Ottův slovník naučný/Hořenice
Hořenice: 1) H., ves v Čechách na pr. bř. Labe, hejt. Dvůr Králové n. L , okr., fara a pš. Jaroměř; 45 d., 376 ob. č., 3 n. (1890), přádelna lnu, nití, tkalcovna, mlýn. — 2) H., ves t. v hejt. chomútovském, viz. — 3) H. (Horschenitz), ves t., hejt. a okr. Kadaň,: fara Dolany, pš. Pětipsy; 11 d., 7 ob. č., 98 n.; (1890), alod. dvůr s ovčínem Ferd. kn. z Lobkovic, ložisko hněd. uhlí. Ves ta byla původně z části vladyčí sídlo a část náležela pod šos městu Kadani. V XV. stol. postavena tu tvrz, na níž seděl Jan Šanovec ze Šanova, Jan Reichart ze Štampachu, a v XVII. stol. připojeny H. k Polákům.

Hořenice
Hořenice