Ottův slovník naučný/Hodkovice
Hodkovice: 1) H. (Liebenau), průmyslové město v Čechách nad ř. Mohelkou, v hejt. a okr. libereckém; 395 d., 224 ob. č., 2869 n. (1890), far. kostel sv. Prokopa (pův. ze XIV. st.), 1tř. čes. obec. a 5tř. něm. šk., 3tř. měsť. šk. pro chl., průmysl. pokrač. šk., pš., telegraf, želez. st. Jihosev. něm. spoj. dr. (Pardubice-Liberec), měšť. záložna, četn. st., cihelna, 6 továren na zboží lněné, výroba papírových sáčků, krabic, souken. střevíců, zdravotní obuvi, pivovar, 2 mlýny (1 parní), knihtiskárna, značný průmysl a obchod s bavln., lněn. a vln. výrobky, punčochářství, barvířství. H. jsou velmi starého založení, r. 1348 měly svůj kostel se správou duší. Kdy městská práva obdržely, nelze prokázati. Ve XIV. stol. náležely H. pánům z Dražic, pak Janovi z Bibršteina a konečně se staly příslušenstvím panství fridšteinského. R. 1806 větší čásť města vyhořela. Cís. František I. povýšil (1808) H. na město.  městský (vyobr. č. 1739.) představuje štít bílý s hraběcí korunou, v němž spatřuje se černý vzpřímený medvěd. — 2) H. (Hottendorf), ves t., hejt. Broumov, okr. Teplice, fara a pš. Adršpach Horní; 61 d., 311 ob. n. (1890), kaple sv. Jana Křt., 1tř. šk., opodál Kalousy s popl. dvorem. — 3) H., ves t., hejt. Kr. Vinohrady, okr. Jílové, fara Zlatníky, pš. Břežany Dolní; 38 d., 261 ob. č. (1890), mensální dvůr (159·08 ha) arcibisk. pražského, cihelna. Stával zde svobodný dvorec a čásť vsi náležela universitě pražské. — 4) H. , ves t., viz .

Hodkovice