Milá sedmi loupežníků/XI
LOUPEŽNÍK ZPÍVÁ:

Ví bůh, kde člověk kosti složí.
Proud bystřin nejlíp téci nechat.
Ustaňte! Nezdravo tak spěchat.
A máte zlato? Máte zboží?

Vy jdete těžit s hřivnou svojí.
Úrodné zlatem vaše vozy.
Kup, sedláče! A bohpomozi:
co stálo groš, pět grošů stojí.

Bůh odnímá a zase dává,
a chce-li, lidské činy zvrátí. –
Vy o groš zvykli jste si hráti.
Což menší sázkou naše hlava?