Před usnutím/Loučení vlaštoviček
Co je hezké, to má konec,
v pohádce je také zvonec.

Sluníčko už nezapotí,
vítr fouká odnaproti.

Copak lidé — chytnou rýmy.
Vlaštovička ale zimy

víc se leká nežli moru.
Mráz spíž zavře na závoru.

Jedna hora nebe píchá,
druhá, plná jako cícha,

nadouvá se sněhu peřím.
Leť, nebo tě zafukéřím.

Vlaštovičkám bubákuje,
bouřku na ně vytahuje.

Ale v dálce moře, voda,
nějakou jim loďku podá.