Varhany (Hlaváček)
Čas hrou je varhan, málokdo již chápe;
ji Život hrá tak tomu, tak zas tomu,
tu tmavou idylou, tu bouří hromů --
dle toho, jak si každý pedál šlape.

Ba, lidstvo celé v taktu nohou klape,
a z varhan dušně zní klidná sloka --
již mžikem zahřímá však do divoka,
a hrdly píšťal sta se žalob drápe.

A Varhaníka pod rukou to střílí,
tón každý, pod širákem zakuklený,
a rozchechtaný jakous písní mstivou,

s pistolí v pěsti po Evropě pílí,
a lidem, králům, bohům, rozvzteklený,
v tvář směle sahá, trhá masku lstivou…

Poezie