Poesie sociální/Po přečtení zprávy filantropických dam
Ó paní, ó paní šedivá,
jděte mi se svou filantropií,
s tím srdcem citlivůstkářským!
Jen modlit se a plakat? …
O, paní, styďte se
za tuto filantropii!
Uráží, uráží, třikrát uráží
lidskou důstojnosti
Almužnou lehtáte hladové,
když touží po práci
a chtějí peníz poctivý?
O, paní, paní šedivá,
nechtě těch společků,
těch ústavů,
těch jeptišek,
jež darmo kazí mládež! …
Ó, paní, paní šedivé,
ó, krásné paní, šlechetné,
vznešené paní,
filantropické!
Ty holé cifry vizte
mzdy nekřesťanské
vašimi muži s drzým klidem
po týdny vyplácené
na dlaně zmozolené,
to uráží, uráží, třikrát uráží
důstojnost lidskou!
Ó, paní, mnoho paní šedivých
a filantropických
věznících v klecích starce
neb děti neb dívky,
víc pro ztišení ješitnosti své,
míň pro blaho těch tvorů
churavých, osiřelých,
slyšíte? slyšíte?
Řve bídou společnost,
vy paní ctihodné!
A vy, tak zrovna prohnilé
jak muži vaši
si hrajete na dobročinnost
se slepičími mozky
filantropickými?
(Ještě jednou se vrátíme… Kniha veršů. V Praze 1900. Nakl. Grosman a Svoboda.)

Poezie