Poesie francouzská nové doby/Snění (Musset)
Když rolník seje, vidí jen svou líchu,
své zrní, voly své, kam zrakem těká;
taj příroda zaň dokonává v tichu,
on lehne na pluh svůj a na žeň čeká.

Když večer žena vejde v chatrč bledá
a řekne „těhotná jsem“, na ta slova
on čeká dítě; když smrt bere děda,
ku nohoum lože sedne, čeká znova.

Co víme víc? Co všecka moudrost lidí
zde našla, sebe víc nechť bádá, slídí,
juž prošla, praví se, ten celý svět
a stále hledá juž pět tisíc let.

Poezie

fr:Œuvres posthumes (Musset)/Rêverie