Z české chaloupky/Jest žeň!
Jest žeň, srp řinčí, kosa, hrabice,
klesají klasy žitka, pšenice
a ostny chrastí ječmene,
ovísek běla se, dojde také naň,
skosí jej sekáčů neúprosná zbraň —
i proso lehne zpožděné.
        Jest žeň!

Jest žeň a plno práce na poli,
kraj hovorem a zpěvem hlaholí,
jak zář jen vzplane sluníčka —
a rolník bohat i dělník jásá chůd,
bědy hned mizí všem s tváří, strast a trud,
vždyť Pán Bůh dal zas chlebíčka!
        Jest žeň!

Jest žeň, koníci bujní spřežení,
loudaví volci parnem umdlení
v stodoly vozí mandele,
v záděně za snopem s vozu lítá snop,
za vrstvou vrstva se zdvihá v patra strop
a vše jde rázem, vesele.
        Jest žeň!

Jest žeň, jdou na sběr chudé rodiny,
jsou celé hloučky jich, ni jediný
člen z nich, ni dítě neschází,
klásky si v kytice zdobné rovnají,
štědrost a lásku hle všude po kraji
žehnání nebes provází! —
        Jest žeň!