Patery knihy plodů básnických/Chrám
O jak rád se, tmavý háji,
v sladkém chladu tvém kochám!
Tyť jsi chrám, jejž Tvůrce sobě
v přírodě vystavěl sám.

Velkolepý chrám, v němž štíhlé
sloupy se vypínají —
bujné lípy to, jež klenbu
zelenou podpírají.

Podlaha zde milokrásným
kobercem je pokryta,
tisícerým vůkol kvítím
přerozkošně posita.

Kadidlo zde k nebi něžné
fialky vysílají,
vůni libou, již v kalíškách
roztomilých skrývají.

Slyš, teď jasný ozývá se
zvonek svatyní celou —
slavíkův to hlásek, ranní
píseň pějících vřelou.

Zbožně klesám na kolena,
Tvůrce cítě blízkého;
mocně tluče srdce moje,
chválí Ducha Věčného!

(V Lumíru, 1853.)

Poezie