Ottův slovník naučný/Ploennies
von Ploennies: 1) P.  v. P., spisovatelka něm. (* 1803 v Hanavě – † 1872 v Darmstadtě). Byla dcerou přírodozpytce Leislera a chotí Augusta von P., medicinálního rady. Král. akademie brusselská jmenovala ji členem za Reiseerinnerungen aus Belgien, nebst einer Uebersicht der vlämischen Litteratur (1847). Vydala lyrické sbírky: Gedichte (1844); Ein Kranz den Kindern (t. r.); Neue Gedichte (1851); básně Mariken von Ninwegen (1853); Die sieben Raben (1862; 3. vyd. 1866); a náboženské zpěvy: Lilien auf dem Felde (1864); Ruth (t. r.; 2. vyd. 1869); Joseph und seine Brüder (1866); Maria von Bethanien (1867); Die heilige Elisabeth (1870). Byla též nadanou překladatelkou lyriky anglické (Britannia, 1343; Englische Lyriker des XIX. Jahrhunderts, 1863, 2. vyd. 1867); z ind. přelož. Sawitri (1862; 3. vyd. 1866).

2) P. Wilhelm v. P., syn před., voj. spisov. něm. (* 1828 – † 1871 v Darmstadtě), byl vojákem, r. 1848–50 účastnil se jako důstojník několika šarvátek v Badensku a v Holštýně, r. 1861 šel na odpočinek. Kromě několika spisův pojednávajících o nových střelných zbraních (jehlovkách a zadovkách) vydal básně: Immortellen des Schlachtfedes (Darmst., 1870) a Schwanenlieder (t., 1871) a pod pseudon.  humoristický román Leben, Wirken und Ende des Generals Leberecht vom Knopf (t., 1869, 2. vyd. 1877).

Němci v Ottově slovníku naučném