Poesie francouzská nové doby/Přání
Ach na tři léta jen kéž měl bych, dobrý bože,
jen mléko na svůj stůl, zrak černý v svoje lože,
a prázdno celý den, bych v slzách mohl sníti,
by mohly v poledne mne buky v stín svůj skrýti;
po střeše z břidlice bych zřel, jak réva běží
a jak se pod strání mé pole směje svěží,
bych večer usnout moh ve rozmarném svém snění
jak potok v lukách mých, jenž teče v zapomnění,
bych toužit nemusel ni více vzpomínati,
jen cítit, že jsem živ — a pak nechť smrt mě schvátí.

Poezie