Antologie z oper/Oberon
Karel Maria z Webrů: Oberon.

Romantická opera o 3 jednáních od J. R. Planchéa. Přeložil J. V. Novotný.

Osoby: 
 Oberon, král víl… tenor.
 Titania, jeho choť… o.
 Puk… alt.
 Drol… alt.
 služební duchově Oberonovi.
 Harun al Rašid, kalif bagdadský… baryton.
 Rezia, jeho dcera… soprán.
 Fatima, její otrokyně… soprán.
 Namuua, její matka.
 Babekau, perský princ… tenor.
 Almansor, emír tunisský… baryton.
 Rošana, jeho choť… alt.
 Nadina, její otrokyně.
 Huon z Bordeaux, vévoda guiennský… tenor.
 Šerasmin, jeho sluha… baryton.

- Děj se koná ve Francii, Bagdadě a Tunisu r. 1806. - První provozování v Londýně 12. dubna 1826.

(Opera byla objednána již r. 1824 pro divadlo londýnské v Coventgardenu. Weber nemohl jí dokončiti před r. 1826, jsa vážně nemocen prsní chorobou. V tomto stavu řídil „Oberona“ takořka již v náručí smrti. jež jej stihla daleko od vlasti po necelých dvou měsících.)

Jednání I. 
Čarovná zahrada v říší Oberonově. Puk, služebný duch Oberonův, vypravuje o sporu, rozdvojivším krále víl a jeho choť Titanii. Přeli se, kdo jest věrnější v lidském pokolení, zda muž nebo žena. Obě strany zastávaly svůj rod a rozešly se v hněvu. Oberon přísahal, že se nevrátí k Titanii dříve, než se najdou mezi lidmi dva milenci, jichž věrnost a láska by odolala všem protivenstvím i smrti. Pozdě král lituje nerozvážné přísahy, ježto ideální věrnost jest koření příliš vzácné. Jakási naděje mu svitne ze zprávy služebného ducha Drola o podivném rozsudku císaře Karla Velikého. Rytíř Huon z Bordeaux byv uražen Karlomanem, synem císařovým, zabil jej v souboji. Rozhněvaný císař chystal se nejprve smrt synovu krutě potrestati; ale na prosby panstva daroval život rytíři statečností slynoucímu s podmínkou, že se vypraví ke dvoru kalifa bagdadského, srazí při hostině hlavu velmoži, sedícímu po levicí kalifově, a políbí pak jeho dceru jako svou snoubenku. Dokáže-li všeho toho, pak bude mu trest prominut. Oberon, vyslechnuv Drolovu zprávu, ihned si umíní, že se stane záštitou rytířovou při těžkém podniku. Chce totiž roznítiti vzájemnou lásku Huona a Rezie, dcery kalifovy, aby dokázal na nich, že i mezi lidmi může býti láska trvalá, bezmezná, a mohl se pak vrátiti v náručí své Titanie. Proto nejprve ve snách ukáže Huonovi, který se již se sluhou Šerasminem vypravil na cestu do Bagdadu, Rezii v plné kráse a vzbudí též nekonečnou touhu po Huonovi v srdci mladé krasavice. – Potom odevzdá Huonovi kouzelný roh, jehož jemný zvuk chrání ho všech nehod a nebezpečenství; zaduje-li v něj však silně, přivolá tím samého Oberona. Bázlivému Šerasminu dostane se prázdného poháru, plnícího se ihned burgundským vínem, přiloží-li jej kdo k ústům, Kouzelným prutem svým uvádí pak oba ke branám bagdadským.

Proměna. 
Vnitřek chatrče Namuniny. - U Namuny, matky Reziiny nejmilejší otrokyně a důvěrníce Fatimy, hledá Oberon se svým průvodcem noclehu a dovídá se tu, že zítra má se konati zasnoubení princezny Rezie s princem Babekanem; toho však kalifova dcera nenávidí, majíc již v duši obraz krásného rytíře. Huon, poznav nyní celou situací, umiňuje si, že svůj úkol provede stůj co stůj.

Proměna. 
Síň v harému. - Fatima přináší roztoužené Rezii radostnou zprávu, že rytíř, princeznou ve snách spatřený, jest již v Bagdadě, jsa odhodlán ji vysvoboditi. Rezia tone v blahu.

Jednání II. 
Síň v kalífově paláci. - Po levicí Huonově sedí Babekan, ženich Reziin. Svatební hostina má počíti, a sbor svatebčanů přivádí spanilou nevěstu. Náhle přikvapí Huon se Šerasminem, políbí Rezii a skolí Babekana. Jisté smrtí uniká, zatroubiv v kouzelný roh, jímž všichni svatebčané jsou uvedeni ve ztrnulost. Uchvátiv svou milenku vzdálí se, jsa následován Šerasminem a Fatimou.

Proměna. 
Zahrada. - Šerasmin čekaje svého pána, nabízí svou lásku Fatimě a dochází vyslyšení. Huona pronásledují strážci zahrady, jež rozpráší Oberon, přivolaný silným zatroubením. Přijav ještě ujištění Reziino, že bude Huonovi do smrti věrna, dopraví celou společnost na loď, připravenou k odjezdu v přístavu askalonském.

Proměna. 
Skalnatá krajina. - Chtěje vyzkoušeti věrnost milenců, Puk káže služebným duchům, aby loď na břehu ztroskotali. Huon sklání se v zoufalství nad polomrtvou Rezií, jíž pak probouzí z obětí smrti nápojem z číše Šerasminovy, na břehu nalezené. Poté, opustí Rezii, aby přivolal pomoc. Kalifova dcera - opěvujíc hrůzovládný oceán, spatří z dáli blížící se loď a přivolává jí. Vystoupí tunisští námořní lupiči, jichž vůdce Almansor zmocňuje se Rezie, marně se dovolávající pomoci Huonovy. Ten Oberonem byl ponořen v sedmidenní spánek, v němž dopraven do emirových zahrad v Tunisu. -- Puk přivolává pak víly, aby zpěvy a tanci obveselily svého krále.

Jednání III. 
Před domem zahradníka Ibrahima v Tunisu. - Fatima a Šerasmin byli zachráněni z bouře mořské a koupeni dobrosrdečným zahradníkem Almansorovým. Mezitím co opěvují svou lásku, Puk dopravil na ta místa i Huona a probudil jej ze sna. Hrdina shledává se tu se svými věrnými a dovídá se, že Rezia jest otrokyní Almansorovou. Poznávaje ve všem tom řízení Oberonovo, Hugon umiňuje si, že svou milenku vysvobodí, a vstupuje nejprve jako zahradnický pomocník ve službu Ibrahimovu.

Proměna. 
Harém emirův. - Almansor zahrnuje Rezii projevy lásky; jest však odmítnut.

Proměna. 
Zahrada Almansorova. - Huon dostal kytici z krásné ručky ženské a písmo na lístku vypíchané, zvoucí k dostaveníčku a pomstě na Almansorovi. Domnívaje se, že obé pochází od Rezie, chystá se k jejímu vysvobození.

Proměna. 
Komnata Rošanina. - Svou lásku nabízí Huonovi manželka emirova, zkoušející omámiti jeho smysly kouzelnými tanci bajadér. Huon všemu svádění odolá, ale překvapen jest Almansorem a odsouzen k smrti spolu s Rošanou.

Proměna. 
Zahrada. Noc. - Šerasmin nabývá opět ztraceného kouzelného rohu, jímž si troufá vysvoboditi Huona.

Proměna. 
Již vedou Huona na hranici, když náhle zazní zvuky kouzelného rohu, uvádějící vše v tanec. Přichází sám Oberou s usmířenou Titanií a uznávaje, že milenci překonali svou věrností všecka pokušení, ukončuje další zkoušky.

Proměna. 
Trůnní síň Karla Velikého. - Huon přivádí svou nevěstu, a císař odpustiv mu provinění, vítá slavného hrdinu.

Carl Maria von Weber
James Planché