Plamínky/Říjen
Spí v poušti lásky tvé spí zlatonosná ruda,
a moje pole — strniska jen chudá.
Uprostřed, v kraji tvrdé kamení,
a každý kámen naše znamení
a místo hebké, kde lze někdy spat.

Spí v poušti lásky tvoje hlava se mnou.
O, vrať mi půlnoc velkým štěstím temnou!
Hrozivou touhou smrti znaveni,
co řekli jsme si štěstím zmámeni
to moji poušť mi nech dnes povídat!

Spí v poušti lásky tvé spí zlatonosná ruda,
a moje pole — strniska jen chudá.
Ohníček praská a do hloubek svítí:
Vyběhni, panenko — z lesa ven!
Vyběhni, žínko má divá!

Spí v poušti lásky tvoje hlava se mnou.
O, vrať mi půlnoc velkým štěstím temnou!
Bohatou hrstí budem dneska síti
ty krásu svou — já co chce vroucí sen
a vzpomínka na věky živá…