Výbor z písní a ballad/Kol jak vítr bouřně pěje
Kol jak bouřně vichr věje,
žluté listí lesem spěje,
u řeky, jež hučíc proudí,
Isabella v stesku bloudí.
»S bohem, dni, jež přešly kmitem
s radostmi a slunce svitem, —
vítej, noci, plna lkání,
bez útěchy, bez svítání!

Na minulost vzpomínajíc,
v budoucnu nic nedoufajíc
jdu a krev mi mrzne žalem
u zoufání neskonalém.
Žití, jež jsi blaha duší,
břímě těm, jež bolest kruší,
ó jak bych tě svrhnout chtěla,
kdybych jenom zapomněla!«