Ottův slovník naučný/Abauzit
Abauzit  (* 1679 – † 1767), franc. spisov. všestranný, zvláště theologický. Nar. v Uzès v Languedoku, ztratil již v druhém roce svého otce, původu prý arabského. Po zrušení ediktu nantesského 1685 odebrala se s ním matka do Ženevy, kdež A. obíral se zvláště jazyky, vědami přírodními, mathematikou a theologií. R. 1698 cestoval Hollandskem, kdež se seznámil s Baylem,Jurienem, St.Fvremondem a Basnagem, v Anglii pak spřátelil se s Newtonem, který v něm shledal předního hlasatele svých výzkumův a učinil jej rozsudím ve sporu svém s Leibnitzem. Od roku 1715 účastnil se A. překladu Písma sv. do franc. Roku 1723 odmítl professuru filosofie na akademii ženevské, r. 1727 přijal místo bezplatného bibliotekáře, kterýž úřad až do své smrti zastával. A. byl ducha bystrého, potřeb měl málo. studoval velmi mnoho a měl účastenství téměř ve všem duševním ruchu své doby. Napsal několik pojednání, z nichž 8 vydáno bylo r. 1770 v Ženevě; souborné vydání vyšlo 1773 v Londýně. Jsou tu články theologické, historické, archaeologické, filologické, kritické a přírodovědecké. Zvláště důležita jest jeho studie o Zjevení sv. Jana, v níž dovozuje, že záhadné dílo toto vztahuje se k Neronovi a k válce židovské. Rukopisnou pozůstalost jeho spálili dědicové, kteří byli katolíci. Srv. Senebier, Histoire litt. de Genève, sv. III. str. 63–83.

Francouzi v Ottově slovníku naučném