Ottův slovník naučný/Favart
Favart [-vàr] , dramat. spisovatel franc. (* 1710 v Paříži — † 1792 v Bellevilleu [Seine]), navštěvoval kollej Ludvíka Velkého, načež přinucen byv poměry oddal se živnosti otcově, paštičkářství. Roku 1733 zápasil při květinových hrách básní ke cti Panny Orléanské, rok potom dal provozovati v ulici Buci první svoji komickou operu  po níž následovalo ještě asi 20 kusů, většinou bezejmenných a netištěných, které zjednaly znamenité úspěchy tomuto posud nepatrnému divadlu. Nejcennější z nich je známá  (1741). R. 1744 divadlo to bylo však zrušeno, a F-ovi svěřeny na to osobní záležitosti opery, zejm. opatřování sil hereckých, při čemž poznal slečnu Duroncerayovu (* 1727 — † 1772), nadanou subrettu, která sama složila některé dosti zdařilé texty operní (zejm. ) a s níž se dal oddati brzy potom. R. 1746 jmenován byl ředitelem herecké společnosti, provázející všude maršála Morice Saského, který brzy potom oblíbil si manželku F-ovu. Láska neopětovaná učinila z něho pronásledovatele obou manželů. F. řídil pak obnovenou operu komickou Foire Saint-Lorent, kterou zušlechtil jemnějším humorem. Z pozdějších textů F-ových jest uvésti: , s hudbou Ciampiho (1753);  (1763);  (1762); , s hudbou Philidorovou (1763);  (1765); , s hudbou Duniho (1766); , s hudbou Philidorovou (1769); , s hudbou Gilbertovou (1777). Sebrané práce F-ovy vyšly v l. 1763—1772 ve 12 sv. , pak v různém výběru častěji ještě, naposledy r. 1853, pod titulem  Roku 1808 vyšly pod názvem  jeho dopisy s hrab. Durazzem, ředitelem div. vídeňského. Srv.  (1879).

Hesla v Ottově slovníku naučném