Ottův slovník naučný/Abdál
Abdál: 1) Arab. mn. č. slova  = zástupce; v theologii muslimské značí určité ctnostné osoby, jimiž bůh jako svými zástupci na zemi udržuje a řídí tento svět, který proto nikdy není bez nich. Umře-li některý, nastoupí na jeho místo jiný, kterého bůh z ostatního lidstva ustanoví. Jest jich celkem 70, 40 připadá na Syrii, 30 na ostatní země. Ale nikdo na světě nemůže udati, kdo jimi jsou a kde se nalézají, ježto to jediné bohu samému známo. Příchod a-a ze Sýrie pokládají muslimové za znamení soudného dne. Vedlé tohoto obecného výkladu a-ů jest i výklad jiný, dle kterého jest jich toliko sedm, zástupců a nástupců sedmi Muhammedem uznávaných proroků. – 2) Člověk jakýsi, který nadšen láskou k bohu divy konal. Peršané nazývali ho  (= blázen boží). Příkladu jeho následovala potom řada jiných, jež lid bez rozdílu za svaté pokládá. Odtud nabylo slovo to významu světce neb dervíše. Dk.

Abdál