Vánoční (Dyk)
Bylo. A není. Bylo. Krátko.
Pac a pusu, Jezulátko!

Tvé dětské ručky, něhou pozlacené,
tvůj úsměv hrůzu hrobu nevyžene.

A svíčky, které se stromečků září,
ty nezapálí bledých, chorých tváří.

Cetky tvé slavnostní ozdoby
visí — což nevidíš? — nad hroby.

Nad hroby. Proto svíčky ty
mají tak tragické zákmity.

Nad hroby. To byla dojmu síla,
že i to teplo celkem promrazila.

Nad hroby… Jsou hlasy, které prosí.
Což tvoje očka nikdy nezarosí?

Sníš, v hluboké a tiché závěje
že přineseš snad teplo naděje?

Bylo. A není. Bylo. Krátko.
Pac a pusu, Jezulátko!

Poezie