Básně (Züngel)/Má milá
Má milá — aťtě nejsem zdráv
se sličně nese jako páv
a bez šperku a klamu
zastíní mnohou dámu
i pyšnou panskou dceru —
ba zlatohlav
slušel by jí věru — věru!

Má milá — to je krásy květ,
žeť rovné nemá šírý svět,
a kdo k ní blíže kročí,
ten nechá na ní oči
a láskou pak se moří —
ba v srdci zdeť
zlý mu plamen hoří — hoří!

Má milá — to je dívčice,
jak rejsovaná kraslice,
již v horoucí své lásce
dala jest o pomlásce
milenci nebi země — —
Ach kněžice,
skloň se s trůnu ke mně — ke mně!