Šťastná
Jan pivoňka je v tváři zardělá
a srdce mocně pod živůtkem buší:
vždyť řekl, jak jí pěkně šátek sluší,
když dneska ráno šel s ní z kostela.

Vždyť pravil, — ač to dávno věděla!
když u kapličky k staré došli hruši,
že obrázkem ji stále chová v duši,
že bez ní radosť jeho necelá…

A více neví… Zdálo se jí však,
že silnou rukou obejmul ji v pasu,
že slzel blahem tmavý jeho zrak;

tvář plála mu jak růže na šípku,
a že jí ústa, čelo, vrkoč vlasů
zasypal deštěm horkých polibků…

Poezie