Na domácí půdě/Píseň v kraji
Do dálky rozpjat v slunci si hoví
     a dřímá český kraj drahý,
mlčí a přece divnými slovy
     plnými blaha a vláhy
hovoří k duši — co jen jí poví? —
     Já budu šťasten, juž záhy!

Oltářem bude každá má chatka,
     a rájem každý lán rosný,
hrdinům v kolébky pět bude matka,
     svobodou znít budou sosny! —
Slyším to, tich jdu, píseň je sladká…
     Proč bych se okrádal o sny?