Zimní cesta/2. Korouhvička.
2. Korouhvička.

Hle na mé milé domu točí
a hrá si vítr s korouhví.
Tu mněly bláhové mé oči,
že kývá vstříc mi vstříc mi výsměch zlý.

Já dřív měl uzřít tu větru změnu
a lépe chápat domu štít;
zda byl bych doufal získat ženu,
jež věčně chce mi věrnou být?

Zde uvnitř srdci divně hrá se,
jak v střeše tam, však potají.
Po trýzni mé nač zrak jich ptá se?
Své dítě v zlatě vdávají.