Ottův slovník naučný/Povel
Povel (něm. Kommandowort), stručný rozkaz jedním slovem nebo zcela krátkou větou hlasitě a rázně pronesený velitelem před čelím nebo bokem, — velitelem čety a zástupů pěších a pak mezi palbou i veliteli vyššími za oddílem — družiny sobě podřízené na neprodlené vykonám pohybu, obratu, zatáčky, hmatu zbraněmi, zkrátka změny postavení šiku atd. U zástupů silných nebo na různostřelbu rozptýlených, kde nestačí velitelův hlas, p. nahrazován zatroubením. FM. 

P. při  oznamuje pohyb, který se má prováděti. Dělí se v , jež naznačuje změnu, a ve , jenž udává výkon změny (na př. zastavit — stát!). Schnr.

Vojenství v Ottově slovníku naučném