Orloj/Proměna
To je to známé panorama:
zástupy lesů a shrbených hor,
potulných šumařů, táhnoucích za obzor,
všeho, co loučí se s náma.

Nežli ti pohlédnu do zraků,
nech odejít naše hory a lesy.
Nežli tě vezmu za ruku,
ať dozní klekání ve vsi.

V loktech tvých jako na saních
letím polskou krajinou.
Ty se podobáš své rodné zemi
a já vdechuji její světlou noc.
A vonný sníh.