Marnosti/XXXVII
Z legendy staré — a přec mladistvé —
motivy dva mou duši jaly:
Sentimentálních očí dvé,
jež nekonečno milovaly.

Pro svatost příliš vznícená,
pro lásku ale příliš svatá,
já vidím mladá ramena
po nekonečnu rozepjatá.

Rozpjaty ruce, hoří zrak.
V tvarech ni gestech blaha není.
Cos čeká v dálce: slunce? mrak?
— Cítím jen volné kamenění!