Ottův slovník naučný/Neptunus
Neptunus, starořímský bůh vodstva vůbec a moře zvláště, převzal záhy funkce řeckého Poseidóna. O původním kultu svědčí starobylá slavnost Neptunalií, konaná po Lucariích dne 23. čce; o ní stavěny besídky (,  řeckých Karnejí), v nichž rolníci doprošovali se boha o vláhu. Chotí jeho byla Salacia, později ztotožněná s Amfitritou. První zmínka o řeckém kultu Poseidóna v Římě činí se o lektisterniu r. 399 př. Kr. R. 206 př. Kr. zřízena N-novi svatyně v okolí cirku Flaminiova; značnější byl chrám N-nův postavený od Agrippy v poli Martově. N-novi jako Martovi platila trofaia vítězství námořních. V císařské době o Neptunaliích konány naumachie. Ostatně viz . klk.

Římská mytologie v Ottově slovníku naučném