Ottův slovník naučný/Deklinace
Deklinace (z lat.), , odklonění, sklon. — D. v  viz . — D.  viz 

D. v  jest vzdálenost hvězdy od rovníku nebeského, měřená obloukem od hvězdy k rovníku na kruhu proloženém póly nebeskými a hvězdou (na ). D. se čítá od rovníku na sever a jih od 0 do 90 stupňů; severní d. jest positivní (+), jižní negativní (−). K určení d. hvězdy měří se  hvězdy při průchodu poledníkem. Prochází-li (kulminuje-li) hvězda na  od zenitu (nadhlavníku) ve výšce h, a je-li výška pólu pozorovacího místa φ, bude d. hvězdy ϑ  δ = h + φ − 90°; kulminuje-li hvězda  od zenitu, bude δ =  90° + φ − h, v obou případech pro  kulminace; pro  kulminace hvězd cirkumpolárních bude δ =  90° + h − φ. Oblouk ležící mezi pólem a hvězdou měřený na kruhu deklinačním slove  (vzdálenost) pólová () hvězdy, a čítá se od pólů od 0° do 180°. D. a distance pólová se vždy doplňují na 90°, při čemž jižní d. jsou negativní.
Gs.

Deklinace