Sluncem a stínem/U bran štěstí
Tloukl jsem na štěstí brány,
jako jiní na ně tlukou; —
otevřelo, chopilo mne
tou svou vlídnou, teplou rukou.

Usmálo se. — Kolem stáli
lidé šťastní. — „Srdcem lehcí,“
dělo, „vešli za mé brány.
Chceš být šťasten?“
Děl jsem: „Nechci.“