Ottův slovník naučný/Glivice
Glivice (něm. ), město v pruském Slezsku ve vlád. obv. opolském, při ř. Klodnici a Klodnickém kanálu, při křižovatce prus. st. tratí; má 19.667 ob., většinou něm. (1890). Sídlo zemského soudu, hlavního berního a hutního úřadu a menší vojenské posádky. Jest zde katol. a evang. kostel, synagoga, gymnasium, reálka, odborná škola pro mechaniky a hutníky, sirotčinec, pěkný válečný pomník, veřejné jatky a s Vratislaví telefonické spojení. G. jest střediskem želez. průmyslu Hor. Slezska; jsou zde želez. huti a slévárny, vysoké peci, veliká továrna na stroje (800 dělníků), zvláště na hospodářské, tovární výroba plynových rour, parních kotlů, vojenské výzbroje, želez. a drátěného zboží, dále parní pila, papírna, továrny na chemické a šamottové výrobky, výroba sklenic a oleje. Průmysl a obchod podporují říšská banka, obilní bursa a jiné peněžní ústavy. K zemskému soudnímu okresu náleží 6 okr. soudů. Založení města sahá do XII. stol. R. 1480 Táboři a Sirotkové dobyvše G., darovali je svému vůdci knížeti Sigm. Korybutovi. Později, když on prodléval v Krakově, vydány G. zrádně Konrádovi Olešnickému a Kozelskému, který je úplně spálil.

Glivice