Marnosti/V
Let šestnáct bylo jí. A neumřela.
Jak chladny tehdá byly lilie!
Šla, rozjitřila a pak zapomněla.
Co je to plátno, když mi nežije?

Vraždila. Ano. A pak zapomněla.
Jak zapomenout, když se zabije?
Je někdo mrtvý. Ona neumřela. —
Kdo mrtvoly jsi našel, pohřbi je!

A léta tomu jsou; kdes staré verše leží.
Je ještě krásný svět: je ještě láska svěží.
Co je to platno, když mně nežije?

A láska svěží je a láska zabije.
Chlad posměšný, hle, mají lilie.
— Kdo’s našel mrtvé, jdi a pohřbi je! —