Ottův slovník naučný/Platinotypie
Platinotypie nazývá se způsob fotografické reprodukce, při níž obrázek tvoří se redukcí soli platnaté, obsažené v emulsi papíru nebo příslušné vývojce. Vlastní látkou, na niž světlo při p-ii působí, jest šťovan železitý, který světlem se redukuje. Za přítomnosti šťovanu sodnatého (neb ammonatého) a chlóridu draselnato-platnatého redukuje se sůl posléze jmenovaná a vylučuje se platina, jež obrázkům dodává zvláštního, oblíbeného tónu a uměleckého rázu. Některé papíry pro p-ii (na př. Pizzighelliův) jsou již tak připraveny, že obrázek přímo vzniká kopií (podobně jako při kopii na papír chlórostříbrnatý), jiné nutno teprve vyvolávati. Platinový papír pro direktní kopii nutno pečlivě chrániti před vlhkem. Před kopírováním, které se provádí nejlépe ve světle slunečním, vysuší se papír důkladně (při žlutém světle) na kamnech (a pod.) a kopíruje se tak dlouho, až kontury obrázku zřetelně vystupují zlatohnědým zabarvením na žlutavém pozadí. Černého tónu na p-iích dosáhne se pak horkou vodní parou, která z úzkého otvoru proudí proti kopii. Tím přivodí se redukce soli platnaté. Kopie fixují se potom v 1% roztoku kyseliny solné, který několikrát obnovíme. Po důkladném praní ve vodě doporučuje se též 1% lázeň roztoku dvojuhličitanu sodnatého, kterým poslední zbytky kyseliny se neutralisují. Jiné druhy papíru pro p-ii jsou praeparovány tak, že vyžadují vyvolávání obrázku. Vývojkou jest dle povahy papíru roztok obsahující chlórid draselnato-platnatý, smíšený se šťovanem a fosforečnanem draselnatým, anebo roztok neobsahující soli platnaté. Fixování a praní těchto papírů jest totéž jako dříve. Podrobnosti viz v četných návodech k praktickému provádění fotografie, zvláště pak ve spise v. Hübl, Der Platindruck (Encyklopädie d. Photographie, Halle, 1895). nvk.

Technika v Ottově slovníku naučném