Babička
Vysoce urozená paní!

Je způsob, když koho milého z domu provázíme, že mu dáváme na cestu s sebou požehnání.

I já, posílajíc do světa dítko — prostinké to dítko své fantasie — žehnám je, vtiskujíc mu na čelo jméno, jež ode dávna národu milé a vážené bylo — a nyní ctěné je co jméno příznivkyně lidu, podporovatelkyně všeho, co dobré a krásné, jméno Vaše, šlechetná Paní! — Nevím pro ně lepšího požehnání.

Obsah 
 /Úvod/
 /I/
 /II/
 /III/
 /IV/
 /V/
 /VI/
 /VII/
 /VIII/
 /IX/
 /X/
 /XI/
 /XII/
 /XIII/
 /XIV/
 /XV/
 /XVI/
 /XVII/
 /XVIII/

Romány