Kalendář Zlaté Prahy/1894/Moře
Ó moře, moře — já je slyším,
    když bouří žití chvat,
když k srdci bije stonem bližším
    a klidu nechce přát,
jak tenkráte, když na pokraji
    jsem příkrých stála skal,
a neznala, co boj ten tají,
    jenž květy s břehů rval;
jak tenkrát, když se otevříti
    měl hrob mi juž v ten proud — — —
A zdá se mi — v tom vlnobití
    že musím utonout.

Ó, moře, moře, já je slyším,
    když písní život jest,
v níž s tebou těžké bouře tiším
    pod sladkou září hvězd,
jak tenkráte, když z dálky šumné
    mi neznámý zněl hlas,
jenž srdcem tvým dnes bije u mne
    a vede v žití nás.
A myslím si: v ten přístav snivý
    ať ruku v ruce jdem, — —
a urve-li nás příboj divý,
    ať spolu utonem!

Poezie