Poesie sociální/Žebrák
Vy páni jste, my žebráci;
tak již to v světě bývá,
že ten, co dříve pánem byl,
svou bídu v hadry skrývá!

Nám hůl jste dali samý suk
a režnou mošnu k tomu —
my žebrali jsme — hlad je hlad —
od domu štval nás k domu.

K vám taky jsme se vplížili
a žebrali jen sousta …
Vy v nachu, v bujném přepychu,
třebas lid kámen chroustá!

Vy odkopli jste žebráka —
a žebrák? — žebral zase —
a hůl se v dlani třásla mu —
snad přijde doba k spáse!

Pak žebrák svrhne hadry své,
hůl v pádný rozkaz změnil
A běda vám. kdy rozkaz ten
nedojde vyplnění!

Neb pán kdy pánu poroučí,
to divná z toho mela.
Nuž čekejte, kdo z obou nás
vítězem bude zcela!

Váš záštit jenom privilej,
náš záštit stará práva. —
Vás k hrobu vede staroba,
nás v mladý život sláva!

(Z Barákovy »Svobody« r. 1868 str. 204—205.)

Poezie