Výbor z Květů zla II./Litanie Satanovy
Ty, nejvíc vědoucí, nejkrasší z nebe zjevů,
bůh, sudbou zrazený, a zbaven chvalozpěvů,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ó, kníže vyhnanství, jenž trpěl’s bezpráví,
a vždy, ač přemožen, se zvedáš do slávy,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ty, jenžto všechno víš, podzemských věcí králi,
důvěrný lékaři všech strachů, jež nás jaly,

ó, smiluj Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Jenž kletým pariům, ba malomocným též
snem lásky předtuchu o ráji zvěstuješ,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ty, jenžto se Smrtí, svou dávnou, silnou milou,
jsi zplodil Naději, tu krásku pošetilou!

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Jenž dáváš psanci hled ten tichý, vznešený,
co drtí všechen lid u poprav stísněný,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ty, jemuž závistných jsou zemí konty známy,
kam ukryl žárlivý bůh vzácné drahokamy,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ty, jehož jasný zrak zná v hloubi zbrojnic kryt
kde dříme zahrabán všech kovů četný lid,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ty, jehož velká dlaň vždy skrývá strmé srázy,
když bludný somnambul až na kraj domů schází,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Ty, jenžto osvěžíš svým kouzlem starou plec,
když zpožděn pod koně se dostal opilec,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Jenž chtěje potěšit lid křehký v jeho bolu,
jsi ledek učil nás a síru mísit spolu,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Jenž vtiskáš znamení, ó, chytrý vinníku,
na čelo ukrutné Kroesovi bídníku,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Jenž dívkám do srdce jsi vložil a v zrak jarý
cit úcty, lásky, cit i pro rány i cáry,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Jenž’s berla vyhnancův a vynálezců svíce,
zpovědník spiklencův a synů šibenice,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Těch otče zvolený, jež, černým hněvem veden,
bůh otec vypudil, kde pozemský byl éden,

ó, smiluj, Satane, se nad mou dlouhou bídou!

Modlitba 
Buď sláva, chvála ti, i v Nebe výsostech,
kdes vládl, Satane, i v Pekla propastech,
kde nyní přemožen sníš ve svém mlčení!
Dej, by má duše kdys, kde strom je Vědění,
klid našla u Tebe, až on, jak nový Chrám,
své větve nad čelem ti rozpne k výšinám!

en:Les Litanies de Satan
fr:Les Fleurs du mal/1861/Les Litanies de Satan