Ottův slovník naučný/Pavéza
Pavéza: 1) P. , štít obdélníkový, dole přihrocený, vypouklý a uprostřed s ryhou povystouplou, povyšenou, výzbroj to pěšákův. Název, jejž odvozují z keltštiny, kymrštiny a j., zdomácněl u všech národův slovanských (polsky pawęza) a románských (ital. pavese) a též v Anglii (angl. pavice) a v Německu (pafessum, pafassen, pozd. Sturmschild, Setzschild). S počátku na konci století XIV. p. byla veliká, že kryla bojovníka skoro celého, obvyklá pak hlavně u p. našich husitů, u nichž se stala národním vojenským rázem. V XVI. stol. p.  ztrácela a ztratila panování, ustupujíc p-ze  nebo , ačkoli ještě r. 1619 zimní král Bedřich Falcký u Strahovské brány byl vítán zástupy vyzbrojenými velikými p-mi malovanými, ale tehda již neužívanými. FM.

2) P. bot., viz .

Zbraně v Ottově slovníku naučném
Botanika v Ottově slovníku naučném