Moderní básníci francouzští/Podzimní
Juž stromy věnčí v listopadu jíní,
a hora, odkud s hlukem táhnou stáda,
kol boků sobě bílý atlas skládá,
plá západ tyrkysem a mědí nyní.

A dolem kvetou bledé chrysantemy,
by o dušičkách mohly smutné matky
na kříže, hrobů mříže pozdrav sladký
rtem květů hodit se slz ručejemi.

Čas posledních je rendez-vous, ó dítě!
viz v mechu z listí zlatý čaloun dlouhý,
v mdlých srdcích zvolna usínají touhy,
jen vůně podzimku v nich dýchá skrytě.

Poezie