Ottův slovník naučný/Dogmatismus
Dogmatismus ve filosofii znamená tu domněnku, že myšlení lidské může se státi skutečným výrazem transscendentálního světa. Chceme-li věc přesně vzíti, musíme za dogmatickou prohlásiti i zásadu totožnosti (a = a), pokud zásadu tu přenášíme na věci o sobě, totiž že ať ji myslí kdokoliv, že myslí pravdu absolutní, nijak závislou na organisaci svého myšlení. Dogmatickým v tomto smyslu jest již i klad věcí o sobě i každý důkaz světa zevnějšího, poněvadž tím zkušenost se přesahá a stanoví něco určitého o nadsmyslnu. Tak aspoň vykládá skepticismus, který jsa naprostou protivou d-mu pochybuje, že by shoda myšlení s transscendencí i jen v jednom bodě se dala uskutečniti, a uznává platnost všeobecných poznatků jen pro okruh empirie. — Ovšem jsou v d-mu valné rozdíly, podle toho, mnoho-li se domníváme myšlením svým z nadsmyslna postihovati a po které stránce. Doufání, že bychom mohli dojíti pravdy o transscendenci, týká se především poznání věcného čili kvalitativního (metafysiky kvalitativní), kde kvality i formy názoru empirického neb z psychického mechanismu vyrostlé představy prostě se přenášejí na věci o sobě. Dogmatickými jsou na př. pojmy substantiality, příčinnosti, pojmy věčnosti, nekonečnosti prostorové, totality světa, dogmatickým jest stejně Plato jako Aristoteles nebo Schopenhauer; dogmatickou jest každá věrouka svou metafysickou částí. Kritikou theorie poznání (ve staré době u sofistů a Pyrrhonských skeptiků, v novější době počínaje Lockem) zužuje se však možnost metafysického vědění až jen na pouhé poznávání vztahů věcí o sobě (u Herbarta), kde myšlení není více kvalitativním, nýbrž toliko adaequatním (a to jen po stránce formové) výrazem transscendentální jsoucnosti. Se stanoviska skepticismu ovšem i tento kriticismem prošlý směr jest d-mem, ač obecná zvyklost přikládá jméno to jen metafysikám kvalitativním. — O rozdílu postupu dogmatického oproti genetickému v. Methoda. Zba.

Hesla v Ottově slovníku naučném