Ottův slovník naučný/Delator
Delator (lat.), , žalobník, jenž ze zisku udával takové přečiny, které stíhaly se pokutou na jmění. Lidé nesvědomití a zištní provozovali udavačství za doby císařské řemeslně, ježto určitá čásť pokuty jim připadla. Mnohdy vydírali peníze již pouhou hrozbou, zejména šlo-li o žalobu z velezrády. Nekalé živnosti jejich dařilo se dobře, ježto nebylo nesnadno opatřiti si důkazy v domech, kde mnoho bylo otroků znajících všechna tajemství svých pánů. Zhoubné řádění d-ů nepřestávalo, ač na liché obvinění tresty byly vysazeny a i jinak proti nim nastupováno, poněvadž mnozí císařové aspoň nepřímo nešvar ten podporovali. Cfe.

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném