Ottův slovník naučný/Aedifikace
Aedifikace (lat. aedificatio, též constructio, exstructio, constitutio), ve právu kanonickém výraz technický, označující samostatný důvod původního nabytí práva patronátního, který se zakládá v tom, že kdos prostředky svými způsobem bezplatným a s úmyslem nabyti práva patronátního učinil nějaké zařízení církevním účelům zcela vyhovující, na př. pořídil oltář, nebo vystavěl kostel aneb kapli na vlastním pozemku nebo na cizím s povolením vlastníkovým, nebo jinaké budovy církevním účelům přizpůsobil neb věnoval, aneb církevní budovy zpustlé a následkem toho exsekrované znova zřídil (reaedificatio), k čemuž zejména bývalý patron v první řadě pod ztrátou patronátu povinován jest. Tento způsob nabytí patronátu vytýká též slovo ae. v memoriálním verši: patronum faciunt dos, aedificatio, fundus. Hnr.

Církevní právo v Ottově slovníku naučném