Ottův slovník naučný/Choteč
Choteč: 1) Ch., ves v Čechách v hejtm. mělnickém, viz  2). — 2) Ch., far. ves t., hejt. Jičín, okr. N. Paka, pš. Bělohrad u Jičína; 99 d., 663 ob. č. (1890), kostel sv. Mikuláše (1384 far.), 2tř. šk., fid. statek se zámečkem a dvorem Karla kn. Trauttmansdorffa, mlýn a samota Rakovník. Na býv. tvrzi připomínají se vladykové z Chotče, z nichž poslední, Jan (1592), prodal zboží chotečské i s tvrzí Elišce Hoffmannové z Donína, po níž nastoupil v dědictví její manžel Jan z Černhauzu. Po bitvě na Bílé Hoře připadla Ch. ke knížectví fridlandskému, od něhož se dostala v léno panu Janu Jezberovi z Olivé Hory a na krátký čas klášteru vídeňských servitů, načež připojena k panství kumburskému (1644), r. 1789 klášteru novopackému a konečně spojena na stálo s panstvím radimským. Ve století XVII. přeměněna tvrz ve far. budovu. — 3) Ch., ves t., hejt. a okr. Pardubice, fara a pš. Sezemice; 44 d., 350 ob. č., 2 n. (1890), 2tř. šk., samota Vessplavský. — 4) Ch., ves t., hejt. a okr. Smíchov, fara Třebotov, pš. Řeporyje; 52 d., 424 ob. č. (1880), fil. kostel sv. Kateřiny, 2 mlýny, Cvrčkův a Měchurov. Nadační statek (má 284.38 ha půdy), k němuž náleží zámeček, dvůr, pivovar (stoji), jest majetek kapituly Vš. Svatých v Praze. Ves pův. náležela klášteru plasskému. V XVI. stol. připomíná se tu vladyčí statek s tvrzí Václ. Stříbrného z Hořeměřic (1528), pak Jana Hořešovce z Libošína, jehož syn prodal Ch. Ad. ml. Byšickému z Byšic. Pak tu ještě seděl Petr Chotek z Vojnína, Magrlové ze Sobíšku, jehož potomku Jiřímu, poněvadž se súčastnil vzpoury stavovské, Ch. i s tvrzí vzata v plen a postoupena dědičně ještě s jinými vesnicemi za odměnu proboštu, děkanu a vší kapitole kostela u Vš. Svatých na hradě Pražském. red.

Choteč
Choteč
Choteč