Ottův slovník naučný/Pinakl
Pinakl (franc. pinacle, lat. pinnaculum), , zvláště v architektuře gotické a při dekoraci; neprolamovaná, jehlancová střecha nad baldachinem v pozdějším slohu romanském. S počátku málo p-u užíváno ve stavitelství, teprv od XII. stol. se rozšířil a budován v rohu věží tak, že sám představoval malou věž; někdy, jako na bočné façadě kathedrály remešské, býval zdoben výklenky a sochami v nich. Čím dále nabýval forem vzdušnějších a lehčích a stával se motivem ornamentním.

Architektura v Ottově slovníku naučném