Žalmy/VII
Pane můj!

Mé srdce vem, jež za noci bojácně chví se,
mé srdce vem nebohé v sutek svých dlaní
a stiskni, až černá krev kouřící vykypí z něho
a zaplaví obzory, udusí slunce,
udusí plameny, udusí města a udusí moře -
snad potom přejdou ty bolestné chvíle,
když výčitka bolestná šeptá, žes řekl:
Buď světlo!