Poesie francouzská nové doby/Poslední verše (Chénier)
Jak vánku slední dech, jak slední paprsk zlatý
sklon krásného dne zjasní kouzlem svým,
tak vzbouzím lýru svou u popraviště paty —
snad brzy k němu cestu nastoupím;
snad dřív, než hodina v kruh hnána v spěšném reji
po ciferníku pestrém kvapící
na šedesátý krok, jímž končí se pouť její,
svou rafij složí bdělou, zvučící:
ó snad juž na můj zrak sen hrobu klesne tuhý!
Než k půli písně, již jsem započal,
část druhá dospěje a ku rýmu rým druhý,
zde v těchto zdech, kde vládne děs a žal,
již smrti hlasatel v průvodu tlupy dravé,
by k černým stínům ducha mého sved,
mým jmenem rozvlní ty chodby dlouhé, tmavé…

Poezie

fr:« Comme un dernier rayon »
sv:Den sjunde Thermidor