Sepsání války peloponnesské/22.
Jak se však mužové rozličných stran ve svých
řečech vyjádřili, buď hodlajíce tu válku vzbuditi, anebo
již v ní jsouce, těžko bylo se vší přesností si pamatovati
jak mne samému, co jsem byl sám uslyšel, tak
i jiným, kteří mi od jinud něco zvěstovali; ale tak
jsem to zaznamenal, jak jsem soudil, že oni pokaždé
o záležitostech přítomných vhodně mluvili, drže se při
tom co nejpřísněji ve všem obsahu řečí, skutečně
pronesených. Činy pak v té válce vyvedené, uznal
jsem za dobré, nepsati tak, jak jsem o nich náhodně
zvěděl, aniž jak se mně zdálo, ale jak jsem je sám
přítomností svojí seznal i jak jsem o každém co nejdůkladnější
zprávy od jiných vypátral. Ale toto bylo
velmi těžko, poněvadž očití svědkové jednotlivých
dějů nevypravovali totéž o týchž věcech, ale jak který
buď přízní k té nebo k oné straně se nesl anebo jak
mu paměť stačila. I okáží se dějiny tyto k slyšení méně
příjemnými, nemajíce do sebe nic báječného; kdož pak
koliv budou chtíti hleděti zřetelnosti vypravování událostí
minulých a dle nich souditi na budoucí, stejné
a podobné, jak bývají běhy lidské, dosti prospěšnými
je býti uznají. Složeny jsou více proto, aby byli
užitečným majetkem navždy, nežli okázalým dílem ku
poslyšení okamžitému.