Ottův slovník naučný/Michalovice
Michalovice: 1) M., víska v Čechách na pr. bř. Jizery, blíže Dalovic, hejtm., okr. a pš. Ml. Boleslav, fara Bukovno; 4 d., 99 ob. č. (1890), fil. kostel sv. Michala ve slohu románském (ve XIV. stol. far.), popl. dvůr. Sev. od kostela zříceniny hradu t. jm., s kulatou, rozštěpenou, silně nachýlenou věží, v lidu »putna« zvanou; hrad založen asi ke konci XIII. nebo poč. XIV. stol. pány z Michalovic. R. 1415 dostal se hrad do rukou husitů, kteří jej vydrancovali a spálili. Václav z Michalovic, velkopřevor řádu maltézského, vystavěl hrad znova a postoupil jej bratru svému Jindřichovi, jehož dcera provdala se za Jana Tovačovského z Cimburka. R. 1558 přešel hrad v majetek pánů z Lobkovic, za nichž zpustl, a r. 1600 jmenuje se již jen hradem pustým. — 2) M., ves t., hejtm., okr. a pš. Něm. Brod, fara Krásná Hora; 31 d., 206 ob. č. (1890), mlýn. — 3) M., ves t., hejtm. a okr. Ledeč, fara a pš. Bohdaneč u Ledče; 12 d., 81 ob. č. (1890), fil. kostel sv. Matěje (r. 1350 far.). Po r. 1623 zanikla fara a kostel úplně zpustlý r. 1786 vystavěn od vrchnosti znova. Ve XIV. stol. připomíná se zde sídlo vladyčí. — 4) M. (Michehberg), ves t., na úpatí Radobýlu, hejtm., okr., fara a pš. Litoměřice; 66 d., 265 ob. n. (1890), vápenné lomy a vinice.

Michalovice
Michalovice
Michalovice
Michalovice