Poesie francouzská nové doby/Zlatý pták
Pták na haluzi stromu pěl,
který se bílým květem skvěl.

Hle, křídlo ptáka nach a třpyt,
jak se slunce by dolů slít.

Pták pěl; tak čist byl jeho hlas,
že duch pěl hned s ním a se třás.

Pěl, že hruď každá bouřněji
se novou vzpjala nadějí.

A zmizel — kéž se vrátí zas
pták zlatý, mého mládí čas.

Poezie