Píseň o vlahé čistotě
Když rozhlédnou se, jsou v svém kraji.
Radostně štěstí rozdávají
a jejich zpěv a jejich let
dovede všemu odpouštět.

Teď vstanu. Za nimi se vydám.
Píseň mi tajně napovídá.

Kdo je to? Odkud znáš tu notu?
Ach, bojovníci za čistotu,
jitra a malé studánky
a nebe lehké skřivánky.

Teď vstanu. Za nimi se vydám.
Píseň mi tajně napovídá.

Tam nad smrtí a nad močály
ti, kteří marně milovali,
se naklánějí stále níž.
Znáš kouzla, když je zachráníš.

Teď vstanu. Za nimi se vydám.
Píseň mi tajně napovídá.

Řeknu jim, že jsou kdesi ženy
lehounkým větrem odnášeny
až k dětem, spasitelům svým.
Že je to krásné, řeknu jim.

Teď vstanu. Za nimi se vydám.
Píseň mi tajně napovídá.

23. IX. 1939.

Poezie