Patery knihy plodů básnických/Žižkovo pole
Ta věž přibyslavská
pěkně vysoká;
kolem plodná pole,
jedno jenom holé
z roku do roka.

Sedlák při robotě
orati je šel;
ale v okamžení
zem se v skálu mění,
zlomen pluh v ní tkvěl.

Sedlák zbledl. Před ním
slepý Žižka stál.
»Na smrtelném loži
mém zde růst nech hloží
jako dosud dál.

Jdi a pověz lidu:
nemůž' paměť mou
zničit pánů zloba,
hloží ani zvrhlost roba
rukou nevolnou.«

(V Květech, 1868.)

Poezie