Ottův slovník naučný/Aequatoreál
Aequatoreál jest stroj hvězdářský, sloužící k určení rovníkových souřadnic (úhlu hodinového), z toho pak rektascense a deklinace předmětů nebeských. Poněvadž ae. dovoluje jakýkoliv nebeský předmět, je-li nad horizontem, naříditi a v zorním poli dalekohledu podržeti, užívá se stroje toho dále k nejrozmanitějším účelům a studiím astrofysikálním (ke zkoumání topografie a meteorologie planet, k fotometrickému určování hvězd, k spektrálnímu rozboru světla předmětů nebeských, k fotografování krajin a předmětů nebeských atd.). Ae. skládá se z dalekohledu o dvě osy se otáčejícího, totiž o deklinační osu a o hodinovou osu neb polární. Osa deklinační opatřena jsouc kolmým kruhem (deklinačním), na němž se čítá deklinace neb pólová distance hvězd, připevněna jest kolmo na osu hodinovou, rovnoběžnou s osou světovou, tak, aby se okolo ní mohla otáčeti; velikost otočení čítá se na kruhu (hodinovém), jenž stoje kolmo k ose hodinové leží rovnoběžně k rovině nebeského rovníku. – Je-li ae. správně postaven (orientován), musí dalekohled, na bod rovníkový, v rovině poledníkové nařízený, na obou kruzích dáti čtení nullová. Nařídí-li se rektifikovaný ae. na libovolnou hvězdu, obdrží se ze čtení kruhů rovníkové souřadnice hvězdy: deklinace a rektascense pro hledaný okamžik (deklinaci dává přímé čtení kruhu deklinačního, rektascense obdrží se z rovnice: rektascense se rovná času hvězdnému [Sternzeit] méně úhlu hodinového [Stundenwinkel] hvězdy; úhel hodinový dává přímé čtení kruhu hodinového, čas hvězdný určuje pak okamžik hvězdy ve středu pole dalekohledu na hvězdných hodinách pozorovaný). Ae-y opatřené velikými, jemně dělenými kruhy, jež pomocí mikroskopů se čítají, slouživší hlavně v starších dobách k  určování souřadnic rovníkových, nalézáme dosud na některých hvězdárnách (v Paříži, Ženevě, Brusselu atd.). Nyní upouští se od velikých. jemně dělených kruhů, poněvadž pozorování differenciální (differenční), jež pomocí různých mikrometrů snadno a přesně se provádějí, absolutní pozorování souřadnic již dávno předčila a zatlačila. Úprava (montování) strojů ae-ních jest velmi rozmanita řídíc se hlavně velikostí strojů těch. Hlavní druhy úpravy ae-ů tvoří a) typ německý, b) typ anglický, c) postavení vidlicové, d) kombinovaný způsob postavení, e) typ francouzský novější (l'aequatoreal coudé).

 (viz příl. č. III.). Tento způsob postavení zavedl hlavně Th. . Osa polární jest založena zde v železném neb kamenném pilíři celý stroj nesoucím. Kolmo k ose polární vede roura obsahující osu deklinační a nesoucí na jednom konci dalekohled a na druhém závaží k vyvážení rovnováhy. Polární osa nese na horní části veliký kruh hodinový, jenž mikroskopy se čítá, a na dolní části malý kruh hodinový. Roura nesoucí osu deklinační jest spojena s horní částí osy polární a drží na konci kruh deklinační, kdežto vnitřní osa, s dalekohledem spojená nese nonie. Stroj hodinový nachází se na straně pilíře. K osvětlení nitek mikrometru slouží lampa umístěná na blízku hledače. Veškeré pohyby k měnění polohy stroje může pozorovatel od okuláru pomocí klíčů Cardanových vykonávati. Málo odchylný jest způsob postavení ae-u How.  v Dublině zavedený. (Viz příl. č. IV.) Hlavní rozdíly od dřívějšího způsobu jsou tyto: horní čásť osy polární nepodpírá se bezprostředně, osa polární jest dutá a nese na konci lampu k osvětlení nitek mikrometrů a k odečtení kruhu hodinového. Vnitřek pilíře nese stroj hodinový, uvádějící pouze čásť kruhu v pohyb. – Některé jiné odchylky, řídící se hlavně neobyčejnou velikostí ae-u, poskytují  ae. otvoru (objektivu) 25palcového pro Newalla a 26palcový ae. , pracovaný . (Viz příl. č. II.) Není-li dalekohledem refraktor (z čoček), nýbrž reflektor (zrcadlový dalekohled), jest třeba způsob postavení přizpůsobiti okolnosti, že se pozoruje na horní části roury; proto jest nutno pilíř značně snížiti.

Při typu  má dalekohled na obou stranách čepy spočívající v rámci nařízeném k pólu a pohybujícím se ve dvou čepech, z nichž jeden umístěn jest v ložisku blízko podlahy, druhý v ložisku, jež zvýšený pilíř chová. Příklad podává ae. v Greenwichi. Za příčinou malé stability upustilo se záhy od typu tohoto. Rozvětvuje-li se polární osa ae-u na horní části ve vidlici, v níž dalekohled se kolíbá, obdržíme typ . Tímto způsobem se hlavně dřívější velké reflektory montovaly.  užil postavení toho při svém 4stopém reflektoru newtonském v Maltě; při pozorování stál pozorovatel as 30 stop vysoko ve velikém stánku, opatřeném četnými otvory v různých výškách a otáčejícím se kolem dalekohledu na kolejích. Lord Rosse užil podobného způsobu postavení svého reflektoru.

Typ kombinovaného postavení (z německého a anglického) podává Grubbův reflektor melbournský (viz příl. č. I.) a Eichensův ae. pařížský. (Viz vyobr. č. 72.) Při nich podpírá se osa polární na obou koncích. Aby hvězda nařízená vždy v poli dalekohledu zůstala, udílí se ose pólové pomocí stroje hodinového, obyčejně v podstavci (pilíři nosiči) dalekohledu umístěného, stejnoměrný a se zdánlivým pohybem nebe souhlasící pohyb. Při tom popisuje okulár dalekohledu s rovníkem rovnoběžný kruh, jehož poloměr ovšem s délkou dalekohledu roste. Větší ae-y mají délku větší 10 m: vídeňský ae. 10.2 m, Clarkův refraktor pulkovský 13 m, pařížský (otvoru 74 cm) 15 m, ae. v Nizze (76 cm) 18 m délky; pozorovatel musí proto při větších strojích těchto seděti na zvláštním, pohyblivém sedadle jezdícím na kolejích v kruhu kolem stroje upravených. Nad stroji těmi klene se kopula točivá s příslušnými otvory k pozorování.

Při typu  spočívá oko pozorovatelovo vždy na témž místě, místo kopuly točivé zastupuje uzavřená místnost na konci okuláru a pohyblivý stánek, jenž objektiv se zrcadlem kryje a jenž se při pozorování odšine. Úprava ta, již při ae-ech poprvé  navrhoval, byla již dříve zavedena při strojích azimutálních (universálních); užívá se při ní dalekohledu v pravém úhlu lomeného jehož dolní čásť spočívá v ose polární, jejíž jedna polovice jest dutá a na konci nese okulár. Oba konce osy polární mají čepy v pevných ložiskách se točící. Na ose polární jest připevněna druhá čásť dalekohledu chovající objektiv; zde též umístěno jest pod sklonem 45 stupňů malé zrcadélko odrážející světlo k okuláru. Před objektivem jest rovněž umístěno rovinné zrcadélko nakloněné pod 45 stupni k optické ose roury a otáčející se okolo této; úhel otočení zrcadélka odpovídá změně deklinace; s tímto zrcadélkem spojen jest proto kruh deklinační. Poněvadž osa polární zde na obou koncích se podpírá, a dalekohled pevně s osou polární souvisí, předčí systém tento vedlé předností dříve uvedených německý a anglický typ i svou značnou stabilitou. Ae. »coudé« tohoto systému vystavěli mechanikové Eichens a Gauthier pro hvězdárnu pařížskou (hvězdárny v Besançoně a Alžíru mají podobné ae-y). Hermite modifikoval princip Loewyho. Ae. Hermitův skládá se z části hybné a nehybné. Nehybnou čásť tvoří roura dalekohledu, s osou světovou rovnoběžná; pohyblivou čásť tvoří objektiv s dvojím pohybem. Objektiv rovnoběžný s rourou dalekohledu jest připevněn na jedné straně trojstranného pouzdra, jež na druhé k prvé kolmé stěně třením na rouře dalekohledu sedí a na třetí stěně 45 stupňů nakloněné zrcadlo nese, jež odráží z objektivu došlé paprsky dovnitř roury. Pozorovatel sedí na sedátku zřízeném v rovníkové rovině, otáčeje pouze pouzdro kolem roury dalekohledové. Otáčí-li se v kruhu kolem objektivu druhé pouzdro, nesoucí zrcadlo pod 45° k objektivu nakloněné, obdrží se druhý pohyb, odpovídající pohybu ae-u obyčejného kolem osy deklinační. Rouru dalekohledu lze na zděném podstavci zříditi a pak třeba pohyblivou čásť chrániti. Při hledačích vlasatic, jež se jako ae-y montují, navrhl Villarceau takové zařízení, aby okulár se nalézal na místě, kde obě osy se protínají, čímž se dosáhne, že pozorovatel se téměř ani s místa hnouti nemusí. Idea ta provedena se zdarem na hledači vídeňském průměru 6palcového.

Podrobnější vypsání obsahují spisy: J. N. Lockyer, v překladu něm.: Die Beobachtung der Sterne sonst u. jetzt (Braunschweig 1880); N. v. Konkoly, Praktische Anleitung zur Anstellung Astron. Beobachtungen (Braunschw. 1883); Brünnow, Lehrbuch der sphärischen Astronomie; Besset F-W., Theorie eines mit einem Heliometer versehenen Aequatorealinstrumentes; Hansen, P. A., Die Theorie des Aequatoreals; P. Carl, Principien der astr. Instrumentenkunde. Gs.

Aequatoreál
Aequatoreál