Plamínky/Jakož zákony kázaly
Kterak šli vážní v podvečer domů!
Skála se zatřásla pod jejich kročeji.
Na štítě krvavém z divoké bitvy
nesli mou raněnou naději.

Kterak šli tiší za šeptu lesů!
Haluze chvěly se nad jejich vážností.
Na štítě krvavém z divoké bitvy
nesli mé raněné radosti.

Kterak šli silní však ulicí Sparty!
Dlouho šel za nimi upřený hled.
Kdes matka zalkala, zakřiklo děcko,
nikde však mužný se nezatřás’ ret.

Kterak šli silní a najednou pyšní.
Oh, srdce odvahy, zaplať svou daň!
Pro peníz pomsty, pro slávu svoji
vztáhneme neštěstím pádnější dlaň — !