Ottův slovník naučný/X
X jakožto znak skupiny souhláskové ks pochází v této platnosti z písma latinského; vyvinul se z rozl. typů foinických, jimž v písmě řeckém odpovídají Η, Ξ a Χ. V písmech původu latinského x namnoze bývá pouštěno a zachovává se leda jen v slovích původu cizího (tak na př. v písmě českém), ač i v nich někdy bývá nahrazováno rozloženým ks (na př. v písmě polském, chorvatském). Ztý. — Špan. x vyslovovalo se ve starší době jako ch, místo něhož v době novější píše se j, na př. Mexico, novější Mejico, Xalapa, nov. Jalapa. V angl. vyslovuje se x na začátku slova jako z, uprostřed slova jako ks. — Jako  lat. X znamená 10, v mathematice x značí veličinu neznámou.

X