Lehké a těžké kroky (1938)/Melancholie
Od smíchu daleko! Daleko od hluku.
Na chvíli sám a sám. A v kraji, kde je zima.
By dávno zemřelí mne vzali za ruku,
očima zříce na mne tišícíma.

A bychom tiše šli přes právě padlý sníh.
Bez zloby… bez záští… tak usmířeni zcela.
Co bouře nedala, dech bezvětří by dých’,
a, co mi neřek’ den, noc by mi pověděla.