Na prahu ráje/Srdečník
Pro každou bolest pověděla líku
a věděla, kde roste, co ji hojí:
na lukách, v lese, ve skalách i chvojí,
— ba našla prý kdes také srdečníku!

Od lidí brala za plat slovo díků,
neb půlko měla své a chalup svoji;
teď ale synek proti ní se strojí,
— však stará vyšla z domu bez povyku.

A jak se nyní návsí belhá s holí,
„Vy babičko!“ dí děvče k ní, než zašla,
„jste lék prý nalezla, když srdce bolí!“
A kořenářka ohledne se stranou
a usměje se trpce: — „Našla — našla,“ —
a v zhublou tvář jí proudem slzy kanou.