Bajky Lafonténovy/Oslové s náklady
Mezkař hnal před sebou dva šedé ušáky a vesele si při tom hvízdal. První osel nesl náklad mořských hub a lehce si vyšlapoval, druhý prohýbal se pod břemenem soli. Na cestě své došli k potoku. Bez dlouhého rozmýšlení sedl honák, jenž potok a brod v něm velmi dobře znal, na mezka s houbami a druhého hnal před sebou do vody. Tento kráčeje brodem klesl náhle do prohlubně, hned ale objevil se zas nad vodou; nyní vykračoval si vzpřímen, neboť sůl ve vodě se rozmočila, tak že břemene byl zbaven. Soudruh jeho, přihlouplý to chlapík, vida to potopil se také. Ale běda! brzy koukala mu z vody jen hlava, a osel i jezdec počali tonouti. Vpilať houba tolik vody do sebe, že nemohl osel ji unésti a ku břehu se dostati. Štěstí že spatřil je pocestný, který oběma z tísně pomohl; kdyby se k tomu nebyl nahodil, byli by oba bídně zahynuli. —

Co nám z toho plyne? Moudré naučení:
pitvořit se po jiných že vždy dobré není.

fr:L’Âne chargé d’éponges, et l’Âne chargé de sel
it:Favole (La Fontaine)/Libro secondo/X - L'Asino carico di spugne e l'Asino carico di sale