Moderní básníci francouzští/Mroucí gladiator
Hle, marná hříčka římské zuřivosti,
zde hrdý gladiator mroucí padá,
v areny písek tiše zmdlené kosti
svým zrazen mečem skládá.

I sbírá v posled všecku sílu svoji
a sklání se a na ruku se vzpírá,
ví o své smrti, však ji deptá v boji,
svým vrahem zhrdaje on zmírá.

Umdlévá zvolna a svou hlavu kloní,
umdlévá zvolna, krev svou v sporém toku
zří prchat bez bázně, hle, jak se roní
a volně kape z jeho boku,

Smrt bledá nad jeho se čelem zjeví,
on umře, nezalká však vzdechy, slovy,
on umře, slyší pokřik, potlesk, řevy,
jež v úděl jsou teď vítězovi.

To slyší lhostejně — co víc by cítil?
Laur cirku věru nemá ceny žádné.
Chtít darovat mu život bez msty, vznítil
bys jeho pohrdání chladné.

On jinde v dáli myšlenkou svou těká,
na otce svého myslí pod let tíží,
zří Dunaj, chatu, žena jak ho čeká,
na děti svoje v duchu shlíží.

U nohou matky vidí syny svoje
a umírá zde — nelze přijít k slovu,
na cizí půdě cedí krve zdroje
jen pro zábavu Římanovu.

Tak člověka uráží člověk. Hlavu
juž vzhůru, barbaři, sem rychle spějte!
Smrt synů padlých Říma pro zábavu,
vy, děti severu, mstít dbejte!

Poezie

fr:Le Gladiateur mourant