Věrný hlas/Pozdrav
Byla to nádherná katastrofa,
když všechny domy se zřítily
v jejím úsměvu.

Hledám ještě ženu,
ač stojím už na prahu lesa
a jižní vítr vane
z otevřených polí.

Poutníče, který jdeš do dálky,
všude ji potkáš,
kde kvetou petrklíče
a fialky.

Pozdravuj v nebi její oči modré
a klenuté.

Ó ženo v kvetoucí krajinu proměněná,
tvá ňadra jsou rozechvěná
a sněžná
jak vrchol Fudži-Jamy,

čekám,
až srdce ti vyšlehne plamenem
horkým a rudým.

V dýmu tvých vlasů
ztratil jsem i cestu
k útěku.