Moderní básníci francouzští/Plá měsíc…
Plá měsíc; nebesa jsou modrá; cvrček zpívá.
Zlým nikdo nesmí být v té chvíli. Obzor splývá
ve měkkých obrysech, jež blednou v sladkém svitu,
jejž hází letní noc kol šírém po blankytu.
S kolouchy jeleni teď znají v lesích stíny,
kde rostou v úvalech nejlepší kapradiny,
kde mechem porostlá se hloubí skalní stěna,
kam skryjí svlažíce svá těla poraněná.
Kol buky chvějí se, kapkami v barvách duhy
se lesknou křoviny, a třpytí se v dál luhy,
a hejli, čížkové, doupnáci s těžkým letem
spí v hnízdech měkkounkých a stlaných vonným květem.
Proud vůní bloudí kol a centaurea sklání
svůj kalich nachový vstříc polekané lani,
bez stínu nadarmo jež prchala den celý.
Tlum ženců zpozdil se. Slyš hovor jeho ztmělý
o lásce zní — tam chýš, bod rudý, z daleka
plá tmou a chvílemi pes plachý zaštěká.

Poezie

fr:Le Parnasse contemporain/1876/Nuit près des bois