Marnosti/Písně z Montblancu/III
Den včera pustý byl, vítr vším třás’.
Nějaký turista zlomil si vaz.

Na lstivém Montblancu cesta je klam.
A mně tak připadal poněkud znám.

Tam dole v nížinách, za písní zvuku,
tuším, že podal jsem kdysi mu ruku.

Tam dole v nížinách srdce se třásla,
tam dole stáda se pokojně pásla.

Příteli! Vrcholy lákají blázna.
Na hory cesta je kluzká a srázná.

Příteli! Mrtev jsi. Je tebe škoda.
My vinni nebyli — jenom ta moda!