Sepsání války peloponnesské/63.
Jakmile pak Aristeus vraceje se od pronásledování
viděl, ano druhé vojsko jest přemoženo, v nesnázi
se octnul, na kterou stranu by se odvážil, aby
ušel, k Olynthu-li, či do Potidaie. Umyslil pak, sebera
lid svůj na místo co nejmenší, úprkem proraziti
do Potidaie a dostal se tam ač s tíží podél hráze
mořem, ano se naň šípy střílelo, ztrativ sice lidu něco
málo, větší pak čásť zachrániv. Mužstvo pak od Olyntha
Potidaiským ku pomoci určené (jest pak vzdálí 60 honův
a na dohled, jak bitva započala a znaky vojenské
se vztýčily, málo pokročilo, aby přispělo, ale makedonská
jízda postavila se proti nim zabránit tomu;
když pak vítězství Atheňanů brzo se rozhodlo a znaky
vojenské se svinuly, navrátilo se opět do města a
Makedonci k Atheňanům, neboť na jízdu nedošlo s nikteré
strany. Po bitvě pak postavili Atheňané vítězný
pomník a Potidaiským mrtvoly za příměřím vydali.
Padlo tu Potidaiských a jich spojenců málo méně tří
set, Atheňanů pak samých 150 i vůdce Kallias.