Ottův slovník naučný/Agafja
Agafja: 1) , rus. carice ze starého polského a (od konce XVI. stol.) ruského rodu Grušeckých, dcera Semena Fedoroviče Grušeckého, zemřela r. 1681. Do ní zamiloval se car Fedor Alexějevič a když mu v tom bránila matka Anna Petrovna a strýc jeho Fedor Kurakin, rozšiřujíce o ní pomluvy, pozval si několik starých bojarův a ukázal jim A-ji oděnou toliko košilí, což bylo v Rusku tou dobou věcí neobyčejnou, ježto ženy bývaly před zraky cizími vůbec zavřeny, načež pojal ji 28. čce 1680 za manželku. Za ní zaveden prý dlouhý oděv, holení vousů a stříhání vlasů, co však je důležitější, vešlo tehdy ve zvyk v Moskvě učiti se jazyku polskému a latinskému. Rovněž hleděla vykořeniti obyčej, dle něhož mohl míti kdokoli svůj obraz v kostele, před nímž nikdo jiný nemohl se modliti a páliti svíci. Z toho vznikly spory zejména mezi staromilci, kteří k těmto věcem s nelibostí hleděli. Jisto jest, že i car podporoval některé obyčeje polské a spisovatele toho národa. Sestry carovy nosily polský oděv a carevna Sofie čítala díla Baronowiczova v jazyce pol. Dle mnohých zpráv byla to paní rozumná a velkodušná. Dšk.

2) A.  (klášt. jménem ), bohorodička sekty chlystův nebo »božích lidí«, žila v ivanovském klášteře v Moskvě na poč. XVIII. stol., kdež zařídila »boží dům«, t. j. místo ke schůzkám a bohoslužbám chlystovským, při nichž byli přítomni také oba pseudokristové Ivan Tim. Suslov a Prokopij Petr. Lupkin a jeho žena Akulina Ivanovna, která také stala se bohorodicí chlystův. Ale r. 1733 úřady vypátraly sektáře v klášteře, při čemž nalezeny stopy nemravných orgií; A. byla spolu s mnichy petrovského kláštera Filaretem Muratinem a Tichonem Strukovem odsouzena a odpravena a jmění její (9 obrazů svatých zasazených ve zlatě a 191 rublů, což tou dobou byla značná suma) konfiskováno ve prospěch moskev. nemocnice (1734). Čý.

Agafja