Metelice
Co letní příval rozryje,
metelice přikryje.
Mlha tvrdne v prostor vseta,
v ní pohroma jak zakleta.
Ovládne dech, zastírá oči,
polyká skálu na úbočí.
Slunce v houští klímá.
K spánku nutí Zima…
Balvan zde ční a tam pařez.
Smutný je akát, bez i vřes.
Poutána denně u pece,
toužím a básním o řece.
Jak sjedu k ní se stráně?
Anděli, slyš! Připrav saně,
svěřuji se tvé záchraně.

Poezie