Poesie francouzská nové doby/Intimní odeletta
Tvá cudnost když se uvolňuje
všech pasů s uzly, jež mne trápí,
a s boků k nohoum sestupuje
a v chvění růžové tě stápí;

Když podáš se lstí přemožena
mým rtům, na kterých peklo vzplálo,
se opájíš, že’s zatracena,
a naříkáš si, že tak málo,

V tvém hrdle, které v rozhárání
se dme po objímání lačné,
své drsné, duté cukrování
když hrdlička rozkoše začne;

Víš, duše moje, co tu cítím
v té chvíli, kdy je všecko marné,
když pouze vím jen, že se řítím
v noc, v božské peklo vášně žárné;

Já sním — ó cudnost laškující
té lásky naší neskonalé! —
jak políbil jsem na ulici
tvé v rukavičkách prsty malé!

Poezie