V řadě/Padlým


I 
Naděje není dočkati se vás
vás poztrácených v beztělí už svém
brodivé kroky pohřbů procházejí zem

Vy bezhrobí
vy nemáte než nás
váš hrob jsme teď jen my

Pohřbeni v hoři svého lidu
v dnech málem houslových
on věkožíznou ale panychidu
vystrojuje vám
v prachárnách lítosti

Doutnáky lun
je podpalují

II 
Vzpomeňme časů zmetaných
kdy vyhřezla zla
V zavilé mstivé klíčivosti ticha
lid koudel s dráty vecpal do Heydricha
a jal se ortelovat

Zplozenci pekla zemi šacovali
jen luna směla ukázat jim záda
hlídkovala věrnost hlídkovala zrada
v těch nocích lvích i v nocích baziliščích

Jako když utne i křik rodiček ztichl

Koštéři stok všech domy ohmatali

III 
Vzdech poslík slova z temnic vybíhal
Kdy bude konec poptával se plaše
Každý sám sobě i do cel vašich lhal
ztrácely listy hanbou knihy naše

IV 
Ach darmo mluvit Darmo klamat žal
Sirá je láska sirý v každém stesk
a nevýslovný je ten konec výsostný
kdy smrtí korunuje se bez hany bojovník

Velikost jeho je v tom lačném mlčení
v tom strachu statečném v té tváři sinavé

Jak směl bych za mrtvé však cosi povídat
je jejich zmlknutí teď víc než jejich hlas
jen do učení spíš bych zajít si k nim chtěl
Zaštipen hloub je roub té slávy zmučené
jež mimo těla je a mimo lidský čas

Za nimi nemůžem ať do nás vtěleni
krev vženou do tváří výhružně zahrozí
a trestávají zle a nemilosrdně
jestliže zradíme my živí ubozí
sen spravedlnosti tu výheň budoucna
již zpřítomnili nám ve chvíli popravčí
kdy malomyslni jsme žili čekáním
a propadali se z bezmocna v bezmocna

Bojovník nezmírá nezmařen vpředu jde
Já pravím vám že dále jsou než my
a dobře je teď jim