Ottův slovník naučný/Pirckheimer
Pirckheimer , humanista něm. (* 1470 v Eichstädtu – † 1530 v Norimberce). Vyšel z bohatého patricijského rodu v Norimberce a vykonav studia právnická a humanistická v Padově a v Pavii (od r. 1490), vrátil se do Norimberka, kdež zaujal významné postavení rady městského a zástupce města na sněmích a při vyslanectvích. V době této své činnosti (1497–1522, s tříletou přestávkou po r. 1501) velel též Norimberským ve válce protišvýcarské, začež vyznamenán cís. Maximiliánem hodností císařského rady. I o školství norimberské získal si značné zásluhy. Sklonek života věnoval studiu. P. jest ztělesněná vědychtivost své doby, mluvčí humanismu, s jehož předními zástupci se stýkal, tak s Reuchlinem, Celtesem, Erasmem, Huttenem a zvl. s Dürerem. Reformě náboženské přál sprvu, později však odvrátil se. od ní, obávaje se zlých vlivů jejích na humanismus jako Erasmus. Z děl P-ových vyniká vypsání uvedené války protišvýcarské Historia belli Suitensis (s autobiografií P-ovou vyd. Rück, Mnichov, 1895; překlad Münchův s životopisem vyd. v Basileji 1826) a latinské převody z řečtiny. Frankfurtské vydání děl P-ových od Goldasta (1610) je nedostatečné. Srv. R. Hagen, W. P. in seinem Verhältnis zum Humanismus u. zur Reformation (v »Mitteilungen des Vereins für Geschichte der Stadt Nürnberg«, 1882); Markwart, W. P. als Geschichtschreiber (Cur., 1886); Roth, W. P. (Halle, 1887); Drews, W. P-s Stellung zur Reformation (Lip., 1887). – Sestra P-ova  (* 1466 – † 1532) byla abatyší kláštera sv. Kláry v Norimberce a vynikala učeností. Její Denkwürdigkeiten vydal Höfler (Bamb., 1853).

Němci v Ottově slovníku naučném