Máj (almanach 1859)/Pěvcům
Odumřelo mi všecko — bůžky ohlasů
poslední píseň mou co mrtvolu
outrpně v tuhou rakev uložily.
I nastala mi noc těch němých zápasů,
a jen ty vzdechy, cizé úkolu,
po ztraceném se máji roztoužily.

A mám je dusit starým nadšením,
když ztajená v nich beznádějnosť zplála?
Ne, ne — tam na břehu je milý vítá stín,
a loď má s touhou pluje k břehům svým,
by jí tam souplavců přivítal družný klín:
dbejte, by v přístav šťastně doplavala.

Vy znáte mnohou píseň v bouři složenou
a víte, že se blížím s veslem zlomeným;
kdo ale ohněm ploul a mořem ledovým,
je rád — třeba se vracel s plachtou strženou,
a mnohá píseň pěvci přece milá,
třeba si v citův tísni křídla popálila!…

Poezie