Ottův slovník naučný/Applikace
Applikace (lat.), , , na př. upotřebení nějakého principu, zákona, maximy na něco neb na někoho; přiložení léků neb obvazků; pilnost, schopnost k něčemu. – A. jedné vědy na druhou jest užití principů nebo pochodu vědy jedné k rozšíření nebo zdokonalení vědy jiné. red.

A. (v ) č.  (vyšívání pokládané) jest práce starodávná, jež zakládá se v tom, že na látku, tvořící půdu, přenášejí se ornamenty z látek jiných. Obrysy ornamentů lemují se ozdobnými stehy, šňůrami, prýmky a zejména zlatem. Jednotlivé částice kresby (stonky, tyčinky a t. p.) doplňovány bývají vyšíváním plochým. Nádherou prosluly a. perské, čerkeské a turecké, bohatě zlatem zdobené. A. užívá se úspěšně k předmětům kostelním, praporům, kobercům, k okrašlování rouch a obydlí. Obšírnější pojednání o a-ci v jazyku českém podává »Škola ženských prací ručních«, sv. 7. Kvá.