Ottův slovník naučný/Čechy/Obyvatelstvo dle příslušnosti
b) .

1. . Při měně obyvatelstva dotkneme se ještě toho, že immigrace do Čech z ciziny vůbec skoro nestává, čehož ovšem přirozený následek jest, že také v Čechách napočten jen malý poměrně počet příslušníků cizích států. V roce 1890 obnášel počet těchto osob 38.425. O tom, kterého státu občanství užívají osoby ty, podrobnější zprávy ústřední statistická kommisse vídeňská dosud neuveřejnila. Že však z tohoto počtu největší sumy připadnou na příslušníky německé říše a pak Uherska, nemůže býti již nyní pochybnosti. V roce 1880 napočteno bylo v Čechách ještě méně cizinců nežli v roce 1890 a sice 33.556; vzrostl tudíž počet jich o 4869.

2. . Velice čily ruch průmyslový a obchodní, jaký panuje v hlavním městě a okolí, dále v severních Čechách, pak ještě na několika místech po různu ležících (na př. v kamenouhelných pánvích kladenské, plzeňské atd.) na jedné straně a na druhé hospodářská krise, kterou postiženy chudší rolnické okresy (jmenovitě na jihu), přivedly obyvatelstvo v Čechách do velikého pohybu. Lid selský totiž z oněch chudých krajin, poměry donucen, opouští své rodiště a svou obec, jejíž byl dle platného domovského práva příslušníkem a – pokud ovšem cíl jeho cesty neleží za zemskými hranicemi – odchází do obchodních a průmyslových míst, aby v nich výživu si hledal. Tento pohyb obyvatelstva uvnitř hranic zemských nejlépe jest patrným z toho, že ze 100 osob mělo domovské právo v té obci, ve které bylo sečteno.

Z těchto číslic také vidno, že pohyblivost našeho lidu rok od roku vzrůstá. Ovšem nedá se také popříti, že na vysoká procenta těch osob, které nenalézají se ve své domovské obci, platně účinkují i zastaralá ustanovení domovského zákona. 3. Obyvatelstvo domácí dle obcovacího jazyka. O národnostech a obcovací řeči obyvatelstva ve zvláštní stati doleji jest pojednáno, kam tedy laskavého čtenáře odkazujeme.