Výbor z Květů zla II./Zničení
Mně Démon po boku se hýbe v dobách všech,
jak nápěv neslyšný se okolo mne vlní;
jej polykám a vím, že plíce moje sžeh’
a chtíčem odvěkým a zločinným je plní.

A znaje k Umění mou lásku velikou,
tvar nejsvůdnější z žen on béře na se zhusta,
lstný duch ten záminku má krásnou, všelikou,
chce k lásky nápojům mně hnusně zvykat ústa.

Mne vede daleko všech božích pohledů,
ač supám, únavou jsa zlomen, do středu
niv Nudy hlubokých, kde spuštěné jsou lány,

a hází do očí mně, plných zmatení,
jen šatstvo špinavé, neb otevřené rány,
a přepych krvavý velkého Zničení!

de:Die Zerstörung
fr:Les Fleurs du mal/1861/La Destruction