Hlasujte všichni pro mír!
Je v Československé republice ještě někdo pro válku?

Z počestných lidí nikdo. A skoro se mi chce říci, že z normálních lidí nikdo. Zenklové, Ripkové, Kovárnové, Jakschové a všichni těžcí kapitalisté jsou již dávno za hranicemi a je ostatně velká otázka, zda ještě letos ve válku věřili, a to, že se jednou s vlajícími prapory vrátí do vlasti. Ti, kdo roku 1948 a dokonce ještě nedávno konspirovali proti státu, připravovali puče a shromažďovali zbraně, byli učiněni na dlouho, nebo navždy neškodnými. Dobře jsme čistili své země. Kdo tedy ještě zbývá? Několik desítek řemeslných zločinců, vysílaných k nám většinou z ciziny, aby prováděli vraždy, pokoušeli se vykolejovati vlaky, organisovali sabotáže, získávali za peníze špiony; ale jsou to právě placení a ke všemu ochotní zločinci, bez jakýchkoliv politických cílů. Avšak ještě jedna vrstva lidí, která nenávidí lidově demokratické zřízení, jsou typičtí reakcionáři. Bývalí továrníci a obchodníci i vesničtí boháči. Kolik procent národa je jich?

Když pan Truman posílal americké vojáky do Koreje, lhal jim, nebo tomu sám věřil, že jedou na docela kratičký a příjemný výlet a oni tomu věřili. Ale také německý císař Vilém na začátku první světové války řekl odcházejícím německým vojákům: »Než spadne listí ze stromů, půjdete domů.« A první světová válka trvala přes čtyři roky a druhá pět let. A válka v Koreji trvá už rok a nikdo nedovede říci, kdy skončí, třeba je si celý myslící svět vědom, jak skončí: porážkou agresorů, vědí to už také američtí vojáci. A po celém světě letí volání po míru. Odhodlaně, živelně a opravdově svět chce mír.

Také náš národ chce mír. Hlasujte tedy všichni počestní lidé – dělníci, rolníci, živnostníci, intelektuálové, mužy, ženy a nejprve ovšem ženy-matky pro mír.

Články z roku 1951