Sepsání války peloponnesské/9.
I Agamemnon, zdá mi se, vojsko své sebral, že byl mezi tehdejšími velmoži mocnějším, nikoliv pak se mu v čelo nepostavil, protože byl Tyndareus ženichy Heleniny přísahou k tomu zavázal. Praví pak ti, kteří nejjistější dějiny Peloponnesských od předků v paměti zachovali, že byl Pelops i prvním, jenž byl z Asie s velikým bohatstvím přišel k lidu nuznému, i moci dosáhna, krajině té jméno dal, ač jsa cizincem. Potomci pak jeho později ještě více se vzmohli. Eurystheus byl totiž v Attice v boji proti Herakleovcům zahynul, když byl prve, do pole táhna, strýci svému s strany matčiny, Atreovi, vládu nad Mykenami pro příbuzenství svěřil, anť byl právě od otce vyhoštěn, že byl svého (nevlastního) bratra Chrysippa zavraždil. Když se potom Eurystheus nenavrátil, obdržel Atreus panství nad Mykenami i nade vším zbožím Eurystheovým i s vůlí Mykeňanů, kteří se jednak Herakleovců báli, jednak jej za mocna pokládali, on si pak byl i přízeň lidu mykenského získal. Tak Pelopovci nad Perseovci vrch obdrželi. Takovou tedy moc když byl zdědil Agamemnon a mimo to ještě loďstvem nad jiné předčil, podnikl, zdá mi se, ono tažení ne tak z přízně jako spíše z bážně. Patrnoť zajisté, že i sám s největším počtem lodí k tomu přirazil i Arkádům lodí půjčil, jak Homer zřejmé praví, — jest-li komu dostatečným svědkem. I praví jednaje o odevzdání žezla (o Agamemnonu),„“.
Nebylť by tedy obývaje na pevnině vládnouti mohl ostrovům, leč pobřežním (těch by však nebylo mnoho), kdyby nebyl měl i něco loďstva. Z této pak výpravy musí se i souditi, jaký stav věcí býval před ní.