Ruch (almanach 1868)/Sen
Tak často sobě pomyslím,
jak krásný přec ten boží sen,
a sotva že se dočkám ho —
jsemť tu jen s tebou samoten.

A vše ti mohu povědět
a vše ti mohu říct, co v srdci mám,
ba někdy také zdá se mi,
že horoucně tě zulíbám.

A nikdo nás tu nevidí
a nikdo nás tu neslyší,
jen anděl lásky nad námi
svou peruť rozpjal ve výši.

Poezie
Ruch