Ottův slovník naučný/Divinační
Divinační (z lat.), původně na , pak vůbec uhodnutím získaný. — D.  sluje kritika, jež na místě porušeného čtení dohadem pravé čtení staví nebo mezeru textovou vyplňuje. Nezbytným požadavkem jest ovšem při tom všestranná znalost sociálních poměrů národa a doby, k níž spisovatel náleží, památek literárních, názorů doby tehdejší a hlavně důkladná znalost individuality (mluvy atd.) spisovatelovy, o nějž jde. Nedostižný ideál kritika takového jest ../Bentley/ (v. t.).