Ottův slovník naučný/Vyborg
Vyborg (švédsky Viborg, finsky Viipuri), gubernské a přístavní město finské při ústí průplavu Saimského do  zálivu Finského. Jest z valné části obklopen vodou; od mořské strany chráněn jest malebnými ostrůvky. Řadou tvrzí a jiných opevnění (na několik km od města posunutých) V. učiněn jest důležitou pevností. Vlastním přístavem města vedle vnitřního přístavu poblízku zámku se nalézajícího jest Trangsund, čásť to Vyborgské zátoky mezi ostrovy  a  a poloostrovem , asi 12 km na j. od V-u. V. založili r. 1293 Švédové a brzy byl největší tvrzi Karelie. R. 1531 dobyli ho Novgorodci, ale brzy zase náleží Švédům. R. 1403 dostal městské privileje od Erika XIII., r. 1477 obklíčen novými hradbami. R. 1495 marně V. obléhali Rusové. R. 1710 vzal město Petr Vel.; mírem v Nystadu připojeno k Rusku. Od r. 1811 náleží zase k Finsku. Ve V-u zachovalo se dosti starých budov; z nich vyniká zejména zámek a kulatá věž (Runda tornet). Nejstarší čásť města jest  se  (Gamla Radhustorget). Z jiných budov jmenovati jest  (pěkné sbírky ethnogr.), kostel katolický, pravosl. a evangel., městský dům, soudní palác a j. V. jest stanicí trati Petrohrad-Helsingfors a V.-Joensuu a má též pravidelné spojení parníkové s Petrohradem, Helsingforsem a j. městy. Jest sídlem gub. úřadů, posádky vojenské, dvorského soudu, pravosl. biskupa a několika konsulátů. Má 2 lycea (finské a švédské), 4 ženské střední školy, plaveckou, obchodní a průmyslovou školu a školy národní. Rusové měli tu ještě nedávno reálku, žen. gymnasium a obecnou školu. V. má 33.210 obyv. (1902), z nichž nejvíce jest Finův a po nich Švédů. Vedle těch bydlí tu Rusové, Němci. V. má znamenitý obchod. Četné parníky i lodi plachetní vyvážejí do ciziny hlavně dříví, do Ruska papír, železné výrobky a máslo. Ročně zajíždí do přístavu asi 8000 lodí o 500.000 t. Několik finančních ústavů (Finská banka a j.) podporuje obchod. I průmysl jest značný. Na blízku V-u jest Monrepos, pěkný park se zámečkem náležející baronu Nikolayovi. V okolí V-u jsou četné villy Petrohraďanů. V poslední době V. stal se známým jako útočiště ruských revolucionářů. Tu vydán také známý  (1906), jímž někteří členové rozpuštěné ruské dumy obraceli se k národu, aby povstal prý k obraně svých zástupcův a odepřel daně a vojenskou službu. Manifest nedosáhl však svého účelu.

Pp.