Portréty chirurgů/Pirogov
Když v zbrani Kavkazu se hřbety skvěly,
a v strunách Smutek loudil žalné hlasy,
tu  hned na bojiště spěly,
a hrůzou vlály jejich temné vlasy.

A na Krymu když zuřil Ares smělý,
Ty nesl’s zmírajícím číši spásy,
jimž krvavé se rety bolem chvěly,
když hýřila Smrt z mladistvé jich krásy.

Tak v nemocnicích, ve bitevní seči,
Jsi mořil ducha dvacet a pět roků
a snesl vše Jsi vědy ku pokroku.

Dnes kamenné Tvé usmířené tváři
se  koří ve zlaté své záři,
a Genij s díky u nohou Ti klečí.