Pohádky z naší vesnice (Dyk)/Časové sloky
Únava na nitrech leží.
A touhy bezmocné, plané.
Korumpovaná srdce
a duše korumpované.

Kdo energii uspal,
kdo stavbu snů stále boří?
A ničeho už není,
co ještě září a hoří?

Zášť, láska, klad a zápor…
Jak matně světýlko bliká!
– Převezmem’ tedy prapor
od mdlého praporečníka!