Píseň vzdoruje noci/Don Quijote
Zas znovu obléci svou zrezivělou zbroj
a osla osedlat k své bludné pouti světem.
A znova vrhnout se v prohraný dávno boj,
s jizvami na prsou, jak s drahým amuletem.

Zas znovu přivonět k bílému prachu cest,
co krví prosákl, která ti teče z hrudi.
A znova oslepen pobledlým smíchem hvězd
pokoušet dobrý sen, z něhož se neprobudíš.

A zámky větrné rozbíjet končířem
a v krčmách ztemnělých se zpíjet trpkým vínem
a v tichých úvozech, tichých až k nevíře,
šermovat šíleně s pomalým božím mlýnem.

30. IX. 39