Poesie (nová řada)/V Tatrách/II. Příval
Na štítech hor, na štítech hor,
    na římse Tater šedé
mhou sviští vichrů divý sbor
    a mraky k tanci vede.

Již prostřel z mlhy tkaný šat,
    z chmur vláhu rve a blýská
a proudy z vlhkých jícnů v chvat
    se řítí na skaliska.

Na srázy hor, v les temný sám
    záslony spadly náhle,
ztál v slzách deště žuly chrám
    v roviny šeré, táhlé.

Nic není zřít — lem azúru
    i dálný obzor celý
v stín zastřeny a ve chmuru
    se v pruhy deště dělí.

A den i noc a jitra vzchod
    dál spějí bez proměny —
kol rostoucích šum vln a vod,
    strop nebes olověný.

Déšť bije, sviští vichrů sbor,
    proud hněvně lkal a zpíval.
i v štíty hor, i v tůně hor
    hřmí v Tatrách divý příval.

Poezie

pl:Ulewa