Moderní básníci francouzští/V září
Je nebe rudé. Nebe v září,
v něm ambra s purpurem se páří
a splývá na ton mlhavý,
mrak vlnivá je draperie,
za níž se matné slunce kryje,
jak starý hřebík rezavý.

Proud hraje leskem amethystu,
a pěna hraje do batistu;
s lehounkým krajů třepením,
po obzoru kol páry spějí
a lehce jako v snu se chvějí
mdlým, fialovým zbarvením.

Kol moře bledožluté skály,
plod ostružiny u cest zralý
a strniště dál na poli;
a brázd jak zakmitne se rýha,
v ní uvězněn se západ míhá
s červánkem mdlými plápoly.

Ni výkřiku kol po prostoře!
Ni loďky, která brázdí moře,
ni ptáka v křoví, na stráni,
ni člověka na hrázi, snivá
jen barva v ovzduší kol zpívá
svou notu. Noc se uklání.

Kol vládne klid a utišení.
Jen lehký vánek v lehkém snění
pohání vlny v šumný vír,
to zpívá moře. Nebe plavé
jest jako med a usmívavé,
toť jeseň — kolem klid a mír!

Poezie