Poesie francouzská nové doby/Žebřík lásky
Na balkon, kde jsi, dítě zlaté,
chci vstoupit — marná odvaha! —
Ach k náruči mé rozepjaté
tvá bílá ručka nesahá.

Svou dueňu bys oklamala,
svůj řetěz shoď, či pentli líp,
neb struny loutny, na niž’s hrála,
z nich žebřík stoč — či lepší vtip:

Shoď květy, sundej hřeben v chvatu,
spusť na mne vlasů vodopád,
proud jantaru, jenž koupá v zlatu
tvých nožek ovál i tvých pat.

Po žebříku tom zvláštním houpat
se budu lehce v jeden mih,
a nejsa anděl budu stoupat
až do édenu ve vůních!

Poezie

fr:Sérénade (Gautier)