Výbor z Květů zla II./Teodoru de Banville
Vy vlasy Bohyně jste chytil prsty všemi
tak mocně, že by byl, kdo uviděl to, řek’,
ta síla mistrovská a ledabylý vděk
že patří zhýralci, jenž milku srazil k zemi.

Jas v oku, ve kterém žár časně zralý plál,
vy moh’ jste hrdostí se pyšnit stavitele
— v tak mocných podnicích, z jichž přesné stavby smělé
lze zřít, jak rozvine se zralost vaše dál.

Krev naše, básníku, nám všemi póry mizí;
zda byla náhodou tkáň Kentaurovy řízy,
jež proudy osudné pak hnala ze všech žil,

snad třikrát smočena kdys do šťav sžírajících,
z těch plazův obludných a zuřivě se mstících,
jež malý Herkules v kolébce zardousil?

de:An Theodor von Banville
en:To Theodore de Banville
fr:À Théodore de Banville
hu:Vers Théodore de Banville-hez
pt:A Teodoro de Banville