Vlastenský slovník historický/Roháč
Roháč , , z rodiny panské znaku ostrve, jeden z prvních přívrženců strany Táborské, bojoval r. 1420 v jižních Čechách ve vojště Žižkově, který jej učinil hejtmanem na dobytém hradě Lomnici. Roku 1422 byl mezi 19 šlechtici, zvolenými k porovnání Novoměstských se Staroměstskými, t. j. strany demokratické se stranou kališnickou. Roku 1425 marně se pokusil s Janem Hvězdou a Bohuslavem Švamberkem o ztečení Prahy, rok na to dobyl útokem města Bělé a dal povražditi větší díl obyvatelstva mužského. Roku 1436 oddělil se od Táborů, nechtěje uznati Sigmunda za krále, i zavřel se na svém hradě Sioně u Malešova, který však 6. září 1437 od vojska Sigmundova jest ztečen a R. s 52 soudruhy zajat. Přivezen do Prahy jest ukrutně zmučen, a potom se všemi pomocníky svými nejvýše mezi nimi v panské úpravě oběšen při velikém pláči lidu.