek
jež ústa svá špoulí
a chtějí pít

klid

žít.

Všichni jsme lidmi
to jest, že hmota jsme.
Mlýn času víří
peří nám schne a schne
Drápeme v nocích
po svojich halenkách
již berou nám oči
a ve dne jsme jen v tmách.
Všichni jsme lidé
hrajem o zeměkouli
hazardem, krví
se koule koulí, koulí.
Světélka v noci
po nich vztahujem ruce
my děti, děti
veliké revoluce
chceme se naučit
abychom svobodně mohli
ze země pít

ze země žít

vítězit.

Ha- (Hanuš Hachenburg)

Poezie