Ottův slovník naučný/Advaita
Advaita (ind. a = ne a dvaita = dvě, tedy:  = nondualismus) jest určitější vyznačení filosofické školy u Hindů, zvané , neboli -; jest to šestá z filosofických soustav (darsan) Hindů, pocházející prý od Vijasy, avšak Sankaračarija (v VIII.. neb IX. stol.) byl hlavním šiřitelem a vykladatelem jejího učení, jež vrcholí v tom, ze duše lidská jest částí božské bytosti, tělo jest jen dočasná její schránka; po smrti splývá s božskou bytostí, podobně jako vzduch uzavřené nádoby, když tato se rozbije, splývá s ovzduším. Božskou touto bytostí vyrozumívá se zde  (Brahm). Soustava tato jest tedy čistě pantheistická. Později popírala také jsoucnost hmoty neb hmotných tvarů, viditelné věci jsou prý jen klamné zjevy,  (přelud – illuse). Srvn.  a . H. H. Wilson, Religions of the Hindus, 1862. Vol. I. II.; H. T. Colebrooke, Miscll. essays 1873. Vol. II.; Shoshee Chunder Dutt, India past a. present 1880; Mónier Williams, Indian wisdom 1876. Fl.

Hesla v Ottově slovníku naučném