Ottův slovník naučný/Azimut
Azimut (z arab.) směru AB jest úhel, jejž rovina kolmá, proložená směrem AB tvoří s rovinou poledníkovou pozorovacího místa A; úhel ten měří se v rovině vodorovné, a to obyčejně buď směrem od jihu k západu neb směrem od severu k východu. Je-li znám směr roviny poledníkové místa pozorovacího, udává úhel mezi směrem tím a směrem ku předmětu, měřený úhloměry vodorovnými, a. předmětu. Důležitější methody určení a-u jsou tyto: a) pozorováním průchodní doby  hvězdy (nejlépe polárky α ) obdrží se z rovnice

,

kdež  deklinaci hvězdy,  úhel hodinový a  rektascensi hvězdy značí pro pozorovanou dobu , a. hvězdy A; odečtení kruhu vodorovného na theodolitu neb altazimutu dá době  příslušný směr hvězdy; nařídí-li se pak dalekohled theodolitu na předmět, obdrží se směr ku předmětu; rozdíl směrů hvězdy a předmětu rovná se pak rozdílu a-ů hvězdy a předmětu; přičte-li se rozdíl ten k známému a-u hvězdy A, obdrží se a. předmětu. b) Sextantem měří se úhel  mezi sluncem a předmětem a pozoruje se současně příslušný čas ; z doby  obdrží se dle dřívější rovnice a. slunce A a z rovnice:

,

kdež H a h výška slunce a předmětu jest, úhel azimutový slunce — předmět a z toho ve spojení s A a. předmětu. — A. a  tvoří soustavu souřadnic určující pro  místo hvězd. Od a-u  sluší lišiti a. . A. geodaetický směru AB jest úhel, jejž geodaetická čára od A ku B vedená s geodaetickou čarou poledníkem místa A vedená tvoří. Rozdíl a-u astron. od a-u geod. jest pro malé vzdálenosti AB veličinou malou; pro větší vzdálenosti roste a může i 180° dosíci. Na rozdíl ten nejprve poukázal Bessel. Srovn. F. R. Helmert,  (Lipsko, 1880—84).
Gs.

Azimut
Azimut