Patery knihy plodů básnických/Umírající hrdina
V poli širém země dálné
rek leží, a oči kalné
hledají vlast milenou;
Ach, ležíť on v umírání,
z rány v tuhém namáhání
vyrve střelu kalenou.

Pak velí vraníku svému,
druhu v půtkách prevěrnému:
»Spěš do Rus, to ještě dnes!
Pozdrav otce, matku rodnou,
choť mladou, mé lásky hodnou,
dítkám požehnání nes.

Pověz mladé, věrné vdově,
že jsem zasnoubil se nově:
choť má — zem je studená,
věno — hluboká ta rána,
kalenou střelou proklána,
pak ta louka zelená.«

Odívá se louka trávou,
pyšný uval jarní slávou,
zelená se zas křoví!
Ach tam reka bojovného
i hluboké rány jeho
skrývá světu hrob nový.

(V Kytce, 1836.)

Poezie