Ottův slovník naučný/Utrhání na cti
Utrhání na cti (něm. Verleumdung) jakožto zločinu dopouští se podle § 209 ob. trest. zák. rak. ten, kdo někoho pro nějaký naň vymyšlený zločin u vrchnosti, t. j. u veřejného úřadu udá nebo takovým způsobem obviní, že by obviněni jeho dáti mohlo příčinu vrchnosti k vyšetřování neb alespoň k pátrání proti obviněnému. Podle § 210 utrhač tresce se těžkým žalářem od jednoho až do pěti let. Trest tento má se však prodloužiti až i do desíti let, když 1. utrhač, aby obvinění své učinil hodnověrným, užije zvláštní lsti, 2. když obviněného vydá v nějaké větší nebezpečenství, nebo když 3. utrhač jest čeledín nebo domácí člověk toho, komu utrháno, anebo jeho podřízený, anebo když se úředník dopustí utrhání na cti ve svém úřadě. O jiných způsobech ublížení na cti viz ve čl. .

Právo v Ottově slovníku naučném