Doma/Hvězdy


I. 
Na nebi hvězdičky různé se rojí,
ach, kdo mi povíte, která je mojí?

Tamhle ta nad lesy, to bude ona,
malá je, jako ta chudobka vonná!

Ó jen si schovávej tváře své zdobné,
z tebe mi vytryskly mé písně drobné!

Písničky šeptá mi z té hvězdné říše,
má ruka po ní je na papír píše.

II. 
Ty boží hvězdy na nebi
jsou oči andělů,
ty září v nebes báni,
když pomalu se sklání
sny dětem ku čelu.

Jen dítě ve snu vidí
i tváře zardělé;
kdy s čela prchá spaní,
malinkou zdvihá dlani:
„Ó zůstaň, anděle!“

III. 
Vidíš tu hvězdu nad chatou,
jak uvadlá je, tmavá?
Tam v domku, v ruce matčině
robátko dokonává.

Teď hvězda tiše, bolestně
s blankytu dolů kane —
ach, nelze dál zřít mateři
na oči uplakané!