Anemonky/Sežloutla ta lípa…
Sežloutla ta lípa
    před chaloupkou naší,
a jen svadlé listí
    vichr v dál unáší.

Strom tak smutně svoje
    větve k nebi spíná,
snad se na čas prvních
    květů rozpomíná.

Co tu ptačích zpěvů,
    co tu vůně bylo,
když mé srdce s tvojím
    v jediné se slilo!

Odletělo ptactvo
    v dálku bez šveholu,
lípa v odkvetání
    a mé srdce v bolu.

Sežloutla ta lípa,
    v slzách pod ní stojím;
Buh sám ví, proč letos
    tak se zimy bojím!

Poezie