Heinův passionál/Potulné krysy
Jsou krysy dvojí, jak víte:
jsou hladové a syté.
Ty syté doma si zůstanou,
ty hladové ven se vyhrnou.

Do světa běží a běží.
Jim na slotě nezáleží.
Běží jak blázni tisíc mil.
Běžet a běžet je jejich cíl.

Přelezou úbočí sterá.
Přeplavou přes jezera.
Když ve vodě zdechnou, když zlámou si vaz,
ty živé se přes mrtvé přehrnou zas.

A celý ten pronárod krysí
je revolučně lysý.
V rypáku mají prach i kal;
vždyť je to samý radikál.

Takový neřád levý
o pánu bohu vám neví.
Dorost nechají nepokřtěn.
Zkomunisují lásku žen.

Ta smyslná rota krysí
jen na břicho potrpí si.
Když chlemtá a žere, málo dbá,
že naše duše je nesmrtná.

Taková krysa vzteklá
se nebojí kočky ni pekla;
nemá, co vlezlo by za nehet,
a chtěla by znovu dělit svět.

Ó běda, ta kočovná tlupa
už docela na blízku dupá.
Už slyším ten šum a kvik a shon,
už sviští a piští jich milion.

Lidičky, pámbu s námi!
Vždyť jsou už před branami!
Pan primátor hlavou jen potřásá,
pan rada neví, co radit má.

Nechť měšťanstvo zbraní se chopí!
Nechť zvony rozhoupou popi!
Mravnost a řád i stát se chví:
jeť v sázce posvátné vlastnictví! —

Ni modlitby popů ani zvonů znění,
ni magistrátu vynesení,
ba ani kanony stoliberky
dnes nespomohou, ó syni a dcerky!

Přežilé vaše řečňování
už nikoho nechytne do umných tkání.
Krysy vám nepůjdou na sylogismy;
kašlou vám, doktoři, na sofismy.

Jeť hladový žaludek bez logiky.
Dá na buřty jen a na knedlíky.
Pádnějších důvodů věru není
nad polévku a nad pečeni.

A ryba na másle smažená-li,
pro zatvrzelé ty radikály,
je výmluvnější argument
než krasořečnický parlament.

Poezie