Portréty chirurgů/Pétit
Když École pratique de chirurgie květem vzplála,
a vůně umění z ní naplnila svět,
byl’s první, jenž ji zlatých ve otěžích ved,
by na výšinách firmamentu Slávou plála.

A žárem ducha Tvého jako slunce hřála,
když v plném jasu čarný plod ji smavě zkvet,
a chirurgii v klín slét darem turniket,
za který díky Nesmrtelnosti Tvé vzdala.

Tak v drahocenném šatu Tvá se leskla dcera,
a blahonosný dech jí slastných z retů vanul,
by s milosrdím na vše lidstvo jak v snu skanul.

A dále pyšnila se ve omládlé kráse,
když jako královna všem družkám zjevila se,
zač hrudí Tvojí zabušila rozkoš sterá.