Fanfáry a kadence/Frederimu Mistralovi
Jak nežil bys v mé paměti?
Na velkou jabloň, starý kmen
já vždycky musím mysleti,
když táhne duší Krásy sen,
jak nežil bys v mé paměti?

Dík nebi, nebyl rozpoltěn,
kde rudých blesků ve změti
tvůj kmen, jenž hledí k výši jen.

Květ jeho včel byl sladký plen
a krásou niv a děvčeti
a silou junům, tisíc pěn
oň tříští se… Čas přeletí,
kmen kvete, voní v noc i den…
Jak nežil bys v mé paměti?