Poesie (Asnyk)/Světla
Nebeská světla chvějném po étheru
v bezedné tůně zář svou sesýlají,
a nikdo nezví, kde as vzniká v šeru,
a v noc jak černou blesky jitra hrají?
Nezbádá nikdo, kde a v jakém směru,
co z paprsků těch stane se, než ztají?
Jich nehyne moc — paprsk zlatokřídlý
svět nový k žití povolá, v něm sídlí!

Tak světla duší lidských, která hoří
a nad zemí vždy cestu znační jasnou,
když paprsky se v nekonečnosť noří,
ač v temnosť rozprchnou se, nepohasnou:
leč dalné budoucnosti budou zoří,
jí odkáží svou sílu i zář krásnou,
až z pablesků, jež padly v tůň a rovy,
svit lidstvo jitrem ozlatí zas nový!

Poezie