Ottův slovník naučný/Bosáci
Bosáci sluli řeholníci a řeholnice, kteří chodili buď zcela bosí nebo v sandálech ze dřeva, kůže nebo pletiva. Choditi bosýma nohama pokládalo se u židů, pohanův i křesťanů vždy za znamení pokory, kajícnosti a smutku. Do řeholí zavedl tento způsob sv. František z Assisi odloživ r. 1209 se svými druhy střevíce a chodě bos. Františkáni jsou první bosáci a přišli r. 1221 bosí do Německa. Jak dlouho bosými zůstali, nelze říci. Již sv. František dovolil ve své řeholi od pap. Honoria III. roku 1223 potvrzené nositi střevíce. Příkladu františkánů následovali jiní přísní řádové, tak zejména augustiniáni; avšak severní ponebí nutilo řády, aby se mu v obuvi přizpůsobily. Ke konci XVI. stol. zavedly reformované řehole největší části řádů kožené nebo dřevěné sandály s krátkými punčochami nebo bez nich; tito řeholníci sluli »neobutí« (discalceati). Benediktini a praemonstráti nikdy neměli bosákův. U dominikánů pokoušel se zavésti bosáky ve Francii roku 1644 P. Anton le Quieu s některými druhy, avšak řád násilím to zmařil. Zvláštní řehole bosáků nebo bosaček nikdy nebylo. Dr. Kr.

Hesla v Ottově slovníku naučném