Kytice (almanach pro mládež 1878)/Prší
Prší, prší!
Do té vody lazurové,
jak když metá kamínky,
stále tepou kapky nové.

      Prší, prší!
Na hladině na potoku
pořád dmou se bubliny,
že se kazí výhled oku.

      Prší, prší!
Každá krůpěj si vystříkne,
z vody k nebi vyletí,
potom splyne, jen to mžikne.

      Prší, prší!
Na potoce je dnes hlučno,
jak by slavil velký ples,
všude bujno, všude zvučno.

      Prší, prší!
Každá kapka si poskočí,
každá vlnka zaplesá,
vše se v jednom kole točí.

      Prší, prší!
Potok cvalem k předu běží,
co si jindy hovělo,
teď jen udrží se stěží.

      Prší, prší!
Déšť je velké dobrodiní,
i ten potok radost má,
když déšť svěžím jej učiní.

      Prší, prší!
Vše se kolem zazelená,
vše se kolem zraduje,
i ta vrbka ubědněná.

      Prší, prší!
Nebes vláha vše oblaží,
zmnoží polní úrodu,
i ten potok si jí váží.

      Prší, prší!
Až doprší, pak je klidno,
svatý vládne všude mír —
není-liž tu božství vidno?

Poezie