Ottův slovník naučný/Albini
Albini , fysiolog a anatom ital., * 1823 v Miláně. Studoval v Pavii vědy lékařské, avšak r. 1848 vstoupil jako prostý vojín do dragonského pluku lombardského, v němž bojoval pod velením gen. Griffiniho. Po přemožení Karla Alberta a pádu Benátek odebral se do Vídně a dosáhnuv hodnosti doktorské jmenován assistentem prof. Brücka při stolici fysiologie. R. 1855 podnikl vědeckou cestu po universitách něm., načež přijal stolici fysiologie v Krakově, kdež pobyl v l. 1857–59. Když však r. 1859 Lombardie Rakouskem byla vydána, spěchal A. do vlasti své a zaujal professuru věd přírodních na lyceu v Casal-Montferratě a za krátko stolici fysiologie na universitě parmské a r. 1860 na neapolské. A. náleží mezi nejznamenitější současné fysiology italské. Vydal mnoho prací svědčících o přísném a všestranném pozorování. Též přeložil některé cizojazyčné spisy fysiologické na jazyk italský. V době nejnovější obrátil pozornost svou ku praktické okulistice a vynikl i v oboru tomto cennými pracemi. Z četných prací jeho buďtež jmenovány: Guida allo studio della fisiologia normale e sperimentale (Neap. 1870, 2. vyd. 1878); Alcune considerazioni sullafistola intestinale (t. 1870); Appendice alle considerazioni sulla fistola intestinale (t. 1871); Sulla transfusione del sangue (1872); Sulla secrezione dell' orina (1873); Continuazione sulla secrezione dell' orina (1874); Ricerehe sulla forza di secrezione del rene (1874); Una reazione comune all'albumina ed alla mucina (1876); Nuova classifica dei tessuti (ve spolku se Zawiethalem 1874); Sulla vitalitá dei nervi disseccati rapidumente (1875); Conservazione delle forme elementari organiche pel raido disseccamento (1878); Struttura e funzione dell'umor vitreo (1878).

Albini