Poesie sociální/Milionář slz
Ó žádný zlatý nástroj neladí,
ó věřte, hrdlo mně k pění,
ó věřte, že žádný s hůry kyn
mé struny nezvlní k znění.
Jen otrok, jenž lká, a otrok, jenž štká,
mé písně vzbouzí, syn chátry,
tu plamenný se vzbouzí můj zpěv
pro moje chudé bratry.

Vím, proto též umru předčasně,
a to můj život schvátí,
ký dík mi mohou za všecko
ti chudí lidé dáti?
Ti slzemi platí za slzu,
nemohou jinak — to stačí —
Tak já jsem milionář slz,
za miliony pláči.

Z knihy: Zpěvy z Ghetta. (Květy 1901.)

Poezie