Z mého kraje/Pouť v zimě
Je městys zasněžen… V náměstí malém
tu stany stojí, boudy pernikářů,
a lid se hrne, splývá, šumí valem,
zní trubek vřesk… Ze skladu písní, snářů
a obrázků kdos zpívá, z panorámy
vytylý patron s papouškem v dav křičí…
A sníh se leskne jako drahokamy.
U jeslí koně před hostincem řičí,
hvizd bičů zní v směs lidí kolébavou.
V zátiší pod hřbitovní vlhkou stěnou
mrzáci stojí s obnaženou hlavou,
s formulí hladu dávno naučenou.