Zcestí/První modlitba
Před žádnou smrtí neochráněn
klesám na zemi modliteb
a stokrát dále, než jsem raněn,
stíhám svůj unavený tep,

až do čistoty, která tekla
kamennou studnou za krví,
až do čistoty svého pekla,
jež lásku ke žním pomrví,

až do nížiny nenávisti,
kde nářek písně přehluší
a musíš nenasytně jísti
otázky, tvrdé pro duši,

až domů, tam, kde spaluje se
má sirá skrýš, až do Boha,
jenž odvráceně klenbu nese
jak na jezeře obloha.

22. XI. 1940.