Hřbitovní kvítí/20
Však znám ten lid, jenž nožem hnusné pitvy
si chleb a slávu potem dobývá,
snad zpěv můj klada na své nuzné váhy,
juž znak mu soudu svého v čelo vyrývá.

On z pýlu motýlů si vápno pálí,
kdy trámů třeba, les si cizí skotí,
kdy písem váží, jasný pramen kalí,
kdy kámen láme, sousedův dům zhrotí.