Poesie (nová řada)/Z jeviště světa/VI
Řež za řeží teď kráčí nádherně jak zoře
a vojska stotisíců při blesku děl letí
a svírají se divě smrtném ve objetí
na vzájem drtíce se jako vlny moře.

Kde dělo dobyto, dav leží po prostoře,
tam u skaliska padly švadron mužné děti,
již řady mrtvol stojí nad sebou a v změti —
val živých po nich spěchá, v divý boj se noře!

Ty skvělé stroje zhouby, umělá zbraň drtí
a hněte hromady těl hrůzné, zkrvavělé
a s nimi oděv, tráva, bláto v jedno splývá.

Beztvárné massy vůkol v směsi po své smrti —
proud jeden tvoří teď krev druha, nepřítele —
až hnusem oči své smrt sama v dlaně skrývá.