Žižka na Vítkově
Slyš, kterako zdaleka temný hluk
    Ty hory a doly probíhá! —
Hle, táhne se nějaký v rozbroji pluk,
A trub jeho válku budící zvuk
    Se strašno po kraji rozlíhá ,
A pakli se zbrojnošů statných ptáš:
„Toť jest Žižka, Žižka vůdce a ředitel náš!“

Hle, jak se na hoře u hradby zbroj
    Ve slunci a jasnotě svítí;
Hle, hrne se dolů v krvavý boj
Včel jakoby z oulu vyletěl roj,
    Na cizáky Češi se řítí
A když se hrnoucích na vůdce ptáš:
„Toť jest Žižka, Žižka vůdce a ředitel náš!“

Už v dolu boj bouří, již břinčí zbraň,
    Kde Vltava luhy probíhá;
Tam Čech na cizáka co lítá saň
Mečem smrtonosným dotírá naň,
    Pro svou vlast mužně krev vylívá
A lvů-li se jarobujných zeptáš
„Toť jest Žižka, Žižka vůdce a ředitel náš!“

Hle Čechové vítězoslavní jsou
    A slávu dědů sobě chrání;
A hned všudy po světě pověsti jdou,
Že zahnali zlotu nepřátel zlou,
    Čech vlasti udatně že brání.
Čechů-li se vítězoslavných ptáš
„Toť byl Žižka, Žižka vůdce a ředitel náš!“

Český tu se od země loučí lev
    Zraněn kde nepřítel umírá;
Vysoptil on na vrahy pomstu a hněv,
Pro otčinu vycedil rád svou krev,
    Umíraje oko zavírá.
A pakli se rekovně padlých ptáš
„Toť byl Žižka, Žižka vůdce a ředitel náš!“

Dle Šíra