Ottův slovník naučný/Leyden (osoby)
Leyden [lédn]: 1) L. , básník angl. (* 1775 v Denholmě [Roxburgshire] – † 1811 v Batavii). Vstoupil do služeb Východoindické společnosti a r. 1811 provázeje z Kalkutty generálního guvernéra lorda Minto na Javu byl zachvácen zimnicí, jíž v málo dnech podlehl. Sbíraje W. Scottovi látku pro jeho »« měl příležitost vniknouti v ducha národního básnictví, a tím vysvětluje se též, že nejlepší jeho básně jsou ballady (zvl. ). Uplná sbírka jeho básní vyšla až r. 1819 s názvem  se životopisem L-ovým od Mortona; nové vydání s pamětmi W. Scotta vyšlo r. 1858 s názvem  a poslední r. 1875. Do »« napsal L. důkladnou studii  a z mladých let jeho pocházejí poetické .

2) L. , lékař něm. (* 1832 v Gdansku). Lékařství vystudovalv Berlíně, načež působil po delší dobu jako vojenský lékař, r. 1865 stal se prof. lékařství a ředitelem kliniky vnitřních nemocí v Královci, r. 1867 po Traubeovi prof. a ředitelem propaedeutické kliniký, r.) 1885 pak po Frerichsovi ředitelem prvé lékařské kliniky v Berlíně. Vynikl především pracemi o nemocech nervových a míšních. Z nich sluší uvésti:  (Berl., 1863);  (t., 1866);  (Lip., 1870);  (t., 1871);  (Berl., 1874 až 1876, 2 sv.). Dále vydal  (t., 1890–91, 2 sv.) a vydává  (Lip., 1897–99). R. 1879 založil s Frerichsem »« (Berl., 1899, 38 sv.) a vydává od r. 1897 »« (Lip., 1899, 3 sv.). V těchto sbornících uloženy jsou hlavně novější práce L-ovy.

Leyden