Moderní básníci francouzští/Tmavé růže
Zde stojí přede mnou váš bouquet žhavý
v hedbávné manžetě pln záře, jasu;
ty květy mluví, bože, co jen praví,
jak vaše oči hledí na mne v žasu.

Snad strachu mne a chmurných pochyb zbaví,
dost smělé jsou, jak na jejich zřím krásu,
květ každý křičí: Miluj, do únavy!
Tak sladké to a lehké v krátkém času.

Ó víc mi nedávejte květy divé,
jich lístky krvavé jak rty jsou živé
a šeptají, mne pokoušejí v tichu.

Mám třeba sily v tuto hroznou půtku,
že roztála by v jejich sladkém smutku,
chci zachovat svůj sen i svoji pýchu.

Poezie