Moderní básníci francouzští/Vír
Ach nemám v světa šíru,
na špičce palce stání,
ve víru, víru, víru
list svadlý v bouře vlání,
jak ve skonání chvíli
zem, prostor, moře pílí,
v směs před zrakem se chýlí
a ze všeho jde zář;
do kruhu jde to v děsu,
vždy víc a víc se třesu,
bez radosti a plesu
a pot mou skrápí tvář.

Ve mnohou skalní díru,
kam voda vniká chladná,
ve víru, víru, víru,
ač rána na mně žádná,
se točím v les a řeku,
do dravé zvěře vzteku,
přes pustiny se vleku,
přes moře, hroty skal;
skrz vojsko v divém skoku,
na trzích do otroků,
v sopky, kde láva v toku,
já vždy se točím dál.

Jak hvězdy u vesmíru,
tím stejným letem spěji
ve víru, víru, víru
nad zemí v divém reji;
v nočním se modru koupám
před měsícem se houpám,
před Saturna až stoupám,
se mihnu, jeden hvizd;
přes Kozorožce srazí
mne let v tůň beze hrází
a dál v noc věčnou vchází
v rej věčný jako list!

Poezie