Klíč/V
Od těch dob byla paní opatrnější. Skrývala se před manželem a vůbec před lidmi jako plaché ptáče. Musilo to býti někde stranou, kdy se dala svést k oné hravosti.

Také něco jiného skrývala.

Bylo jí někdy k smrti smutno. Nevysvětlitelná bázeň a nevysvětlitelná lítost jí rozdíraly nitro. Jako by přicházel večer a ona byla na cestě. — Bude nutno jít v tom šeru a zakřiknout onen plachý strach? Neboť nesmí ani slovo vyjít z jejích úst; jediný výkřik. — Bála se studených a udivených pohledů.

A její ruce by rády zachytily něco prchajícího. Klid, který znamená konec? Ještě se ho bojí.

Ach, ještě moci vykřiknout! Ještě moci obejmout celou touhou srdce!