Růže stolistá/XXXIV
Z oněch věkosnubných věnců,
 Jimiž Musy líbezné
Svých okrašlují milenců
 Druhdy skráně vítězné,

V této lásky plné době,
 Zpěvnou dráhu vyvoliv,
Přál i já bych jeden sobě —
 Sobě? ne, ó nikoliv!

Drahá! jen když vina tvými
Kadeřemi se hustými
 Tvé by čelo ozdobil,
 Mně radost by působil.