Vlastenský slovník historický/z Jemništ
z Jemništ, , jemuž patřila tvrz Jemniště mezi Benešovem a Vlašimí, pocházel z rodu pánů z Cimburka, dostal se ke dvoru krále Václava IV. a stal se hofmistrem jeho. K Husovi měl se vždy přátelsky, zároveň však hleděl si též přízně krále Sigmunda, jehož jmenem domlouval 1414 Husovi, aby se neostýchal jeti na sbor Kostnický. Roku 1419 učiněn jest nejvyšším mincmistrem na Horách Kutných. Ve válkách husitských držel Divůček stranu Sigmundovu, jsa velikým pronásledovatelem Husitů. Roku 1420 vytáhl s Petrem ze Šternberka, Jindřichem z Hradce a jinými s vojskem dobře ozbrojeným do pole, a dobyvše na Husitech města Písku obrátili se odtud proti Žižkovi, který táhl od Plzně na Tábor. Tu dne 25. března s 5000 „železných pánův“ učinili útok na Žižku, který se byl nedaleko Sudoměřic při jednom rybníku ohradil, avšak jsou od něho na hlavu poraženi. Mikeš Divůček uchýlil se se zbytkem jich do Vožice, tu však jest od Žižky, který se byl mezi tím šťastně na Tábor dostal, dne 5. dubna ráno před úsvitem přepaden a jeho „železní páni“ dílem zbiti a dílem pochytáni, tak že z nich jen málo útěkem se zachránilo. Téhož roku nalezal se Divůček ve vojště Sigmundově před Vyšehradem co velitel jezdectva, ale při bitvě tu svedené první se dal na útěk. Následujícího roku ještě s jinými pány obořil se na Chotěboř, kdež se jim hejtman Táborský Hromádka pod úmluvou vzdal, když mu slíbeno pode ctí a věrou, že jemu a lidem jeho na životě ublíženo nebude. Ale přes ten slib spálili Kutnohorští asi 300 zbrojnošů jeho v stodole, jiné vmetali do šachet, samého pak Hromádku s dvěma kněžími táborskými odvedli do Chrudimi a upálili. To nezapomenuto ani Horníkům, ani mincmistru jejich. Pražané vypravili se na jich potrestání. Divůček vytáhl sice se svými ku Kolínu, spatřiv ale sílu vojska Pražského vrátil se do Hory, a měšťané pokořili se 1. května. Na úřad mincmistrský dosazen Petr Zmrzlík ze Svojšína na Orlíku, a Divůček táhl za králem Sigmundem do Moravy, kde zemřel brzy po roce 1423.