Výbor z Květů zla II./Pracující kostlivec


1. 
V rytinách z anatomie,
jež válejí se po nábřeží,
kde v prachu mnohá kniha leží,
tak mrtvolná, jak mumie,

v těch kresbách, jimžto vážný ráz
kdys dávný umělec dal znalý,
ač předmět vzbouzí pouze žaly,
a vdechl vzácnou vnadu Krás,

se zří, co doplniti může
hrůz tajemných těch směsici,
že ryjí jako dělníci
tam Kostlivci a Zdření s kůže.

2. 
Z těch všech, jež rozrýváte, rýh,
sedláci tiší, zasmušilí,
ať z plné obratlů svých síly,
ať prací svalův odkrytých,

ó, rcete, jakou máte žíti,
vy z kostnic vzatí trestníci,
žeň divnou, v které vesnici
pak sýpku dvorce naplniti?

Zda chcete (zřetelný to znak,
a děsný, v sudby tvrdé zlobě!)
být průkazem, že též sen v hrobě,
jak slíben, jistým není tak;

že Nic je naším zrádcem všude;
i Smrt že obelhává nás,
jak vše, a na věčný že čas
ach! ještě nám as nutno bude

kdes v obvodě, nám neznámém,
se vzpírající hlínu dříti
a, s těžkým rýčem v ruce, rýti
až na krev — nahým chodidlem?

fr:Les Fleurs du mal/1861/Le Squelette laboureur