Vlastenský slovník historický/Hornek
Hornek, Ottokar von, sterý německý kronikář, rodilý ze Štýrska, žil v druhé polovici XIII. a na počátku XIV. století, a sepsal , sestávající z více než 82.000 veršův v 820 kapitolách, jenž sáhá od smrti Manfreda až k císaři Jindřichu VII. (1250 až 1309). Vydána jest od Peze v III. dílo  (1745). Rýmovaná kronika ta jest nejen formou, nýbrž i podstatou svou dílo poetické, vypravování náramně rozvláčné a subjektivní. H., ač nedobře zpraven, přece povídal více než věděl, a líčil události dle jakési poetické idey, kterou si sám byl vymyslil; bez rozpaku kydal hanu na některé vysoké pány, kterých on sám nebo někteří stejně s ním smýšlející šlechtici štýrští nenáviděli. Tak se věc má jmenovitě s králem Přemyslem Otakarem II. Líčíť jej co nejhoršího despotu, podkládá skoro všem jeho činům nejošklivější pohnútky, ba přičítá mu i pravé zločiny. Ale předmětem H-ovy nenávisti nebyl jenom král, nýbrž i veškerý národ Český; nenávistí tou jest celá jeho kronika proniknuta. Cokoli slavného se stalo za Otakara, všechno to přičítá Štýrákům, též Rakušanům, o Češích se skoro ani nezmiňuje; kdekoli se však má státi něco zlého a podlého, tu hned má české župany po ruce. H. ve mnohém se podobá Dalemilu.