Bajky Lafonténovy/Král Alexandr a zvířata
Alexandr, který sám sebe synem boha a pánem světa nazýval, rozkázal jednou, aby všecko zemské tvorstvo, lidé, zvířata, ptáci i ryby jemu poklonit se přišli. Když vůle panovníka po celém světě se rozhlásila, nastalo ve sněmích zvířat rokování veliké. Posud nepodrobila se tato část zemského živočišstva nikomu; však nyní jednohlasně bylo usneseno, aby odebralo se ku králi poselstvo, kteréž by podrobení-se zvířectva oznámilo a zároveň poplatek složilo. Za řečníka byla zvolena chytrá opice, a na koně, osla a velblouda naloženo velké břímě peněz ze zlata a stříbra co dar pro krále. Vydali se na cestu.

Po dvoudenní chůzi potkali lva. „Aj,“ zvolal tento radostně, „já jdu s vámi jednou cestou, abych také dar svůj králi odevzdal. Však ač lehký jest můj náklad, přece mi jest velmi nepohodlný, a vám to neublíží, ponesete-li o nějakou maličkost více; já pak prost jsa tíže všeliké spíše budu s to, abych vás bránil, kdyby nás lupiči přepadli.“ S těmi slovy vložil svůj dar pro panovníka k ostatnímu nákladu a kráčel s posly.

Opět uběhlo několik dnů cesty, tu přišli do krásného údolí, kde hojnost bylo ptactva, zvěře. Lev jal se náhle naříkati: „Oh! ach! mně jest velmi zle, mne všecko v těle pálí; již musíte jít beze mne, přátelé; však zanechte zde moje peníze.“

Ochotně otvírají jeho průvodčí vak, aby majetek mu vrátili.

Lev, spatřiv ve vaku mimo své peníze ještě množství jiných, s přetvářkou zvolal: „Je-li možno! mé zlaťáky mají v pytli mladé, a jak krásné, veliké!“ A vztáhnuv tlapy shrábl peněz takové množství, že jich jen málo v pytli zůstalo.

Poslové netroufajíce si lvu odmlouvati smutně ubírali se k Alexandrovi oloupeni o své bohatství. Stěžovali si sice na lva násilnictví, avšak valně nepořídili: Alexandr mlčky vyslechl stížnost jejich, a lev bez pokárání ušel trestu. —

Vrána vráně oči nevyklove.

fr:Tribut envoyé par les Animaux à Alexandre
it:Favole (La Fontaine)/Libro quarto/XII - Tributo che gli animali mandarono ad Alessandro