Výbor z Květů zla II./Spleen (2)
Já jsem tak jako král, jenž deštivou má říš,
ač bohat — bez moci, ač mlád — stár velmi již;
když dvořan lichotí, v něm pouze hnus to budí
s psy svými stejně se, jak s jinou zvěří, nudí.
Ni sokol nemůže, ni lov ho potěšit,
ni proti balkonu když zmírá jeho lid.
Ni směšná balada, již pěje šašek milý,
v té kruté nemoci skráň nezjasní mu chvíli.
I z lože s lilijí se pro něj hrob už stal,
a dámám u dvora, jimž krásný každý král,
šat žádný nestoudný již nelze vynalézti,
by z mladé kostry té smích vyloudily štěstí.
Ni vědec, zlatoděj to nikdy nedoved’,
by z jeho bytosti vymýtil zkázy jed,
a v lázních krvavých, jichž pramen v římské době,
jichž mocní v staroby dnech vzpomínají sobě,
on nemoh’ zahřáti ten mrtvol studený,
v němž místo krve jde mok Léthy zelený.

de:Trübsinn (III)
el:Spleen
en:Spleen (I’m like the king…)
es:Spleen (III)
fr:Les Fleurs du mal/1861/Spleen (« Je suis comme le roi d’un pays pluvieux »)
hu:Spleen (Vagyok király...)
ru:Сплин (Бодлер/Чюмина)