Články ze Slovana/Pozorovatel politický (40)
H. B. Když některá vláda jisté zákony svobody zřejme zrušiti se bojí neb stydí, přece však velmi ráda by se zbavila nepohodlí jejich: hledí obyčejně všelijakým postranním způsobem užívaní techto zákonů každému učiniti nemožným, aby takto zákony sice na papíře platící v životě nebyly ničím. Při takové příležitosti nastává pro řádné občany doba zákonitého odporu, který jsme nedávno ve Slovanu popsali na Hampdenu v Angličanech. Na občanech totiž potom záleží, aby, neštítíce se žádného nepohodlí a žádných postranních následků, od užívání svého zákonitého práva nikterak se odvrátiti nedali a přinutili vládu, buď aby zákony tyto zcela násilnicky a libovolně zrušila aneb je zachovávala. V takovém pádu zákonitého odporu ovšem málo kdy stojí užívání oněch zákonů svobody za to nepohodlí, za ty útraty, za ta nebezpečenství, která s ním spojena jsou. Přece proto ale jest zákonní odpor dobře provedený mnohem užitečnější pro národ než by si někdo myslil, neboť tuží smysl pro právo a svobodu a budí samodůvěru ve mnohém.

- Kam vede jednání nynější vlády, vidíme v nejnovější době na Lublani, hlavním městě Krajinska. Tam byl vyvolen před 4 mesíci p. Ambrož, liberální a národně smýšlejícímuž za purkmistra a sice jen 16 hlasy mezi 29, důkazy to, že strana protivná byla dosti silna. Vláda jej již po 4 měsíce potvrditi nechce a on konečně zadal poděkování. A co se stalo? Jednohlasně nepřijali zástupcové města jeho poděkovaní, nýbrž podali žádost ku vládě, aby p. Ambrože za purkmistra potvrdila. Následovně tedy se za ty 4 měsíce i předešlí nepřátelé (skoro polovic totiž 13 mezi 29) p. Ambrožovi skrze takové jednání vlády s ním spojili! - Tak to asi bude nyní chodit všelikdes v Rakousku. -

- V Berlíně vyhořela tyto dni první sněmovna. O kdyby všechny sněmovny v celém světě vyhořely, myslí si asi leckdo!

- Vídeňské „Neuigkeitsbüreau“ rozšířilo zprávu následující o novém tiskovém zákonu:

„Nový zákonník trestní obdržel sankci JMsti. císaře a bude za nedlouho uveřejněn. S vyhlášením jeho odpadnou také všechny pověsti o novém zákonu tiskovém do světa roznešené, ježto ustanovení o příčitce zločinů tiskem spáchaných přijata jsou do obecního zákonníku trestního. Podle tohoto budou při zločinu, spáchá-li se obsahem nějakého spisu tištěného, považováni za vinné spisovatel, redaktor a vydavatel, ač jestliže obviněný neprovede, že se vytištění stalo přes jeho vůli. Když se nemůže vypátrati žádný redaktor, spisovatel neb vydavatel, spadne odpovědnost na obstaravatele tiskárny neb na tiskaře. -Bude-li kdo podle paragrafu trestního zákonníka odsouzen, ztratí na vždy právo k vedení odpovědné redakce, zbaven bude práva voličského a volebnosti do sněmu říšského, do zemských sněmů i do výborů obecních i stane se neschopným k úřadu poroteckému. Veřejné titule, řády, důstojenství, čestné znaky, veřejný úřad, advokatury, agencie, notariaty, pense, obroční (prebendy) provise, příspěvky vychovací odejmou se mu nenávratně; ba i práva, zastupovati strany před veřejným úřadem, zbaven bude.

Následky tyto zasáhnou i také všechny, kdo rozkazem, poradou, poučením, chválou atd. vytisknutí zařídili, zúmyslně způsobili, k vyvedení jeho nadržovali, nápomocni byli anebo zisk z toho vzali. Ostatně ustanovení o zločinech, spáchaných tiskem srovnána jsou s obecnými paragrafy trestnimi, i může se za ně nalézti i na trest smrti. Od 1. června t. r. vstoupí zákon tento ve platnost a sice pro celý objem říše. - Bližší ustanovení tisku se týkajíce, která nenáležejí k řízení trestnímu, budou bezpochyby předmětem nového určení.“ -

Zpráva tato, která hrůzou svou již nyní mnohého spisovatele přežene z liberální strany pod bezpečnou korouhev vládní, nese však sama v sobě jakési nesrovnalosti. Na jedné stráně se praví, že jen spisovatel, redaktor, vydavatel budou považováni za vinné (což také slušné jest), ale doleji zase stojí, že následky zasáhnou všechny, kteří rozkazem, poradou, poučením, chválou atd. přispeji k vytištění spisu!! Tak možno jest lehce několik set osob zaplésti do žaloby z přestupku tiskového. Bude-li tomu tak, nezbude spisovatelům politickým nic jiného, než nechati všeho tisku a choditi ode vsi ke vsi poučovat lid v občanských záležitostech.

- Ke starým, ale již trochu opotřebovaným kouskům aristokratických časopisů náleží také to, že po každé, když se jim něco dle jejich vkusu nevydaří, hned podávají zprávy, kterak živnosti a obchody klesají atd. Takové zprávy čteme v Lloydu o Francouzsku a kdyby se přílíš nestyděl, dal by nám vytisknout, že také v Angličanech následkem opětného nastoupení liberálního ministerstva všechny fabriky a obchody zdraženy jsou. Tím způsobem vždy chtějí obyčejnou a prostřední třídu měšťanstva k sobě vábiti, ale zapomínají při tom, že ku př. v Sev. Americe, kde největší svoboda panuje, spolu nejvíce obchody a živnosti kvetou, což přece není tak těžko se dověděti!

- Druhá taktika této strany jest zvlaštní způsob pojmenování jiných stran. Tak ku př. Lloyd v Sardinsku nevidí jiné strany než Carignana a Mazziniho totiž absolutismus a nejkrajnějsí radikalismus. A jistý hrabě český, jehožto jméno vysloviti nám jaksi se protiví, dělí dokonce strany u nás jen na absolutisty, socialisty a pseudokonstituční. Avšak se zdá, že tato nepokojná strana, která jsouc hlavní popuzovačka, sebe ráda konservativní nazývá, jen ke své škodě těchto krajností se chytá. Mohli by býti rádi že jest ještě v zemi strana rozumného pokroku, která by si přála, aby po dobrém, v pokoji, pod záštitou zákonů se svoboda pěstovala a vzmáhala, strana, které jest rovněž tak nemilá nezákonitost a libovůle od zpodu jako s hůry. Zdá se ale, že tito červení reakcionáři mermomocí chtějí všechny svobodomyslné vehnati do řad revolucionářů!

- Vídeňské časopisy s jakousi oblibou nám vypravují, že se v letošním masopustě ve Vídni vypilo velmi mnoho dobrého vína, jmenovitě prý asi 12 neb 15.000 lahvic pravého šampaňského. Také bálů bylo letos nesmírně mnoho ve Vídni a opatrný pozorovatel nemohl se uvarovati povšimnutí, že se všemožně dobrým příkladem s hůry takové zábavy podporovaly. Jenom aby se raději na nic jiného nemyslilo. Nejlepší občané, kteří jen tančí a víno pijí.

Novinové články Karla Havlíčka Borovského