Ottův slovník naučný/Adrianov
Adrianov , cestovatel a ethnograf sibiřský, nar. v uj. kurganském (gub. tobolské) z rodiny kněžské, stud. v Tobolsku a na universitě petrohradské, kdež věnoval se přírodním vědám do r. 1878. Brzy na to účastil se výpravy G. N. Potanina do Mongolska, maje svěřeno sbírati přírodniny, kromě toho však okresloval i starožitné pomníky a činil si fotografické snímky ke studiím ethnografickým. R. 1882–83 podnikl výpravu samostatnou do okr. kuzneckého, na níž studoval ethnografické poměry v Kuznecku (hlavně plemena cizorodá, Sojoty, Urcheny a j.), sbíral a okresloval staré runnové nápisy na skalách, putoval k pramenůn řeky Mrissy a Kondomy, pronikl k jez. Teleckému, k prameništi Jeniseje, a až do Minusinska, kdež v kurhanech objevil r. 1883 archaeologicky zajímavé věci, na př. asi 20 sádrových mask uložených vedlé jednotlivých popelnic, o čemž zprávu podal v »Izvěst. imper. russ. geogr. obščestva« (XIX.). Obšírný popis této výpravy podal A. ruské geogr. společnosti. Po návratu přijal redakci »Sibirskoj Gazety«, v níž se již mnoho let dříve objevovaly jeho články, a otiskl zde rozl. stati ethnograf., zeměpisné atd.; přílohou časopisu byl jeho návod ke kurhanografii. Jest též stálým přispěvatelem čas. »Sibiř« a »Vostočnoje obozrěnije«, jakož i velikého díla vydávaného Volfem (toho druhu jako Ottovy »Čechy«) »Živopisnaja Rossija«, do něhož napsal stať o okrugu kuzneckém. Čý.

Adrianov