Vlastenský slovník historický/Bakalář
Bakalář, v středověké latině  (od , vavřín), původně služebný panoše, jenž se ucházel o důstojnost rytířskou, později kanovník nejnižšího stupně. Na universitě zavedeno pak slovo to k označení nejnižší hodnosti akademické na fakultách filosofické a theologické, a znamenalo čekatele, který odbyv předepsané zkoušky směl sice čísti na universitě, ale jenom dle schválených cizích, nikoliv dle vlastních spisů. Každý, kdo se chtěl státi mistrem, musil dříve býti b-em. Pražská universita, dokud měla vrchní řízení škol v celé zemi, posílala obyčejně nové b-e za rektory venkovským školám, v kterémž úřadě nějaký čas setrvati musili, nežli se mohli navrátiti na vysoké učení Pražské.