Z mého kraje/Stesk honicích psů
Náš nadlesní byl dlouho, dlouho chorý.
Však v poledne hvízď na psy pronikavě,
i dveře uzavřené na závory
jich náhlým vpádem rozlétly se hravě!
Dnes psi tak smutně před myslivnou leží,
své boky tisknou v trávu, jež tu bují,
obojky zvoní… Plotu řídkou mřeží
zřít lesy, jak se v mlhy ponořují.
Jak před deštěm by bylo… Mrtvo dýchá
z borovic, modřínů, a jednotvárně
pivoňky voní, bzučí hmyz tam zticha…
Tři dny už čekají ti psi… Však marně…