Vlastenský slovník historický/Olbramovici
Olbramovici, vedle  nejmocnější rod Pražský v XIII. a XIV. století, nazývající se tak po , synovi Menharta z Chebu, kterýž ponejprv jmenuje se r. 1264. Synové jeho  drželi za krále Václava II. se stranou Otovi Braniborskému odpornou. Po vymření Přemyslovců stál Olbram v čele strany rakouské, a proto za bouřlivého sněmu volebního r. 1307 stěží spasil se útěkem z Prahy. Později byl odpůrcem strany korutanské, s kterou drželi Velflovici, odpovědní nepřátelé O-ců, a r. 1309 zmocnil se kláštera křižovnického konec mostu, kdež ubránil se Velflovicům a Mišňákům Jindřicha Korutanského. Roku následujícího přispěl Olbram platně králi Janovi k dobyti Prahy, pro kterouž zásluhu král tento potom obsadil radu městskou samými přivrženci Olbramovými. Olbram zemřel asi r. 1316. Rod O-ců, velmi rozšířený a znamenitým jměním vládnoucí, dlouhý čas ještě rozhodoval vlivem svým o záležitostech města Prahy. Nabyvše vedle jiného zboží pozemského také hradu a statku Škvorce počali se O. co rodina nyní vládycká psáti  (v. t.).