Rozprava na obranu jazyka slovanského, zvláště pak českého
Velectěným pánům měšťanům a všem obyvatelům starosl. král. věnného města Hradce Králové překlad nadšené obrany jazyka slovanského, nesmrtelným jich rodákem sepsané připisuje překladatel.

Obsah 
 /Velectění pánové a přátelé!/ (Emanuel Tonner)
 /Připomenutí překladatele/ (Emanuel Tonner)
 /Bohuslav Balbín/ (Emanuel Tonner)
 /Jan Tomáš Pešina z Čechorodu/ (Emanuel Tonner)

O šťastném někdys, nyní však přežalostném stavu království českého, zvláště pak o jazyka českého čili slovanského v Čechách váženosti, též o záhubných o záhubných na jeho vyhlazení oumyslech a jiných věcech, k tomu se táhnoucích, rozprava krátká ale pravdivá. Muži nejznamenitějšímu T. Č.

 Kterak a za jakou příčinou povstal spis tento.
 Že množství lidí přespolních a cizích maní do vlasti se přijímalo, hlavní jest příčinou, proč se jazyk dávný měnil a ještě měniti má; též o skromnosti a snášelivosti lidu českého.
 Kterak od některých cizincův z největšího nevděku žene se útokem na Čechy a jazyk český.
 Stručně rozpráví se o tom, kterak národové se stěhovali, kterak osudem jest plemene německého, jazyky jiných zemí měniti neb úplně vyhlazovati, i jakové toho zdají se býti příčiny.
 Hromadí se několik jiných příčin, kteréž jazyku německému zjednaly přístup do Čech.
 Týž důkaz dále se rozpřádá.
 Jaká chyba a jaký zločin škodlivý, nepomáhati vlasti a snažiti se o změnu jazyka a mravův dávných.
 Jaké jsou příčiny svrchu řečeného návalu cizincův do Čech, z čehož jazyk slovanský ve vlasti největší škodu bráti musí.
 Jak velice lidé ušlechtilí doporučují se znalostí přemnohých jazykův, dále mnoho-li jazyk slovanský poskytuje pomoci při učení se jazykům evropským.
 Mnoho-li přispívá k chvalitebnému spravování státu a k zjednání si lásky lidu, když panovník umí řeči svých poddaných, jich chrání neb alespoň jimi nepohrdá, neřkuli aby je v psanství dával.
 Kterak všichni národové jazyk svůj horlivě střeží a nad jiné staví.
 O starobylosti a rozšířenosti jazyka slovanského.
 Oslavení jazyka slovanského skrze sv. Jeronyma, doktora církevního, dle národnosti Dalmatince, pak skrze to, že jazyka toho velmi mnoho národův při službách božích užívá a povždy užívalo.
 Kterak jazyk slovanský vůbec oslaben jest muži nejvýznamnějšími, v něm vychovanými, jakož i zbožností mravův.
 Dávná sláva jazyka slovanského z nejstarší šlechty jeho, z váženosti velmožův a z pověsti válečné, což vše připomíná se zběžně.
 O tom, že ve všech zemích změna jazyka plno má do sebe nebezpečenství, v Čechách pak zvláště vidí se býti nespravedlivostí.
 Některé narážky a potupy na jazyk slovanský kratičce se rozprašují.
 Závěrek rozpravy témuž muži nejznamenitějšímu.