Moderní básníci francouzští/Velká jizba
Hle, taký hostinský byl pokoj bílý,
kde přes noc host byl, dobře pil a jed’,
kde vnuk se zrodil a kde umřel děd,
kde tělo jeho v rakev uložili.

O posvíceních, poutích byl on střed,
kde všichni sešli se a jedli, pili,
kde statkářka kdys trůnila, jíž květ
růměných tváří zlaté kruhy kryly.

Zdi tlusté, hřmotné dvě dřevěné skříně
a fládrem pruhované, v jejich stíně
ze sádry Kristus pod nebesy plál.

Stůl v středu ku opičce hosty vítal,
tu slaninu, tam tučné škvarky skýtal
a v stuchlé kadidlo jich výpar slal.

Poezie