Prácheňský zpěvník/Když se ten ovísek
1. Když se ten ovísek,
hlejte, víte, vymetával,
to mě můj Jeníček,
hlejte, víte, zanechával;
když zanechá,
já ho taky:
roztrháme lásku,
hlejte, víte, na caparty.

2. Už jsem se s mým milým,
hlejte, víte, rozloučila,
Pánubohu jsem ho,
hlejte, víte, poručila;
Pánubohu,
dobrým lidem:
živte si ho sami,
hlejte, víte, bílým chlebem!

od repetice:
bílým chlebem,
žemličkama —
já jsem ho živila
přes sedum let hubičkama.

Rosalie Staňková, Paračov, *1853, †1940