Ottův slovník naučný/Zenith
Zenith (arab.), čes. , jest bod zdánlivé nebeské polokoule ležící kolmo nad hlavou pozorovatelovou čili průsečík kolmice se stanoviska pozorovatelova vztyčeně s polokoulí nebeskou a nejvyšší bod polokoule nebeské vůbec. Každý pozorovatel má tedy z. svůj. Průsečík oné kolmice s nebeskou polokoulí druhou a přímo proti z-u ležící slove  č. . Z. a nadír jsou póly obzoru (horizontu), jehož každý bod je stejně vzdálen od z-u i nadiru. —  nějaké hvězdy jest menší oblouk hlavního kruhu vedeného na kouli nebeské z-em, nadirem a hvězdou, omezený z-em a hvězdou. Zenithová vzdálenost zvětšená a výšce hvězdy nad obzorem rovná se 90°. (Srv. .)

Astronomie v Ottově slovníku naučném
Arabské výrazy v Ottově slovníku naučném