Ottův slovník naučný/Aestiové
Aestiové neb  byli dle Tacita (Germ. 45.) národ usedlý v nejvýchodnějších končinách Germanie při Baltickém moři, zevnějškem a zvyky Germanům, ale jazykem více prý Britannům podobný. Naproti zvyku ostatních Germanů zabývali se pilně orbou a sbírali jantar, který z krajin jejich do Italie se dovážel. Zbraní železných neznali, užívajíce místo nich nejvíce jen kyje. Vzývali matku bohů a nosili obrazy divokých kanců za amulety na ochranu před nepřátely. Tato zpráva Tacitova, která Ae-ie za Germany vydává, ukazuje však v celém popise, že jest tu činiti s kmenem původu jiného, ne germanského. Jsou to nejspíše staří Prusové, kmen slovanskolitevský, jejichž jméno v 2. polovici X. stol. na zanikající název Ae-iů nastupuje. Jsouce poddáni Germanům a obývajíce společně s nimi, snadno se jim oděvem i snad jazykem — přijetím mnohých slov — mohli podobati. Ale okolnosti, že Ae. byli národem rolnickým a hospodářským, kdežto Germané se vyhýbali orbě odkazujíce ji otrokům, dále že neužívali ani zbraní kovových, jejich obyčeje náboženské a posléze zpráva Tacitova, že jazyk jejich byl od germanského rozdílný, nasvědčují tomu, že Ae. byli národem od Gotů a Svévů zcela různorodým, nejspíše pruskolitevským. Šafařík: Slovanské starožitnosti, II. vyd. str. 491–509.

Hesla v Ottově slovníku naučném