Vlastenský slovník historický/Kazimír
Kazimír 1) toho jmena III. , příjmím , syn krále Vladislava Lokýtka, narozen 1310, nastoupil vládu po svém otci r. 1333. Říši svou zvelebil znamenitě, ale soukromý jeho život nebyl bezúhonný, a v politice své zahraničné byl nestálý a nespolehlivý, což obzvláště platí o jeho poměru k panovníkům českým, s nimiž brzo přátelil se, brzo válčil co spojenec jich nepřátel. Roku 1335 uzavřev mír s králem Janem zřekl se vrchního panství nad knížaty slezskými a nad to zaplatil mu 20.000 kop grošů Pražských, začež Jan upustil od svých nároků na Polsko a přestal se psáti králem Polským. Téhož roku v prosinci navštívil Prahu, kdež po 9 dní slavně hostěn jest. Roku 1340 umluven jest sňatek mezi K-em a Markétou, dcerou krále Jana a ovdovělou vévodkyní Bavorskou, která potom r. 1341 přijela do Prahy, kamž i K. se dostavil. Ale Markéta zemřela ještě před svatbou dne 10. července, načež K. nad její rakví obnovil své přátelství s králem Janem a synem jeho Karlem. Ale přes to všecko r. 1345 K., spolčiv se s císařem Ludvíkem proti králi Janovi, jíti kázal v Kališi markrabí Karla, z litevské výpravy skrze Polsko se vracejícího, který však ze zajetí toho použitím lsti vyvázl. Hned na to počal K. válku vpádem do Opavska a Ratiborska, jest však od vojska českého poražen a od krále Jana v Krakově těsně sklíčen. Tu dopustil se skutku nestydatého a zhola bláznovského, vyzvav slepého krále Jana na souboj, který však dal mu trefnou odpověď, chce-li si dáti obě oči vypíchnouti, že s ním rád bojovati bude. K. musil žádati o příměří, a rád se potom k míru podal. Roku 1348 obnovil K. dne 22. listopadu na sjezdu v Namyslově staré přátelství své s Karlem, nyní již císařem a králem Českým, kteréžto přátelství utvrdil s ním roku 1356, když navštívil Prahu. Ale roku 1362 nanovo se umlouval proti Karlovi se švagrem svým králem Ludvíkem Uherským a Rudolfem vévodou Rakouským, nevděčným zetěm císařovým. Když však tento roku 1363 požádal za manželku Alžbětu Pomořanskou, vlastní vnučku jeho, tu K. honem obrátil, s císařem se smířil, a přítomen jsa v Krakově na jeho svatbě také mír mezi ním a králem Uherským sprostředkoval. Avšak r. 1370 vidíme jej opět puntovati se proti císaři Karlovi s králem Uherským a vévody Bavorskými, než tenkráte přetržen byl ten spolek smrti K-ovou, jenž zemřel 5. list. téhož roku. K.  byl poslední Piastovec na trůnu polském, jejž odkázal svému švagru Ludvíkovi králi Uherskému. Od šlechty polské byl K. posměšně nazýván , poněvadž se ujímal sedláků od ní utiskovaných a je proti ní v ochranu bral. Naproti tomu, maje za milenku Židovku Esterku, Židům velice nadržoval a v zemích svých je usazoval na velikou škodu lidu polského. — 2) K. IV. , král Polský, syn Vladislava Jagaila, narozen 1427, vyhlídnut byl r. 1438 po smrti Sigmundově od strany Ptáčkovy proti Albrechtovi Rakouskému za krále Českého, a také na sjezdě té strany dne 29. kv. v Mělníce za takového přijat, ale neudržel se proti Albrechtovi. Po zahynutí bratra svého Vladislava u Varny r. 1444 dosedl na trůn polský, a po smrti Ladislava Pohrobka hlásil se též o trůn český co manžel sestry jeho Alžběty. Když však zvolen za krále Jiří z Poděbrad, zachovával s ním dobré přátelství, odolávaje všemu lákání se strany Jiřímu odporné, která žádala jej míti za krále a také jej r. 1467 v Jihlavě za takového zvolila. Ale K. nepřijal volby, setrvávaje věrně při straně Jiřího, v jehož prospěch u papeže i krále Matiáše Uherského, ač marně, prostředkoval. K. zemřel po dlouhém panování 7. čna 1492.