Ottův slovník naučný/Recess
Recess (lat. recessus, od recedere, odstoupiti, upustiti od čeho), , zvláště taková, při níž se činí ústupek od původních nároků. Výrazu tohoto užívalo se ve starším právě německém o rozličných druzích narovnání a dohodnutí, jako o narovnáních v příčině rozdělení dědictví (r-y ), v příčině úpravy poměrů rodinných (r-y ), poměrů mezi vrchnostmi a lidem poddaným ( r-y, Dienst- und Fronrezesse) atd. R.-em nazýval se dále nedoplatek při kladení účtův, a tu nedoplatek toho, kdo účet kladl, slul r-em  (Activrecess), kdežto nedoplatek toho, jemuž účet byl kladen, r-em . O platech recessních při hornictví viz . —  (recessus imperii, Reichsabschiede) nazývaly se v někdejší Římsko-německé říši listiny, v nichž se na konci sněmovního zasedání spisovala veškera sněmovní usnesení zároveň s císařskými rozhodnutími o nich vydanými. Nejstarší r-y se ztratily; zlomky jejich a pozdější r-y od cís. Maximiliána I. uveřejněny jsou v Senkenbergově a Öhlenschlägerově sbírce (4 sv., Frankf., 1747). Poslední r. (der jüngste Reichsabschied) pochází z r. 1654. Stalť se od r. 1663 říšský sněm německý ustavičným, následkem čehož nemohlo dojíti k žádnému r-u.

Právo v Ottově slovníku naučném