Ottův slovník naučný/Výjimečný stav
Výjimečný stav (Ausnahmszustand). Některá, všeobecná práva státních občanův, a to svoboda osobní, nedotknutelnost příbytku, právo listovního tajemství, právo spolčovací a sbromažďovací a svoboda tisku mohou za okolností uvedených v § 1 zák. z 5. kv. 1869 č. 66 ř. z. dočasně a místně buď úplně nebo částečně býti suspendována a místo toho mohou být zavedena opatření výjimečná. Takovýto v. s. zaveden býti může jen usnesením celého ministerstva a po schválení císařově v případě války, jakož i, hrozí-li válka, v případě vnitřních nepokojů nebo rozsáhlých velezrádných rejdův ohrožujících ústavu neb osobní svobodu. Zavedení v-ného s-u musí býti publikováno v říš. zákoníku a v úředním časopise země, v jejímž obvodě výjimečná opatření mají platiti. Ministerstvo jest mimo to i povinno podati o vyhlášení v-ného s-u zprávu říšské radě, a to, zasedá-li tato, ihned, jinak při jejím nejbližším sejití, a musí si vymoci usnesení říšské rady. Za trvání v-ného s-u mají správní a bezpečnostní úřady obsáhlejší pravomoc, mohou na př. osoby, které ohrožují veřejný řád, z okresu suspense nebo i jistého místa tohoto okresu vypověděti, nejsou-li tyto osoby tam příslušné, mohou zastaviti vydávání nebo šíření tiskopisův atd. Účinky v-ného s-u vypočítává shora cit. zákon z r. 1869 v §§ 3–7. Přestanou-li příčiny, pro které byla výjimečná opatření zavedena, musí v. s. býti zrušen. Děje se to týmž způsobem, jako zavedení v-ného s-u (usnesením ministerstva, schválenim panovníkovým, vyhlášením v říš. zákoníku.).

Právo v Ottově slovníku naučném