Bajky Lafonténovy/Čubka a její sousedka
Byla kdysi čubka, jejíž čas přišel, aby porodila; ale neměla posud místa, kam by uložila mláďata svá. V nesnázi té zašla ku své sousedce, která ochotně jí svůj pelech propůjčila. Za krátko měla čubka četnou rodinu. Tu přišla sousedka a chtěla, aby jí čubka zas místo udělala, leč ta snažně prosila, aby ji tam ještě čtrnáct dní nechala. „Tu hleďte, kmotřinko,“ pravila, „moje mláďata ještě neumějí běhat.“ Družka svolila a za čtrnácte dní opět se hlásila, žádajíc nazpět svůj příbytek a své lůžko. Však čubka zuby ceníc pravila: „Opustím tvé bydlo i s mláďaty, dovedeš-li mne vyhnati; zkus jen toho.“ Štěňata byla již povyrostlá, což čubce smělosti dodávalo. —

Za dobrodiní zlým prokázané špatné užijeme vděčnosti. — Podejme nevděčníku prst, a hle, ani se nenadějeme, popadne celou naši ruku.

fr:La Lice et sa Compagne
it:Favole (La Fontaine)/Libro secondo/VII - La Cagna e la sua Compagna