Ottův slovník naučný/Sacrosanctus
Sacrosanctus [sakrosank-], lat., , nedotknutelný, znamená v státním právě římském osobu nebo věc, jejíž ublížení neb poškození stiženo prokletím. Právo toto dáno r. 494 př. Kr. po první secessi lidu zákonem zv. lex sacrata tehdy zřízeným tribunům lidu za tím účelem, aby chránili zájmy plebejů proti moci úředníků římských. Vedle tribunů mčli právo to i aedilové plebejští. Ježto výsada tato poskytovala vedle osobní nedotknutelnosti i právo zakročovati proti usnesením úředníkův i sněmů, přijal ji r. 23 př. Kr. Augustus a po něm jeho nástupcové, davše si uděliti stálou moc tribunskou (potestas tribunicia). O.J-i.

Římské právo v Ottově slovníku naučném
Římské dějiny v Ottově slovníku naučném