Zimní cesta/16. Víra v budoucnost.
V sněti řídkých stromů v pláni
mnohý ještě chví se list,
a kdo vzhlédne k stromům v pláni,
může dum svých sítě příst.

Já vzhlédnu často k listu,
k němu víži víru svou,
když se vítr blíží k listu,
chví se bázeň myslí mou.

A když sláb list klesne k zemi,
víra klesne v pochyb sklon,
a když sám, ach, klesnu k zemi,
pláč, pláč, mé víry hlásej skon.