Ottův slovník naučný/Vybiječ
Vybiječ (angl. discharger, fr. excitateur, něm. Auslader), přístroj k vybíjeni lahví lejdských, k vyrovnání nestejného elektrického potenciálu dvou míst jiskrou. Jednoduchý v. (vyobr. č. 4710.) skládá se ze dvou kovových ramen spojených kloubem š a opatřených na koncích našroubovanými mosaznými kuličkami a, b. Rukojeť r jest pak z látky isolační. Povolením šroubu s možno raménka a b libovolně rozevříti nebo sblížiti. Opětným utažením šroubu š zajistí se, že zřízená poloha ramen se nezmění. Při vybíjení přiloží se mosazná kulička b na vnější polep láhve lejdské a druhou kuličkou a přiblíženou k mosazné kuličce láhve možno pak přeskočiti jiskře.  v. skládá se ze 3 skleněných sloupkův upevněných na stolku. Jeden sloupek zakončen mosaznou kuličkou, druhé dva sloupky nesou hřídelík vodorovný, otáčivý, na němž umístěno jest jiné rameno s vybíjecí kuličkou. Otáčením vodorovného hřídelíku dosáhne se libovolné vzdálenosti vybíjecích kuliček.  v. složen ze dvou svislých skleněných sloupků s s (vyobr. č. 4711.), na jejichž koncích v mosazných hlavách uložena jsou mosazná raménka s vybíjecími kuličkami a, b. Uvolněním šroubu d d mohou ramena libovolně se skloniti; vysouvnutím z objímek c c možno pak libovolně měniti vzdálenosti kuliček čili . Mezi sloupky s s postaven stolek e, jejž možno postaviti do různých výšek a jenž slouží k uložení těles, kterýmí elektrický výboj má se vésti. Vybíjecí kuličky možno odšroubovati a místo nich našroubovati špičky, desky a pod. k různému studiu výboje elektrického.

Vybiječ