Moderní básníci francouzští/Kamení
Zřím — v oku divné zamlžení —
na kámen, jenž mi v cestě vadí,
jej zvednu, jej má ruka hladí,
a roste moje překvapení.

Já cítím, kamenů těch žití
jest Bytosti též částkou zjevnou,
vesmíru tvoří postať pevnou,
ve hloubi nitra ač jim dlíti.

Tam beze snů spí spánek dlouhý,
myšlénky vzruch jim každý cizí,
a neznají ni pohyb mízy
a lásky neznají ni touhy.

Mně líto jich, na žití prahu
jak leží tady bez života
co neplodná a chmurná hmota,
víc nemají než svoji váhu.

A sním, když uhasnou juž zraky,
a maso shnije, rakev puká,
a smutek setře jiná ruka,
tak, mrtví, vypadáte taky!

Poezie