Ottův slovník naučný/Wachenhusen
Wachenhusen , něm. spisovatel (*1823 v Trieru—†1898 v Marburce). Byl voj. dopisovatelem ve válce Krymské a zprávy svoje sebral pak pod tit.  (Lip., 1855) a  (t., 1855). Po válce žil v Paříži, o jejíž sociálním životě napsal  (t., 1855) a  (7. vyd. Berl., 1872). Plodem cesty po Španělsku byly  (t. 1857, 2. sv.) a román  (3. vyd. t., 1867). Potom zdržoval se ve Švýcarsku a napsal  (t., 1857) a zúčastnil se pak dobytí Kabylska. Ve vojně rakousko-italské byl opět dopisovatelem a zprávy svoje shrnul ve knihách  (t.,1859),  (t., 1860). Garibaldiho výpravy proti Neapoli a vjezd Piemontských do Umbrie, jehož se zúčastnil, popsal v knize:  (3. vyd. t., 1867), pak povstání polské z r. 1863 v románu  (t., 1866, 3 sv., 2. vyd. 1885). Zprávy o šlesvicko-holštýnské a rakousko-pruské vojně z r. 1866 (při níž byl ve štábu pruské labské armády) vydal v knihách  (t., 1864) a  (6. vyd. t., 1866). Podobného druhu jsou referáty pro »Kölnische Zeitung«  1870-71 (t., 1871, 2 sv.). Nejzajímavější jsou jeho memoiry  (Štrasb., 1890-91, 2 sv., 2. vyd. 1895). Mimo to vydal  (Berl., 1868), líčení pař. výstavy z r. 1867, a  (t., 1871, 2 sv.), kde líčí otevřeni průplavu Suezského a život v Egyptě. Jako belletrista psal celou řadu populárních románů a novell, zhusta vypočítaných na zevnější effekt, ale často vydávaných, jako:  (Berl., 1362, 6. vyd., 1894);  (t., 1363, 8. vyd. 1882);  (t., 1864);  (3 vyd., 1884);  (Štutg., 1873) a mn. j. Za voj. jubilea r. 1895 napsal  1871 (Berl.).