Ottův slovník naučný/Žoldnéř
Žoldnéř,  slul v dávnějších dobách, než zařízena vojska stálá, člověk najatý, tudíž , pro vojenskou službu, obyčejně pouze na trvání války za jistý plat (v. ) panovníkem, knížetem, městem a p. právě do války se chystajícím. Ž. beze všeho vlastenectví nebo vyššího zájmu o věc pokládal službu válečnou pouze za řemeslo na obživu s nadějí na plenění a kořist a pronajal se kterékoli straně bojující. Po válce propuštění Ž-i byli pak postrachem mírného obyvatelstva drancujíce, pleníce a vůbec všelijaké násilí páchajíce krajem, kudy táhli. Když asi koncem XVII. stol. zaváděno násilné verbování (viz ), zárodek to stálých vojsk, přestali i Ž-i. FM.

Vojenství v Ottově slovníku naučném