Vlastenský slovník historický/Olešnice
Olešnice, něm. , město v pruském Slezsku s 8000 obyvateli, druhdy hlavní město knížectví Olešnického, které, majíc původně přes 70□ mil, vzniklo r. 1309 po smrti Jindřicha III. Hlohovského, když Záodří připadlo nejmladšímu jeho synovi , který r. 1329 uznal krále Českého za vrchního zeměpána. Obvod knížectví se napotom dělením a děděním všelijak měnil. Roku 1482 musil kníže  X. postoupiti zem svou Matiášovi Uherskému k rukoum syna jeho Jana Korvina, ale po smrti Matiášově poddal se Konrad s celým panstvím svým zase králi českému Vladislavovi, a po jeho smrti připadlo knížectví bezprostředně koruně České. Král Vladislav utvořil ze severní části, totiž ze  (),  a  (), svobodné , zbytek pak, jenž podržel název k. O., dostal se roku 1495 knížeti  výměnou za Poděbrady. Když pak syn jeho kníže  odprodal r. 1524 Volovsko, čítalo k. O. od té doby už jenom 35□ mil, a zůstalo při rodu Poděbradském až do jeho vymření. Srovnej čl. .