Černé růže/Přes noc
Na horách-li sníh se bělá,
v dolinách se stmívá:
šedne-li vlas kolem čela,
smutně se to zpívá;
jinak v mládí zlatovlasém,
s nímž se jarost druží:
ulehneš-li v čele s vrásky,
přes noc skráně rukou lásky
zdobí vínek z růží.

Jinak, když nás život honí,
rve a tepe hlavu,
staré plece k zemi kloní
jako vichor trávu;
když věk chmurným křídlem sroní
růže prvé krásy:
s černou kšticí lehneš v lože
ráno vstaneš — věčný Bože —
s šedivými vlasy!