Zimní cesta/4. Ztuhnutí.
Já marně v sněhu pátrám,
zda kdesi stopy jsou,
jež vtiskl v svěží trávník
krok milujících dvou.

A v zemi chtěl bych ztuhlou
se retem žhoucím vpít
a proudem horkých slzí,
jak dřív, hrst půdy zřít.

Kde kvítek najdu svěží,
kde louky něžný háv?
Je mrtvo vše, co kvetlo,
je mrtva zeleň trav.

Což na památku vroucí
nic nelze sebou vzít?
Až moje rány zmlknou
ach nad čím budu snít?

Mé srdce v schránku ztuhlo
kde její obraz schlad
a vzplál-li nový žár v ní,
i jej mi ztráví snad.