V zimním slunci/Své dceři


I. 
Hlavičko milá
jak čistý květ,
jehož se netknul
svým prachem svět, —
hlavičko snivá a mlčenlivá,
když máš co vytrpět!

Hlavičko drahá,
co mám ti říc' —
zdali tě rád mám?
Ó radši nic,
hlavičko drahá! — má ruka sahá
po tvé, — nic víc.

Hlavičko dobrá,
jen Bůh tě chraň!
kde otec tvůj zbloudil,
ty pevna staň,
hlavičko mladá! — a někdy ráda
si vzpomeň naň.

II. 
Ó, směj se, směj! — chci slyšet smích,
jak hrdličku když po lesích
jsem jarem slýchal se smát.

To duše hudba bezděčná,
pravá, jak slza srdečná —
mám obě z duše tak rád!