Ohnice/Vždycky se našla ruka
Vždycky se našla ruka, která odnášela
z nejpodobnějších věcí pravou podobu.
A nebývala bílá. Bývala jak včela,
jež v letu zavadí o cizí úl.

Nabíráš pláč a upouštíš jej na zem,
kde sama ležíš, sama, dávno již.
Vždycky se našla chvíle, v které život scházel.
A proč teď neschází?

11. III. 1940.