Výbor z písní a ballad/Ječné klasy
Noc k Vítu byla, — krásně tak
   juž klasy vymetány,
měsíček svítil bez oblak
   a já šel za svou Annie.
Čas plynul jako na lodi,
   až k rannímu šlo jasu,
tu slíbila, že provodí
   mne polem ječných klasů.

Vzduch tichý, nebe modrý skvost
   a měsíc v plném jasu,
já posadil ji, rádu dost,
   do ječmenových klasů.
Mně srdce dala beze slov,
   já dražší neznal krásu, —
já zulíbal ji znov a znov
   tam v poli ječných klasů.

Já cítil její srdce hrát,
   jak objal jsem ji v pasu, —
buď požehnáno nastokrát
   to pole ječných klasů!
Však, svědkem hvězdy blažené
   a měsíc v plném jasu,
též ona blaze vzpomene
   těch ječmenových klasů!

Já s přáteli jsem šťasten byl
   a vesel zvedal číši,
a zemských statků měl svůj díl,
   a blažen byl v snů říši.
Leč vše, co kdy mne oblaží
   a blažilo v mém času,
ta šťastná noc to vyváží
   tam v poli ječných klasů.

      Žitný klas a ječný klas
      a klasy na vše strany,
      té noci věčně vzpomenu
      tam v klasech se svou Annie.