Ottův slovník naučný/Hospitál
Hospitál (lat. hospitale, odtud ) je dům neb ústav, do něhož za plat nebo darmo pohostinu přijímají všeliké neduživce a ubožáky. Takových ústavů zřídila křesťanská láska k bližnímu nesčetné množství od časů císaře Konstantina Velikého, kdy se dostalo veřejné svobody vyznavačům víry Kristovy. Proto také bývaly skoro všecky takové ústavy ve správě církevní. V nové době nastupují na místo h-ů podobné ústavy státní, které však ve mnohé příčině nenahrazují církevních. Podle různých neduhův a nedostatkův osob do toho onoho h-u přijímaných rozeznávají se také různé h-y: chorobince, chudobince, nalezince, nemocnice, sirotčince, ústavy hluchoněmých, choromyslných, slepých a jiné. — H-em po výtce rozumějí někteří ústavy na pohoštěnou pocestných, poutníků, jako je na př. v Jerusalemě h. pro rakouské poutníky. Ehr.

Zdravotnictví v Ottově slovníku naučném
Křesťanství v Ottově slovníku naučném
Církevní instituce v Ottově slovníku naučném