Zloděj z Bagdadu/Jaro


I 
Schýlených vrb neklidný spánek,
z polosna bolí ulámané větvičky,
přes čerstvé rány jde jižní vánek
a světí ty rány, jívy a kočičky.

Od moře jde vánek přes pole a lesy,
přes zahrady, hřbitovy sněhem oseté,
kde její srdce matně vzpomene si,
až slavík zazpívá — skryt v trnech poupěte.

II 
Ať se, milá, nenastudíš,
země je dosud studená,
ty se časně ze sna budíš,
viď, jsi ještě nemocná.

Sedám k tobě na trávníku,
I půl srdce sníh, půl již slunce,
v modrých květech jaterníků
líbám tvé oči na korunce.

Dneska jsi prvně zazpívala.
Ó tvůj hlásek skřivánčí!
Kéž bys nám více nestonala,
zazpívej a zatanči!

Slunce v květech a kvéty v slunci,
pojď, nebe, níž ! pojď, země, výš!
Celý vesmír v rytmu a tanci.
Viď, má milá, že se uzdravíš?