Marnosti/XXIX
Moře se bouří, moře se pění.
My jedeme vstříc záhubě.
A tož jsme všichni zatraceni
    na této palubě —

Hřešiti, bouřit, plátno není.
Milovat, smát se — jaká tíž!
— Vědomí svého zatracení
    se nezbavíš! —

Loď strašidelnou dnešní noc jsme zřeli.
Moře se bouří, moře se pění.
— Kdož loď tu vidí, ti jsou zatraceni! —

V opilé vřavě krucifix kdos zvedá.
Duše se vzpouzí zatvrzelá, bledá:
„Aspoň k té smrti bychom sílu měli!“