Ottův slovník naučný/Parmentier
Parmentier [-m ͡antié] , chemik a agronom frc. (* 1737 v Montdidieru Simme – † 1813 v Paříži). Studoval lékárnictví a r. 1757 vstoupil jakožto lékárník do armády hannoverské, kdež vynikl svojí odvahou. R. 1763 vrátil se do Paříže a r. 1766 jmenován lékárníkem Hôtelu invalidův, při čemž zabýval se studiemi vědeckými. Když za hladu r. 1769 akademie v Besançonu vypsala cenu za nejlepší pojednání o potravině, která by nejlépe nahradila chléb, P. ceny této dobyl rozpravou o bramborech, Examen chimique de la pomme de terre (Pař., 1773), jejichž užitečnost byl poznal v Německu, jež však dosud ve Francii málo byly známy a rozšířeny. Sám na pozemku od státu jemu darovaném a dosud neúrodném začal pěstovati brambory, o jejichž rozšíření ve Francii získal si pak veliké zásluhy. Potom zabýval se i zlepšováním chleba, zvl. vojenského, a napsal Parfait boulanger (Pař., 1778). Za revoluce byl sice podezírán pro přízeň, kterou před tím král jej zahrnoval, ale za direktoria byl členem sekce hospodářské a za konsulátu jmenován professorem nár. hospodářství na Ecole centrale a svěřeny mu různé jiné funkce zdravotnické a hospodářské, až posléze byl gen. inspektorem zdravotnickým. Mimo uvedené spisy napsal ještě: Code pharmaceutique (Pař., 1802 a pozd.), pak Avis sur la manière de faire le pain de pommes de terre (t., 1777); Traité de la châtaigne (t., 1780); Recherches sur les végétaux nourrissants qui dans les temps de disette peuvent remplacer les aliments ordinaires (t., 1781); Le maïs ou le blé de Turquie (Bordeaux, 1785); Traité sur la cuiture et les usages des pommes de terre, de la patate et du topinambour (Pař., 1789); Economie rurale et domestique (t., 1790); L'art de faire les eaux-de-vie et vinaigres (t.,1805); Formulaire pharmaceutique (t.,1812) nehledě k četným článkům o potravnictví a j. v »Annales de chimie« a »Journal de pharmacie«. Srv. Vitrey, De la vie et des ouvrages de P. (Pař., 1814); Mutel, Vie de P. (t., 1819); E. Mouchon, Notice historique sur P. (Lyon, 1843).