Robinson Krusoe/Kapitola třináctá
Bez prodlení jali se konati práce zahradnické. Podařilo se jim, shotoviti jakési hrábě a rýče.

Robinson rozdělil zahradu svou v pravidelné záhony, založil potřebné ploty, jakož i zvláštní zahradu kuchyňskou a zvláštní štěpnici.

Pěstovali zemáky a kukuřici, jež poskytly hojnou sklizeň.

Ob čas rybařili, majíce řádné sítě, jež byl Pátek shotovil. Chytili vždy více ryb, nežli měli potřebí, a ty zbytečné vždy zase hodili do moře. Při tom se též koupávali a Robinson podivil se nemálo, vida, jakou zběhlost osvědčuje Pátek v plování. Zvláště v potápění, jakož i skákání do vody s veliké výše byl pravým mistrem.

Jindy zabývali se lovem a zase dokázal Pátek svou obratnost ve střílení. Stříleli ptáky a mladé lamy, ale nikdy ne více, než potřebovali.

Pátek mimo jiné mnohé vědomosti uměl z ovoce stromu jednoho, jenž slove chlebovník, upraviti zvláštní těsto, z kterého upekli chutný chléb. Také kakao naučil se Robinson od Pátka sušiti a mleti i vařiti s mlékem.

Robinson uvažoval o cestě, kterou hodlal podniknouti, a projevil obavy, zdali Pátkovi krajané nebudou se k němu chovati nepřátelsky. Pátek svatosvatě ho ujišťoval, že mu netřeba něčeho se báti.

Znaje Pátka pustil Robinson s mysli obavy a starosti, i konali přípravy na cestu. Napekli zemáků, nasbírali hojnost ořechů kokosových, citronů a klasů kukuřicových.

Také lamu jednu chtěli vzíti s sebou. Aby pak bylo vše připraveno pro cestu, kterou chtěli nastoupiti, a aby bez průtahu dne příštího na moře se mohli vydati, dopravili člun s břehu, kde se nalézal, na vodu.

Potom odebrali se domů na odpočinek, majíce v úmyslu ráno časně na cestu se vydati.