Pohádky z naší vesnice (Dyk)/*** (Vavřinec Vořech, geniální muž.)
Vavřinec Vořech zpívá:

Vavřinec Vořech, geniální muž,
studia svá ved’ celkem jako druzí.
Pak podobnost však přestávala už,
neb žárlivé ho upoutaly Musy.
U soudu není ani magistrátu,
jen lehkovážně tropí neplechu.
Neslouží zemi, obci, ani státu.
Co činíte, Vavřinče Vořechu?

Psát v Čechách knihu k životu ni k smrti.
Vyrůstá z toho obtiž pro známé.
Ponuře hlavou gymnasista vrtí:
To není genij, na nějž čekáme!
Morosní výraz tváře kritik přijal
(kde vezme chudák asi útěchu?)
Přísně dí sám pan tlustý oficiál:
„Co psal jste to, Vavřinče Vořechu?“

Má národ tolik užitečných lidí:
poslance, kuplíře a zloděje.
Řemeslo řemeslu ať nezávidí.
Vždy není pravda, dno že zlaté je.
V ulice nejdi: sečkej, tma až přijde.

Přikrč se tiše ve svém pelechu.
Zjevem tvým dráždí počestní se lidé.
Co činíš tu, Vavřinče Vořechu?

1906.