Ohlas písní ruských/Smrt milé
Ach dědino, dědinečko,
ty otcovská vísko!
jak jsi ty mne těšívala
mládence dobrého.
V tobě bývaly radosti,
v tobě dívčiny dušičky
jako růže kvetly;
jedna růže mezi všemi
v květu nejpěknější,
jedna dívka mezi všemi
srdci nejmilejší.

Ach dědino, dědinečko,
ty otcovská vísko!
vody-liž tě zatopily,
matka bystrá řeka?
Sněhy-liž tě zasypaly
vánice zavály?
Či jsi dokola zarostla
horami mračnými? —
Tebe to jsou zatopily
slzy mládenecké;
tebe to jsou zasypaly
veliké zármutky,
a tys dokola zarostla
hořem a žalostmi.
Vypadnula krásná růže
z hebounkého listí;
zapadnula krásná dívka
v matku syrou zemi.

Hoj, půjdu já v dálné strany,
kde nehřeje slunce,
v tam ty odejdu krajiny,
kde nesuší větry.
Dálná strana, krajinečka
má podivné síly;
všecky oči, smutná srdce
v ní se ukojily.