Skřivánčí písně/Koníček
Jaký to koníček, třeba vraný,
když není osedlán, okovaný! —

Honem se, kováři, k dílu mějte
a toho koně nám okovejte.

Kovář se postavil za kovadlo,
přikoval koníčka na houpadlo.

Přikoval, zakoval nohy obě
na pravo, na levo, po dvou k sobě.

Potom ho osedlal sedlář hebce,
sedí se na něm jak na kolébce.

A teď tě, bratříčku, posadíme,
v daleké kraje se vypravíme.

Já sednu, bratříčku, podle tebe,
budem se houpati až do nebe.

Za hory, za lesy, bystré vody,
s větrem se rozletíš o závody.

A potom pozvolna, zlehka, tiše
koník tě donese do snů říše.

Tam na tom nejlepším světa koni
nikdo tě, bratříčku, nedohoní!