Portréty chirurgů/Nicoladoni
Šel’s do Vídně až ku samému zdroji,
by duše pila ze čistého zřídla,
ač věda zmítala se ve příboji,
když k letu rozepjala mocná křídla.

A ret Svůj svlaživ vědy ve nápoji,
Alp snící týny duše Tvoje zhlídla,
jež věčné žití svoje s Tebou pojí,
a u pat jejich našel’s práce sídla.

Tam dýcháš alpské růže svěží vůni,
tam v chirurgii věhlas Tvůj dnes trůní,
že  Tě mohu zváti.

Dnes zří Tě  v lůně,
kde hraješ mistrně vždy na Své struně,
když dává koncert vědy dobrá máti.