Vlastenský slovník historický/Habsburg
Habsburg, dynastie od r. 1526 až do r. 1740 nad korunou Českou panovavší, v potomstvu po přeslici pak co dynastie H-sko-Lotrinská dosavad panující, jest původu švýcarského a má jmeno své od hradu H-u v kantonu Aargauském. Za praotce jejího se pokládá Ethiko vévoda Alemanský, který v VII. století žil. První člen této rodiny, jehož jmeno s dějinami českými se stýká, jest hrabě  H-ský, děd císaře Rudolfa I., podepsaný co svědek na dvou listinách císaře Fridricha II., králi Českému Přemyslu Otakarovi I. a bratra jeho Vladislavovi daných. První H-ský panovník v Čechách byl  I., syn císaře Albrechta I. a vnuk císaře  I., vítěze nad Přemyslem Otakarem II., zvolený po smrti posledního Přemyslovce Václava III. Po jeho brzké smrti nepodařilo se sice bratru jeho Fridrichovi dosíci trůnu českého, ale H-ové v Rakousích panující nepřestali míti po celé století časté a blízké styky s Čechami. Konečně  Rakouský, zeť císaře Sigmunda a nástupce jeho na trůnu císařském co Albrecht II., stal se po smrti tchána svého králem Uherským a Českým, jsa v Čechách druhým panovníkem svého rodu. On byl první, jenž pod žezlem svým spojil dosavadní hlavní části mocnářství Rakouského, t. koruny Českou a Uherskou a dědičné země Rakouské. Ale když pohrobní syn jeho Ladislav zemřel v mladosti bez dědiců, Uhry a Čechy zvolily si opět zvláštní panovníky. Teprv r. 1526 zvolením arciknížete Rakouského  za krále Českého a Uherského jsou opět všecky tyto země pod jedním panovníkem spojeny a vznik dán říši Rakouské. V té panovali pak H-ové v mužském kmeni až do jeho vymření císařem Karlem VI. roku 1740. Ten však známou pragmatickou sankcí pojistil nástupnictví dceři své , která sňatkem s  dala vznik novému panovnickému domu .