Ottův slovník naučný/Abgar
Abgar neb  (Veliký muž), obecné příjmení edesských knížat říše osrhoënské v Mesopotamii, zbytku to království syrského. Z těchto knížat pověstný jest zvláště  (Černý), jenž prý s Kristem si dopisoval, chtěje od něho dosíci uzdravení své nemociDomnělé tyto dopisy v archivu edesském našel a ve svých církevních dějinách uveřejnil (I. k. 13) biskup césarejský Eusébios a děje pisec armenský Mojžíš z Chorone (v V. stol.) a vložil je též do svých dějin. Ač někteří učenci (Tillemont: Memoires pour servire à l'hist. eccl.; Welte: Tüb. Quartsch 1872, Cave a j.) pravosti těchto listů chtěli hájiti, přece jich církev nikdy za pravé neuznala. – , poslední z Abagarů a potomek předešlého, byl křesťanem a důvěrným přítelem gnostika Bardesama, ač s ním bludů jeho nesdílel. R. 216 po Kr. byl od Caracally sesazen a Edessa prohlášena za osadu římskou. Jrk.

Dějiny v Ottově slovníku naučném