Ottův slovník naučný/Interesse
Interesse (id quod interest) v právu znamená rozdíl mezi přítomným objemem jmění osoby škodující a objemem, který by jmění to mělo, kdyby škodná událost nebyla nastala. Podle práva římského jest, kdo stojí za škodlivé následky určité událostí, z pravidla povinen, nejen snad zaplatiti obecnou hodnotu věcí, kterou druhý škoduje, nýbrž plniti veškeré i. I-m se pojímá nejen to, oč posavadní jmění škodujícího bylo umenšeno (positivní škoda, tak zv. damnum emergens), nýbrž i zisk, který by jinak byl jistě učiněn (ušlý zisk, lucrum cessans). Při tom se předpokládá, že mezi škodou a událostí k náhradě zavazující byla kausální souvislost. Jenom onu škodu třeba napraviti, která jest skutečným – byť i jen nepřímým, nepředvídaným a ne nevyhnutelným následkem oné události. Nahraditi se musí však pouze škoda na majetku vzešlá; z toho důvodu nehledí se k hodnotě, která se zakládá ná zvláštní oblibě (pretium affectionis). V rakouském obč. zák. plnění i. zove se plným dostiučiněním (volle Genugthuung). Ale podle tohoto zákona musí plněno býti plné i. z pravidla jen, když škoda byla způsobena z hrubé nedbalosti nebo ze zlého úmyslu. Vzešla-li ale škoda pouhým nedopatřením, má z pravidla napravena býti pouze škoda positivná (§§ 1323. a násl. obč. zák.). Za to podle obchodního zákonníka (čl. 283.) může, kdo má žádati náhradu škody, pohledávati vždycky celé i. Srv. Fr. Mommsen, Zur Lehre vom i. (1855); Randa, O závazcích k náhradě škody (5. vyd. 1891). Hý.

Právo v Ottově slovníku naučném