Původní bajky/Čížek, čermáček a kočka
Čížek, chycen byv a do klece ubytován, naříkal přežalostně.

„Neběduj,“ těšil jej ve kleci vedlejší čermáček, jemužto se čížka zželelo; „snad se ti časem podaří, dostati se opět na svobodu!“

Kočka, sedící opodál na okně, zasvítila očima jízlivě a zavrčela:

„To nikoli; ale hlavu jemu ukousnu!“

Zarmoutil se čížek ještě víc a řekl:

„Co z obého jest pravda, čermáčku?“

„Záleží na náhodě,“ odpověděl čermáček.

Čížek pokýval hlavičkou a dodal:

„Zajisté; avšak kdybys sám sotva věřil v to, čím mě těšíš, milý čermáčku, přec jednal bys lépe, než ona zlomyslná kočka. Nebo kruté jest, v neštěstí postaveného zbavovati poslední naděje!“'