Básně (Sládek)/V upomínku/I
Kdys v plesu dětinném hodila’s v líce
přehoušel modravých květů mi vřesu;
mnohý jsem pohodil, zmařil jich více,
ty, co jsem zachoval, k hrobu ti nesu.

Uvadlé, uchřadlé, ruka se třese,
když do těch zmařených nadějí sáhne
uvadlých, uchřadlých, jako když v lese
ponejprv pozimní vítr zatáhne.

A nám jak do jara sever když vrazí
tvůj život ztracený — co po něm zbylo?
Několik vzpomínek — život je zmrazí,
na mžik ta písnička — nic než: „to bylo“.