Ottův slovník naučný/Abeokuta
Abeokuta (pod skalou), bývalé hlavní město staré říše jorubské v Africe ve vých. části Horní Guineje pod horou Olumem a na splavné řece Ogunu, nyní město Egbů s více nežli 150.000 obyv., vlastně opevněný tábor ohražený hliněnou zdí 2 m zvýší a 20 km zdélí, jejž roku 1825 zřídili zbytkové Egbů sem se uchýlivších před krutým pronásledováním otrokářů. Různé kmeny vhodně spojuje spolková ústava zavedená králem Šodekem. Ří-zení malých obcí, jichž v táboře jest na dvě stě, jest zcela samosprávné, a pouze o věcech společných v míru i válce rozhoduje rada spolková. Město rychle rozkvetlo a vzbudilo tím pozornost loupežných kmenů sousedních, avšak svorné součinnosti obyvatelstva dosud vždy se podařilo obhájiti rozsáhlých opevnění proti nepřátelům i proti několika útokům armády krále dahomejského (1851 a 1864). R. 1842 počalo se zde šířiti i křesťanství a vystavěno několik dřevěných kostelíků; ale když r. 1867 nastal rozpor Egbů aleokutských s Angličany v Lagosu, vypuzeni jsou angl. misionáři i ostatní Evropané z města. Křesťanství se však zde zachovalo, pouze netrpěno kněží anglických a duchovní správu konají nyní kněží domorodí, již vzdělání svého nabývají v seminářích angl., tak že podivuhodné toto město má svou zvláštní samostatnou církev černošskou, čítající několik tisíc duší. Obyvatelstvo pohanské klaní se fetišům za týchž obřadů jako ostatní černoši západoafričtí. A. provozuje živý obchod; v městě jest velký bazar se zbožím domácím i evropským, a dovážejí se sem zvláště opojné nápoje, zbraně a střelivo z Anglie, pak hračky a zboží kovové z Německa, kdežto zboží vývozné záleží hlavně v oleji palmovém, indychu, natronu, zlatě, slonové kosti, kožích a t. zv. »černošském tuku«, jehož dobývají ze stromů v lesích za A-ou se šířících.

Sídla v Ottově slovníku naučném