Výbor z písní a ballad/Zima
S hor západních se vichr zdvih'
   a kroupy, déšť jdou šlehem;
neb severák se hale v mrak
   v kraj plíská zmrzlým sněhem.
A divý slap ve skalný žlab
   se jekem vrhá rmutný
a pták a zvěř se choulí v keř
   v ten den až k smrti smutný.

Jen, vichre, leť, ta nebes šeď,
   ta zimní truchlost kraje,
ať straší mhou, — mně dražší jsou
   nad všechny krásy máje:
ten bouře kvil stesk utišil
   v mé duši jako hudba;
bezlistý sad já mám tak rád,
   jest jako moje sudba!

Ty Bože tam, jenž's poslal sám
   v mé žití tyto žaly,
viz, pevný jsem, — Ty dík můj vem,
   neb vůlí Tvou se staly.
Jen to chci zdát, — ó splníš snad
   mé jediné zde přání: —
když's nedal již mi blaha číš,
   dej sílu k odříkání!