Ottův slovník naučný/Pignus
Pignus (lat.), , jest zástavní právo k věci, zřízené skutečným převodem držby její věřiteli k pojištění pohledávky s úmluvou, že vrátí věc, jakmile pohledávka jeho bude uspokojena. V starším právě římském poskytoval tento druh zástavy věřiteli jenom faktické pojištění nároku tím, že mohl zadržováním věci tolika nepřímo přiměti dlužníka k zaplacení. Věřitel nabýval k věci v p. dané t. zv. držbu odvozenou, jež chráněna byla interdikty possessorními. Práva prodati věc, nebude-li dluh v ustanovený čas zaplacen, věřitel s počátku neměl, ač nebylo-li mu to, jak již ke konci republiky zhusta se stávalo, vyhrazeno zvláštní smlouvou (pactum de vendendo pignore). Později bylo však toto oprávnění uznáno i při p. za podstatný obsah zástavy a dle práva Justiniánského nemohlo platně vyloučeno býti ani výslovnou úmluvou stran. Úmluva taková měla jen ten význam, že věřitel, chtěje věc prodati, musil dlužníka o zamýšleném prodeji dříve třikráte zpraviti. J.V.

Římské právo v Ottově slovníku naučném