Ohlas písní ruských/Smrt Alexandra
Potuchly hvězdy na nočním nebi,
pochmuřila se i jasná luna —
o noci, noci, černá noci!
tys nesypala, černá noci,
z perutí mraky po šírých polích,
ano husté tmy do pustých lesů;
a tys sypala, černá noci,
těžký zármutek po našich krajích,
do ruských srdcí hoře veliké!

Ach, na jižní straně blízko moře,
blízko toho moře Azovského,
a tož ve městě Tahanrohu,
nepláče anděl nad zpustlým chrámem,
a máť-carice Elisaveta
u tisového smutného lůžka
slzy prodlévá nad mrtvým tělem
cara dobrého, bohumilého,
Alexandra otce laskavého.

Ona pláče - pláčem tiché řeky,
a za ní ruský, pravoslavný národ
zbouřených moří vlnobytím pláče;
moře snad se utiší — řeka neustane.