Pohádky z naší vesnice (Dyk)/Sentimentální kuplet ze starého vaudevillu
Jdi v svojí řadě, vojáku mladý,
hleď mladým zrakem v krásný svět.
Láska tě čeká, láska je všady.
Je úděl dvacíti tvých let.
Pohlédni: všude oheň v lících.
V kterém se zraku utone?
Vojáku, počítej na knoflících.
Milovat? Ano nebo ne?

Vojáku, mračno na obzoru.
Z dálek to nějak rachotí.
Tvou věcí není soudit sporu,
za úděl bít se padlo ti.
Pochodem, pochod! Cos se řítí.
Vyslechni výzvy zákonné.
Za koho, vojáku, jdeš se bíti?
Za sebe? Za své? Ano? Ne?

Jak jiný kraj, tak jiná země!
Smrt za skalisky ukrytí.
Na dálné pláně myslíš temně.
Jinak se dneska počítá.
Tvůj druh je mrtev. Dobře tomu,
mrtvého nic už nebolí.
Vojáku, vojáku, vrátíš se domů?
Ano, ne … Ano … Nikoli.

19. listopadu 1908.