Sepsání války peloponnesské/68.
„Poctivosť vaše, ó Lakedaimoňané, kterouž
v obecné své zprávě i ve společném obcování zachováváte,
činí vás tím více nedůvěřivými, když my
něčím se prohlásíme; ale tím právě při své osvědčené
mírnosti dáváte na jevo větší nezkušenosť v záležitostech
zevnějších. Neboť ačkoliv jsme my často
předpovídali, jaké škody nám od Atheňanů hrozí, vy
jste si nikdy v úvahu nebrali, o čem jsme vám zprávu
podávali, ale v podezření jste spíše měli, kdož vám
tak mluvili, jakoby se jim toliko o soukromé rozmíšky
jednalo. A tím se stalo, že jste si neobeslali tyto
přítomné spojence dříve, nežli nám strastí snášeti
bylo, ale když činů již zakoušíme. Mezi těmito spojenci
nám tím více slovo náleží, čím větší stížnosti máme,
jsouce jednak od Atheňanů násilně utlačováni, jednak
od vás zanedbáváni. Avšak kdyby byli oni někde
v úkrytě Hellenska své bezpráví prováděli, byloť by
vám snad, jakož nevědoucím, ponaučení potřebí; nyní
však k čemu dlouhých řečí? Vždyť patříte, že někteří
od nich již porobeni jsou, o jiné pak že ukládají
a mezi těmito nejvíce o naše spojence, i že onino
pro případ války dávno již přichystáni jsou, jinak by
zajisté Kerkyry, úkladně se jí zmocnivše, proti naší vůli
násilně nedrželi, aniž pak by Potidaie obléhali, z kterých
obou míst jedno velepříhodno jest k využitkování
krajin thráckých, druhé pak by bylo největším loďstvem
posloužilo Peloponnesským.