Kohout plaší smrt/Výkrop
Chladnou žluté spánky spocené
olejem posledním
sluchem zčernalým
spravedlivé oko je otáčeno

Černé zvíře sahá na srdce
hebké peří strachu v dechu plápolá
pamět hrůzou stínů oslepla
krev stydne

Anděl mákový nártem z pěny
otřením pak čelo uklidní
tiší zubů jektání
smrt s věnečkem myrtovým

Výkrop dešťů neustává
ve vzduchu drahých kamenů je plno
kadidlem tu navoněno
podolek mlh se plouží hřbitovy

Černá jáma růžemi se cpe
stud hlíny bez trávy ji pokrývá
tvář mrtvého pýchavka ošklivá
pokrovem stříbrným se kryje

V nocích chladný čenich větrů
v spěchu kolem hrobu brousí
nebožtíka však jen děsí
myší pískání