Vlastenský slovník historický/Hubatius
Hubatius , stará patricijská, nyní rytířská rodina česká, původně v Táboře usedlá, kde již v XVI. století spravovali členové její obecní úřady.  H. byl 1625 rychtářem městským, 1627 stal se konšelem a později primatorem, a 1648 při dobytí města od Švédů utrpěl nemalé škody na zdraví a jmění svém. Syn jeho  H., cís. rychtář a výběrčí posudního v Táboře, konal r. 1667 při rektifikaci daně gruntovní velmi platné služby, a byl dobrým přítelem dějepisce V. Pešiny z Čechorodu, který co  nadal jej 1672 erbem a titulem  (dle starého hradu Táborského). V polovici XVIII. století povýšena jest rodina tato do stavu rytířského.