Básně (Züngel)/Mé Muse
Ty Muso moje milená,
jak lituji já Tebe,
že Tě takému chuďasu
za družku dalo nebe.

Ty šepceš písně nadšené
v churavou duši moji
a ona s hněvem odseká:
„Jdi — nech mne na pokoji!“

A péro mé když píseň Tvou
na bledou blánu píše,
tuť místo Tvého nadšení
z ní hlad a bída dýše.

Ni lad ni sklad ni citů vzlet
nedlí víc v písni chudé,
a někdo-li ji zapěje,
jen prázné „ach“ z ní zbude.

Již odpusť, Muso, brkům těm,
jež kazí píseň Tvoji;
jsouť z perutí, jež zpěvu bůh
dal Rosinantě mojí.