Věrný hlas/Balada
Na tom pražském mostě
rozmarýna neroste.
Hluboké nebe nade mnou
a černá voda pode mnou.

V noci
po smutném kamení chodím,
do očí lidem se dívám
a kousek cesty je doprovodím.

Věřím v tu chvíli,
že jednou přijde
můj milý
a vlasy mi odhrne s čela.