Smutné zvěsti
Kam poděla se kalina,
co v řeku větve stápěla,
že modravá se hladina
do hloubi chladné zachvěla?

— Vyvrátil vítr kalinu,
pochoval on ji v hlubinu.

Kam poděla se dívčina,
co chatu růží zdobila,
na jejíž tváři malina
se nachem jaro rozlila?

— Uvadla růže do roku…
v hrobě má poupě po boku.

Ach, vítr chladný burácí,
na hrobech písně lká,
dál ku chatě se potácí
a vane dumou zdaleka:

„Potěš bůh, stará matičko,
potěš tvé choré srdíčko!“

Poezie