Výbor lyriky (Shelley)/Svoboda
Hor v ohni řada odpovídá sobě;
pás pásu vrací echa hromů svých,
druh druha moře budí v bouře zlobě,
kol trůnu zimy chví se ledných štítů sníh,
    když Tyfon v ječící svůj pozoun dých’.

Z jednoho mračna rudý blesk v tom spěje,
a tisíc ostrovů ozáří v mžik,
v rum zdrtí město země, jak se chvěje,
sta lidí potácí se, chví se, hluk a ryk
    jak temný ve hlubinách země vznik’.

Však jasnější jest zrak tvůj nežli blesk;
nad zemětřasu krok tvůj všemohoucí;
ty krotíš moří vztek, tvých očí lesk
oslepí sopky, lampa slunce žhoucí
    jest vedle tvé bludička mroucí.

Z vin, z hor a z mračen bouřlivého ruchu
mhou, vichry, slunce tryská zlatý svit;
od roku k roku a od ducha k duchu,
od města k vsi tvé zoře paprsk lít’ —
Jak stíny jsou otroci, tyrani
v ranního světla zaplání!

Poezie

en:Liberty