Ottův slovník naučný/Ladička
Ladička (franc. ) jest přístroj, jímž kontroluje se správnost ladění. Zhotovuje se obyčejně ve formě vynalezené r. 1711 Johnem Shorem jako ocelová vidlice, vybíhající na spojené části v držadlo. L. tato má vlastnost zvonů, že vydává totiž tón, s nímž ozývají se jen nejvyšší svrchní tóny. Udeří-li se oběma nespojenými konci l-ky, ozve se tudíž jednoduchý tón, od zavedení ladění normálního aʹ s 870 kmity za vteřinu. Pouze v Anglii používá se l-ček vydávajících tón c².