Ottův slovník naučný/Poiret
Poiret [poarè]: 1) P. , mystický theolog protest. (* 1646 v Metách — † 1719 v Rheinsburgu), byl původně malířem, pak studoval filosofii a theologii. Po nějakou dobu byl kazatelem v Hamburce. Zprvu jej vábil Descartes (směru toho jest jeho spis  II. IV), později zabředl v mysticismus a theosofii, přidržuje se namnoze J. Böhmea. Proti Lockeovi napsal  1707.

2) P. , abbé, přírodník a cestovatel franc. (* 1755 — † 7. dub. 1834 v Paříži). Uchvácen svou vášní k botanice probíhal, téměř bez peněz, jih francouzský, z Marsilie dostal se do Berberska, kde cestoval dvě léta (1785—86) a přinesl odtud mimo bohaté sbírky také cenné zprávy jak o květeně pobřeží alžírského, málo posud známé, tak o mravech obyvatelův. Za revoluce se oženil a r. 1795 jmenován professorem přírodopisu na  v Aisne (Soissons). Vrátiv se r. 1802 do Paříže, ujal se pro „“ dokončení díla  (Pař., 1789—1823, 20 d.), jehož byl Lamarck vydal toliko první čtyři díly. Vydal mimo to:  (Pař., 1789, 2 d.; přel. do něm. a angl.);  (t., 1819—21, 3 d.);  (t., 1825—29, 7 d.) atd. Mimo to napsal mnoho článků do „“, „“ a „“.