Terezín
Ta troška špíny v špinavých zdech
a kolem ta trocha drátu
a 30 000, kteří spí.
Kteří se jednou probudí
a kteří jednou uvidí
rozlitu svoji vlastní krev.

Byl jsem kdys dítětem - před dvěma lety
To mládí toužilo pro jiné světy.
Nejsem již dítětem – viděl jsem nach,
teď jsem již dospělým, poznal jsem strach,
krvavé slovo a zabitý den.
To již je jiné než bubáci jen!

Avšak já věřím, že dneska jen spím,
se svým že dětstvím se navrátím,
s tím dětstvím tam jak s planou růží,
jak se zvonem, který ze sna ruší,
jak s matkou, která vadné dítě
miluje nejvíc ženstvím zpitě.
Jak hrozné mládí, které pase
po nepříteli, po provaze,

jak hrozné mládí, jež v svůj klín
si řekne: ten dobrým, ten zas zlým.
Tam v dáli kdes spí dětství sladce,
v cestičkách tam ve Stromovce,
tam nad tím domem, kdes se sklání
kde zbylo pro mne pohrdání,
tam kdesi v zahradách a v květu,
kde z matky jsem se zrodil k světu -
- abych plakal.

V plamen svíčky na pelesti spím
a jednou snad již pochopím,
že byl jsem hrozně malý tvor
zrovna tak malý
jak ten chór -
těch 30 000.

Ha- (Hanuš Hachenburg)

Poezie