Washington
Před sto lety nalézala se v místech, kde dnes rozkládá se sídelní město Spojených Státův, pojmenované na poctu presidenta Washingtona, nepatrná, chudičká vesnička o několika chatrčích a v době, v životě měst tak nepatrné, vyrostlo tu město, jež čítá více než 150.000 obyvatelů — pokrok to, jenž v Evropě patří arci k nemožnostem. A jak roztomile přes ten úžasný vzrůst město to vypadá! Rovné, široké ulice s bohatými stromořady, četná veliká náměstí s krásnými parky, elegantní, většinou vkusné domy soukromníků, překrásné paláce státních úřadův, a nade vším tím na volném návrší, jež ovládá celý kraj, skvělá ona stavba, k niž položil základ sám George Washington a na níž budovalo bezmála celé století, pýcha každého Američana, národní dům Unie, svatyně svobody Spojených Států, Washingtonský Kapitol.

Kdo mluviti chce o Washingtonu, musí mluviti především o Kapitolu. V něm zakládá se existence celého města, on metropoli severoamerickou udržuje a ji povznáší.

Washington jest celkem klidné město. Ač přístupen jest lodím se strany mořské, ač má četné, čilé a pracovité obyvatelstvo, jest tu proti jiným velkým městům americkým poměrně přece jenom málo obchodu a průmyslu. Avšak když Kapitol otevře síně své zástupcům lidu, když tito sjedou se z celé Unie, aby rozhodovali o otázkách, jež mnohdy otřásají světem, tu Washington ožije měrou netušenou. Město nabývá nového, slavnostního vzezření, žilami jeho jakoby rozproudila se čerstvá krev, vše mládne a vše probouzí se k novému životu. Jestiť Washington úřadovnou Spojených Států. Tiše a klidně řídí osudy obrovského onoho těla, avšak když representanti lidu sem zavítají, aby pronesli volně mínění svá, jest to pro úřadovnu svátkem, jenž jeví se jen zvýšenou, zimničnou činností.

Kapitol založen r. 1793 dlouho čekal na nynější skvělou svou podobu. R. 1814, když ještě nebyl ani dostavěn, zničili ho Angličané pod admirálem Cockburnem, od r. 1818—27 původní budova, základ a střed dnešního Kapitolu, obnovena a v letech 1851—62 přistavěna nová křidla a spojena s původní budovou pomocí prostranných chodeb tak obratně, že povstala stavba, jež v každém pozorovateli musí vzbuditi obdiv.

Ohromný čtverec ve slohu antickém, s četnými majestátními Korintskými portiky, z bílého mramoru vytvořený, pokrývá skoro celé temeno dosti vysokého návrší a ze středu jeho pyšně pne se k nebesům smělá kopule, jež co do výše i co do lepostí vyrovná se zcela světoznámé kopuli Londýnského chrámu sv. Pavla, vynikajíc nad tuto ještě vnějším i vnitřním vyzdobením. Rozkošný, úchvatný pohled! Budova obrovská a přece souladu nejkrásnějšího, budova bohatá a přece jednoduchá, budova oslňujícího zevnějšku, jež nitrem svým překonává, co zevnějškem slibuje!

Chodby, síně a sály Kapitolu oplývají mramorem, zlatem, freskami a reliéfy. Panujeť tu nádhera, kterouž zastíní málokterý císařský palác evropský. Zde zasedací síň senátu, vykládaná hnědým mramorem, jejž děli bílé sloupy v pole, ozdobená velikými zrcadly a freskami; zde bohatá sněmovna poslanců, okrášlená třemi obrovskými obrazy z dějin Spojených Státův; zde bohatá knihovna, čítající již bez mála půl milionu svazků, přístupná jenom členům zákonodárných sborův a nejvyšším úřadníkům státním; zde stará původní sněmovna, nynějším poměrům arci nestačící, jež státi se má pantheonem americkým; zde rotunda, opatřená obrazy z historie Ameriky a překlenutá rozkošnou kopulí; zde plno místností, určených jak poslancům tak jednotlivým hodnostářům, a vše upraveno co nejskvostněji a nejnádherněji.

Procházíme z místnosti do místnosti a nevycházíme z obdivu. Prohlídka trvá dlouho, neboťnekonečné jsou chodby a bezčetny velezajímavé ty místnosti. Konečně vystoupíme na širokou mramorovou terasu, před níž obrovský vodomet vysýlá paprsky vodní do vzduchu, a před námi rozkládá se pohled úchvatný. Celý Washington leží u nohou našich a vše, co chová zajímavého, možno odtud zříti.

Nejprve upoutá zraky mocný Potomac, na jehož levém břehu město se rozkládá. Na několik mil daleko pozorovati můžeme jeho běh.
Jako stříbrný had proplétá se zelenou krajinou, až mizí v dáli, ztráceje se mezi Virginií a Marylandem.

Ze spousty domů zříme nejdříve obrovský bílý mramorový palác Post-Office Department, do něhož zasýlaji se nedodatelné listy z celé Unie, aby zde co do obsahu prozkoumány a pak v Dead Letter Office — v místnosti mrtvých dopisův — spáleny byly; nedaleko ni rovněž mramorový palác Patent-Office, do něhož každý, kdo v Americe získá nějaký patent, musí odevzdati malý, však zcela přesně provedený model; opodál obrovská budova říšské pokladny — Treasury Department — s velikolepou kolonádou z jonických sloupů, vypadající jako starořecký chrám; hned za ní »bílý dům« — White House — presidentův jednoduchý, ale elegantní palác, jenž se skrývá ve stromoví nevelikého parku, obecenstvu úplně přístupného; ohromné budovy ministeria války a námořnictví, jež chovají mnohé zajímavé památky na poslední válku s jižními státy; Army Medical Museum, jež kdysi bylo divadlem »Fords Theater«, kde vražedná dýka Boothova skončila činný život Lincolnův a kde nyní vykládá se učení, jak rány a nemoci lze hojiti; v levo malebné obrysy Smithsonova ústavu — Smithsonian Institution — jenž postaven z červeného pískovce, se svými cimbuřím opatřenými věžemi spíše pevnosti se podobá a kterýž vznikl z odkazu bohatého Angličana, Jamesa Smithsona, za tím účelem, aby šířil vědomí mezi lidem. Mezi Smithsonovým ústavem a řekou nedokončený ještě mramorový pomník Washingtonův. Ten dle plánu původniho záležeti má z pantheonu, z něhož vybíhá obrovský, 180 metrů vysoký sloup, zdobený sochou Washingtonovou. Dále za řekou Georgetown, jejž možno nazvati předměstím Washingtonu, s pěknými výšinami.

Kolem Kapitolu rozkládá se dosti veliký park, v němž umístěna jest prostá socha Washingtonova, hledící na Kapitol.

Nejskvělejší třídou města, jež táhne se jeho středem od Kapitolu, jest Pensylvania Avenue. Připomíná elegancí, bohatstvím a pestrým životem svým Pařížské boulevardy a poskytuje, hledíme-li od konce jejího ke Kapitolu, pohled opravdu úchvatný. A pohled ten jest zejména skvostný časně z rána. Kapitol, na návrší na konci této třídy, je stavba běloskvoucí. A když celé město zahaleno jest ještě v mlhavé šero, první paprsky vycházejícího slunce zasáhnou mohutnou kopuli a skvělé jeho zdi a celá budova zaskví se v také záři, že zdá se nám, jako bychom zřeli před sebou skvělou fátu morganu.

Mnohého zajímá na cestách pozorováni cizích vojákův a jejich uniforem. Člověk Evropan, uvyklý vídati v každém větším městě a zejména ve městech sídelních veliké množství vojska, žasne, ohlížeje se po něm ve Washingtoně. Nikde vojenských stráží, ani před palácem presidentovým, a potkal-li jsem za svého několikadenního pobytu ve Washingtoně pět vojáků, jest to mnoho.
Arci to vysvětluje se vojenskými poměry americkými. Vojsko záleží z dobrovolníků, čítá pouze 24.286 mužů s 2147 důstojníky a leží dílem v pevnostech, dílem na západě v krajinách, jež třeba chrániti proti Indiánům. Teprve když vypukne válka, kongres prohlásí všeobecnou brannou povinnost, a vojska ihned dosti. Kdož by byli v pokušení, krčiti rameny nad vojskem takovým, těm třeba jen ukázati na poslední válku Spojených Států proti odštěpencům.

Washington leží v distriktu Kolumbia, jenž čítaje 60 čtver. mil, nenáleží mezi Spojené Státy. Jemu vládne přímo kongres Spojených Státův a obyvatelstvo nemá ani zastoupení ani hlasu při volbách. Mnozí popírají Washingtonu budoucnost, snad vzhledem k tomu, že klidným životem liší se tak velice od ostatních velikých měst amerických. Město těší se všem podmínkám rozvoje a obyvatelstvo jeho stále roste, jak v ústředním vládním sídle tak velikého soustátí ani jinak býti nemůže.

Čechů žije ve Washingtoně velice málo. Jest to zcela přirozené, neboť ti jako jiní přistěhovalci tlačí se tam, kde bohatý obchod a průmysl zabezpečuje jim výhodnější existenci.

Cestopisy