Píseň vzdoruje noci/Emigranti
Chladná čerň jezer v očích
slzami slanými kvete,
cesty se rozlévají
do bledých světadílů,
poslední pohled hluchý
zklamaně utrhnete.
Lebkám dej zkamenět, Pane,
a do rukou chabých sílu.

Lebkám dej zkamenět, Pane,
vzlyk aby zdusili němí
drásáni rzivým štěrkem
zborcených Kalvárií.
Pro skřípot hladových zubů
tisíc je v světě zemí,
prapory mávají sbohem
a bijí a bijí a bijí.

Tisíc je v světě zemí,
a přec se nejkrásněj točí
v kotlině rodné větry
při cestách s kvetoucím hlohem.
Slanými slzami kvete
chladná čerň jezer v očích,
hadi cest syčí, ach, syčí,
ne sbohem, ne sbohem, ne sbohem.

17. II. 1939