Ottův slovník naučný/Abstinence
Abstinence (z lat): 1) , na př. zdržování se masitých pokrmů v určité době; viz . Red. — 2) A. V  mluví se o a-ci tenkráte, když lid pro kteroukoliv příčinu se zdržuje spolupůsobeni v záležitostech veřejných, jemu ústavou vyhrazeného. To může se státi způsobem dvojím: buďto tím, že voličové vůbec se nedostaví k osudí volebnímu, nebo tím, že volení zástupcové se zdráhají zaujati svá místa ve sborech zákonodárných nebo samosprávných. Prvnější způsob jeví se ovšem býti důslednějším provedením idee, kteráž a-ci jest základem, avšak povede k cíli jen tenkráte, není-li tu vůbec menšiny voličů, která by s a-cí nesouhlasila, aneb je-li aspoň ústavou naznačen určitý (buď absolutní nebo relativní) počet voličů, který k volbě musí se dostaviti, má-li tato býti platnou. A. náleží mezí prostředky  a jeví se býti oprávněnou jen tenkráte, když se důvodem popírá právní základ instituce, kteréž se lid svou a-cí vzdaluje. Pžk.

Hesla v Ottově slovníku naučném