Výlet do Španěl/D. R., Belgique, France
Kdybych měl dosti prostředků a kdyby v té věci panoval volný trh, pořídil bych si rozhodně sbírku států. Shledal jsem, že hranice států nejsou pro kočku; nemám sice rád celníky a pasové revize mě nudí, ale zjišťuji pokaždé s novým okouzlením, že přecházeje hranice státu vpadám do nového světa, kde jsou jiné domečky a jiná řeč, jiní četníci, jiná barva půdy a jiná příroda. Po modrém konduktérovi přijde konduktér zelený; za pár hodin bude vystřídán hnědým; říkám vám, je to jako Tisíc a jedna noc. Po českých jabloních přijdou braniborské borovice na bílých písčinách, větrník mává křídly, jako by někam běžel, země je rovně natažená a plodí hlavně reklamní tabule cigaret a margarínu. To je Německo.

Pak skály zarostlé břečťanem, hory vydlabané lidským kutáním, hluboká a zelená údolí řek, hutě a pece oceláren, železná žebra těžných věží, haldy šutru podobné čerstvě vyvřelým sopkám, směsice bukolické přírody a těžkého průmyslu, koncert, kde šalmaj a carillon doprovází tovární sirénu: celý Verhaeren, Les Heures Claires i Les Villes Tentaculaires. Celé Flandry starého poety: země, která se nemohla roztáhnout se svými poklady a má je všechny v jedné kapse; milá Belgie; maminka s dítětem na rukou, vojáček napájející koně, hospoda v údolí, komíny a strašné věže průmyslu, gotický kostel a železná tavírna, stádo krav mezi šachtami; všecko tu mají narovnáno jako ve starosvětském krámě, — bůh sám ví, jak se jim to vejde.

Tak, a teď zase volnější prostory: to je Francie, země olší a topolů, topolů a platanů, platanů a vinic. Stříbřitá zeleň, ano, zeleň stříbřitá je její barva; růžové cihly a modravé břidlice; lehounký závoj mlhy, víc světla než barvy, Corot. Ani človíčka na polích; snad lisují sklizené hrozny, vínečko z Touraine, vínečko z Anjou; vínko Balzacovo a víno pana hraběte de la Fere. Garçon, une demi-bouteille, a na zdraví, věžičky údolí Loiry! Černovlasé ženy v černých šatech. Jakže, teprve Bordeaux? Pryskyřičná vůně dechne nocí; to jsou Landy, země borovic. Pak jiná vůně, ostrá a rozjařující: moře.

Hendaye, přestupovat! Četník s tváří mladého Caliguly v lesklém tříroháku čmárá na kufry magické znamení a veličenským gestem nás pouští na perón. Už je to tak: jsem ve Španělsku.

Camarero, una media del Jerez. Už je to tak. Čertovská Španělka s nehty malovanými henou. Kdepak, člověče, to není pro tebe. Ale aspoň toho četníka kdybych si mohl vycpaného odvézt domů!