Zimní cesta/17. Ve vsi.
Slyš, psí smečky lání se v pout rány mísí;
a přec člověk sladce tam v chýši spí si.
Zázraky mnohé spánkům svým vděčí,
krásný sen dobrých i zlých mysl léčí.

Však v světle rána všechno zas mizí.
A přec jim něco je pravdou ryzí
a zbytek, co v života vírech ztratí,
ten v náruči lůžka se k nim zas vrátí.

Ať štve mne pryč psů bdících zloba,
nač dlím tu ještě, jeť spánku doba!
Již dávno zemřely snů mých chvilky,
co mezi spícími hledám snílky?