Moderní básníci francouzští/Která jest ta pravá?
Znal jsem jistou Benediktu, jež vyplňovala atmosferu idealu, a jejíž oči šířily touhu velikosti, krásy, slávy a všeho, čím věříme v nesmrtelnost.

Leč tato zázračná dívka byla příliš krásnou, aby mohla dlouho žíti; zemřela také několik dní, co jsem s ní se seznámil, a to jsem já sám, jenž ji pochoval jednoho dne, když jaro rozhoupalo kaditelnici svou až i na hřbitovy. To jsem já, jenž ji pochoval uzavřev ji pevně do rakve vonného a neporušitelného dřeva jako kufry indické.

A jak mé oči utkvěly na místě, kam zahrabal jsem poklad svůj, uzřel jsem náhle osůbku, jež podobala se docela zesnulé, a která dupajíc čerstvou hlínu s prudkostí hysterickou a bizarrní křičela vybuchajíc v smích. »To jsem já pravá Benedikta, to jsem já ta pověstná nevěstka! A za trest tvého bláznovství a tvé slepoty budeš mne milovati takou, jak jsem!«

Leč já zuřivý odpověděl jsem: »Ne! ne! ne!« Abych dodal důrazu svému odporu, dupal jsem tak prudce v zem, že noha má vnikla až po koleno v nový hrob, a že jako vlk chycený v past zůstal jsem připjat, snad na vždy, k hrobu idealu.

Básně v próze

es:¿Cuál es la verdadera?
fr:Laquelle est la vraie ?