Trny/„Posel z Budče“


I. My jsme my a já jsem rek – 
protiven mi ženský brek !

II. Co nám nejde pod vousy, 
nadobro se obrousí.

„Besedě Učitelské“ 
Hezky zticha podřimovať,
mlčeť, to je české zlato –
ať se jiní o to pálí – –
vždyť nám venkov platí na to!

„Škola a život“ 
Učenosti celé kupky,
ze života ani krupky –
v „Štěpnici“ se rodí slupky.

„Komenskému“. 
Tobě, starý hochu,
ostré krve trochu,
Kosinu a Bartoše –
abonentů na koše!

„České škole“. 
Upřímnosti trochu více,
pak to půjde bez štvanice!

„Učitelským Listům“. 
Chameleona kdo koupí?
V hlavě má jen hrách a kroupy!

„Paedagogiu“ a Dru. Lindnerovi. 
Každé slovo jako zlato,
jasné jako v slabikáři,
vždycky trefí do života –
vlastenectvím také září!

„Národním Listům“. 
Braši jaří, vy přec víte,
že ty naše české školy
budí národ k slávě dávné
a cizácké dusí moly.

„Ústřední jednotě“. 
Mužná srdce v tvrdé hrudi,
karaktery bez rezi,
a upřímná česká snaha –
ta drtí i řetězy!

Inspektorům. 
Spravedlnosť s důvěrou
uložte si do srdce –
z mladých mozků nelze hned
vybrousiti mudrce!