Moderní básníci francouzští/Prostá píseň


Od jihu na sever, ať nebes modrý pruh
neb tmavý nade mnou, já klidný v šťastných snech
opěvám přírody lesk, vůni, barvy, dech
a nebes hlubiny a vodu, oheň, vzduch.

I. 
Mne dítě našli v keři, který
na jaře zlatem slunce plál,
květ na skráň hloh mi slzel šerý,
já oblohu hned opěval.
Od chvíle té jsem dobrodružil
za matku maje náhodu,
hlas tajný vždy mne k pouti vzpružil:
Opěvuj lásku, přírodu!

Od jihu na sever, ať nebes modrý pruh
neb tmavý nade mnou, já klidný v šťastných snech
opěvám přírody, lesk, vůni, barvy, dech
a nebes hlubiny a vodu, oheň, vzduch.

II. 
Ať bílý den je či noc hnědá,
já luhy opěvám i les,
ať slunce plá, ať luna bledá
i poušť mne zná i skalný tes.
I rovník, tropický kraj dvojí
v mých písní měly ruch a vznik,
jež zněly v ples s šumnými zdroji
i lesy obou Amerik.

Od jihu na sever, ať nebes modrý pruh
neb tmavý nade mnou já, klidný v šťastných snech
opěvám přírody lesk, vůni, barvy, dech
a nebes hlubiny a vodu, oheň, vzduch.

III. 
Vždy večer po klopotě denní
já o své nové lásce sním,
markýzkou ač baronkou není;
jak voda teče, při tom zřím.
Ach, pro mne avantur již dosti
i hříček plaché náhody,
já lásku přisáh’ do věčnosti
jen krásným očím přírody.

Od jihu na sever, ať nebes modrý pruh
neb tmavý nade mnou, já klidný v šťastných snech
opěvám přírody lesk, vůni, barvy, dech
a nebes hlubiny a vodu, oheň, vzduch.

IV. 
V den jasný křídlem vlaštovice,
v noc teplou křídlem slavičím
by chtěla smrť mé slíbat líce,
to věru zval bych štěstím svým.
Na měsíc lét bych a v něm ještě
bych jako teď zde opěval
den bílý, hnědou noc a deště
les, květy, vítr, ticho skal.

Od jihu na sever, ať nebes modrý pruh
neb tmavý nade mnou, já klidný v šťastných snech
opěvám přírody lesk, vůni, barvy, dech
a nebes hlubiny a vodu, oheň, vzduch.

Poezie