Ottův slovník naučný/Bezruč
Bezruč , pseudonym moravsko-slezského básníka vzácné, pochmurné, elementární originality, hluboké, nahé životní pravdy a gigantické síly v myšlence i formě, jehož prvé verše objevily se v l. 1899 v »Besedách Času« a o sobě vyšly ve sbírce Slezské číslo (1903). »Spolek čes. bibliofilů« chystá se vydati všecky básně B-ovy pod názvem Slezské písně v nádherné umělecké formě s lepty a výzdobou od V. Preissiga. B. jest v nejnovější poesii naší »osamělý, bludný zjev abstrusního básníka raçového a sociálního zoufalství, záhadný syn smutného kraje pod Lysou Horou, kdež problém češství žije a umírá bolestněji a intensivněji než kdekoli jinde. Za divokými kyklopskými zdmi přerývaně křičících a divoce hrozících veršů bez barevných tropů a bez svůdných epithet, za primitivními freskami z kraje prosyceného uhelným prachem a otravným dýmem, za barbarskou výmluvností suchých jmen, věčných dat, za otřásající rhetorikou drsných, odporných faktů dovedl tento básník úplně odpoutaný od jakékoliv slovesné tradice a takřka pudově souvisící s rodnou raçou tragicky zdramatisovati bolestně vznícený, trpce zraněný národnostní cit, jejž neobyčejně stupňoval živelným pocitem sociálního útisku a jejž podivuhodně znásobil zúživ jej neobvykle. Zpívaje bez přestání o beznadějném vědomí postupného vysilování a neodvratného zániku, inspirován zoufalstvím a smrtelnou úzkostí našel na drsných a gigantických svých skřipkách, jichž smyčcem pohybovala neviditelná ruka celého kmene, nejvyšší tóny života, které zalehly mohutně v generaci hrající si morbidní hudbou smrti umělé«. (A. Novák v Úvodě k »Nové české poesii«, v níž otištěno i několik ukázek básní B-ových. Srv. také brošurku Petr B., Praha, 1908.)

Bezruč