Slezské pohádky a pověsti/Zázračná Panna Maria ve Frýdku
Z krajů dalekých a blízkých přicházejí na dni mariánské do Frýdku houfně processí zbožných poutníků, aby vykonali modlitbu před sochou zázračné Panny Marie ve chrámě poutnickém.

O této soše vypravuje se, že dělníci kopajíce jednou na pahorku u Frýdku hlínu, nalezli v zemi kamennou sochu Panny Marie. I přenesli tuto sochu do kostela farního. Avšak jaký div! Socha přes noc z farního kostela zmizela a byla na druhý den opět nalezena na místě, kde ji dělníci byli vykopali.

Dělníci tedy na rozkaz tehdejšího pána Frýdeckého zanesli sochu do kaple zámecké a tam ji postavili. Ale přes noc opět nevysvětlitelným spůsobem socha z kaple zámecké ocitla se na původním svém místě, kde byla ze země vykopána.

Tu tehdejší pán Frýdecký, hrabě František Euseb z Oppersdorfu nařídil roku 1665, aby socha tam, kde byla původně nalezena, na vždy zůstala. Stála tam nějaký čas pod širým nebem. V okolí rozšířila se zatím pověsť o divu, lid hrnul se z blízkých dědin k posvátnému pahorku, aby konal pobožnosť u sochy zázračné a skládal tam milodary, aby na tom místě mohl vybudován býti kostel. Z těchto milodarů byla tam vystavěna roku 1705. dřevěná kaple. Počet poutníků však, kteří putovali k zázračné Panně do Frýdku ročně vzrůstal, dary se množily a roku 1740 dal se konečně hrabě Pražma, tehdejší pán na Frýdku, do stavby velkého zděného kostela na témž místě. Za několik let na to pyšnila se už v pozadí města velebně na pahorku svatyně milostivé Panny. Od těch dob poutníků stále přibývá, přicházejí sem četní poutníci nejen ze Slez, nýbrž i z Moravy, Uher a Haliče.