Výbor z písní a ballad/Loučení
Jen za našeho krále věc
   my z krásných Skot šli sem,
jen za našeho krále věc
   my šli v tu Irskou zem,
                        ó žel,
   mé srdce, v Irskou zem!

Teď učinil, seč každý byl,
   a vše jen pro hoře; —
má lásko, vlasti, s bohem buď,
   neb musím přes moře,
                        ó žel,
   mé srdce, přes moře.

On obrátil se na břehu
   a v domov daleký,
a uzdou trh' a vzdychnul jen:
   Teď s bohem na věky, —
                        ó žel,
   mé srdce, na věky!

»Zas vojín z války vrátí se,
   jdou plavcům doma vstříc,
však já svou lásku nespatřím
   už nikdy, nikdy víc,
                        ó žel,
   mé srdce, nikdy víc.

Když přejde den a přijde noc
   a v noci k všechněm sen,
já myslím naň, jenž v dáli jest,
   a pláču, pláču jen,
                        ó žel,
   mé srdce, pláču jen.«