Moderní básníci francouzští/Nemocnice
Ó nemocnice na kraji průplavu!
Ó nemocnice v měsíci červenci!
tam ještě topí v sále,
co parníky zámořské pískají v průplavu!

(Ó nepřibližujte se ku oknům!)
Sbor vystěhovalců jde palácem!
Já vidím v bouři lodici!
Já vidím stáda na všech korábech!
(Ó bude líp, když okna zůstanou zavřena,
jeť člověk víc tak v bezpečí.)
Má myšlénku skleníku pod sněhem
a mní, že slaví záblesk bouřlivého dne,
zří rozházené rostliny na lněné pokrývce
a požár ve dnu slunečním
a lesem jde, jenž pln je těžce raněných.

Konečně paprsk měsíce!

U prostřed sálu tančí vodotrysk,
a dvéře otvírá tlum děvčátek!
Beránky vidím na ostrově svěžích niv
a krásné kvítí na ledovci
a lilije v předsíni mramorové!
Hod veliký se chystá v pralese,
a vegetace veliká ve skrýši ledové!

Ó slyšte, jezy do kořen!
pod parníky se zmítá voda průplavů!

Oh, sestry milosrdné v ohni hrabají!

Vše krásné třtiny zelené jsou v plamenech!
Loď plná raněných se houpá v svitu měsíce!
Vše dcery královské jsou v loďce při bouři,
a bolehlavem v poli umírají princezny!

Ó neotvírejte okna víc!
Ó slyšte, parníky zámořské hvízdají na dálném obzoru!
A kohos otravují v zahradě!
A veliký je kvas u nepřátel!
Jsou v městě obleženém jeleni
a zvěřinec jest v středu lilií!
Je vegetace tropická na dně ledních ker
a stádo ovcí běží přes železný most
a beránci z luk smutně v jizbu vcházejí!

Teď sestra milosrdná lampy rozsvěcuje,
přináší pokrm nemocným,
zavřela okna jdoucí na průplav
i všecky dvéře svitu měsíce.