Co si myslí andělíček
Jsi doma zvonek zacinká
a radosti je plný stůl
jsi doma čadící kamínka
už dávno vítr odvanul

i radost leží rozpůlena
na starém pultě s knížkami
Tehdy jsi četl Andersena —
— můj Bože je to za námi?

Tvé šatičky v té černé skříni
která se těžko odmyká
— můj Bože jsme to my ti jiní?
Bůh mlčí ani nedýchá

a přísně schovává ten klíček
který ti jednou v spánku vzal
— co si jen myslí andělíček?
Už nemyslí už dohlídal

24. VI. 1938 doma.

Poezie