Omladina a pokrokové hnutí/Bastilla
Stav komediantský je sice dle Karla Sabiny stavem všech stavů, ale vzdor tomu má každý stav ještě svoje zvláštní zájmy, k jichž hájení vydává časopis. Proto založili jsme si i my, vyšetřovanci, »Bastilu«, orgán, který se štítil denního světla a pátravých očí více, než jakákoliv sova. V něm tropili jsme si bezuzdné posměšky ze všeho, i ze sebe. Hlavička »Bastily« byla skvostně illustrována. V textu znázorněno několik povahových charakteristik »chmatáků«: cholerika vedle melancholika, sanguinika vedle flegmatika atd. Na zvláštní přílohu tužkou zachycen jeden »luft« v Novoměstské trestnici, se šourajícími se obyvateli »mrtvého domu«. lllustrace vyšly z duševních dílen R. Fejfara, F. Modráčka a Poláka Florzikiewicze. Literární obsah obohatil JUC. A. Čížek studií o povalování se »omladinářů« na pryčnách policejního řiditelství, JUC. Alb. Dutka složil vtipnou kaši ze jmen všech »omladinářů« atd. Abych nebyl v této pilné společnosti trubcem, sebral jsem kousek »chmatáckého slovníku«, kterým si dovoluji čtenáře počastovati: Veš = panička kazatelna = díž, okovy == pentle, jídlo z venku = šíf, hlad = čmuchec, psaní = moták, hodiny = píďata, policajt = ochechule, nevěstka = koroptvička, soud = mlejn, zlatka = ostrá, láska = šťouchanice, basa = žumpa, děvče = kula, vyšetřování = inkvizice, žebřík = zpěvák, v přijímací cele — ve špeku, četník = šlingfák, drak; nůž = čúr, naděje = putna, měsíc = holák, řetízek = lancoch, rok = máj, klandr, noc = čirá, doživotní = věčňák, odsoudit = nasypat, bago = zadeček, ruce = berky, sirka = šoupavá, odsedět = vykroutit, temnice = káča, špek; zloděj = čór, dozorce = čuchoň, fotříček; zákony = verky, četníci = špidloni, hlídač = bachař, zatknouti = líznouti, košile = pazderna, prohlídka = šťárka, zadnice = karas, okr. soud = jenerál, řetízky na ruce = naše-vaše, žebrat = fechtovat, stovka = kolo.

V »Bastile« ztepali jsme ostře vězeňského lékaře, rodem Němce, dvorního radu dra Maschku, který byl pravým postrachem nemocných. Obyčejným jeho receptem bylo: »Maš, maš, šimulant, švingulant, špekulant.« Výrazů těchto užíval zejména, šlo-li o »Omladináře« a vůbec o Čechy, které neměl v lásce. Dr. Maschka, stářím tělesně šešlý a duševně zdřevnatělý, k měšťáckým obětem »Novoměstské trestnice« do krajností necitelný, zastával svůj úřad s malou péčí. Měřil dle národnosti a předpokládal u každého švindl, aniž řádně ohledal. Z churavých dělal si často nemístnou legraci. Jednomu, jehož píchalo na prsou, škodolibě radil: »Ulamte tomu špičky!« Druhému, trpícímu suchým kašlem, řekl, »aby si ho namočil«. Proto věnovali jsme mu v »Bastile« následující stať:

Nemocný: Plivám krev! — Doktor: Od toho máte špukkastli!
Nemocný: Mám tvrdou stolici. — Doktor: Ať jim ji konkař rozkousá!
Nemocný: Bolí mě noha, nemohu chodit. — Doktor: Od čeho máte druhou?
Nemocný: Mám běhavku. — Doktor: Proto jsme vás posadili.
Nemocný: Nemám chuť k jídlu. — Doktor: Nejezte, neubude.
Nemocný: Nemohu chodit »na stranu«. — Doktor: Choďte rovně.

Doktor:
»Sie sind von Omladina?
Marš hned pryč, to je jiná,«
Nemocný:
»Ach, proto tahle psina.
z nich kouká hovadina.«
Mstili jsme se na dru Maschkovi aspoň v »Bastile«, když jsme proti němu nezmohli nic jiným způsobem. Také na jídelním lístku jsme zkoušeli svůj humor. JUC. Ant. Čížek převedl ho do »frančiny«:
V pondělí: le hrach dans Bohemians (hrách), v úterý: les koties blbonis Mongolis (knedlíky čili koťata),.
ve středu: la tschotschkae (čočka), ve čtvrtek: les bramborens bez chlupkis (brambory),
V pátek: la choule extra picante (šoule),
v sobotu: les koties umrlčis nohu et loui hovieziens (knedlíky, jimž se říkalo umrlčí noha s lojovitým masem),
v neděli: cous massa hovieziens et le bramborens bez chlupkis.
K dineru: »chocolad and menier jiškis« et »Suchar d de Prague per Trnka (pražená polévka s chlebem).

Tak vypadala část listu, »hájícího zájmy našeho stavu«. Celým obsahem posloužiti nemohu, neboť se nám »Bastila« ze strachu před prohlídkou ztratila, neznámo kam. Úkolu svému však plně dostála.