V řadě/Ztracená
Vyslýchám Tvou tmu
Nic ale neříká
a neprozradí zem
zem tělotělých jam
ve které z kostnic svých
tají tak ztracenou
Tebe Ty tichounká

Snad jsi už jen sám prach
a jeho zlatý sloup
zas vzpírá cizích žal
s vratkosti mrazných chvil

Vidím Tě Zůstalas
a bděla k chropotům
těl vychládajících
když opouštěly je
už i ty vši už i ty vši
Tam v peklech zůstalas

Vyslýchám Tvou tmu
Nic ale neříká

Bolí nás hlava
Tvá ta hlava Athény

Pros za nás tichounká