Ottův slovník naučný/Plataie
Plataie (Πλαταιαί), starověké město řecké v jižní Boiótii, rozložené kdysi na severním úpatí Kithairóna, nedaleko pr. břehu řeky . P. již známy byly v poesii homérské, majíce pak obyvatelstvo iónského původu, vzpíraly se hégemonii thébské a ke konci VI. stol. př. Kr. spojily se s Athénami kmenově příbuznými. V bitvě u Marathóna 1000 Plataiských bylo Athéňanů jedinými pomocníky. Po bitvě salamínské Peršané spálili P., ale r. 479 př. Kr. v okolí plataiském byli na hlavu poraženi. Odtud území plataiské prohlášeno neutrálním a nedotknutelným. Ale již r. 431 Thébané pokoušeli se náhlým přepadem zmocniti se P-aj, r. 429 pak Sparťané, vedeni jsouce králem Archidamem, P. oblehli. V zimě r. 428–427 čásť posádky v noci ušla do Athén, zbytek však hladem přinucen r. 427 se vzdáti, načež všichni muži, 200 Plataiských a 25 Athéňanův, odpraveni, město pak po rozkaze Thébanů zbořeno. Po míru Antalkidově r. 387 Sparťané sami P. obnovili, ale již r. 372 byly od Thébanův opět zbořeny. Po bitvě u Chairóneier. 338 Filip II. le opět obnovil a ještě za císaře Justiniána I. byly znovu ohrazeny. Zanikly nepochybně za stěhování slovanského. Zachovaly se pouze nepatrné zbytky třetího (Filipova) města, o nichž i o plataiské bitvě srv. Grundy, The great Persian war, 464 sl. Pšk.

Zaniklá sídla v Ottově slovníku naučném