Na prahu ráje/Zimostráz
„Dnes mlha se nám v zimostrázu chytá,
to jistě přes pole k nám jede kdosi —“
— a za chvilku je síň jak hnízdo vosí,
dětí co máku, starších jako žita.

A kolik na chudobce lístků zkvítá,
jest jich kol báby, jak se na stůl nosí, —
jen srdéčko té chudobky se rosí:
— vždyť ona jen, kde lístek schází, čítá!

A vzpomínek je, a je povídání,
jak přešel rok, co příští nese znovu. —
— A za týden si dáme na shledání!
Děd za kostelík až nás doprovází
a bába oknem jdoucím ku hřbitovu
se zamyšlena dívá k zimostrázi.