Zvony a zvonky/Vlaštovčí hnízdo
Pod naším krovem
už na mnoha jar
si staví a žije
vlaštovek pár.

Odlétá v září,
leč, jak raší květ,
vždy v totéž hnízdo
se navrací zpět.

A po celé léto
ať slunce, ať hrom,
jak rády a šťastny
jsou ve hnízdě tom!

Je staré to hnízdo
a bourá je čas,
leč vlaštovky vždycky
je přistaví zas!

Toť jejich domov,
jejž milují tak! —
A člověk má méně být,
než je ten pták? —