Prostonárodní české písně a říkadla/Kostelíček
Když se dítě provaluje na peřince, brává s ním matka takto:

Hladí mu čelíčko, řkouc:
 „Tuto jest oltářícek.“
Zakryje mu rukou očka:
 „To jsou světýlka.“
Pohladí mu líčka:
 „To jsou polštáříčky.“
Zatahá mu zlehoučka za nosíček:
 „Tu je zvoneček — cilink cink!
  cilink cink!“
Vezme ho za ouška:
 „Tu jsou ministranti.“
Ukazuje na ústka, na zoubky a na jazýček:
 „Tu je kaplička, v ni lidičky a pan pateříček.“
Přejede rukou po tělíčcku a mírně potahuje za ručičky a za nožičky:
 „A tu jsou varhánky — tu se měchy natahují — a zde se hraje.“
Při posledních slovech prstama zlehoučka na prsíčkách a pod bradičkou polehtává, až se dítě hlasitě zasměje.

Sr. Štěpnice 1858, str. 34.