Ottův slovník naučný/Pocock
Pocock [pókok]: 1) P. , orientalista a theolog angl. (* 1604 – † 1691). Studoval v Oxfordě, pak v l. 1630–36 žil v Aleppu jako kaplan angl. faktorie a tam pilně se učil hebrejštině. syrštině, aethiopštině a arabštině; r. 1636 stal se professorem arabštiny v Oxfordě, r. 1649 také prof. hebrejštiny; zatím byl ztrávil čtyři léta (1643 až 1647) v Cařihradě za účelem studií orientálních. Potom z příčin politických byl zbaven mnohých svých příjmů. Ze spisů jeho dlužno uvésti: Specimen historiae Arabum (arabsky a lat., Oxf, 1650, nověji vyd. White, 1806); Porta Mosis od Maimonidesa (arab. a lat., t., 1655); Eutychii Annales (arab. a lat., t., 1658–59, 2 sv.); Carmen Tograi (arab. a lat., t., 1661); Historia compendiosa dynastiarum, authore Gregorio Abul-Pharajio (arab. a lat., t., 1663, 2 sv.), hlavní to jeho dílo; Commentarii in Micham, Mallachi, Hoseam et Joelem (t., 1677–79) a Theological works (Londýn, 1740, 2 sv.). – Srv. Twells, The life of Dr. Ed. P. (Lond., 1740). – Jeho nejstarší syn

2 P. , rovněž orientalista (* 1647 v Oxfordě – † ?). Vydal: Philosophus autodidactus sive Epistola. Abi Jaafar Ebn Tophail de Hai Ebn Yokhdam (arab. a lat., Oxf., 1671) a Abdollatiphi historiae Aegypti compendium (arab. a lat. vydal White, t., 1800).

Angličané v Ottově slovníku naučném