Ottův slovník naučný/Dušníci
Dušníci v dávných Čechách byli poddaní příslušníci nějakého záduší, že buď oni sami nebo předkové jejich byli od pána darováni ke kostelu za tím účelem, aby beneficiát, jenž z nich bral užitek, konal vymíněné zádušní bohoslužby nebo jiné pobožnosti za duši některého nebožtíka. D. byli lidé rozmanitého zaměstnání (sedláci, řemeslníci, služebníci) i rozdílného stupně poddanosti neboli nevolnosti; jen úplně svobodných mezi nimi nebylo. Latinsky sluli  nebo  i jinak. Jména ta vyskytají se v XI. až XIII. věku, avšak věc tím označovaná trvala i po zaniknutí jména. Klk.