Ottův slovník naučný/z Kravař
z Kravař, příjmení starožitné a vzácné rodiny moravské, která slynula bohatýrskou myslí a láskou k přirozenému svému jazyku českému. Erb: na červ. štítě stříbrná střela zavinutá (po polsku i odřivous řečená), klenot černé křídlo se zl. lupínky lipovými. Předkové jejich byli jednoho původu s pány z Bechyně, Mráckými z Dubé a j. v Čechách a několika rodinami na Moravě (v. ). Jméno své si vzali od Kravař v pruské části knížectví Krnovského. Spojitost jejich s ostatními Benešovici nelze postihnouti, i v rodě jich samém vyskytují se ode dávna dvě pošlosti, které nelze spojiti. A) . Předek jejich byl  († 1263), jenž měl dva syny. Starší  (1263 atd.) psal se napřed z Benešova a od r. 1282 z K. a býval komorníkem knížete opavského. Mladší  (1281–93) psal se po Benešovu, Koutech a Bohuslavicích, též nyní v prus. Slezsku ležících. Vok měl syna , který se od r. 1282 připomíná. Z těchto pánů bezpochyby pocházel , jenž byl komorníkem olomúckého kraje a obdržel od krále Jana hrady Plumlov a Drahouš a mnohé vesnice (1325). V držení Plumlova vyskytují se potom jeho synové ,  a  (1330 atd.), z nichž Jan byl křižovníkem Něm. řádu. První dva prodali roku 1340 Bavorov. Jindřich zemřel r. 1344 a Plumlov ujav Petr z Rožemberka ujec zapsal jej r. 1347 Benešovi. Tento držel také Kravaře a Strážnici, koupil Prostějov a byl v l. 1368–74 nejv. kom. olomúc. kraje († 1375); z dvojího manželství (1. s Eliškou z Ronova, 2. Kateřinou) měl syny Václava a Petra, skrze něž se větev tato rozdělila na dvě pošlosti. a) . Václav (1368–79) držel Kravaře a Strážnici a býval též nejv. komorníkem olomúc. práva (manž. Eliška). Syn jeho  (1384–1425, až do r. 1411 mladší) držel Strážnici, ale prodal r. 1420 Kravaře. Za to získal Helfštein. V l. 1412–16 byl nejv. kom. olomúc. práva. R. 1415 spečetil stížný list, pak se horlivě držel strany pod obojí, takže jen nelidským hubením svých statků byl donucen, že se králi Sigmundovi poddal. Ale Václav, syn jeho, tak pevně setrvával při straně pod obojí, že byl na brněnském sněmu všeho otcovského nápadu odsouzen, byl pak s Pražany u Hory (1421) a r. 1426 bojoval u Ústí. Synové Petrovi,  a , podědili jmění po strýcích Plumlovských. tak že ke Strážnici získali ještě Plumlov, Šternberk a Račice. Jiřík přečkav bratra prodal Helfstein (1447) a zemřel r. 1466 nemaje mužských dědicův. Dcery jeho byly: 1. Eliška († 1500, manž. 1. Pertolt z Lipého), která dědila Strážnici. Skrze ni dostaly se staré písemní paměti rodu Kravařského druhému manželu Petrovi z Rožemberka a jsou uschovány v Třeboni. 2. Kunka dědila Račice (manž. Václav z Bozkovic). 3. Lidmila dědila Šternberk (manž. 1. Albrecht Kostka z Postupic, 2. Jan Berka z Dubé). 4. Johanka dostala Plumlov (manž. Jan Heralt z Kunštátu). b) . , druhý syn Benešův († 2. čna 1411), dostal za díl Plumlov, založil prostějovský klášter a zdědil Šternberk a Račice po Petrovi ze Šternberka (manž. Kateřina z Meisova). Měl 3 syny, z nichž , nejmladší, záhy zemřel. Prostřední  držel Plumlov a Račice a byl r. 1419 hejtmanem zemským. Před bitvou Vyšehradskou dobře radil králi Zikmundovi, ale že tento byl lehké mysli, bitva nešťastně dopadla a Jindřich sám zabit (1. list. 1420) a pochován u sv. Pankráce. Bratr jeho starší  měl napřed Šternberk, potom též bratrovy statky. Byl v l. 1417–19 a 1425 hejtmanem zemským. Zemřel okolo r. 1430 přečkav syny své, tak že jmění jeho dostalo se strýcům strážnickým. B) Po , který před r. 1282 zemřel, zůstali synové  (1282 atd.),  (1283–93) a  (1278–93). Vok byl bezpochyby zakladatelem Bílovce, který po něm  nazván byl († 1329). Synové jeho byli  (1323–69) a  (1329–55), kteří Fulnek s Bílovcem, Helfštein, Troubky a Jičín drželi. Jan († 1369) koupil Krumlov, byl komorníkem olom. práva a měl z manž. Kláry z Lipého syna , jenž záhy zemřel. Bratr jeho Drslav obdržel na rozdílu Fulnek s Bílovcem a měl z manž. Elišky 4 syny, kteří i jmění n. Ješkovo podědili. Při dělení dostal  (1369–88) Jičín,  Krumlov,  Fulnek a  Helfštein. Drslav zemřel bez potomků a jmění jeho dostalo se bratru Benešovi. Tento založil r. 1389 klášter ve Fulnece s přivolením synů svých  a  a zemřel r. 1398. Onen žil ještě r. 1421 a s bratrem bez dědiců sešel. Lacek byl v l. 1408–11 nejv. hofmistrem král. Českého, 1412–16 hejtmanem na Moravě a zemřel r. 1416. Z manž. Markéty z Pogrela měl několik dětí, které záhy pomřely kromě dcery Elišky. Ta pak se soudila s Petrem strážnickým, protože se Helfšteina ujal. Vok získal k Jičínu hrad Štramberk (1380) a byl od r. 1382 kom. olom. práva. Z manž. Anny ze Šternberka měl 3 syny. Nejstarší  držel Jičín a zemřel před r. 1391. Druhý  připomíná se v l. 1383–1406. Třetí  byl kanovníkem a potom r. 1403–08 biskupem olomúckým († 1408, byv otráven). Vok měl z manž. Elišky ze Světlova syna Jana (1417–25), jenž držel Jičín a Fulnek. Zemřel před r. 1434 z manž. Anežky, kněžny opavské, dědiců nezůstaviv. Anežka vdala se podruhé za Jiříka ze Šternberka, ujala se Fulneka, ale jen čásť podržela. Polovice Jičína n. Lackova dostala se sestře jeho Elišce, vdané Cimburkové, a polovice n. Janovy potomstvo její také nabylo. C)  pocházeli od některého pána z K., avšak nelze spojitost jejich najíti. Záhy měli statek Tvorkov v Ratiborsku. Předek jejich  připomíná se r. 1367. Jeho tuším synové byli ,  a , skrze něž založeny tři pošlosti: aa) Milota dostal r. 1410 zápisne Městec Králové, ale vyprodal se pak z Čech a držel v l. 1415–20 Přerov v zástavě a Obřany. Byl sudím olom. práva a spečetil stížný list. Z manž. Anny z Weissenburka měl syna , který držel po otci statek Němčice od kl. velehradského zastavený a hrad pustý Obřany s městečkem Bystřicí, což r. 1447 prodal. Měl potom Hončovice. Měl syny  a , z nichž onen držel Louku a Olešnici (manž. Kateřina z Lomnice). bb)  držel Napajedly a měl syny  a ; onoho synové byli  (na Jesenici),  a , kteří bez dědiců zemřeli. cc)  držel Bohumín a Ostravu a zemřel po r. 1420. Synové jeho byli  a . Potomstvo jejich se rozplodilo. Bratří , kom. krnovský, a  koupili r. 1463 Velké Heraltice, jež však potom z držení jich vyšly;  držel Radouň a zemřel okolo r. 1480. , prý vnuk Arnoštův ze syna Jana, vyženil s manž. Dorotou z Kokor († 1457) statek Heraltice, který r. 1486 nejstaršímu synu odevzdal. Měl syny ,  a . Jan věnoval na Heralticích manž. Anežce ze Zatora (1494), ale prodal je r. 1496. Měl syna , který r. 1509 Radouně nabyl a r. 1536 zemřel. Měl syny  a , o jichž potomcích není nic známo. Jiřík, syn Ondřejův a bratr Janův (1496 atd.), držel Brantice, jež r. 1503 prodal a potom Radouň koupil; ale i tu prodal. Držel zápisně některé vesnice kl. velehradského. Byl v l. 1503–06 sudím Opavského knížectví († ok. 1518, manž. Eliška Zejdlicovna). Synové jeho byli  (až 1542 na Oldřišově), ,  a . Tento poslední vedl r. 1533 jízdu z Opavska proti Turkům. Od r. 1518 byl pánem na Malých Hošticích a r. 1526 vyženil s Kateřinou z Děhylova statek Dobroslavice u Hlučína. Zemřel r. 1545 zůstaviv syny  a  († 1567), jimž Dobroslavice prodány. Jiřík (napřed na Oldřišově) oženil se s Mandalénou z Fulšteina († 1588), s níž seděl na Komárově, a byl od r. 1581 nejv. komorníkem kníž. Krnovského. Týž zůstavil jediné dceru Annu (vdanou napřed Bruntálskou a potom Sedlnickou). Dotčený Oldřich, syn Jiříkův, byl r. 1526–28 v Krnovsku a r. 1538 v Opavsku nejv. komorníkem a držel Zábřeh a Boletice, na nichž (1526) manž. Barboře Liškovně z Něm. Lutyně věnoval, a pak i jiné statky v Opavsku a Krnovsku († 1542). Měl dva syny, z nichž starší  po otci Radouň a Zábřeh držel a Hrabyni se Smolkovem přikoupil. Od r. 1555 byl nejv. kom. knížectví Opavského a zemřel r. 1586. Bratr jeho  seděl napřed na Pusté Polomi a asi od r. 1568 na Hněvošicích, naposled na Štítině, k níž také Malé Hoštice a Suché Lazce držel. Po bratru byl nejv. kom. v Opavsku a zemřel r. 1599. Měl syny  († 1590), ,  a . Pertolt seděl napřed s manž. Kateřinou Bruntálskou z Vrbna na Radouni, též měl Hrabyni, kterou r. 1606 bratrovi pustil, a po otci měl za díl Suché Lazce. Byl sudím, pak r. 1610–19 hejtmanem. až do r. 1625 též místodržícím komornictví a r. 1625–32 komorníkem v Opavsku († ok. 1637). Jan Konstantin koupil r. 1606 Hrabyni a Smolkov, ale brzo zemřel (manž. Mandaléna Bruntálská). Janák držel po otci Štítinu a Hoštice. Onu prodal r. 1612 manž. Anně Bruntálské, tyto zdědil syn jejich  po otci a Štítinu po matce. Oboje prodal r. 1631 a žil ještě r. 1654. Pozdější potomstvo jeho rodiny žilo ve dvou pošlostech: aaa) Synové Konstantinovi ,  a  podělili se otcovským zbožím tak, že nejstarší dostal Smolkov, prostřední Hrabyni a nejmladší Pustou Polom. Oba starší záhy zemřeli a proto všecko Bernart zdědil, zadlužil se však za tehdejších válečných dob tak, že jmění jeho se dostalo věřitelům (1637). Bernart si uchoval jedině Smolkov. Syn jeho  (* 1650 – † ok. 1698) odkázal týž statek manž. Anně Cecilii Dubinovně z Budiš, která jej r. 1710 prodala. Měl jen jedinou dceru Karolinu (* 1689, manž. od r. 1709 Adam Václav sv. p. Goščalkovský). bbb) Statký Radouň a Suché Lazce zdědil po Pertoltovi syn jeho  († 1653), jehožto syn  Radouň prodal (1671). Ten měl syny , , , z nichž první byl kanovníkem vratislavským a děkanem v Ratiboři. Ti drželi po otci statek Suché Lazce. Synem jednoho z nich byl  (manž. Marie Josefa Lichnovská, † 1777), který měl dceru Theklu (pak jeptišku v Prešpurku). Poslední toho rodu byl , jenž si statek Suché Lazce zachoval a ani synů ani dcer neměl. Z těch příčin dostal majestátem z 23. pros. 1781 dovolení, aby za dceru přijal Elišku Aloisii, dceru Antonína Künzla, měst. rychtáře v Opavě, kteráž byla zasnoubena Aloisovi sv. p. z Heneberka. Sčk.

Kravař