Písně mužů/Zpěv bělochů
Tady je číš — z ní pije bílý muž,
když křivda se napravit má;
zde druhá je číš — a na jejím dně
zášť starého světa je zlá.
My vypili číš, tu hořkou, hořkou číš,
jen ssedlinu vylili z ní.
A blažen je svět, jestliže bílý muž
bělošskému zítřku připíjet smí!

Toto je krok — jím kráčí bílý muž,
cizí kraj když očistit jde,
pod nohou kov a nad hlavou blesk,
hlubinu tam i zde.
Tou cestou my šli, vlhkem a v bouř my šli
a hvězdy své viděli plát.
A blažen je svět, když kráčí po něm krok
sevřených bělošských řad.

Takto přísaha zní, když staví bílý muž
v dalekých krajích svůj dům:
„Buď svobodu nám a svobodu pro náš rod —
buď válku tuzemcům!“
My dostáli slovu: naši přísahu znej
pobitých junáků stín!
A blažen je svět, když znova bílý muž
svou přísahu promění v čin!

Poezie

en:A Song of the White Men