Ottův slovník naučný/Moša
Moša, t. ,  (v Septuagintě ), král moabský ve starověku, souvěkovec Achába, krále isráélského, jemuž byl poplaten. Po smrti Achábově povstal M. proti synu jeho Achazjovi a odepřel poplatek po 40leté služebnosti, jak praví sám ve svém nápise. Bratr a nástupce Achazjův Joram chtěl jej znovu podrobiti a ve spolku s Josafatem júdským a s Edomity vytrhl proti Moabu, kdež oblehl Mošu v městě Kirharešet, veškeru pak zemi hrozně zplenil. V zoufalství obětoval M. svého prvorozence bohu Kemošovi na hradbách městských, načež skutečně věci se změnily a M. netoliko uchoval panství nad Moabem, nýbrž vybojoval mu i nezávislost kol r. 845 př. Kr. Pamět těchto událostí zachována Mošovým nápisem, jejž r. 1868 objevil německý cestovatel F. A. Klein ve troskách dibánských. Než však bylo lze opatřiti prostředky ke koupi nápisové stély, která jest z nejstarších památek západosemitského písemnictví i písma, fanatičtí beduinové kámen zpřeráželi. Na štěstí pořídil r. 1869 jakýsi Arab hrubý otisk, jejž obdržel francouzský orientálista Clermont-Ganneau. Později skoupeny kusy zůstalé a umístěny v Louvru. Nápis vydali Smend a Socin (Die Inschrift des Königs Meša von Moab, 1886) a Clermont-Ganneau r. 1886. Pšk.

Moša