Klíč/XXVI
Za podzimního odpoledne, zasmušilejšího nad jiné svými mlhami, vystupoval pán vily Dobré naděje z pražského vlaku. Bylo to zjištěno svědectvím zřízenců železničních. Byl veselý, tvrdil kterýsi ze svědků. Hvízdal si. Zjistilo se odjinud, že měl k tomu příčinu; jistá spekulace, odvážná celkem vzato, se vydařila nad očekávání znamenitě.

Pán vily Dobré naděje odcházel směrem k svému sídlu. Tam, kde se dělí cesty (silnice a polní stezka), potkal kočího z panského dvora, který slezl s vozu a hledal něco na zemi.

„Ztratil jste něco?“ tázal se. —

„Peníze.“

„Mnoho?“

„Zlatku.“

Pán se usmál, vytáhl peněženku a podal kočímu dvě zlatky.

„Jeďte!“

Kočí byl zaražen; něco podobného bylo o pánu vily neslýcháno. Ne že by byl mamonář; ale vyčítal by si dobrý čin. — Kočí rozpačitě děkoval. — Pán se odvrátil a opakoval svůj příkaz —

Kočí uposlechl.

Práskl bičem a jel do panského dvora.

Když urazil kus cesty, napadlo ho ohlédnouti se.

Bylo mu divné, že pán vily jde neobvyklou cestou, po polní stezce. Viděl ho, jak zachází do mlhy. V kraji bylo pusto a už se šeřilo.

Na otázku, potkal-li někoho cestou, odpověděl kočí záporně.

Pak se nepřihlásil už nikdo, kdo by byl viděl pána vily Dobré naděje živého.

Ráno příštího dne bylo kupodivu jasno. Když mlhy opadaly, našli lidé jdoucí do práce na stezce, jež vede k vrátkům zahrady vily, mrtvolu. Poznali mrtvolu pána vily. Byla už studená a ležela v tratolišti krve. Co bylo podivné, že ztuhlá pravice třímala revolver, jenž nepoznán jako revolver jeho. Vypálena z něho jediná rána. Byla to rána, která ho usmrtila? Vložil vrah revolver do ruky zavražděného, aby zmátl spravedlnost? Tuhé sevření mluvilo proti této hypotéze.

Výraz tváře mrtvého překvapoval; jeho strhané rysy ještě mluvily o nenávisti, jež byla jeho posledním citem.

Ještě několik věcí nevysvětleno. Nedaleko mrtvoly, na sousedním poli dvacet třicet kroků odtud, našel se jiný revolver. I z něho střeleno pouze jednou. Mrtvola nebyla oloupena, ač u ní nalezeny značné obnosy. A bezprostředně u zavražděného — tak naznačena úhrnem od lidu situace poněkud nejasná — nalezen malý, titěrný klíč.

1901 — 1907