Ottův slovník naučný/Crimen
Crimen [krý-], lat., mn. č. crimina, má v pramenech římského práva dvojí význam, značíc především , potom i sám  v obžalobě obsažený. Při tom činí se rozdíl mezi  neboli  a . Oněmi rozumějí se taková crimina, o nichž vydána byla zvláštní lex, t. j. usnesení sněmovní, stanovící jednak skutkovou povahu zločinu a vyměřený na něj trest (poena legitima), jednak složení soudu, při kterém skutek má býti souzen (quaestio, judicium publicum), a způsob, jakým řízení má se konati (ordo judiciorum publicorum). Toho druhu jest lex Calpurnia de repetundis (r. 149 př. Kr.) a pak zvláště z posledních dob republiky pocházející leges Corneliae a leges Juliae. Až potud však obor činů trestných byl poměrně nepatrný; teprve v prvých dobách císařství rozšiřuje se tím, že císařská nařízení, snesení senátu nebo sama praxe prohlašují za trestné i jiné činy, které posud buď vůbec se nestíhaly, nebo stíhaly jen jako delicta privata cestou civilní (actio ex delicto). Řízení o těchto nové stanovených činech trestních (cognitio extraordinaria) koná se před císařským úředníkem, jehož uvážení také co do vyměřování trestu dopřáno jest veliké volnosti. Obžaloba trestní, o níž tímto způsobem sluší jednati, a potom i čin tr., k němuž se vztahuje, nazývají se .  a  rozlišují se i potom v dobách pozdějších, kde již ordo judiciorum publicorum úplně zanikl a trestní řízení dálo se o všech činech tr. extra ordinem, rozdíl jeví se však arci jen v těch věcech, které netýkají se složení soudu a způsobu řízení v »lex« předepsaného, tak ve příčině trestu (poena legitima, p. extraordinaria), ve příčině infamie atd. – S processním významem slova c. souvisí také výrazy vztahující se ku přípravné části řízení (causae ordinatio, praejudicium accusationis, solennia accusationum) stanoveného ve starém ordo jud. publ., totiž , , značící akt, jímžto žalobce, když mu bylo před tím přiřknuto jus postulandi, podává skutečnou obžalobu, a inscriptio criminis, přijetí obžaloby quaesitorem, kterýž zapisuje ji do úředního seznamu a jméno obžalovaného do seznamu obžalovaných (nominis receptio). –rch.

Římské právo v Ottově slovníku naučném