Výbor z Květů zla II./Modlitba pohanova
Ach, netiš plamenů svých vzruchu;
vzněť teplo v ztuhlém srdci mém,
ó, rozkoši, ty muko duchů!,
Exaudi, diva, supplicem!

Bohyně, vzduchem rozprostřená,
ty žáre v našem podsvětí!
slyš duši, ježto chladem sténá,
zpěv kovový ti zasvětí.

Ó, rozkoši, vždy buď mou kněžnou!
vem siréninu masku něžnou,
jež pleti lesk má hedvábný,

neb, rozkoši, své těžké sny
vlej v divná vína, plná taje,
ty, jejíž zjev jak přízrak vlaje!

de:Das Gebet eines Heiden
fr:La Prière d’un païen