Selské písně a české znělky/Chléb svůj tuze dobývám
Chléb svůj tuze dobývám,
na jiné se nedívám
kde můj děd a otec bydlel,
přebývám.

Ať je mračno nebo čas,
nějak bylo, bude zas;
orám, seju, — někde přece
vzejde klas.

Nežaluju osudu,
spoléhám svou na hrudu;
tvrda je — a já s ní také
přebudu.