Ottův slovník naučný/Křišťan
Křišťan, stará forma jména  (). — K. bylo klášterní jméno druhého syna Boleslava I., a. Pod tímto jménem došla nás legenda o sv. Ludmile a sv. Václavu sepsaná dle prologu na rozkaz biskupa Vojtěcha (982—997) od mnicha K-a (Strachkvasa), kterou Balbín objevil v Třeboni a vydal v Epitome rer. Boh. (41—66); po něm vydali ji Bollandisté (Acta SS. ad 16. et. 28. Sept.). Dle udání prologu byla by to památka vzácné ceny historické, avšak již Dobner a Dobrovský poznali, že udání to je falsum a že legenda jest mnohem pozdější kompilace, která snaží dodati si váhy vydávajíc se za práci K-a-Strachkvasa; sepsání její klade Dobrovský (Kritische Versuche die ältere böhm. Gesch. v. späteren Erdicht. zu reinigen) do doby ok. r. 1320. Skladatel použil hlavně Gumpolda, staroslovanské legendy o sv. Václavu, legend o sv. Ludmile a j. Jelikož všechny tyto prameny máme nyní v originálech, nemá legenda K-ova jako pramen ceny téměř žádné. Nejnovější vydání v Pramenech děj. čes. I., 199—227; srv. též úvod str. XVIII.

Čeští duchovní v Ottově slovníku naučném
Dějiny křesťanství v Ottově slovníku naučném