Moderní básníci francouzští/Mateřství
„Ach, zbavte chimery mne kruté, hořím v studu
a politujte mne, doktore! Matkou budu,
zda útlé srdce to, jež za mým bít se učí,
též moje city má, zda v stejný osud pučí?
To dítě, tělo mé, jež pod svým srdcem nesu,
mám s hrůzou nésti dál? Ó já se mukou třesu!
Mám umřít děsem tím? Poslyšte zpověď moji!

Jen maso syrové dnes moje choutky zhojí,
jen ocet chutná mi a jiné kyseliny;
to jistě předtuchou jest bolesti a viny,
jež jemu chystá los na žití cestě bludné.
Po teplu lásky mé polibky přijdou nudné,
ach, slzy, samá žluč, mu sbělí rty! Však žíti
bez lásky nelze mu! — Jak u zlatníka svítí
a planou démanty! Jich okouzlena jasem
já vešla. Oči mé! Na děcko myslila jsem…
A prsty moje? — Ach! Křeč divá na ně padla
a zatly se a v tom já prsteny jsem kradla…
Já, běda! zlodějka! — Doktore, soucit mějte,
že on krást nebude, mi, prosím, přísahejte!“

Poezie