Selské písně a české znělky/XIII.
Však nevládnou jen bozi hromu klínem —
jak v kabátě tu stojí nuzně tkaném,
muž prostý, drsný, též je hromu pánem,
jenž od země můž´ válčit s nebes týnem.

    Vždy sluha králův, velkých jsa jen stínem,
znak slávy měl na čele rozoraném,
jenž nestřen Caesarem ni Tamerlánem,
a „In hoc signo!“ věřil s Konstantýnem.

    On vítězí mlatem revoluce,
jež modly staví, kde se model sprostí, —
ten země titán uvolní si ruce
svým tuřím čelem božským poctivostí!
Ať bozi nevěří, víť Atlas přeci,
že nebe chví se mu na drsné pleci!