Ottův slovník naučný/Dědictví (literatura)
Dědictví (). Zvláštním úkazem v naší literatuře jsou periodicky vydávané spisy obsahu vědeckého i zábavně poučného nákladem spolků D. zvaných. Kdežto na časopis předplácí se na měsíc, čtvrtletí, rok, načež všecek závazek k listu přestává, poutá D. k sobě dlouhou řadu let, doživotně, stále. Člen jeho opatří si za několik let malou knihovnu, peníz jednou složený zúrokuje se duchovním kapitálem a knihy přecházejíce v soukromý majetek jednotlivců stávají se jaksi stálými domácími rádci a společníky. D-mi na tisíce knih rozšiřuje se mezi lidem, a to většinou knih dobrých jakožto protiváha spisům ledajakým. Vznik D. spadá v dobu, kdy novověké písemnictví české dřímalo ještě v plenkách; ona pomáhala je křísiti k životu. 

Nejstarší je D. svatováclavské, založené r. 1669 jesuitou Matějem Šteyrem a jeho matkou Marií, které učinilo u nás první počátek pravidelného vydávání knih českých. V XVIII. stol. činila jistina 16.000 zl. Z ročních příjmů vydávány bible, legendy, kancionály, spisy katechetické a mravoučné, které se mezi lid zdarma rozdávaly nebo lacino byly prodávány. Když řád jesuitský r. 1773 byl zrušen, odevzdána jistina c. kr. úřadu komornímu. Dvorním dekretem z r. 1776 bylo po návrhu arcibiskupa Příchovského nařízeno, aby z polovice úroků téhož D. školní knihy o katolické věrouce jednající chudým žákům, z druhé pak spisy náboženského obsahu lidu vůbec byly rozdávány. Od r. 1785 plynula však čásť úroku do normálního knihoskladu, čásť druhou obracela konsistoř pražská na kupování užitečných knih, jež při kanonických visitacích bývaly rozdávány, pak na vydání Písma sv. Konečně bylo působením kardinála Bedř. ze Schwarzenberka vydáno r. 1859 nařízení ministeria kultu i vyučování, jímž jistina D. sv. Václava původnímu účelu svému byla vrácena. 

D. to stalo se základem věrného apoštola v literatuře — D. svatojanského. Prostý kněz A. Hanikýř, exposita v Klokotech u Tábora, všímaje si bedlivě každého pokroku v probouzejícím se novověkém písemnictví, dával častěji na jevo žal svůj nad zrušením D. sv. Václava a k tomu poukazoval, jak velkého prospěchu duchovního by národ českoslovanský z dobrých knih mohl čerpati. Poradiv se s několika přátely a vlastenci, položil r. 1830 na oltář vlasti 1000 zl. stř., krušným sebezapřením za dlouhá léta ustřádaných, jakožto základní jistinu ke zřízení spolku pod názvem »D. sv. Jana Nepomuckého«, jehož účelem by bylo vydávati laciné a dobré vzdělávací knihy v jazyku českém. Částku tu zaslal Hanikýř konsistoři pražské žádaje, aby převzala na se péči o provedení úmyslu zakladatelova. Po stvrzení stanov svěřena jest správa D. V. M. Pešinovi, kapituláru kapitoly svatovítské, jenž slovy a skutky rozšiřovati je neustával, až počet údů na 18 tisíc rozmnožil a tudíž právem názvu druhého zakladatele je hoden. Nyní má D. toto účastníky ve všech krajích českoslovanských (přes 20.000 členů živých) a mezi všemi stavy. Vydané knihy jsou obsahu asketického, věroučného, historického, poučného, biblického i zábavného. Redakci řídili: Pěšina, Frencl, Bradáč a Srdínko. Členský vklad 10 zl. Bible česká, postilly, kancionál s hlasem varhan, »Drahé kameny z koruny sv.-Václavské« (2 díly), »Obrazy z dějepisu církve Páně« (2 díly), »Dějiny diecése pražské«, »Památky Staroboleslavské«, »Trnová koruna«, »Památná místa král. hl. města Prahy«, »Otcové a děti«, »Z města a ze vsi« zasluhují přední zmínky mezi spisy, jež D. vydalo. 

Jako myšlénka Šteyrova blahodárně působila, i když vlastní jeho založení utuchlo, tak šlechetné jednání Hanikýřovo bylo r. 1850 na Moravě příčinou založení D. sv. Cyrilla a Methoda, jež obralo si za účel, pečovati o zvelebení lidu moravského, zvláště o vzdělání jeho všestranné na základě víry katolické. Prostředkem k tomu mělo býti vydávání knih, a to nejen náboženských, nýbrž vůbec vzdělávacích a k duchovním potřebám století našeho přihlédajících, zvláště dějepisných, zeměpisných a přírodopisných, zábavných i hospodářských. Přední zásluhu o D. toto získali si hrabě Bedř. Sylva Taroucca, Frant. Sušil, B. M. Kulda, R. Šuderla, L. Karlík a Mat. Procházka. Členský vklad 10 zl., počet údů na 10 tisíc. Chmelíčkovy cestopisy, Kosmákovo »Kukátko« (5 dílů) a některé zdařilé životopisy svatých a světic rozšířily D. Cyrillo-Methodějské po vlastech českoslovanských. 

Když r. 1860 konán v Praze valný sjezd jednot katolických, rokováno po návrhu  o zřízení spolku, jenž by měl péči o vydávání spisů vědeckých pro duchovenstvo, tak aby kněží českoslovanští v mateřštině bohoslovecké knihy čísti a z nich prospěch čerpati mohli. R. 1861 byl spolek ten skutečně uveden v život pod názvem D. sv. Prokopa. Jeho nákladem vydána již řada důležitých spisů, zejména výtečného exegety prof. Sušila »Výklady písma sv. Nového Zákona« (4 evangelia, skutky apoštolské, listy sv. Pavla, spisy sv. Otců apoštolských a Justina mučenníka). Dále vydán správný překlad katechismu sněmu tndentského od T. Herčíka, »Rukověť pro zpovědníky« od dra. Smolíka, dvě monografie »Antonín Brus z Mohelnice« a »Martin Medek« od dra. Kl. Borového, »Učení mistra Jana Husa« a »Anthropologie katolická« od dra. Lenze, Desoldův překlad sv. Otce Irenea »Patero knih proti kacířstvím«, Tertullianovo »Apologeticon« od Vojáčka a dra. Baura, »Padesát homilií sv. Makaria« od Vlčka, Beckovského »Poselkyně starých příběhů českých«, Kryštůfkův »Všeobecný církevní dějepis« (3 d.), monografie »Arnošt hrabě Harrach« od dra. Krásla, »Rozbor filosofie sv. Tomáše Akvinského« od dra. Hlavatého, »Starověda biblická« od dra. Mlčocha a druhé vydání Skočdopolova »Pastýřského bohosloví« (2 sv.) Počet členů as 1700; vklad 40 zl. Starostou dědictví sv. Prokopa byli: Vinařický, Štulc a dr. Borový. K vydávání bohoslovecké encyklopaedie koná výbor tohoto dědictví již dlouho přípravy pilné. 

O vzdélávání mládeže užitečným a přiměřeně zábavným čtením, šetřícím víry křesťansko-katolické a pravidel obecných škol, pečuje D. Maličkých, založené r. 1859 v Hradci Králové A. Šrůtkem, nyní sídelním kanovníkem a arcijahnem. Při dosti nákladném vydávání obrázkových knížek ušetřil zasloužilý zakladatel D. značné jistiny a zjednal mu již bezmála 50 tisíc živých údů. Členský vklad obnáší 2 zl. a podíly dávají se po 16 let. Povídky Pravdovy a Ehrenbergrovy zasluhují v D. M. přední zmínky. — Za podobným cílem béře se  neboli D. sv. Ludmily v Písku; rozděleno je na dvé: pro útlověké dívky do 12 let »Zlaté lístky« a pro dospělejší až do 20 let »Zlaté klasy«. Každá knížka má čásť poučnou a zábavnou s illustracemi. Členský vklad je 2 zl. za každé oddělení, za obé 3 zl. Původcem jeho a pilným šiřitelem byl prof. Ant. K. Madiera, jenž od r. 1869 drahně let stál v čele spolku Zlaté Knihy dívek českých v Písku. Jž.

Dědictví