Devátá vlna/Noc Alfreda de Musset
Ty paní, které žily jindy,
oživí dnešní noci sen.
To jsou ty svůdné Rozalindy,
jež tolik srdcí jaly v plen!

Marnotratnice přešlé lásky
jdou, putovnice v Něhy zem.
To jsou ty preciézní krásky
slábnoucí před madrigalem!

Je nelze v slunce svitu zřlti,
nesnese žáru bílá pleť.
Ty půjdou jen, když měsíc svítí
a dlouhé stíny vrhá zeď.

Smuteční vrby haluz chví se,
když nehlasně tak putují.
A chápete, žc spí dnes Musset,
markýzko z Amaëgují?