Sepie/Paříži až tě nebude


Paříži až tě nebude 
a býk znovu unese Evropu
vzpomeneme dob kdy Evropa tak dekoltovaná
ňadra svá Moskvu a tebe odhalovala
až bláznili jsme na plno
ale nezaměňovali jedno s druhým

Byli jsme nemluvňaty před tím co přišlo
viděli jsme viděli
jak tato Evropa fosforeskující hnilobou
vrásčitá hranicemi
po přikladu Amazonek upálila si prs
aby lépe napnula luk budoucnosti
v niž jsme již nevěřili

Bylo to století laskavé a ukrutné jak vlčice
kojící bez počet Romulů a Remů
události naříkaly v listoví novin
jichž sloupce jak Jakubův žebř
se prohýbaly pod tíží sestupující ohromnosti
ale zatím již něžní a zoufalí vojáci
zakládali širé imperium

Nečekalo se na návrat básníků
zůstali všichni pod štítem
dobře jim dobře jim
nebylo třeba zpěváků ani klenotníků
tvé stáří Evropo odešlo zároveň s nimi
rozhalila jsi se jako Fryné až ke kotníkům
a odpustili jsme ti vše

Řeč davů ploužila se jako dým z Kainova ohně
ale pak prodrala se nebesy
zkrvavenou oblohou šátkem Veroniky
prohnala tvář minulých století
smírně dohasínajíc
hvězdy které dosud skrývaly
text hrůznější Apokalypsy
rozkvetly bezelstně jak kručinky

Otevřeli jsme ústa dokořán
podobná zmlklým hlavním děl
kde uhnízdili se ptáci a několik ubohých kvítků
byla to citoslovce cudná a lakonicky lyrická
která říkala vše

Paříži až tě nebude