V řadě/1. máj 1942
Náš první máji, nevyletí dnes
střelný prach vzteku, všude umístěný,
ale kdo strachy nezalez,
doutnák má dávno připravený,
hlídá jen strašnou nálož ticha,
dychtivě čeká, sotva dýchá.

Však jestli ještě dnes sám každý demonstruje
a vyhlíží z té jámy moru,
ví: armáda mu v patách pochoduje,
velitel vztek nenávist na praporu.

Z popravišť mrtví kráčí za ní v šiku,
ze střílen hrobů exploduje v mžiku
dynamit pomsty z kostí mučedníků.

Už slyšíš, slyšíš hřmít už naši chvíli,
dále už nekroť střádaný hněv svůj,
dost dlouho za tebe se na východě střílí,
teď pal i ty! K útoku nastupuj!
Hleď ale, abys nebyl spokojen
s nějakým málem, málem jen!