Tak pravil Jindřich
Jindřich , literární a divadelní referent „Českého Slova“, ve svém sobotním přehledném článku o repertoiru Národního divadla napsal mezi jiným: „Pravda, program státní činohry nemohl předvídat, že přijde Scheinpflugová s „Houpačkou“ a Medek s „Jiřím Poděbradským“, oba na prospěch původního repertoiru českého.“

Narážka tato je průhledná jak Vodákův černý knír, je vodákovsky neobyčejné vlídná jak ke správě divadla, tak k českému autorovi, a i když klesne nepaměti do propasti naší divadelní historie, budiž její přívětivost vděčně zaznamenána.

Nevím, co bylo všecko s „Houpačkou“. Pokud běží o mne, je nutno však říci aspoň toto: „“ byl oznamován v listech a v revuích aspoň . Hotový rukopis hry dostala činohra N. D. koncem léta 1933, tedy . Činohra hru také připravovala a studovala. 

Od té chvíle, kdy jste ráčil dobrotivě sděliti české veřejností, že můj „Jiří Poděbradský“ svůj čas na scéně Národního divadla „“, řekl jsem si — ač jsem nikdy před tím nereagoval na nevlídné posudky svých prací — že . Vím, jsou mnozí Vámi trestaní literáti toho mínění, že „mlčeti je zlato“. Nejsem ani pro zlato, ani pro stříbro, ale vážím si 

Máte, pane, o českou literaturu i o české divadlo nesmírné zásluhy.  Mnozí lidé a ještě více mnohé lidičky se Vás báli, říkajíc: Svatý pokoj od něho — toť nadevše.  Nemohu za to, že se cítím být člověkem nové doby — i když nejsem „nadrealista“ — a že se mi nelíbí ani dost málo  a někdy i  mívali tu čest, že jste je ráčil , jak to slušelo Vaší profesi. Dnes mám však pocit, že tyto blahé pro Vás doby  Svět chce své ano i své ne.

Nedivím se Vám, že se Vám tak málo líbil „Jiří Poděbradský“. Byl to moudrý panovník a pokud jsem jeho život probádal, nemohu říci, že by se mu byla líbila „“. O jeho střízlivém bytí, o jeho ostražitosti a diplomatické úzkostlivosti napsati hru — věru, těžký úkol! Snad jsem ho nezmohl, jediný z českých literátů a dramatiků, který se o to pokusil. Zde se nešermuje, zde se netančí kankán — . Dobře! Vy však jediný ze všech referentů, kteří vesměs psali o hře vážně, třeba s výhradami, třeba s přísnými výtkami, jste napsal, že Jiří „“. Bůh a bývalá realistická strana s Vámi! Kritik má býti spravedlivý. Stane se, že je někdy i nespravedlivý. Ale je . Vodáče, co jste však Vy? „Anděl kapitální“? Zeptejte se v Melantrichu — máte to blízko — J. Durycha. Že se ti, „České Slovo“, ještě chce toho „jv“?