Moderní básníci francouzští/Terciny
Ó Bože můj, ty ranil jsi mne láskou
a rána ta se živa posud třese,
ó Bože můj, ty ranil jsi mne láskou.

Ó Bože můj, mne strach před tebou ranil
a rána moje posud živa křičí,
ó Bože můj, mne strach před tebou ranil,

Já, Bože, poznal, jak zde vše jest podlé,
v mém srdci tvá se zakotvila sláva,
já, Bože, poznal, jak zde vše jest podlé.

Ó vnoř mou duši v proudy svého vína,
mé roztav žití na chléb svého stolu,
ó vnoř mou duši v proudy svého vína!

Ó vem krev moji, kterou neprolil jsem!
i moje tělo nehodné tvé muky,
ó vem krev moji, kterou neprolil jsem!

Ó vem mé čelo, můž’ se pouze rdíti,
za podnožku pro svaté nohy svoje,
vem čelo mé, jež můž’ se pouze rdíti!

Ó viz mé ruce, jež neznají práce.
Za žhavé uhlí a kadidlo vzácné
vem ruce moje, jež neznají práce!

Viz moje srdce, nadarmo jež tlouklo.
By třáslo se na trnech Kalvarie,
mé vezmi srdce, nadarmo jež tlouklo!

Viz moje nohy, frivolní ty chodce,
by běžely za milostí tvou svatou,
mé vezmi nohy, frivolní ty chodce!

Ó slyš můj hlas, jest posupný a lživý,
ó slyš jej, ku lítosti svaté výtkám,
jak hlas můj hlučí posupný a lživý!

Ó viz mé oči, zářící jen k hříchu,
by zhasly v slzách modlitby a pláče,
mé vezmi oči zářící jen k hříchu!

Ach, Bože oběti a Bože smíru,
jak bezdná studna nevděku je mého,
ach, Bože oběti a Bože smíru!

Ty Bože svatosti, ty Bože hrůzy,
ó jak jest děsná propast mojí viny,
ty Bože svatosti, ty Bože hrůzy!

Ty Bože klidu, radosti a štěstí,
mou všecku bázeň i mou nevědomost
ty Bože klidu, radosti a štěstí,

Ty všecko znáš to, všecko a víš nejlíp,
jak malý, bídný jsem své ve chudobě,
ty všecko znáš to a ty víš to nejlíp;

Však, co mám, vše, můj Bože, dávám tobě.

Poezie

fr:« Ô mon Dieu, vous m’avez blessé d’amour »