Poesie (Asnyk)/Zakletá královna
Zakletá královna jatá
sní v háji myrt v té chvíli,
jí u stop loutna zlatá,
jež na zem klesla, kvílí.

Ač nedokončen, zpěv něžný
ztál úsměvem jí v líci,
ret ještě se chví sněžný,
máj v srdce padl snící.

Sní o rytíři a tuší,
že bludnými jda světy
k ní přijde též a zruší
sen její děsný, kletý.

Leč rek, ač bil se vždy směle,
sil přecenil a zmámen,
zabloudil v tůni ztmělé
i zoufal — ztuhl v kámen.

Poezie

pl:Zaczarowana królewna