Patery knihy plodů básnických/Budoucnost
My budem stále v starých bojích žít
a tytéž žaly do dna pít.

My půjdem žitím v starých kolejích
a s námi Práce, Smrt a Hřích.

To stejné bude… Převalí se čas,
leč žebrák v hadrech bude zas.

Týž pot a krev se bude v proudech lít
pro cizí jmění, cizí klid,

o chléb se rvát jak hladovící pes
zas bude člověk jako dnes

a v chrámech bít svou hříšnou hlavou v zem
vzrušený, v slzách, něm.

Zas v hřmění strojů, lisů, v písmu kněh
to nenajde, co chtíval v snech…

Zas láska k ženě a sny o štěstí
mu zoufalé přinesou bolesti…

Snad králů nebude? Na místě jich
se nové moci purpur zdvih’!

Snad smrti nebude? Pak v poušti skal
zas by ji člověk vyhledal,

neb svobodného klidu roste květ
za hroby až, v nesměrnu let.

(Z Květů intimních nálad. — V Lumíru, 1891).

Poezie