Havran a jiné básně/Sloky Heleně
Tvá krása, Heleno, tím pro mne jest,
co Nikejské ty lodě z dávných dob,
po kterých mořem vonným, plným hvězd,
ku břehům rodným z bouře zlob
spěl plavec zachráněn, pln mdlob.

Zvyklého bloudit mořem zoufalosti
mne vedly ke krbu Tvé zpěvy Najady,
vlas hyacintový, tvář lepé souměrnosti
je slávě staré Hellady,
k dávného Říma velikosti.

Ve okna zářném výklenku dlíš,
jak socha zříš a hledíš ke mně,
z achatu lampu v ruce jemně!
Ó Psyché, která přicházíš
ze Svaté země!

en:To Helen (Poe, 1831)
es:A Elena (Poe)
fr:Stances à Hélène (Les Poèmes d’Edgar Poe)
pl:Do Heleny
ru:К Елене (По/Брюсов)