Ottův slovník naučný/Ipso jure
Ipso jure (lat.), , ; výrazem tím má býti naznačeno, že určité účinky nebo důsledky již následkem předpisu zákona nastoupily, aniž je třeba k přivodění jich nějakého výroku auktority veřejné nebo činnosti stran. Pčk. 

V  i. j. znamená, že ten neb onen právní účinek nastává nebo jest vyloučen, aniž je potřebí projevu vůle osob, jichž se týče, nebo činnosti soudcovské nebo magistrátské. I praví se, že se právo nabývá i. j., když není podmínkou právního nabytí projev vůle stran ani výrok soudcovský. Právní jednání prohlašuje se za neplatné i. j., nemusí-li teprve žádáno býti za zrušení jeho právního účinku. Důvody obranné, ke kterým v processu civilním směl porotce přihlížeti, i když magistrát to prostředkem exceptionis zvláště nenakázal, osvobozují i. j. Ježto to platí hlavně o důvodech obraňovacích podle práva civilního, znamená i. j. mnohdy tolik jako  (viz ). Hý.

Římské právo v Ottově slovníku naučném