Odpověď Rudolfu Medkovi
1. Píšeš mi v Národních Listech, že v projevu spisovatelů, který jsem spolu podepsal, nebylo zmínky, že němečtí studenti násilím obsadili Karolinum. Jakpak ne! Je tam výslovně řečeno, že universitní spor byl rozjitřen německými nacionály a pak zneužit k demonstracím proti židům a emigrantům, kteří neobsadili násilím žádné Karolinum, a k vytloukání kaváren, divadel, rozhlasu a výkladních skříní, ve kterých, pokud známo, nebyly chovány žádné universitní insignie. O těchto demonstracích mluvil projev spisovatelů.

2. Píšeš, že u nás před roky patnácti byl vydán jakýsi zákon, že po patnáct let nikdo toho zákona nedbal. A během těch patnácti (správně čtrnácti) let byli, jak známo, po dvanáct let ve vládě pánové z dnešní národní oposice. Volej je, pěkně prosím, k odpovědnosti, proč se už tehdy nestarali o splnění tohoto zákona. Bylo k tomu dost času a času vhodnějšího než je rok 1934, nebezpečný jako sud prachu.

3. Píšeš, že nechtěl bys vidět »obraz, kdy Karel Čapek, S. K. Neumann a A. M. Tilschová, spolu s Jindřichem Vodákem a Vítězslavem Nezvalem cvičí klencáky v nějakém koncentračním táboře«. Prosí se o bližší vysvětlení. Je tím snad vyjádřena obava (u vysokého čs. důstojníka zarážející), že Československo bude přivtěleno k Třetí říši a ovládáno S. S. a S. A. lidmi? Koncentrační tábory nejsou přece československá, nýbrž říšskoněmecká instituce, že ano? Nerad bych totiž Tvůj výrok vykládal v ten smysl, že jím je českému národu přisuzována touha zavírat české spisovatele do koncentračních táborů a cvičit je v klencácích jako pruský feldvebl; takovou hrubou urážku, Rudolfe Medku, nemůže přece český spisovatel o českém národě napsat. Na příklad S. K. Neumann je vážně churav, A. M. Tilschová je žena, Jindřich Vodák je starý muž. Kohopak to, prosím Tě, obviňuješ z nelidského úmyslu, že je chce poslat cvičit klencáky? Nic platno, Rudolfe Medku, ten výrok o koncentračních táborech bude nutno vysvětlit blíž a hodně jasně.