České písně/Osmý listopad
Ten osmý listopad
vždy smutně tak se vrací
když s pokosených lad
květ poslední se ztrácí
a zamžená je planina;
— však srdce, srdce vzpomíná!

Jak v bouři zimavé
list rudý sypou buky
na pole krvavé
ty české lehly pluky,
a udeřila hodina;
však srdce, srdce vzpomíná!

Meč zlomen, do lůna
si země vzala reky,
a sirá koruna
a žezlo dlouhé věky
se pavučinou opíná;
však srdce, srdce vzpomíná!

A v osmý listopad
přes Prahu zamlženou,
když půlnoční je chlad,
se české pluky ženou; —
jen mžik a zmizí vidina —
ó srdce, srdce vzpomíná!