Vlastenský slovník historický/Johanité
Johanité, řád rytířský, založený po dobytí Palestiny od prvních křižáků v Jerusalemě při starším špitále tamějším od Petra Gerarda a r. 1113 od papeže Paschala II. potvrzený, měl za prvotní účel svůj opatrování nemocných, a teprv později přijal za svou povinnost také stálý boj proti nevěřícím. Do Čech uveden byl tento řád roku 1159 od krále Vladislava, který jej byl v Jerusalemě poznal a za hradbami Menšího města Pražského založil chrám Panny Marie „pod Řetězem“, a při něm konvent i špitál pro j-ty, jichž hlavní péče měla býti o chudé a nemocné. Roku 1243 založil pan Bavor ze Strakonic velkopřevorství j-tů v Čechách, vystavěv v Strakonicích při zámeckém kostele sv. Prokopa konvent, kdež velicí převorové čeští své sídlo měli. R. 1303 obdržel duchovní převor konventu Pražského od papeže Bonifacia III. právo nosit berlu a infuli. Řád vždy více rozkvétal v Čechách, a po zrušení templářů dostaly se mu téměř všecky jejich statky dle ustanovení koncilia Vienského r. 1312. Roku 1420 zpustošen jest dům j-tů na Malé Straně, tak že konvent přeložen do Strakonic a s tamějším konventem se spojil. Teprv po utišení bouří husitských obnoven jest konvent Pražský, ale r. 1502 chrám i dům velice utrpěl ohněm. Nynější svou podobu obdržel konvent od velikého převora Ferdinanda Leopolda hraběte Dubského († 1721), o řád velice zasloužilého.