Goetheho vybrané básně/Táž
Jen ten, kdo touhu zná,
 ví, jak mne moří!
 Když sedíc smutna, samotna
 a zůstavena hoři,
 zřím ke slunci, jež od hor plá,
 až hlava je mi těžká.
 Ach! kdo mne ctí a kdo mne zná,
 ten v dáli mešká.
 I závrať mne už pojímá,
 mé nitro hoří.
 Jen ten, kdo touhu zná,
 ví, jak mne moří!