Ottův slovník naučný/Pleiady
Pleiady, v řeckém mythu nebeské nymfy plodnosti, ztotožněny se známým souhvězdím, jehož východ v prostřed května znamenal začátek žní, západ pak koncem října počátek doby dešťů a výsevu (viz ). Peloponnéská báje pokládala je za dcery Atlánta a dcery Ókeanovny Pléiony. P. všecky staly se v mythu zakladatelkami božských neb hérojských rodův: nejstarší a nejkrásnější  porodila Zevovi Herma,  (Zářící) témuž zrodila Dardana,  pak Lakedaimóna; o této se též vypráví, že Artemidě věnovala laň se zlatými rohy. , zosobnění bouřného mraku zimního, zrodila Poseidónovi Hyriea, eponyma boiótského města ,  (Tmavá) pak z téhož zrodila Lyka a Nyktea v Hysiách na Kithairóně.  nebo  (Zářivá) porodila Areovi Oinomaa. Konečně , smrtelná, stala se chotí smrtelného Sisyfa a matkou Glaukovou Tím prý vykládá se ta zvláštnost, proč P-ad jest sedm, ale jen šest jich zřetelně jest viděti. Dle jiné verse však z nich zmizela Elektra, jež po zkáze Tróje a kmene Dardanovců stala se vlasaticí a prostovlasá na nebi bloudí. klk.

Řecká mytologie v Ottově slovníku naučném