Výbor z Květů zla II./Cikáni na cestách
Kmen onen prorocký, jenž zornice má žhoucí,
se včera na pout dal a nese na zádech
své děti, nebo skyt’ jim pro hladový spěch
vždy připravený zdroj, své prsy, níž se stroucí.

A pěšky mužové jdou ve výzbroji skvoucí,
jich lidé nahoře se krčí v povozech,
a nebem toulají se chmurné zraky všech,
jež bolem stíženy jsou pro sny, v dáli mroucí.

V své skrýši písčité, když cvrček zří jich zjev,
kol něho táhnoucí, svůj zdvojnásobí zpěv;
je kochá Cybélé a množí zeleň svoji,

dá skále prýštiti, květ v poušti prostírá
vstříc těmto poutníkům a pro ně otvírá
se říše důvěrná, v níž příští tmy se rojí.

de:Zigeuner auf der Reise
fr:Les Fleurs du mal/1861/Bohémiens en voyage
pt:Ciganos em Viagem