Sluncem a stínem/V jarní den
Den svitnul krásný, slunečný
    po široširém kraji
a jeho čarným úsměvem
    se květy otvírají.

A zelená se osení
    a žlutě pučí klestí
a skřivan vznáší od země
    se k nebi s písní štěstí.

Ó moje srdce, ty jsi též
    tak plno touhy, vznětu,
ty také k slunci otvíráš
    se jako jeden z květů.

V tobě jak v srdci skřivana
    to chví se, touží, zvoní —
tys pták, tys květ — kéž celý svět
    dnes cítil to jak oni!