Výbor z písní a ballad/Dávno již
Jak, — staré lásky zapomnít,
   kde druhu druh stál blíž? —
jak, — staré lásky zapomnít,
   snad, že to dávno již?

   Tak dávno, brachu můj,
      tak dávno již, —
   však srdečně si připijem
      na »dávno již«!

My květy spolu trhali
   přes mnohý dol a výš;
a šli jsme cestou trnitou
   tak dávno již.

My šplouchali se v potoce,
   zda ještě o tom víš?
pak loučila nás mořská hloub
   tak dávno již. 

Zde ruka, věrný příteli,
   a k mému srdci blíž!
tak hlubý doušek nepili
   jsme dávno již!

Ty jistě do dna dopiješ
   a já svou do dna číš:
buď zdrávo vše, jak bývalo
   tak dávno již!

   Tak dávno, brachu můj,
      tak dávno již, —
   však srdečně si připijem
      na — »Dávno již«!