Slávy dcera/Zpěv I. Sála/13
Z jara nech tě světí, libý chládku,
 večer s větve píseň slavíka,
 v létě ať se tebe netýká
 Perun hněvný veda s živly hádku;

Každou jeseň nech i ze zůstatku
 roucha tvého zlato vyniká,
 v zimě chraň té zhouba všeliká,
 strome svátý, lásce na památku:

Žij jen dávný děde, blízkou koje
 údů i let břímě studničkou,
 aniž ostré pocit vraha zbroje!

Nebs ty svědek, když mi ona troje
 slova prvou všeptla hubičkou:
 věčné, věčně, věčně, srdce moje!