Kytice, uvitá ke cti ss. apoštolů na úpatí moravské „Květnice“/82.
Od milosti k řeči přirozené,
    Kterou matka mluví milená,
    Není dál svým rodem vzdálená
Svatá láska k vlasti drahocenné,

Nežli v jednom lůně ze semene
    Jednoho dvě dítka zplozená;
    A zas tato láska zrozená
Výš své prýty k lásce Boží žene.

To je jisto: bez lásky že k vlasti
    Základ vyšších ctností nelze klásti;
Ona vede k lásce Církve, krále,

Živí věrnost k oboum neustále.
    Proto z lásky našich věrověstů
Dědictví tu naše razí cestu! —