Ottův slovník naučný/Dryák
Dryák (z řec. , t. j. ), lék proti jedu, proti ukousnutí neb uštípnutí jedovatých zvířat, ve středověku oblíbený lék, připravený z množství součástek bylinných na prach utřených, které jednotlivé pokládány za léčiva nejrůznějších nemocí a v této směsi za lék universální. Vynálezcem jeho jest prý Andromachos Krétský, lékař císaře Nerona; odtud též jméno léku theriaca Andromachi. Za středověku nazývány byly d-em léky vůbec. Později říkalo se d. lékům podivné, zázračné moci, pak také s příhanou lékům šalebně vychvalovaným, neprospěšným. Posud užívá se slova d. ve smyslu husté šťávy.
Jd. Zbt.

Dryák