Ottův slovník naučný/Rütimeyer
Rütimeyer , přírodovědec švýcarský (* 1825 v Biglenu u Emmenthalu — † 1895 v Basileji), studoval v Bernu theologii, potom lékařství, posléz věnoval se studiu přírodních věd v Paříži, Londýně a Lejdě. R. 1854 stal se docentem v Bernu, od r. násl. působil na universitě v Basileji jsa tu prof. zoologie a srovnávací anatomie. Sluší jej klásti mezi nejpřednější palaeontology; vynikl hlavně studiem předvěké zvířeny švýcarské, zvláště pak proslul pracemi o předvěkých ssavcích kopytnatých, směřujícími k osvětlení původu nyní žijících. Z obsáhlé jeho činnosti literární, buďtež uvedeny spisy: Ueber das schweiz. Nummulitenterrain (Bern, 1850); Die Fauna der Pfahlbauten in der Schweiz (Bas., 1861); Eocäne Säugetiere aus dem Gebiet des schweiz. Jura (Cur., 1862); Ueber Art u. Rasse des zahmen europ. Rindes (Brunš., 1866); Beiträge zur Kenntnis der fossilen Pferde und zu einer vergl. Odontographie im Allgemeinen (Bas., 1863); Beiträge zur natürlichen Gesch. der Wiederkäuer (t. 1865); Die Grenzen der Tierwelt. Eine Betrachtung zu Darwins Lehre (t., 1868); Ueber Thal- und Seebildung (2. vyd., t., 1874); Versuch einer natürl. Geschichte des Rindes in seinen Beziehungen zu den Wiederkäuern im Allgemeinen (Cur., 1866 až 1867, 2. sv.); Die fossilen Schildkröten von Solothurn und der übrigen Juraformation (t., 1866—73, 2. sv.); Die Veränderungen der Tierwelt in der Schweiz seit Anwesenheit des Menschen (Berl., 1875); Ueber Pliocän- und Eisperiode auf beiden Seiten der Alpen (Bas., 1875); Der Rigi. Naturgeschichtliche Darstellung von Berg, Thal und See (t., 1875); Die Rinder der Tertiärepoche nebst Vorstudien zur natürlichen Gesch. der Antilopen (Cur., 1878—79, 2 sv.); Beiträge zu einer nat. Gesch. der Hirsche (Geneva, 1880—84, 3 sv.); Ueber einige Beziehungen zwischen den Säugetierstämmen Alter und Neuer Welt (t., 1888); Die eocänen Säugetiere von Egerkingen (Bas., 1892). S W. Hisem vydal: Crania helvetica. Sammlung schweiz. Schädelformen (t., 1864). Sebrané jeho spisy menší s autobiografií vydal Stehlin (t., 1898, 2 sv.), životopis jeho uveřejnil Iselin:  R. (t., 1897). 

Rütimeyer