Ottův slovník naučný/Reformatio in pejus
Reformatio in pejus [-mácio-] znamená v soudním řízení opravném výrok, jímžto soud vyšší mění rozhodnutí soudce nižšího na škodu právě toho, kdo se z něho odvolal. V řízení  obyčejně se zakazuje takováto r. i. p., pokud by byla na škodu . Tak jest tomu i v tr. ř. rakouském z r. 1873, kterýž výslovně stanoví tento zákaz: 1. pro soud kassační rozhodující o zmatečné stížnosti (§ 290, odst. 2); 2. pro soud odvolací v řízení o zločinech a přečinech (§ 295, odst. 2) i v řízení přestupkovém (§ 477, odst. 2); 3. pro nové hlavní přelíčeni, nařízené soudem kassačním k podané stížnosti zmatečné (§ 293, odst. 3); 4. pro řízení obnovené (§ 359, odst. 4). Totéž platí zajisté obdobně i v ostatních případech v zákoně výslovně nevytčených (srv. §§ 427, odst. 3, 475, odst. 1, 478, odst. 3). Smysl zákazu jest tu všude jen, že novým soudním rozhodnutím nesmí býti vyměřen  přísnější, nežli se stalo rozhodnutím v odpor vzatým; podmínkou zákazu pak jest, že opravný prostředek byl podán  ku prospěchu obžalovaného. V doktríně někteří (Brachvogel, Kries, Binding) činí proti tomuto zařízení námitky. Srv. Storch, Říz. tr. rak. II., str. 500, 501. -rch.

Právo v Ottově slovníku naučném