Ottův slovník naučný/Papální systém
Papální systém č.  nebo  slove v kat. církvi theorie o absolutní pravomoci papežově k řízení církve proti t. zv.  (v. t.), učení o církevní pravomoci všech biskupů, jež nabylo platnosti zvláště v XV. stol. Teprve koncil Tridentský (1545–63) přiklonil se k p-mu s-u a jen ve Francii ještě proti němu se brojilo. Ale od těch čas víc a více nabýval půdy ve Francii, zejména po revoluci a za Napoleona I., až posléze bullou ze dne 18. čce 1870 také pravoplatně byl stanoven a dogmatem o neomylnosti papežské vyvrcholen. Hlavními obhájci tohoto p-ho s-u byli Bellarmin, Ballerini de Maistre, Filipps a vůbec všichni spisovatelé jesuitští. Soustava tato má původ svůj již v církvi starověké, vyvinula se však následkem podvrženého Isidora teprve ve středověku. – Srv. Friedrich, Tagebuch des vaticanischen Concils (Nordlinky, 1871).