V přírodě/LXXVII.
Od ranní hory slunce vstává,
paprsky letí do kraje,
a na stromech se rosa třese,
a všecky barvy zahraje.

A rosa jako z diamantů,
ty lesy v zlatém oděvu,
a každý strom a každý lístek
pln blaha a pln úsměvu.

A každá krůpěj jako oko,
a les pln teplých pohledů,
ba zdá se mi, že jimi lesu
až v duši patřit dovedu.

Ba zdá se mi, že slzy vidím,
v nichž les má píseň počatou —
mněť každá slza kusem básně
a s slzou každý poetou.