Dcerka/Kapitola osmá
Slyš, dcerko! a viz, a přichyl ucho své, a hled k budoucímu soudu pilně. Ten soud zajisté jest nám každému jistý, neb všichni k němu máme se dostaviti. Ten soud jest nám skrytý, abychom vždy bděli, a byli Pána čekající. Ten soud jest hrozný, neb před soudcem páliti bude všechny jeho nepřátely. Tu se ohňové sejdou; neb pekelný oheň bude páliti zatracené, a očistcový bude dobré páliti, od všedních hříchů je očišťuje; oheň zdejší všecky věci zemské bude páliti a spálí je; neb již nebude potřebí kterých věcí člověku, než dobrým nebe ku příbytku, a zlým peklo zůstane. Jistě hrozný soud bude, na němž nelze se bude ani vymluviti, ani vykoupiti, ani odhroziti, ani odbiti; neb Bůh bude souditi a s ním každé stvoření. Bude proti hříšnému hrozný soud, neb hříšník všude bude obklíčen; nad ním bude soudce hrozný, zlým hněvivý, pod ním peklo otevřené, na pravici všichni hříchové žalují, na levici ďáblové do pekla táhnouce, vnitř svědomí hrozné kousavé. Tu budou všichni svatí soudu spravedlivého proti hříšníkům pochvalován, tu každého člověka hříchy budou všem andělům, lidem i ďáblům Boží mocí oznámeny. Ó, kterak hrozná hanba bude zatracencům z jejich hříchů, že se jich dopustili a pokání činiti nechtěli! ó, přehrozné odsouzení, že lidé se tebe nebojí. „Jděte, zlořečení, do věčného ohně, jenž jest připraven ďáblu a jeho andělům.“ A po tom odsouzení dále dí soudce, že půjdou zlí do věčného ohně. Nastůjte! ano těžko jednu jiskru trpěti na maličký čas, a tam pak trpěti oheň věčný, jenž všecko tělo i duši páliti bude na věky u věčné temnosti s ďábly bez oddechu, i bez naděje na vysvobození. Ó, běda, přeběda, kdo ztratí radost věčnou pro chlípnost velmi krátkou a upadne u věčnou muku!