Ottův slovník naučný/Palkovič
Palkovič: 1) P.  (* 1763 – † 1835), kanovník ostřihomský, předák školy Bernolákovy. Přeložil a vydal šest divadelních her Vlacha Petra Metastasia (Duchovné divadlo, v Trnavě, 1801, z němčiny) a Svaté Písmo starého i nového Zákona (v Ostřihomě, I., 1829 a II., 1833) způsobem nedokonalým. Včk.

2) P.  (* 1769 v Rimabáni – † 1850 v Prešpurku), professor českoslovanské řeči a literatury na ev. lyceu prešpurském a spisovatel. V slovesnosti naší znám je jako houževnatý přívrženec češtiny veleslavínské a starého pravopisu bratrského proti opravám Dobrovského a Jungmannovým v duchu Jana Nejedlého. Školní úřad svůj konal spíše jen jménem, půl století obíraje se literaturou. Jako veršovec přidružil se k Puchmajerovcům (Muza ze slovenských hor, ve Vacově, 1801); jako vydavatel časopisů (»Týdenník aneb Císařské královské národní noviny«, v Prešpurku, 1812–18, a »Tatranka, spis pokračující rozličného obsahu pro učené, přeučené i neučené«, tamže, I.–III., 1832 až 1847) šel za příkladem Krameriovým a J. Nejedlého; jako slovníkář (Böhm.-deutsch lateinisches Wörterbuch mit Beifügung der den Slowaken und Mähren eigenen Ausdrücke und Redensarten zunächst für Schulen durchaus neu bearbeitet, v Praze,1820, I., v Prešpurku, 1821 II.) kráčel ve stopách Dobrovského; jako vydavatel bible (Biblia sacra, to jest Bibli svatá atd., tamže, 1808) projevoval svůj josefinský racionalismus; a jako skladatel rozličných drobných knížek naučných (Známost vlasti zeměpisná. t., 1804; Hufelandův »Kunšt prodloužení života lidského«, ve Varšavě, 1800, I.–II.; Výtah z artikulův sněmovních, v Prešp., 1808–1809, a j.) hověl praktickým potřebám časovým. Ve sporu o »Libušin soud« stál při Dobrovském (»Tatranka«, I., 1, 48). Včk.

Lidé v Ottově slovníku naučném