Z domova/U nás
Chodíme již kolem sebe
jako cizí, neznámí,
u těžkých až srdcí zebe,
půda hoří pod námi.

Místo bratří zrádce samé
vidí oči zardělé,
jen v té hrozné dálce známé
ruce mnou si vesele.

Závist ze všech srdcí čiší,
zloba z očí prokmitá -
a den ke dni jsou nám bližší
nepřítelská kopyta!…

Duše má však věří stále,
ze všech srdcí do temna
že zas tryskne nenadále
stará láska dojemná.

Láska velká, čistá, činna,
k naší hrudě nejdražší -
láska, která zapomíná
a vše v oběť přináší!

(Osvěta 1890.)