A porta inferi/Pianissimo
Stín domů dlouze na zem pad’!
Dívá se měsíc do zahrad…

A jako sněžná lavina,
leskne se vodní hladina!

Řek zasmušilém na kraji
vrby jen sebou kývají.

Pojď, duše moje, tiše jen!
Kraj celý už je zasněžen!

Na lásku, zlobu, ctnost a hřích,
ten drobný, stálý padá sníh!

Pojď, duše, v dálky toužící,
pojď k bělostnému měsíci!

Pojď tiše, zvolna, výš’ a výš’!
Tam nádherná je, čistá říš’!

Pojď, nikdo nás teď nestřeží!
— Sníh stopy naše zasněží! —