Výbor z písní a ballad/Má Nannie
Tam za horami, ze slatin
   kde Lugar teče v lány,
den zimní zapad' v noci klín
   a já jdu za svou Nannie.

Noc tmavá jest a déšť a chlad
   jdou od západní strany,
však vezmu plaid a podívat
   se půjdu ke své Nannie.

Tak roztomilá, mladá jest
   v té prosté kráse panny;
ten jazyk stihni boží trest,
   jenž klamal by mou Nannie.

Tou krásou srdce prosvítá
   bez poskvrny a hany,
jen chudobka teď rozvitá
   je čistá jak má Nannie.

Já venkovský jsem, prostý hoch
   a málo lidmi znaný,
leč co mi všech je po lidech,
   jsemť vítán vždy své Nannie.

Mé bohatství je moje mzda, —
   sic neměřím se s pány,
však nikdo mi nic nepřidá,
   můj poklad jest má Nannie.

Náš sedlák rád se dívá v luh
   na ovce, koně, lány,
já rád mám v ruce jeho pluh
   a na srdci svou Nannie.

A v dobru, zlu mně dostačí
   los nebesy mi daný,
mne žádná starost netlačí
   a žiju jen své Nannie.