Vlastenský slovník historický/Pontanus
Pontanus 1) , učený jesuita, narozen 1542 v městě Mostě (Pontum), odkud latinské jmeno jeho, studoval v Praze u jesuitů, a vstoupiv do jejich řádu vyučoval přes 30 let v Bavořích na rozličných školách mládež v gramatice, rhetorice a poetice s výborným účinkem. Pokládán jsa mezi první filology své doby sepsal četné mluvnice, čítanky a jiné školní knihy, jichž na gymnasiích v Čechách a jižních Němcích drahně let se užívalo, vykládal klasiky a překládal z řečtiny do latiny. P. zemřel 1626 v Augšpurce. — 2)  P.  (Breitenberka), narozen okolo r. 1550 v Mostě z rodičů katolických, studoval v Praze a věnoval se stavu duchovnímu. Jsa výborný kazatel a na slovo vzatý básník latinský došel za to hojných odměn. Roku 1588 korunován jest od císaře Rudolfa za básníka, povýšen do stavu šlechtického s predikatem  a vyznamenán titulem comes Palatinus. Přijat již dříve za kanovníka Vyšehradského a r. 1582 za kanovníka kapitoly metropolitní v Praze stal se r. 1586 jejím děkanem a 1593 proboštem kapitolním. P., jsa muž učeností vynikající, byl i literárně činným, sepsav jazykem latinským jmenovitě četná , větším dílem panegyrické; mimo to spořádal kapitolní archiv a rozhojnil bibliotéku kapitolní vlastní sbírkou knih. Jazykem českým vyšel od něho Život sv. Ivana. Zastávav pod čtyřmi arcibiskupy (Martinem Medkem, Zbyňkem Berkou, Karlem z Lamberka a Janem Loheliem) úřad generálního vikáře zemřel 20. ún. 1616.