Ottův slovník naučný/Houdek
Houdek: 1) H. , český virtuos na lesní roh, v němž byl žákem Šindelářovým (* 1721 v Dobříši — † 1806). Byl ve službách pánských. od r. 1747—96 dvorním virtuosem krále polského v Drážďanech. Žáky jeho byli Štich (Punto), Weisbach a j. I syn, žák a nástupce jeho,

2) H.  (* 1762 — † 1832) vynikl jako hudebník, zvláště jako virtuos na roh.

3) H. , spis. český (* 1856 v Náměšti u Olomúce), studoval na čes. gymnasiu v Olomúci, potom práva v Praze, vstoupil r. 1880 do státní služby politické na Moravě a jest nyní sekretářem v ministerstvě vnitra. Literárně činným byl hlavně v různých oborech moravské vlastivědy. Z jeho článků uvedeny buďte: studie o Andreji Sládkoviči (»Světozor« 1878) a Kalinčákovi (»Koleda«, 1879); O staroslovanských hradech (»Čas. vlast. muz. spolku olom.« 1887); O stáří osad moravských; O písni Siladi a Haďmaži; Pověsti o černokněžnících a jejich výklad (»Čas. Matice mor.« 1891—93); Hanácký grunt »Český Lid« 1893) a j. O sobě vydal: O správě záležitostí školských na Moravě (Brno, 1883); Loštice, rodiště Jana Havelky (Olomúc, 1891), a společně s J. Klvaňou text ku 3. seš. Moravských ornamentů (moravské kancionály lidové). Za mladších let uveřejnil pseudonymně (J. Černohorský a j.) řadu povídek historických i novell v časopisech a jiných spisech periodických. V l. 1888 až 1892 redigoval »Časopis vlast. muz. spolku olomúc.«. Německy uveřejnil několik článků v »«, pak stať o osadách a příbytcích, pohádkách a pověstech slovanského lidu na Moravě v díle »«.

Lidé v Ottově slovníku naučném