Ottův slovník naučný/Culpa
Culpa [ku-], lat., , .

Culpa, lat., vina, provinění, nedbalost; v právu zaviněné opominutí povinné péče. Římské právo rozeznávalo podle stupně nedbalosti: c. lata, hrubé zavinění, t. j. opominutí péče, jíž dbá každý obyčejný člověk, a c. levis, nedopatření, zanedbání opatrnosti (diligentia), které za týchž okolností šetří rozvážný a opatrný hospodář (diligens pater familias). Zavinění může záležeti v činění neb opominutí, pročež se mluví o c. in faciendo a c. in non faciendo, podle toho, zda zasahuje se positivním jednáním do cizí právní sféry či působí se někomu škoda opominutím, jímž se porušuje povinnost. – Kdežto při shora uvedených druzích viny hledí se k měřítku abstraktnímu, mluví se někdy o c. in concreto, t. j. o nedbání péče, jíž obyčejný člověk šetří ve svých vlastních věcech (diligentia quam suis [rebus adhibere solet]).

Culpa
Culpa