Vlastenský slovník historický/Žďárský ze Žďáru
Žďárský ze Žďáru, stará vládycká a později panská rodina česká, tak zvaná dle tvrze  (něm. Saar) v Loketsku, vyskytuje se již v drahé polovici XV. století, a v XVI. a XVii. století držela hojné statky v Žatecku a Slansku.  Ž. ze Ž., narozen 1598, vychován byl ve víře pod obojí, přestoupil však později ke katolictví a pojal za choť Eližbětu, dceru pověstného Jaroslava z Martinic. Za povstání českého stál sice s počátku k stavům odpořilým, ale na začátku r. 1620 odjel do Pasova a žádal Ferdinanda II. za pardon, který mu také ku přímluvě jeho tchána udělen. Zůstav po bitvě Bělohorské v držení statků svých povýšen jest r. 1627 do stavu panského a roku následujícího do stavu hraběcího, byl přísedícím soudu zemského a maršálkem dvoru císařského, skoupil mnoho skonfiskovaných statků a zemřel 1653. Roku 1623 založil a bohatě nadal kapli Loretánskou v Hájku. Jediný syn jeho  Ž., narozen 1623, byl JMC. radou, přísedícím soudu zemského a dvorského a hejtmanem kraje Slanského, a zemřel 7. dub. 1670 neženat co poslední mužský potomek české větve Ž-ch ze Ž. Jiní členové rodu toho vystěhovali se po bitvě Bělohorské pro náboženství ze země, a potomci jejich květou dosaváde v Sasích pod jménem Sahrer von Sahr.