Kohout plaší smrt/Smrt
Vysmát se stínu když za zády se krčí strachy bez sebe
smrt rychle zhasí tvář
a novou hvězdu rozžehne

Naslouchejte něžnému praskotu jejich čistých kroků
ten praskot slýchávali jsme při česání dlouhých vlasů žen
za umírání lásek

V kamení hlíně zasuto je žití naše
pro ztrátu hadí koruny hlavy své již neplačte
ta země nás už necítí

Tisíckrát polykajíce štěstí polknuli jsme smrt
nápadníci hrobů hlas volá
přes bdělost kohoutů za kůropění

Korouhvi hlíny tvář pokrytu
bezesnosti života a lásky dán je klid
měsíc oběšenců tvář si užírá

V dutině noci nepovšimnut leží roh hojnosti
smrt jej vysypává a umrlec v ústech hvězdu
milosti spánku se dovolává

Hřbitov je nassát jedy nebesa nikdy je nepřijmou
Kristus rozežraný měděnkou dotrpěl
přízraky shrbených židů znovu prodávají jej

Dobásnit a nemyslit už na to