Cesta k mrazu/Bouře
Jde bouře po tichu. Ó ticho útěchy,
oddaně čekající!
Dech úst a stromů dech přikrývá jinovatka,
jež jednou vylétne tak jako z vína zátka.
Teď mlha tancuje a padá na Čechy,
na Čechy lehce spící.

Kdybych směl povídat! O hadrech vyprávěl bych,
jež leží v kanálech,
o rzi bych vyprávěl a také o měděnce,
jak moudře přikrývá kopuli víry tence,
o dýmu mluvil bych a o hluchotě střelby,
o tom, jak řinčí plech,

děti bych přivedl a ukázal jim vody,
které se klikatí.
Ach usmívejte se a politujte vlky,
hlas jednou promluví, vylétne ze zámlky,
ach usmívejte se! Chceme být hromosvody
a vy musíte doufati.

7. I. 1940 (Roku 1940 censurou potlačeno.)