Patery knihy plodů básnických/Na silnici
Muž a žena hromádky dvě skalí,
tepajíce chleba, dobývali.

Proudy potu po skráních jim tekly
zvoní poledne, hned oba klekli.

Zdvihli ruce ku modlitbě spjaté,
pohlíželi ku obloze zlaté.

Dí pak žena: »Hlad mám nevýslovný«
rychle uchopila uzlík skromný.

Z uzlu brambory se kutálely
v slupce; jedli, vodu připíjeli,

až nezbylo jediného ani.
Pak se pustili zas do tepání.

Tu se děvčátko k nim přikolíbá,
školačka, jich tvrdé ruce líbá.

Matka krajíc chleba vyndá pro ni.
»Jak je chutný, maminko, jak voní!«

»Ba že voní!…« rodičové děli,
a oběma koutky úst se chvěly.

Sklonili se ku hromádce skalí,
v potu tváře chleba dobývali.

(Z Valašských kreseb. — V Osvětě, 1887.)

Poezie