Tvář/Vlna
Ve vábnost svou se zakusuje
a běží k štítům skal
tam oblázky si uhryzuje
a odnáší je v dál

Sama sebou okouzlena
líbá si nárty své
vzpíná se a smutně zamyšlena
mře v touze závratné

Vlno křehká obraze mé touhy
jež hledá pevninu jak ty
je sen náš krátký je sen náš stejné dlouhý
v spěchu žíznivém jsme oba zajati

Kráso našich roztříštění nedej nám spočinout
když klid pro duši naši otevírá se
jen pěnu snů o skutečno nech rozstřiknout
a vypít duhu jež z nich utvořila se