Ottův slovník naučný/Retenční právo
Retenční právo čili  (Retentionsrecht, Zurückbehaltungsrecht) spočívá v tom, že jedna strana může druhé straně jistou věc dotud zadržovati nebo dlužné plněni dotud odkládati, dokud není splněn její vzájemný nárok s tím souvisící. R. p. má podle římského práva na př. držitel cizí věci pro náklad na tuto věc učiněný. R. p. jakožto zákonné zástavní právo zaručeno jest obchodníkům v zák. obch. (§§ 44–47 úvoz. zák. a čl. 313–316, 374, 375, 382, 409–412). V obč. zák. rak. (§ 471) se ustanovuje, Že ani zástavní ani jiný držitel cizí věci nesmí po zániku práva jemu náležejícího věc tu za příčinou své pohledávky zadržovati. Může však, jsou-li tu jisté podmínky a věc jest movitá, dáti věc do soudního uschování a ji obstaviti, nebo, je-li věc nemovitá, žádati za sekvestraci.

Právo v Ottově slovníku naučném
Římské právo v Ottově slovníku naučném