Patery knihy plodů básnických/Staroměstská věž
Tam u mostu nad Vltavou
se vážně věž vypíná
a Čecha na seč udatnou,
na starou slávu, lásku ctnou
ke vlasti upomíná.

Byl trudný den, kdy Švédů pluk
se přes most k věži tlačil,
a divý křik a zbraně zvuk
a střelby válečný to hluk
jich vítězství již značil.

Tu srdce Čechů zplanula,
udatných vlasti synů;
smrt s věže zhoubně lítala
a kruté řady vítala
nepřátelských vojínů.

I rozjitřil se Švédů hněv,
že most pod nimi trnul;
ku předu vlála korouhev:
v červeném poli bílý lev,
a za ní dav se hrnul.

Již již se krutí Švédové
až k věži protlačili;
než tu se statní Čechové
za brány jako orlové
na zhoubce vyřítili.

Bylť Plachý to se sborem svým
se študenty statnými:
»Ku předu, děti!« zvolal k nim,
a oni hnali se za ním,
kdež jistá smrt před nimi.

Švédská se tlupa ulekla
těch mladých bohatýrů,
a jakoby se povztekla,
na Malou Stranu utekla,
již hotova jsouc k míru.

Tam u mostu nad Vltavou
se vážně věž vypíná
a Čecha na seč udatnou,
na starou slávu, lásku ctnou
ke vlasti upomíná.

(V České Včele, 1838.)

Poezie