Malý čtenář/IV. ročník/Večer
Den do červánků sklonil se a hasne;
ó jaké jest to umírání krásné,
kdy v růžovitou náruč hlava klesne
a políbením krásy tiše sesne.
Hle, zlatá skvoucí slunce zář
ve ubledlou mu zírá tvář
a nad čelem mu stojí hvězdy jasné.

Ach, ze světa v ty tajuplné říše
přál bych si též tak dojemně a tiše,
jen kdyby vlasť mne v milou náruč vzala
 a slávou ovita mi políbeni dala
a památkou mi přála svou,
být hvězdičkou jí nad hlavou
a věčným pozdravem jí zářit s výše!