Sluncem a stínem/Do hlubin tvé duše
Do hlubin tvé duše,
    v tůň tvých myšlenek
skláním se jak v řeku
    stvolek pomněnek.

Chtěj si nebo nechtěj,
    leť neb zvolna pluj,
musíš ve svém nitru
    chovat obraz můj.

A i když mne urveš
    z břehů beze stop,
tvoje náruč měkce
    odnese mne v hrob.