Z mého kraje/U strže
Tu místo nejmilejší lehnout v trávu,
A v ztrnulosti plaché přimknout zraky,
Nemyslit na nic, netoužit, jen hlavu
V podušku trávy vtisknout…Jako vraky
Rozlité obláčky se ponořují
Za hory hřbet… A vše tě tady hýčká,
Bzuk hmyzu, trávy, trsů, jež se vzdují,
Let líných motýlů… Přes tvoje víčka
Blesk jako z vod se nyní přehoup‘ jasně.
Klid neznámý to u tvé hlavy stojí.
Ty cítíš, jak se mrtvým dříme krásně,
Neb země též má kolébavku svoji.