Fanfáry a kadence/Finale
A vítr kvílí dál… U děcka matka sedí,
hned vedle banální kde případ ten se stal,
po stěnách stínové jdou táhlí, šedí…
dech slabý dítěte se těsně z úst mu dral
     a vítr kvílí dál…

Pro matku trpící kde je tu odpovědi?
Snad jitro přinese již matce věčný žal,
ta v prázdno zírá jen… Smrt zatím v stínu šedi,

co vítr šíleně se z hloubi rozesmál,
sem civí s šklebem a skrz okno hledí,
co kosy její stín se na zdi rýsoval –
     a vítr kvílí dál…