Ottův slovník naučný/Picardie
Picardie [-kardí], býv. rozsáhlá provincie a vojenské vladařství sev. Francie, měřila 12.690 km2 a prostírala se v posledních svých hranicích z XVIII. stol. podél Severního moře a průlivu La Manche jako pás široký 15 až 20 km, oddělující od moře provincii Artois a ležící mezi ústím ř. Aa a dolním tokem Authie. Kromě s Artois hraničila s Flandry, Champagní, Isle-de-France a Normandií, zahrnujíc v sobě řadu přirozených, historických a správních krajů, totiž od s. a z. k v.: Calaisis, Boulonnais, Ponthieu, Marquenterre, Vimeu, Amiensis, Santerre, Vermandois a Thiérache, kdežto hrabství Clermont, Valois, Soissonnais a Laonnais byla v poslední době od ní odtržena a připojena k provincii Isle-de-France. Calaisis, Boulonais a Ponthieu tvořily t. zv.  P-ii (Basse-P.), ostatní kraje pak P-ii  (Haute-P.). P. jest krajina vlnitá, na některých místech, jako v okolí Boulogne, pahorkatá, avšak celkem převládají zde planiny, nejvyšší bod má absolutní výšku 284 m a relativní 80 m. Celý kraj Marquenterre jest velice úrodná rovina alluviální, odňatá moři. Z řek P. značnější jsou: Somme, Ancre, Avre, Selle, Authie, Bresle a Oise. Celá provincie jest velmi úrodná a pečlivě vzdělaná, avšak vedle toho i silně průmyslová a to ode dávna, zvláště města Amiens a Saint-Quentin v tom směru vynikají. Obyvatelé jsou pracovití, přičinliví a podnikaví, avšak povahy nepokojné a hašteřivé. Existence P. jako samostatné provincie datuje se z r. 1463, kdy utvořil ji Ludvík XI. téměř v těch hranicích, jaké měla ještě v XVIII. stol. R. 1790 utvořen z ní téměř celý depart. , větší čásť arrondissementů Montreuil a Boulogne v depart. , arrondissementy Vervins a Saint-Quentin v depart.  a sev. části arrond. Beauvais, Clermont a Compiègne v dep. . Hlavním městem bylo . Tšr.

Geografie Francie v Ottově slovníku naučném