Růže stolistá/XXVIII
Znám ji — srdci ku příkoře
 Z řeči vazbou ztížené,
Ze slzy té, z lásky, hoře,
 Z prosby, čáky smíšené;

Znám ji — ne z těch jindy vroucích,
 V počtu jak sbor hvězdiček,
Ale z těchto na rtech mroucích
 Chvějících se hubiček;

Znám ji z ruky potisknutí,
Z posledního povzdychnutí
 Nesvobodnou svobodu.
 Trapnou dobu rozchodu.