Sluncem a stínem/Na prsou svých nech snít mne zas
Na prsou svých nech snít mne zas
    ten krásný žití sen,
a kane-li mi slza z řas,
    ó nech ji kanout jen!

To v květu z noci ovzduší
    je rosná krůpěje —
zář očí tvých ji osuší,
    jak jen se usměje.

Ó sviť mi zrak tvůj slunečný
    na dlouhý, blahý den,
ať štěstí klam je bezděčný,
    ať pravda — neb jen sen!