Věnec slávy žen slovanských/Alžběta, královna uherská
Alžběta byla dcerou Štěpána Kotrmanoviče, bana bosenského. Co panna proslavena podivu hodnou svou krásou. Po smrti první manželky ucházel se o ruku její Ludvík I., král uherský i polský, jemuž zasnoubena jest r. 1353. S Ludvíkem měla dvě dcery, Marii, provdanou roku 1377 za Sigmunda českého, a Hedviku, zasnoubenou Vilémovi Habsburskému, jež se později stala královnou polskou a manželkou Jagiełłovou. Alžběta udržela si slávu paní srdnaté, rozhodné a moudré, zvláště když po smrti manžele svého roku 1382 uchopila se vlády jménem nedospělé své dcery Marie; po více let ji vedla společně s palatinem Mikulášem Gurou k blahu svých poddaných, kteří ji velice ctili. Nebyl k ní však osud tak spravedliv jako sláva její, již nám dějepis nezkalenou zachoval.

Nespokojená čásť šlechty uherské přála sobě za vladaře Karla Durazzenského, tehdáž krále neapolského, jenž na jich vyzvání roku 1385 přistál v Seni a do Záhřebu vrazil. Sigmund, manžel Mariin, prchl, a Karel vešel do Budína, kdež donutil Marii, aby se trůnu zřekla, a Alžbětu vrhl do vězení, v němž se trápila až do zavraždění jeho roku 1386. Zatím sebral Sigmund vojsko a přitrhl k Rábu. Obě královny pak spěchajíce s Gurou k udušení nepokojů chorvátských, dostaly se do rukou bana chorvatského, jenž byl stranníkem Karla Durazzenského. Gura byl na místě zabit a královny uvězněny na Novém Hradě v Dalmátsku. Alžběta byla roku 1387, když ji Benátčané osvoboditi chtěli, v žaláři zardoušena, Marie však byla později od Sigmunda osvobozena.