Moderní básníci francouzští/Slepý
Kdos Miltonovi děl: »Mně věru je vás líto,
že vaše oko, jež, kdys bleskem hněvu syto,
dřív azur trhalo, v němž věčné světlo vzchází,
se hrůzou šílené v noc ztrácí beze hrází;
jak orel, vyhoštěn ze vzdušné hory svahu,
jak v temném vězení víc nezříte svou dráhu,
ni zem, jež ve slunci, ve barvách duhy svítí,
ni purpur zářící, v kterém se západ vznítí,
ni azur děsivý, ni bledost lilijí.«
»Jest pravda,« Milton děl, »že nyní ovíjí
mé oči, zářnější než slavných věštců zraky,
zlé stíny mlhavé, tmy neproniklé mraky.
Však proto jen, že Bůh mé vida nepřátele,
jak můj klid hluboký mně závidí, v němž směle
se chvěji radostí a zpívám k jeho chvále,
dva velké anděly mi k boku dal; ti stále
klid v zraku, v ruce meč, kol děsnou hrůzu sejí.
Jich nikdo nevidí, tak přede mnou vždy spějí,
můj děsí obličej, mé zřítelnice kryjí:
a jejich křídel stín, to děsná noc, v níž žiji.«

Poezie