Ottův slovník naučný/Substituce
Substituce, z lat., .

S. (v chem.) nazývá se nahrazování atomu prvku nebo skupiny atomové ve sloučeninách chemických jiným prvkem neb jinou skupinou atomovou. S-cí vzniká z chloróvodíku HCl chlórid sodnatý NaCl; tu vodík zastoupen čili substituován jest natriem. Podobně u sloučenin organických; v kyselině octové CH3.COOH můžeme 3 atomy vodíku nahraditi chlórem, i vzniká kyselina trichlóroctová CCl3.COOH. Kyselinu octovou samu můžeme pokládati za derivát kyseliny mravenčí H.COOH, v níž atom vodíku nahrazen jest skupinou CH3– (methylem). Fr. Plzák. 

S-cí (v math.) slove  veličiny jinou. Vložíme-li do výrazu  místo  číslo 6,  nabude hodnoty 12. Úkon tento vyznačuje se nyní  Sarrusovým takto: x/6 , při čemž veličina (x) na levo od čárky / značí tu, jež se má nahraditi veličinou na pravo stojící. S-cí lze mnohé výrazy zjednodušiti a tím učiniti přehlednějšími neb usnadniti řešení úlohy. Abychom na př. rozřešili rovnici , položme , čímž tato rovnice nabude tvaru  a řešena podává  nebo . Ale abychom dostali hodnoty neznámé , o niž vlastně jde, třeba zase za  psáti jeho hodnotu , čímž nabudeme

 nebo .

Výkon tento slove . Z prvé z těchto rovnic vyplývá  a za  hodnoty 8 nebo −18. Hodnoty  vyplývající z druhé rovnice  příslušejí rovnici

.

Jako u veličin neznámých lze s. s prospěchem užíti u veličin měnlivých — v počtu differenciálném a integrálném. Je-li na př. differencovati funkci , položme , čímž nabudeme  a differencujíce,  a ježto , jest  čili po restituci . Podobně, abycom ustanovili např. integrál , položme , tedy  a , čímž tento integrál přejde ve

anebo ve , kdež  znamená integrační stálou. V differenciálé rovnici , na niž každou stejnorodou rovnicí uvésti lze, podaří se měnlivé veličiny odděliti od sebe, klademe-li ; tím nabudeme

 čili ,

kdež jen ještě obě strany integrovati třeba.

V theorii algebraických forem jsou důležité  s., kde za každou měnlivou x, y, ... kladou se výrazy tvaru ax + by + ... a jež vedou ke tvarům zvaným ,  atd. S nimi těsně souvisí s.  nebo vlastně , jež daly vznik t. zv. , nauce, jíž povedlo se rozřešiti otázku, zda a za jakých výminek rovnice pátého a vyšších stupňů jsou řešitelné, a jež vede k základní (Galoisově) větě algebry: Rovnici, jejíž stupeň jest prvočíslo a jejíž všechny kořeny lze racionálně vyjádřiti dvěma z nich, lze rozřešiti algebraicky (t. j. její kořeny vyjádřiti odmocninami) a naopak. S-cí slove tu záměna prvků, taková, že každý z nich nahradí se některým jiným, na př. α, β, γ, δ po řadě β, γ, δ, α. Připojíme-li k této s-ci druhou, jíž α, β, γ, δ přechází v β, α, δ, γ, převede se jí β, γ, δ, α v α, δ, γ, β. Vede-li řada takových s-cí v libovolném pořádku za sebou jdoucích zase k s-ci původní, pravíme o nich, že tvoří  (skupinu) . — Srv. G. Salmon, Vorlesungen über die Algebra der linearen Transformationen, deutsch v. W. Fiedler; Jordan, Traité des substitutions; Vivanti, Leçons élémentaires sur la théorie des groupes de transformation. ASa.

S. (v práv.) jest ustanovení náhradníka nebo nástupce osobě, která před jinými jest povolána k určitému právu neb úkonu. Nejdůležitější, ač ne jediné (srv. na př. s. při mandátu) případy s. vyskytují se v oboru práva dědického, kde již právo římské vytvořilo různé druhy s., tak zejména s-ci  č. , t. j. ustanovení dědice pod výminkou, že osoba předem ustanovená, institut, dědicem se nestane; dále s-ci , při níž otec dítěti jsoucímu v jeho bezprostřední moci otcovské jmenoval dědice pro případ, že by zemřelo v nedospělosti; pak s-ci , t. j. ustanovení dědice dítěti duševně chorému jeho ascendentem, a s-ci , jíž zůstavitel ukládá dědici, aby pozůstalost vydal jiné osobě (srv. ); tato s., jakož i s. obecná má místo i při odkazech. V rakouském právě přijaty jsou jenom s. vulgární, §§ 604–607 rak. obč. z., o níž se ustanovuje, že substitut přejímá i břemena institutovi uložená (zejména plnění odkazů), dále s. fideikommissární, §§ 608–617 rak. obč. z., a toliko v mezích této mohou rodiče dětem duševně chorým nebo z jiných důvodů nezpůsobilým jmenovati nástupce v majetek jim zůstavený. Právo ustanoviti dědice dětem vzhledem ke jmění odjinud nabytému rodičům přiznáno není, § 609 rak. obč. z., a i fideikommissární s. uložená duševně chorým pozbývá platnosti, jakmile se uzdraví, a s. fideikommissární zřízená bezdětnému descendentovi zaniká, dostane-li se mu vlastního potomka k dědictví způsobilého §§ 616, 617 rak. obč. z. J.V.

Věda v Ottově slovníku naučném
Chemie v Ottově slovníku naučném
Římské právo v Ottově slovníku naučném
Právo v Ottově slovníku naučném