Ladění/Déšť v dubnu
Trochu poblázněn jako Keats
když psávával své Fanny
domlouvám jaru co lupe v lupení

Překousni nitě které stehovaly
zemi a vdoví šat jí šijí
ty deště žalné jak by omývaly
v hlubině krásnou Ofelii

Vyhrň si rukávy a přilož polínko

Prohrábnout stačí popel spálenisk
Rozklenout větry očistné
Pomoci všemu co kámen stisk
Vyplnit v hlíně důlky milostné

Ztiš miserere v korunách
Hleď jaro pospíšit si říci
že země vlčí hlad
zadáví lenošící

Ať zlatá ústa po listí bloudí zase
a v polích zrní zavrní
kdejaká žilka ve mně vyptává se
Už jsem jak na trní