Rýmovaná kronika česká tak řečeného Dalimila/C
Pak učinichu králem Jindřicha, knězě korutanského,
čłověka velmi dobrého,
k tej věci ovšem sprostného.
Ten za sobú královnu jmieše.
tomu král Vácłav, na vojnu jeda, zemiu poručił bieše.
Ten kněz o jiniem prácě nejmieše,
jedno že rád, boží muž, syt býti chtieše.
Tehdy říšský král na českú sě zeimiu słoži,
přijed do Čech, silně sě přěd Horú połoži.
Ale když na cěstě był, pan Plichta z Žirotína,
ten jmenovaný hrdina,
mnoho škody učini v koních i liudech Říšskému;
tiem česť velikú učini rodu svému.
Tehdy pan Jindřich Lipský
a pan Beneš Wartnberský
přáteły své s liudmi sebrasta,
proti Říšskému na Hory sě brasta.
Tu úsilé mnoho podjesta,
i přěd Horníky bezpečna nebiesta.
Mnoho j'mu škody učinista,
Hory a Kolína mociú obránista.
Tolik škody ot niú jmieše,
až juž z země jeti chtieše.
Z měst Němci, když jich złé znamenachu,
na svá města jich pozvachu.
Hradčěné ti všě złé zemi počěchu,
Mýcené, Chrudiměné, Bydžovené, Poličené dokonachu.
Ti Šváby na svá města pustichu,
mnoho złého zemi učinichu.
Ti na Čechy navodiechu,
Čechy kupujúc mučiechu.
Čechové na rozličnych cěstách Šváby pobichu
a mnoho jich v Čechách zbichu.
Sta sě, že sě Švábi na Chrudimi sebrachu,
a do Mýta jdúce, mnoho vsí vzebrachu.
Někteří Čechové Šváby ostřěhú,
řkúc: „Vězte, že-ť vás Čechové střěhú.“
Švábi jechu sě chłubiti,
že každý chce desěť Čechóv podstúpiti.
Mezi Turovem a Opočnem Čechy sě s Šváby snidú,
Nebo máło Čechóv proti mnohu Švábóv jdieše,
a mezi Šváby devěť hrabí bývałých bieše.
Však Čechové ctně Šváby pobichu
a mezi sobú všě koně zbichu.
Nebo málo Čechóv proti mnohu Švábóv jdieše
a mezi Šváby devěť hrabý bývalých bieše.
Však Čechové ctně Šváby pobichu
a mezi sobú všě koně zbichu.
Ctibor z Uherska ten tu mezi najlepšími bieše,
a ten mnoho vězňóv dobrých domóv vedieše.