Ottův slovník naučný/Piombino
Piombino  [pjom-], přístavní  v it. prov. Pisa a kraji Volterra, na již. konci poloostr. Populonia, který uzavírá na sz.  P., naproti ostrovu Elbě při moři Tyrrhenském, pod vrchem Massoncello (286 m) na železn. trati Campiglia-P., má 4595 obyv., staré hradby s věžemi, trosky zámku, který náležel arcibiskupům pisským, železnou huť, továrnu na plech a olej a malý přístav, který jest ve pravidelném parníkovém spojení s ostr. Elbou a jehož lodní ruch činí 1500 lodí se 103.623 t. P. bývalo hlavním městem samostatného , které příslušelo k Pise, r. 1399 darováno s Elbou Gherardu Appianovi, r. 1594 přešlo na rodinu Ludovisi a od ní na rod Boncompagni. R. 1801 přivtěleno k Francii, r. 1805 dáno lénem Napoleonově sestře Elise, r. 1815 připadlo k Toskáně a s ni r. 1860 k Italii. Tšr.

Sídla v Itálii v Ottově slovníku naučném