Ottův slovník naučný/Adhémar
Adhémar [ademàr]: , troubadour a jongleur XII. stol., * v Marvéjolsu v Languedocu. Jsa chudým šlechticem jal se skládati milostné písně, jež zpíval putuje od zámku k zámku. Později vstoupil do řádu mnišského v Grammontě. Bibliothèque nationale v Paříži chová rukopis, jenž obsahuje 5 chanson líčících jeho život. V bibliotéce arsenálu pařížského uschováno jest v rukopise Saint-Palayově 18 básní A-ových, které jsou celkem dosti všedním zjevem tehdejší básnické galantnosti. Raynouardova sbírka (Choix des poésies originales des troubadours Pař. 1818. III. str. 192.–198.) uvádí tři z milostných jeho básní; Millotova (Histoire littéraire des troubadours, Pař. 1774) má ve II. díle na str. 497. a násl. jeho životopis a některé z jeho myšlének. Dý.

2) A.  * v Paříži 1797 – † tamže 1862 jako soukromý učitel mathematiky. Vydal několik svého času cenných spisů z oboru deskriptivní geometrie a jejího užívání ve vědách inženýrských. Hlavní jeho díla jsou: Traité de géométrie descriptive (Pař. 1834, 5. vyd. 1873; něm. překl. od Mölingra 1845); Traité de perspective linéaire (t. 1838, 3. vyd. 1860); Traité des ombres (4. vyd. 1866); Traité de coupe des pierres (7. vyd. 1874). V přírodozpytě proslavil se dílem Révolutions de la mer ou déluges périodiques (3. vyd. 1874), v němž vysvětluje periodické povodně a potopy z excentričnosti dráhy zemské. Dílo to přel. též do ruštiny. Sd.

Francouzi v Ottově slovníku naučném