Sepsání války peloponnesské/107.
Atheňané pak těmi časy počali též stavěti
své dlouhé hradby k moři, ku přístavům Falerskému
a Peiraiskému. Když pak Fokeové válku podnikli proti
Dorieům, mateřské zemi Lakedaimoňanů, kdež byla
městečka Bojos a Kytinion i Erineon, a zmocnili se
jednoho z nich, přispěli Lakedaimoňané ku pomoci
Dorieům s 1500 svých těžkooděncův a 10.000 spojenců,
vůdcem pak jim byl Nikomedes, syn Kleombrotův,
za mladého ještě krále Pleistoanakta, syna
Pausaniova; i přinutivše Fokeje, že smlouvou se vzdali
vzatého města, vraceli se opět domů. Avšak Atheňané,
svým loďstvem objíždějíce v chobotu Krissajském,
hodlali jim překaziti, kdyžby se tudy přes moře přepraviti
chtěli; přes pohoří geranské pak neviděla se
jim cesta bezpečna, poněvadž Megary i Pegy Atheňané
v moci své měli, neboť pohoří geranské jesti neschůzné
i od Atheňanů vždy střežené; i tehdáž tušili
(Lakedaimoňané), že oni jim tu v přechodu brániti
budou. Tak tedy si usmyslili vyčkati v Boiotsku, až
by uviděli, jakým způsobem by nejjistěji prošli. Mimo
to pak je někteří z Atheňanů tajně vyzývali, nadějíce
se, že jich pomocí lidovládu odstraniti a stavbě dlouhých
hradeb budou moci překaziti. Atheňané pak
vytáhli proti nim (Lakedaimoňanům) zjevně a úplnou
mocí, Argeiů 1000 a ostatních spojenců poměrně,
všech pak bylo mužů 14.000. Vytáhli pak proti nim,
domnívajíce se, že nevědí oni, kudy projíti, a majíce je
též v podezření, že lidovládu jejich zrušiti chtějí. Přirazila
pak i jízda thessalská k Atheňanům dle ustanovení
smlouvy, ale ta v bitvě k Lakedaimoňanům přešla.