Moderní básníci francouzští/Jedovaté květině
Čím soucit můj se k tobě tolik sklání,
to není tvoje vůně opojivá,
z níž stoupá unylých snů řada snivá,
ni barvy tvojí v dívčích vlasech plání,

Ne, předmětem jen mého milování,
jest vzácný jed, jenž v lůně tvém se skrývá,
ta naděj nešťastníků věčně živá,
Smrt, moje vznešená a drahá paní!

Co na tobě mám rád, je možnost pouze,
že mohu velet srdci ustat v touze
a zhostiti se svého utrpení.

Jen ssáti hrozný jed tvůj, zrádný květe,
a ty mi dáš, čím Nesmrtelnost květe
neb Zničení — však vždycky vykoupení.

Poezie