Čechoslovanští výtečníci/Předslov
Ctěním a uznáváním pravých zásluh popředních mužů národa, podává národ nejkrásnější důkaz své zralosti a dospělosti, podává pevný důkaz svého života, neboť úctou tou nectí pouze a neslaví osoby, ale ctí a slaví idey, jež vzbudili, jež pěstovali a za které bojovali. —

Náš národ Českoslovanský podal v posledních dobách překvapujících a velikých důkazů dospělosti a pokročilosti, nejkrásnější však důkaz všech jest obnovování památky a oslavování předních mužů národa; slavnosti Havlíčkové v Praze a v Borové a po celých vlastech slavnost Tylova, Hankova, Nejedlého, Machova, Jungmannova, Čelákovského a j. a j. jsou veliké manifestace probuzeného ducha národního, veliké a okázalé momenty vděčnosti národní.

Slavnosti tyto, plody života, budí život na všech stranách, a tak i nad hrobami našich výtečníků dějí se divy. —

Angličané mají své Westminsterské opatství, Němci svou Walhalu, tyto chrámy národní velikosti, tato zřídla národní hrdosti.

My jsme národ dosuď chudý, nemůžeme způsobem tak velikolépým zvěčnit památku těch, jenž srdci našemu zásluhami o národ drazí jsou. A tak, aby i Čechoslovan za dnů našich nemusel postrádati galerii svých výtečníků, odhodlal jsem se podati soustavná skupení výtečníků Českoslovanských všech dob a věků, jejichž dráha života před námi leží, jako veliký, dokonalý děj.

Netřeba mi poukazovat na obtíže podniku takového, jenž byly tím větší, čím vzdálenější vlasti je bydliště mé. Dílo dokonáno v první části své, bohdá že účastenstvím obecenstva se mi udá možnost v podniku svém i dále pokračovati, aby tak svým časem byla doplněna tato galerie naší slávy. —

Národu Českoslovanskému v Čechách, na Moravě, v Slezsku a na Slovensku zdaru a sjednocení přeje

Dr. Rupert Přecechtěl.

V Pešti na den sv. Jana Nepom. 1863.