Ottův slovník naučný/Parny
de Parny , vicomte, básník franc., (* 1753 na ostrově Bourbonu – † 1814). Záhy odejel do Francie, studoval na kolleji v Rennes, ale v l. 1773 až 1775 meškal na Bourbonu, kdež nešťastna láska učinila z něho básníka; vrátiv se do Francie proslavil se svými milostnými elegiemi. Lehká, koketní a nedbalá poesie jeho odpovídala vkusu tehdejšímu, a Voltaire a za ním ostatní cenili P-ho vysoko. Jiné práce jeho jsou: Epîtres aux insurgents de Boston (1777); Opuscules poétiques (1779) a velmi od nich se lišící La guerre des dieux (1799), báseň cynická a nechutně bezbožecká, kterou P. lichotil revoluční době, když byl nucen ucházeti se o úřad v administraci, poněvadž finančním bankrotem pozbyl svého jmění a krásného svého Tuscula (Feuillancourt u Saint-Germainu). R. 1803 P. stal se členem Akademie, r. 1813 obdržel od Napoleona pensi 3000 fr. Z r. 1805 pochází nepodařená báseň Paradis perdu, bezděčná travestie Miltona do rokokové frivolnosti. P. ovládal vkus francouzské poesie v poslední třetině XVIII. a dosti hluboko do XIX. věku teprve romantismus podkopal jeho vliv a zvrátil soud o něm úplně. R. 1827 vyšly jeho Oeuvres choisies, ale nebyly již znova tištěny.
Šld.