Výbor z Květů zla II./Trýzeň
Vy, hvozdy, děsíte mne jako katedrály,
jak varhan řvete hlas; a v srdcích klatých, tam,
kde smutek věčný dlí a chrapot chví se stálý,
hlas váš „De profundis“ vždy odpovídá nám.

Mám v záští oceán! ty skoky a ty hluky,
můj duch je nalézá zas v sobě! Hořký smích,
když člověk přemožen pln vzlyku a pln muky,
ten slyším ve smíchu těch moří nesmírných!

Jak bys se líbila mně, Noci, bez hvězd vřavy,
jež známým jazykem v svém mluví mihotu!
neb hledám prázdno jen a černo, nahotu!

Však samy temnoty jsou obrazů jen davy,
kde žijí, sršíce bez konce z očí mých,
bytosti zmizelé a zraků důvěrných!

de:Besessenheit
fr:Les Fleurs du mal/1861/Obsession