Z domova/Bělohradské zvony
Bělohradské zvony znají pěkně hráti,
poslouchají vždycky v nebi všichni svatí.

„Hrubý“ i ti menší lahodně se pojí -
což jsem já je slýchal zž v kolébce svojí.

Na kolébce chudé, s malovaným květem,
matička když s nimi pěla nad dítětem.

Když jsem z domu kráčel přes vrchy a hony,
do dáli jsem slyšel známé naše zvony.

Potom cestou žitím stále vála ke mně
píseň zvonů našich tajemně a jemně.

V jesenních teď mlhách když se zemdlen chvěji,
slyším zvony naše stále hlasitěji.

Nad pahrbky s kříži k modrým znějí výším - -
bělohradské zvony, slyším vás, ó slyším!

(1906)