Zcestí/Blahoslavení mrtví…
Blahoslavení mrtví: jejich země je.
Blahoslavena neúnavná hlísta,
jež duši k růstu přiměje.

Pán v opáncích (neslyšný) na ni chlístá
svěcený rmut a zakázaná místa.

Kdo to tu, ptám se, stáčí zmrzlé víno?
Abych prý pil, že prý teď na mně je.
Piju tě do dna, něhy rakovino.

Pán s bičem jde a do úhorů práská,
až zbrunátní, a to je, to je láska.

Je v padání i letu, v zimě je,
dává se k masu, neboť dobře chladí,
je před hudbou a jen se usměje,

když stane se a nenaladí,
když přišla její smrt a ještě žilo mládí.

18. XI. 1940.