Prostonárodní české písně a říkadla/Cedulička
Na tom našem poli
dvě růžičky stojí;
ještě jsem daleko
už mi jedna voní.

Jedna už mi voní,
a druhá rozkvétá:
že musíš, můj milej,
daleko do světa.

Daleko do světa,
za ty modré hory:
což mě, ach můj milej,
pro tě srdce bolí!

Kdybych byla ptáčkem,
zlítnou vlašťovičkou,
snášela bych se vám
nad vaší světničkou.

Ne tak nad světničkou,
co nad maštalema:
Jen abych věděla,
co můj milej dělá.

Nejdřív vodu nese,
potom koně češe;
po třetí za stolem
ceduličku píše.

Komu to, můj milej,
ceduličku píšeš?
Tobě to, má milá,
že moje nebudeš.

Z Hradecka. Srov. Suš 283, 579