Výbor z písní a ballad/Ty, moje potěšení
Když hlásí hvězda večerní,
   že čas je ku dojení
a voli domů z oranin
   se vrací unaveni:
tam v břizách vonných, zrosených,
   kde potůček se pění,
já potkávám tě na mezi,
   ty, moje potěšení.

Já tmavým lesem v půlnoci,
   když nikde hvězdy není,
tím lesem já bych k tobě šel
   ty, moje potěšení.
Ať sebe více unaven
   jsem po klopotě denní,
já vstříc bych šel ti po mezi,
   ty, moje potěšení.

Vychází lovec za srnou
   po prvním kuropění
a rybář s loďkou na řece
   vrš o polednách mění;
já na večer, když v soumraku
   se nebe zarumění,
rád potkám tebe na mezi
   ty, moje potěšení!