Moderní básníci angličtí/Krásná lady Ann
Má milenka má na rtech med
a zlato v kadeřích,
jí ňadra cudný závoj kryje,
jejž nikdo nenadzdvih’.
Čí ret můž líbat, dlaň se tknout,
kdo objal vášní štván
ty rety nachové, ručku tu bílou
mé krásné Lady Ann?

Jen rety růže zulíbá,
jež rosou vlhké jsou,
však druhý ani vznešený ret
políbit nesmí dívku mou.
Jí štíhlé tílko objímá pás,
je s přeskou zlatou a tkán,
jest blaha celou náručí
pro mne má Lady Ann.

Okénko její v květech plá,
jež stříbrný spjal drát,
v jich středu sedí líbezná,
kdo jde kol, musí stát.
Svou bílou ručkou odhrne
vlas větříkem v líc jí hnán,
Bůh sám svým prstem jistě tknul
se líčka mé Lady Ann.

Jest zlatem vrouben ranní mrak
jak čapka, jíž zdobí skráň,
a třapci míhá se zlatými
jejího šatu tkáň.
Jest svatý oblouk jejich obočí,
ne lidmi rýsován,
ba boží dech má na ústech
má krásná Lady Ann!

Jsem otce jejího zahradník,
jsem chud, ó bído zlá!
Co vydělám, své matce dám,
jež sirotky má dva.
Má paní jde a odchází,
ó žehnej vždy jí Pán!
neb štědrou má ručku dětinnou
má krásná Lady Ann.

Poezie