Ottův slovník naučný/Paflagonie
Paflagonie, starověká krajina v Malé Asii při břehu moře Černého, mezi řekami  a , které ji oddělovaly od Bithynie a Ponta. Byla sice hornatá, ale úrodná, zvláště dobytkem. Jméno měla od , národa původu thráckého, který zemi obýval již za dob homérských a spolu s příbuznými  ve východní části země zůstavil zajímavé skalní památky (G. Hirschfeld, Die paphlagonischen Filiengräber, Berl., 1887). Mezi knížaty jejich, kteří tvořili společenství, převládalo jméno . V VI. stol. př. Kr. P. upadla v závislost Lydů, podržela však svá knížata, kteráž uchovala se i za Peršanů, Makedonův a Římanů. Teprve za Diokleciána P. stala se provincií samostatnou. Pšk.