Encyklopedie Britannica 1911/Müller, Lucian
(1836-1898), německý učenec, narodil se v Merseburgu v pruském Sasku 17. března 1836. Po studiích v Berlíně a Hallu pobýval pět let v Holandsku, kde sbíral materiály pro svou Geschichte der klassischen Philologie in den Niederlanden (1869). Protože nemohl získat univerzitní místo v Německu, přijal (1870) profesuru latiny na Carském historicko-filologickém institutu v Petrohradě. Tam zemřel 24. dubna 1898. Müller byl žákem metod Bentleyho a Lachmanna. Jeho De re metrica poetarum latinorum (1861; 2. vyd., 1894) představuje mezník ve zkoumání metrického systému římských básníků (s výjimkou dramatiků) a jeho Metrik der Griechen und Römer (2. vyd., 1885) je vynikajícím pojednáním malého rozsahu (v anglickém překladu S. B. Platnera, Boston, Mass., 1892).

Jeho další hlavní publikace byly: C. Lucili saturarum reliquiae (1872), včetně fragmentů Accia a Sueia; Leben und Werke des Gaius Lucilius (1876; podt. Luciliana, 1884); Horatiův text (1869; 3. vyd., 1897); Quintus Horatius Flaccus, eine litterar-historische Biographie (1880); Quintus Ennius (1884), úvod do studia římské poezie; Enni carminum reliquiae (1884); Livi Andronici et Cn. Naevi fabularum reliquiae (1885); Der saturnische Vers und seine Denkmäler (1885); Noni Marcelli compendiosa doctrina (1888); De Pacuvii fabulis (1889); De Accii fabulis disputatio (1890).

Müller, Lucian