Ottův slovník naučný/Pajon
Pajon [pažo͡n] , protest theolog franc. (* 1626 v Romorantinu – † 1685 v Carré). Studoval v Saumuru a stal se tam r. 1666 professorem, ale vzdal se po dvou letech professury a stal se kazatelem v Orléansu. Jeho učení, zvané , uchyluje se sice valně od učení Kalvínova o praedestinaci, ale bylo velmi rozšířeno ve francouzsko-reformované církvi a jest spřízněno s amyraldismem (viz ). Stežejný jeho názor je ten, že Duch svatý způsobuje ospravedlnění člověka cestou přirozenou; rozum vládne vůlí člověka, a jakmile člověk sezná působením Ducha sv. pravdu, hned i vůle od zlého obrátí se k dobrému. Proti P-ovi vystupoval zvlášť vášnivě Petr Yusieu, který i po jeho smrti pajonismus úsilně pronásledoval. Pajonisté sami čítali se k pelagiánům a sociniánům. Synové a synovci P-ovi přešli na víru katolickou. – Srv. A. Schweitzer, Der Pajonismus (»Theolog. Jahrbücher«, Tubinky, 1853); Mailhet, Cl. P. (Pař., 1883).

Francouzi v Ottově slovníku naučném