Ladění/Pro Antonína Procházku
Když vcházím po špičkách
do tvého malování
jasním se
a dávný stesk mi vhání
shledání něžných nach
když vcházím po špičkách
do tvého malování

Slova má zimolez zimostráz
jak často básni hlavu ztratilas
Jen hromničky bouřek malbou rozsvícené
zavedly v kraje zaslíbené

Když vcházím po špičkách
do tvého malování
bojím se
návratů do světa prašivého
s cimbuří zámku slunečného
když vcházím po špičkách
do tvého malování

Z barev rozžatých dnem prvním po stvoření
na hoře měsíčné tkám prapor okouzlení
z těch které jitra přináší
i duhy ze tmy nejzazší

Když vcházím po špičkách
do tvého malování
bráním se
zvědavec skonávání
uviděných v snách
když vcházím po špičkách
do tvého malování