Strom bolesti/Díky
Měj dík za vítězný blesk krásy,
    jímž jsi mne ranila,
    a víc: za úsměv teskně plachý,
    jímž krásu svou jsi ihned zdusila.

Za světlo, jež jsi, přepokorná,
    skrývala ráda do sítin,
    za slzy, jimiž jsi se kála
    z nebylých hříchů, z nespáchaných vin.

Za všecko příliš ušlechtilé,
    co béře na sebe toužebně kříž,
    za právo, které cudně ustupuje
    ze strachu, že je na obtíž.

Tím dána byla vítězná Tvá síla,
    jíž v Tobě docela jsem utonul:
    v těch chvílích do Tebe se boží krása slila
    a já se v Tobě Jeho samotného tknul.