Ottův slovník naučný/Exhibice
Exhibice (z lat.). Právní zájem, aby nějaká věc za účelem provedení věcného nároku předložena byla, zakládal v řím. právu zvláštní žalobu actio ad exhibendum. (Exhibere est facere in publico potestatem, ut ei, qui agat, experiundi sit copia. L. 2. D. h. t.) Žaloba směřovala k předložení věci, po případě odloučení její od jiné, s níž sloučena byla. Zejména musilo toto odloučení prostřednictvím akce ad exh. předcházeti žalobu vlastnickou o vydání (rei vindicatio) u věcí movitých, jež s jinou sloučeny byly (L. 23. § 5. D. h. t. L. 6. D. 10. 4. cf. 1. 56. D. h. t); přípustným nebylo výjimkou u věcí zastavených a ve vinicích upotřebených (tiguum iunctum aedihus vineisve), tak že tu vlastník věci ty pouze po jejich dobrovolně nastalém rozloučení vindikovati mohl; na místě toho měl vlastník žalobu na dvojnásobnou náhradu (actio de tigno iuncto), jejíž zaplacení však, když sloučení se stalo mala fide, nevylučovalo vindikaci po nastalém rozloučení. V případe zaviněného zadržování e. bylo lze žádati náhradu interesse. E. často týkala se listin; v příčině posledního pořízení byla zvláštní žaloba (interdictum de tabulis exhibendis. Dig. de tab. exh. 43. 5. Cod. 8. 7.). Srv. . Šikl.

Římské právo v Ottově slovníku naučném