Ottův slovník naučný/Spoluvinník
Spoluvinník (něm. , fr. ), v trestním právě všeliká osoba, jež vedle  čili  (něm. , , fr. ) jakýmkoli způsobem má vinu na spáchání trestného činu. Podle rak. trest. zák. (§§ 5 a 239) počítají se ke s-ům: 1.  (), t. j. ti, kdo úmyslně způsobili, že někdo se rozhodl k určitému činu trestnému, 2.  (), t. j. ti, kdo dolosní zločinnou činnost jiného dolosně podporují, 3.  (), t. j. ti, kdo před vykonáním činu trestného srozuměli se s pachatelem o pomoc, jež mu má býti poskytnuta po vykonaném skutku, aneb o podíl na zisku a užitku. Na spoluvinu a účastenství jest vyměřen týž trest jako na přímé spáchání činu trestného, pokud zákon při jednotlivých činech trestných nemá ustanovení zvláštních.