Kytice, uvitá ke cti ss. apoštolů na úpatí moravské „Květnice“/38.
Svatopluk aj! k svému vítá dvoru
    Bořivoje vzácnou na hospodu,
    Slovanskou by s ním se pro svobodu
Spolčil proti sousedů zlých vzdoru.

Když však po přátelském po hovoru
    Pozval druha k polednímu hodu,
    Stejného ač s ním byl rodu,
Prostřít dal mu půdy na prostoru.

Bořivoje stud a bol hruď hryže,
    Že tak znectěn společníkem rodným,
Křesťanský však vážně dí mu kníže:

„Neníť pohan, byť byl králem, hodným
    Stejného dřív s námi stolování,
Leč se Kristu, jako Bohu sklání!“ —