Ottův slovník naučný/Dracontius
Dracontius [-konc-] , lat. básník V. st. po Kr. Žil v Karthagině, kdež zaměstnával se, jak se zdá, obhajováním na soudě. V básních svých osvědčuje skutečné nadání poetické, jakož i nevšední znalost římské literatury klassické a písemnictví křesťanského. Ovšem vad doby oné, zvláště rhetorické nabubřelosti a jakési slohové přesycenosti, není ani on prost. Máme zachovány jeho menší epické básně jednající o látkách ze staré mythologie (Hylas, , Medea), nebo vážené z rhetorických cvičení (, , ), dále dvě svatební písně (), elegickou báseň , psanou ve vězení, ve kteréž prosí o milost vandalského krále Gunthamunda (vládl r. 484—96), že místo něho opěval nepřítele jeho, konečně didaktickou báseň křesťanskou  (nebo ) ve třech knihách, v níž duchem poetickým vykládá stvoření světa. Pro nemalou podobnost v mluvě, metrice a celém výkladu přikládají mu někteří i epickou báseň (971 hexametrů) zvanou . Poslední vyd. básní D-tiových jest Duhnovo (Lipsko, 1873). RNk.