Původní bajky/Hvězdy
Hvězda potkala na nebi hvězdu. Chvěla se na všem těle.

„Co je ti?“ ptala se jí nebeská spolucestovnice.

„Jsem dnes všecka dojata, sestro!“ třepotala se ona mladší hvězda.

„A proč?“ divila se opět druhá.

„Slyšela jsem, jak vroucně nás tam dole lidé opěvují, kterak po nás touží. Kéž mohu sestoupiti k nim! Alespoň na okamžení!“

„Litovala bys toho, drahoušku,“ namítla chladně zkušená družka.

„Proč?“

„Protože kdyby nás uviděli z blízka, líbila by se jim víc jejich země, než my. Lidi vábí vždy nejvíc to, co jest od nich daleko a čeho dosíci nemohou.“

I zatřpytíc se svým nejkrásnějším leskem, plula dál nebeskou prostorou.