V zimním slunci/Co teskníš
Co teskníš, vše tvé dílo že jde v nic?
když hasne den a ohlédneš se zpět,
že tvoje rádlo nenechalo sled
na roli žití; družný ohlas vstříc
že nezazněl ti, jedna vlídná líc
přátelsky k tobě nesklonila hled
a slova vděku nezašeptal ret
za bojů tvých a žertev na tisíc. —

Ó mýlíš se! — Snad do života skal
jsi bušil silnou rukou, tobě v tvář
zpět lítal prach a tvrdý štěrk a kal; —
leč družný dělník stál kdes opodál;
ty's mezi dílem řekl mu: „Bůh zdař!“
Všech příštích dnů ten pozdrav byl mu zář.