Bajky Lafonténovy/Moc bajky
Slavné kdysi Atheny, řecká říše, octly se v nebezpečí hrozivém, však národ byl tenkrát už marnivý a ochablý. To vida řečník jakýsi jal se mluviti k lidu, snažil se hnouti srdcem jeho, řečnil vroucně o blahu obecném a hřímal do duše zmalátnělého národa. Však lid jej neposlouchal, nikým nepohnula rázná jeho slova; všichni hleděli v jinou stranu, dětské zápasy je více bavily.

Tu počal řečník vypravovati: „Bohyně Ceres (Živena) vydala se kdysi na cestu s ouhořem a vlaštovkou. Přišli k řece, která dalšímu jich pochodu meze kladla. Ouhoř přeplul, vlaštovka přeletěla na druhou stranu.“

Tu se řečník zamlčel, shromáždění ale volalo plným hlasem: „A co učinila Ceres?“

„Co učinila? Zahořela náhle hněvem proti vám. Jakže, dětské povídky zajímají ducha národa její? A nebezpečí, jež mu záhubou hrozí, národ ten si nevšímá? Co nepřátelský král Filip podniká, to si nežádáte věděti?“

Touto výčitkou shromáždění zahanbeno procitlo ze své netečnosti a napnutě naslouchalo slovům řečníkovým. To spůsobila povídka.

fr:Le pouvoir des Fables
it:Favole (La Fontaine)/Libro ottavo/IV - La virtù delle Favole