Prostonárodní české písně a říkadla/Sestra travička (z Budějovicka)
Žala holka, žala trávu
na tom podviničném stavu.

Jeli tudy cizí páni:
„Pojeď, holka, pojeď s námi!“

„Já bych s vámi ráda jela,
kdybych bratříčka neměla.“

„Zbav se, holka, bratra svého,
dej mu hada jedového.“

Už bratříček z vojny jede,
čtyry koně s sebou vede.

A pátý hop! na provodě:
„Jseš-li, sestro, na svobodě?“

„Jsem, bratříčku, na svobodě,
jako ryba v čerstvé vodě!

Na, bratříčku, snídaničku,
připravila jsem rybičku.“

„Jaké, sestro, máš rybičky,
bez ploutviček, bez hlavičky!“

„Já hlavičky sama snědla,
a ploutvičky kočka zvedla.“

Po snídaní hlava bolí:
„Pojď, sestřičko, zavaž mi ji!“

„Kdybych chtěla hlavu vázat,
nechtěla bych jedu dávat!“

„Jdi, sestřičko, do lednice,
natoč vína do sklenice!“

Než sestřička s vínem přišla,
už z bratříčka duše vyšla.

„Ouvej, kde jsou moje růže!
nemám bratra ani muže:

Bratra jsem si otrávila
a muže jsem nenabyla!“

Rozpletla si dva rulíčky,
vypletla z nich dva nožíčky:

Jedním hrobek vykopala,
druhým krček podřezala.

Z Budějovicka. — Srov. Čel. II, 49. III, 9, 76, 108; Suš. 167; Kol. II, 32; Žeg P. 81, 82; Vojć. I, 71, 232, 289; Karadž. I, 215; Kukulj. I, 214; Sachar. IV, 7.