Ottův slovník naučný/Jankovice
Jankovice: 1) J., osada v Čechách u Lanšperka, hejt. Lanškroun, okr. Ústí nad Orlicí, fara a pš. Dolní Dobrouč; 6 d., 44 ob. č. (1890). — 2) J., ves t., hejt. Pardubice, okr., fara a pš. Přelouč; 34 d., 221 ob. č. (1890), 3tř. šk., mlýn. Náležely někdy ke klášteru opatovickému, od cís. Sigmunda jsou dány (1437) Diviši Bořkovi z Miletínka. — 3) J. (), ves t., hejt., okr., fara a pš. Teplá (město); 32 d., 223 ob. n. (1890), 1tř. šk. Připomíná se r. 1278 jako příslušnost kláštera tepelského. — 4) J., osada t. u Rotneku a blíže lev. bř. Orlice Tiché, hejt. a okr. Žamberk, fara a pš. Kyšperk; 9 d., 50 ob. č. (1890), cihelna.

5) J., , ves na Moravě na lev. bř. Rusavy, hejt., okr., fara a pš. Holešov; 61 d., 379 ob. č. (1890). Založil je nepochybně kol. r. 1360 Jeník z Dobrotic a osadníci se sem přestěhovali ze vsi Malíkovy, která následkem toho na vždy zašla. — 6) J., farní ves t., hejt. a okr. Uh. Hradiště, pš. Velehrad; 142 d., 740 ob. č. (1890), kostel Nanebevzetí P. Marie, 2tř. šk., kam. lomy. Na hranicích napajedlsko-velehradských skála Královský stůl a nedaleko skála Mejto, kde se za dávných dob clo vybíralo. 

Jankovice
Jankovice
Jankovice
Jankovice