Ottův slovník naučný/Šibenik
Šibenik (ital. Sebenico), město v sev. Dalmacii na lev. břehu dolního toku řeky Krky čili zálivu Šibenického, sídlo okr. hejtmanství, krajského a okr. soudu, četn. velitelství, má (1900) 10.072 obyv. (jako obec 24.747 ob.) větš. Srbochorvatů, srbský a chorvatský čtenářský spolek, casino, pomník básníka Tommasea, stanici trati Š. Perkovic, spojující město se Splitem i Kninem, výborný přístav, plaveckou školu, tři pevnosti. Význam Š-u jako výborného, hlubokého a dobře chráněného přístavu jest tak veliký, že stane se v nejbližší době přístavem válečným. Poloha Š-u srovnává se s Janovem, ležít’ na příkrém svahu vrchu, který korunují pevnosti zminěné. Ráz m sta jest úplně středověký, uzoučké ulice se schody, ze staveb vyniká gotickorenaiss. kathedrála z let 1443—1555, s mohutnou kupolí a starobylým baptisteriem, veliké ceny umělecké, renaissanční loggie, dříve radnice ze XVI. stol., hodinová věž; před přístavem na svahu park s pomníkem Tommaseovým. Obchod je značný, zejména vývoz vína, r. 1895 vyplulo z přístavu šibenického 2428 lodí s 324.449 t. Š. je vyloučen z rychlého spojení paroplavebního pro svou polohu 7 km daleko od úžiny mořské mezi pevninou a ostrovem Zlarinem. Vodopády Kerky nad Skradinem zužitkují se pro elektrickou stanici, která již město Š. osvětluje a zajisté v budoucnosti veliké důležitosti nabude pro vznik a rozkvět průmyslu. Dřevařská firma Steinbeiss a spol. založila u Š-u veliké sklady dříví dováženého přes Knin. Š. vzkvetl ke konci I. tisíciletí po Kr. po úpadku Skradinu (Scardona) a střídal často nadvládu Byzantinců, Chorvatů, Uhrů, Srbů i Benátčanů, až těmto r. 1412 definitivně připadl. R. 1647 ubránil se stěží Turkům a r. 1648 mor zničil lidnatost a rozkvět města. Z rodáků šibenických biskup Antonius Verantius (1502—73) byl slavným politikem a zemřel jako arcib. ostřihomský.

Sídla v Chorvatsku v Ottově slovníku naučném