Śakuntala/První jednání
Háj.

() se svým
otěžníkem žene
se za gazelou.)

	Král (poslouchá)
		Slyš, hovor za loubím!
Nuž, vejdu tam. (Dívá se)
		Tot dívky kajícné
sem přicházejí stromkův občerstvit,

(Vystoupí  s dvěma družkama, zalévajíce stromky.)

	(Stojí zamyšlená).

(Ubíhá před včelkou sem a tam).

	(Všecky se uleknou).

	(Ukazuje na Śakuntalu).

	(Śakuntala mlčí bázlivě.)

	Král
Již vykonána k hostem povinnost.

	(Śakuntala jeví rozpaky.)

	Král
Tak tomu jest; leč dále, poslouchám.

	(Zamlčí se studem.)
{{Promluva|Král|<poem>
Dost dělas již. Tož z Apsar pošla jest.<ref>Apsaras; nymfy, víly. Co do
smyslu dlužno na zřeteli míti, jakou moc Indové pokání a životu kajícnému připisovali. Člověk, jenž žil stále se kaje, dosíci mohl moci bohů větší; odtud často bázeň bohů a snaha překaziti dokonalost takovou. O původě Śakuntaly vypravuje se v Mahabharatě v podstatě totéž; tam však Śakuntala sama o původě svém králi zprávu dává. Tam vykládá se i jméno dívčino. Když matka Menaka jí porodivši v pustém lese zanechala, ochránili ji ptáci ( = 

	(Zadrží ji násilně.)

	(Podává jim prsten, na němž vyryto jméno královo.)

(Nahlas.)
		Kdo tobě právo dal.
mně veleti, zda jít či zůstat mám ?

(Všickni stojí ustrnutí.)

	(Všickni povstanou.)

	Král
Váš pohled poctou byl mi s dostatek.

(Podívavši se na krále, odejde)

(Odejde.)

da:Sakuntala/Første Optrin