Výbor z Květů zla II./Já kdybych krásný park měl…
Já kdybych krásný park měl s tisů směsicí,
kde moh’ bych štěstí své skrýt v bouře hluku sterém,
a, jako bohatec, park se stinným měl šerem,
bludiště, v houštinách jen chmurných mizící,

a vaše křoví měl, vy plaší slavíci,
tůň vaši, labutě, a stezky s různým směrem,
kde pláte, světlušky, jak hvězdy podvečerem,
a slunečný váš luh, vy cvrčci kvílící,

vím, koho chtěl bych skrýt tam v listí svého davu,
a s kým bych stírati chtěl porosenou trávu,
v niž perly rozsype noc každá prstem svým,

s kým vůni dýchati, jež plní vodní dráhu,
neb v době polední spát na prohřátém svahu;
ty víš to, krásko též, se lstivým zrakem tím.

(Květy 1915)