Moderní básníci francouzští/Rada stoikova
Den, místo, měsíc, rok, to jedno; v smíchu, hněvně
ať přijde, na osud čekejme chladnokrevně
vždy s jasným pohledem, ať jedná dle své chuti,
vše vezměm, triumf, smrt, vše stejně bez blednutí.
Mudrce nezleká naděje přeletavá,
on ví, že život jest jen úzká stezka tmavá,
kde všecko nejisté nás láká ironicky,
že ráda oklamá nás každičká věc vždycky
a rovněž neraní jej osten lítosti,
on ztrátu uvítá jen s trpkou hrdostí,
vše jest mu pokusem, kam srdce na čas krátký
jen kladlo povzlet svůj a úkoj ovšem sladký.
To přejde, podporu a ducha sílu svoji
on právu propůjčí, jen pravdě cestu strojí,
té přísné, ukrutné on pouze podá ruku.
Pro sebe v duši své on sní jen o souzvuku,
však vždy je připraven, že los dá bol mu raděj
na konci námahy, jíž matkou byla naděj.

Poezie