Ottův slovník naučný/Blíženci (právo)
Blíženci. Ve smyslu  má pojem tento význam zvláště v otázce prvorozenství. Ježto osobnost dle římského i dle rakouského práva počíná okamžikem oddělení dítka od těla mateřského, musí ten z blíženců, kdo tvrdí, že jest prvorozený, a z toho práva nějaká, na př. posloupnost u fideikommissu (§§ 619. až 621. obč. zák.) odvozuje, v případě sporném skutečné své dřívější narození dokázati. Nepodaří-li se mu důkaz tento, neplatí domněnka, že by b. v jeden okamžik osobnosti došli (§ 25. obč. zák. a contr.), nýbrž ten z nich je ve výhodě, kdo v držbě práva na prvorozenství závislého stojí, ježto druhému jest žalovati a důkaz svého prvorozenství prováděti. Pčk.

Právo v Ottově slovníku naučném