O statcích a pracích nehmotných/29
Věru, kdo by po uvážení jen dosti povrchním užitečnost prací duševních pro výrobu hmotných statků upírati chtěl, podobal by se onomu sprostáku, kterýž nechce věřiti, že je vzduch těleso těžké a vlastnostmi svými silné, ačkoli si stěžuje, že mu vítr střechu odnesl a les vyvrátil. Ohlédneme-li se v dějinách světa, nenajdeme ani jeden národ jen poněkud znamenitější, jenž by byl důležitost věd i krásných umění neuznával, ano musí se říci, že každý jich pěstování tím více času obětoval a služby umělců i učenců tím hojněji odměňoval, čím byl vzdělanější, bohatší a slavnější.

Není podobno, aby byl mohl muž tak hlubokého důmyslu tak pošetilé mínění chovati a od úsudku všech národů vzdělaných tak daleko se odchylovati; a v skutku vidíme na mnoha místech ve spisech jeho, že užitečnost vědeckých prací pro výrobu v plné míře cenil, přiznávaje snažení učenců vynalezení mnohých, práci usnadňujících a výrobu množících strojů, pokládaje k výnosnému vzdělávání půdy za nevyhnutelné mnohé vědomosti, a nabytí i vzdělání přirozených schopností za postup v bohatství společenstva. Chyba jeho od jiných později ještě zvětšená záleží v tom, že tuto věc nebyl dosti důkladně promyslil a tudy k tomu nejasnému a bludnému výroku se zavésti dal, že práce nehmotné nejsou výrobné.

Mělo-li se těmito slovy vyjádřiti, že práce nehmotná nevydá přímo výrobek hmotný — jest to zbytečné vykládání téhož skrze totéž (idem per idem); neb každý rozumí, že práce, kteráž na hmotu nepůsobí, nemůže v ní změnu způsobiti a že by bylo divno, aby bylo výsledkem práce co nebylo jejím účelem. Pakli že ale slova ta mají býti jako výčitkou pro práce duševní a upírání jich působivosti na výrobu hmotných statků, připadalo by nám to, jako by někdo chtěl viděti nedokonalost lva v tom, že nenosí obydlí své zrovna na zádech jako šnek, jako by někdo chtěl duši vytýkati, že nemá ramena a nohy — míru a váhu, anebo pochybovati o moci a působení Boha neviditelného ve světě viditelném!