Moderní básníci francouzští/U rakve
Co každý v kropenku sáh’ chvějnou rukou,
by příkrovu se dotknul naposled,
já na rakvi zřel růži, vedra mukou
juž vadl ve věnci jí bílý květ.

Bůh ví, pod svatou rosou osiřelá
zda v rakvi duše spala lehčeji,
leč květ jsem viděl, otevřel se zcela
a na chvilku vzplál pod tou krůpějí.

Poezie