Vlastenský slovník historický/Hofmistr
Hofmistr (z něm. ), původně správce domu panského, knížecího neb královského. Z toho vyvinuly se dva vysoké úřady:  h-a  h-a .  h. , jenž bývá volen z nejvyšší šlechty zemské, jest při dvorech panovnických úředník v důstojnosti nejpřednější, jehož úlohou jest, bdíti nad přísným zachováváním předepsaných dvorských obřadů a pořádati slavnosti dvorské. V Čechách jest úřad ten dědičný v rodině knížat a hrabat .  h.  slove v Čechách jeden z nejvyšších úředníků zemských, který jde v důstojnosti hned za nejvyšším purkrabím Pražským. První zmínka o  h-u v Čechách děje se při roce 1269, kdež úřad ten vedl jakýsi Petr rodu jinak neznámého. Odtud až do naší doby zastávali důležitý tento úřad, s nímž spojena byla povinnost zasedání na soudu zemském, s části nejvýtečnější mužové národu, mezi nimi jmenovitě  (1284—88),  (1436—44),  (1453—57),  (1490—1514).