Ottův slovník naučný/Abel (král)
Abel, král dánský (1250–52), syn krále Valdemara a Bengerdy (y (Berengarie), nar. r. 1218, stal se 1232 vévodou jižního Jutska a oženil se r. 1237 proti vůli otcově s dcerou holštýnského hraběte, nepřítele králova. Nechtě se podrobiti lennímu pánu, svému bratru Erikovi, zdvihl proti němu dlouhou a krutou válku. Ta byla r. 1248 ukončena mírem, ale dva roky později byl Erik při návštěvě u bratra úkladně zavražděn, a A. nastoupil vládu očistiv se slavnostní přísahou, že není vinen smrtí bratrovou. V boji proti Frisům, kteří se vzbouřili proti nadvládě jeho, byl poražen r. 1252 u Oidensworthu a padl na útěku u Husumu. Dle pověry lidu straší podnes jako bratrovrah u Gottorpu.

Dánové v Ottově slovníku naučném