Havran a jiné básně/Někomu v ráji
Tys tím vším pro mne byla, duše,
po čem jsem práhnul jedině,
na moři výspa milá, duše,
můj pramen a má svatyně,
kol plody, květy obsypána
jež byly mé v té pustině!

Ten dlouho trvat nemoh sen!
Proč vzplálas, Naději má, plna hvězd,
když kleslas v zmar a plen!
Já z lůna Budoucnosti slyším zvěst
ku předu, ku předu jen!
Nad Minulostí — chmurná strž to jest —
dlím bezduch, něm a vyděšen!

Ach běda, běda zhas
mi pro vždy žití svit
a Nikdy! Nikdy zas
(ten na písčině znít
já slyším z moře hlas)
nemožno, aby orel zdrcen vzlít,
strom zkvet, jejž zdrtil hromu ráz!

Mé dny jsou extase teskné,
mé noční sny jsou můj svět,
kde černý tvůj zrak se leskne,
kde plá tvých kroků sled,
vod věčných, bůh ví kde, proudy kdes bleskné,
etherných vírů, bůh ví kde, let!

en:The Works of the Late Edgar Allan Poe/Volume 2/To One in Paradise
fr:À quelqu’un au paradis
it:Ad una in Paradiso
pl:Do jednej w raju
ru:Одной в раю (По/Брюсов)