Vlastenský slovník historický/Lidmila
Lidmila, staročesky . 1) L. , kněžna Česká, dcera Slavibora Pšovského a Lidoslavy, vychována byla v pohanství a provdána za knížete Českého Bořivoje, jemuž porodila dva syny, Spitihněva a Vratislava. Byvši s chotěm svým pokřtěna pečovala pak usilovně o rozšíření křesťanství. Po smrti manžela svého žila L. na vdovském sídle svém Tetíně, když pak i druhý syn její Vratislav zemřel, ujala se mladého vnuka svého Václava a řídila jeho vychování, kdežto matka jeho Drahomíra za nezletilého syna zem spravovala. L. bohumilým životem a dobrotivostí svou v takové míře získala si přízeň veškerého lidu, že Drahomíra, žárliva na její vliv, umínila si ji sprovoditi se světa. K tomu propůjčili se jí dva zemané, Tuňa a Homeň, kteří s hojnou družinou na Tetín vpadše do ložnice L-liny se vedrali a vlastním jejím závojem ji zardousili, načež v odměnu obdrželi zboží L-lino v okolí Tetína. Tělo L-lino pohřbeno od kvílícího služebnictva na Tetíně, po několika pak letech převezeno do Prahy a uloženo v někdejším klášteře sv. Jiří, kdež posaváde ve zvláštní kapli odpočívá; náhrobek její v posledních letech slušně jest obnoven. Jmeno její zachovalo se v blahé paměti u lidu, který ji ctí co první mučennici českou a svatou patronku země. Památku její světí církev dne 16. září. — 2) L., krásná dcera knížete Českého Fridricha, provdala se ponejprv za hraběte , jemuž za věno přinesla krajinu Sušickou, který však zemřel r. 1198, načež roku 1204 pojala za druhého manžela  i stala se pramateří rodu Vittelsbašského. L. zemřela 4. srp. 1240.