Máj (almanach 1859)/Hrob dítěte
V tobě mnoho spočívá,
ty truchlonosná země,
kde se hrobek zelená,
v němž pusto je a temně:

vloženo jest dítě mé,
tak blízké srdci mému;
kdykoli naň pomyslím,
se vroucně vinu k němu.

Vzdychnu si: Ty Bože můj!
kdy as mi bude volno,
když je mému srdci jen
vždy teskno a vždy bolno.

Pokleknu a modlím se,
v hlubinu duši nořím,
se svým dítkem předrahým
si tiše pohovořím.

Na ten kalich z kamene
zas otec shlíží dolů,
jejž sám na hrob položil
tak ve svém velkém bolu.

A v kalichu spočívá
ta otce síla velká:
když mu srdce rozervou,
on nekvílí, on nelká.

Poezie