Immortelly/Ó matko má, když na tě zpomínám
Ó matko má, když na tě zpomínám,
tak prudký bol mé srdce prorývá,
a divno mi, jak bych se dívala
na lebku, jež se mrazně usmívá. —

Kdy vzpomínajíc na tě k večeru,
zrak bez důvěry v modro pozvedám,
ret šepce: což je navždy ztracena? —
už se s ní více nikdy neshledám? —

A žádná nezvučí mi odpověď
ni od jara, ni v tichu od zimy —
nu ovšem, věčnost k lidem něma je,
a tvoje víra, matko, schází mi.