Básně z roku 1865, svazek I./Moře – srdce
To přenesmírné, čáruplné moře,
jak v širé mlze daleko se ztrácí,
to pravým obrazem je mého hoře,
jež z upomínek v srdce se mi vrací…
Ó moře, moře, čáruplné moře!

Ta plachá loď, jež v šerých vlnách pluje,
zdá dumavou se písní býti,
jež vlasti širé dálky pozdravuje,
kde zlatá hvězda mého srdce svítí…
Ó srdce, srdce, čáruplné srdce!