Ottův slovník naučný/Pachmayer
Pachmayer , spisovatel a žurnalista čes. (* 1864 v Dnešicích na Přešticku). Nadšen pro povolání žurnalistické přispíval již jako student na karlínské reálce (od r. 1878) do »Brousku« a »Světozoru« a pilně se obíral cizími jazyky germánskými i románskými. V 18. roce zanechal studií a dostal se do »Národních Listů« (1883), do nichž napsal množství kritik i notic o spisech domácích i cizích. Zároveň redigoval samostatně »Nové Listy« a karlínskou »Stráž pod Vítkovem« (za výjimečného stavu), od desíti let dopisuje do »Plzeňského Obzoru« (pro dva články dostal se před porotu, ale osvobozen) a činně účastnil se i hnutí mladé generace, začež za výjimečného stavu (1893) obžalován pro některé starší články v »Nár. Listech« a odsouzen výjimečným soudem ke čtyřměsíčnímu žaláři, z něhož vyproštěn s jinými soudruhy všeobecnou amnestií Badeniovou. Zůstávaje při svých názorech krajně radikálních a ostře sociálních, P. dopisoval v tomto smyslu do venkovských listů českých, zvláště »Lidových Novin«, i cizích jmenovitě do pařížského »Journalu«. Rozšířiv svůj obzor cestami po Slezsku, Slovensku, Německu, Švýcarsku a Francii, P. rediguje nyní v »Nár. Listech« zahraniční rubriku mimoslovanskou. Vedle žurnalistiky P. pěstoval pod různými pseudonymy (Josefa Bergmannova, Verus, Čenský a j.) také hojně belletrii, zvláště překladovou, a kritiku, a to ve »Květech«, »Nár. Listech«, »Lumíru«, »Zlaté Praze«, »Světozoru«, »České Revui« a j. Hojný jest počet prosaických i veršovaných překladů P-ových z frančtiny (Zolovu Zemi, z Huga a mn. j.), italštiny, španělštiny, ruštiny, polštiny, portugalštiny, angličtiny, švédštiny a j.