Bajky Lafonténovy/Vlk pastýřem
Hladový vlk dlouho už nemohl ulovit ovci v okolí; všude jej znali, a každý se mu vyhýbal. „Co nejde násilím, dokážu snad lstí,“ myslil si starý chytrák a umínil si přestrojit se za pastýře. Opatřil si tedy oblek pastýřský, přinesl si z lesa hůl a přes rameno zavěsil si polnici. Tak přestrojen doufal, že zdaří se mu jeho úmysl. Zticha přiblížil se ku stádu ovcí, při kterém skutečný pastýř po poledni dřímal; také věrný jeho pes hověl si ve spánku, i stádo odpočívalo. To bylo starému nenasytovi vhod. Ale na tom neměl dosti; aby ovce tím jistěji přilákal za sebou do lesa, jal se hlas pastýřův nápodobiti. Ale dal si! Sotva tlamu otevřel, nezazněl z ní hlas pastýřův, nýbrž drsný řev vlčí, jehož ozvěna odrážela se v lese. Pastýř, pes i ovce strašlivým tím zvukem probudili se, a vlk hleděl nyní útěkem se spasit. Ale i to se mu nepovedlo. V zakuklení svém se zapletl, že mu nebylo možno utéci, i musel pastýři a psu jeho vzdáti se na milost i nemilost.

fr:Le Loup devenu Berger
it:Favole (La Fontaine)/Libro terzo/III - Il Lupo pastore