Poesie sociální/Sever
Pruh země, kdys vábná zahrada,
dnes pokryt komínů lesy;
žár výhní, dým těžký, dusivý —
tam radost nezavýskne si!

Po cestách zčernalých den co den
jde matným uhlokop krokem …
Časem se zvedne pěst zaťatá,
a v jamách řine krev tokem.

Přibývá bídy i paláců,
oboje zášt smrti dělí.
Vzduch dusný a mraky šedivé:
blesk rudě vyšlehne smělý!

Poezie