Na prahu ráje/V měsíčné záři
Park jasní se a tmí v měsíčném linu
a skrze otevřené okenice
světlo se proudem řine do ložnice
a těžká, vlahá vůně od jasmínu.

Na polo svlečena, pol v záři, stínu
leží tu dívka; — světlo od měsíce
na černý padá vlas a bledé líce,
v zmačkaný list a sněžnou na peřinu.

Na stolku vedle stojí obraz muže
a měsíc chví se od tabulky sklené,
jak od večerní rosy operlené…
a pod obrazem leží bílá růže.
— To celé štěstí své dnes vyplakala!
Teď spí. — A teď se ze sna pousmála. —