Ruch (almanach 1873)/Z písní (Pekař)


I. 
Po nebi těžká mračna jdou
jak srdcem mojím žaly,
a jejich smutné kročeje
blankytné stezky kalí.

Po nebi těžká mračna jdou
a v nitru bouři mají, —
však ony sobě uleví
a v déšť se rozplakají.

O slzy, velký boha dar,
se v hloubi prsou rodí,
a když nám srdce přetéká,
tu bolesť z něho vodí.

II. 
Stojí skála vedle skály,
z ocele jsou lity,
a na jejich tvrdých čelech
bouře mají byty.

Stojí skála vedle skály
v hloubku zatopena,
a v propasti do základů
marně bije pěna.

Snad ty skály vítr snese,
snad je voda splaví, —
ale mého srdce věčně
nikdo nepozdraví.