Bajky Lafonténovy/Myš a žába
Nezkušená myška vydala se na cestu a přišla k bažině, v níž mnoho žab svůj domov mělo. Rychle jedna z nich na povrch vyplavala a zvala myš k sobě na večeři.

„Aj, tu něco užiju,“ myslila si myš a návštěvu svou slíbila. Žába chtěla myšku po říši své provésti a líčila jí radostné živobytí ve vodě. „Jen pojď, milá přítelko,“ pravila, „a viz naše zábavy; tu koupání, plování a hupkování. Své rodině pak budeš mít co vypravovat.“

Myš snadně dala by si říci, ale zdržovalo ji, že nezkušena byla v plavbě a bála se utonutí. Však tu věděla žába rychlou pomoc. Stéblem rákosu přivázala nohy myši ku svému tělu, a obě uvrhly se nyní do vody.

Žába ale měla zrádný úmysl, chtěla myšku utopit a pak s rodinou svou na ní si pochutnat. Již táhne za sebou ji ve hlubinu; myš zoufale se brání, kouše, trhá, však jsouc připoutána stéblem od žáby nemůže se odloučiti.

S vysoka spatřil krkavec ten boj a střelhbitě se spustiv dolů zobákem myš uchvátil. Ale jaká radost pro něho, když zřel, že s myškou ulovil též žábu, které vlastní její lest připravila záhubu. Pozdě poznala nešlechetná žába pravdivost starého přísloví: Kdo jinému jámu kopá, sám do ní padá.

fr:La Grenouille et le Rat
it:Favole (La Fontaine)/Libro quarto/XI - La Rana e il Topo