Ottův slovník naučný/Propraetor
Propraetor, lat., ve starém Římě jméno praetora, který po dokončení úředního roku byl poslán jako místodržitel do provincie. (Viz .) P-ům svěřovány byly ke správě provincie pokojné, kde nebylo třeba vojska, kdežto do provincií nepokojných a ohrožených byli posíláni prokonsulové se značnou mocí vojenskou; ale jinak práva p-ův i prokonsulů jsou úplně stejná. – Za doby císařské místodržitelé provincií senátorských slovou vesměs proconsules, bez ohledu na to, zda zastávali dříve konsulát či praeturu. Místodržitelé provincií císařských slovou legati Augusti pro praetore, některých menších procuratores. Pk.

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném