Ottův slovník naučný/d’Arbrissel
d’Arbrissel čili  [-sel] , zakladatel  (* 1047 — † 1117). Pocházeje z Arbrissel (nyní Albressec) studoval v Paříži theologii a stal se r. 1085 koadjutorem biskupa renneského. Zde usiloval o mravní povznesení kněžstva, avšak tím popudil proti sobě mnoho nepřátel, tak že r. 1089 opustiv Rennes odebral se do Anger vyučovat theologii. Ale brzy zatouživ po samotě uchýlil se do lesa craonského, kde poustevničil a množství kajících kolem sebe shromáždil. Roku 1094 vyzván byv papežem Urbanem II. na koncilu tourském, hlásal výpravu křižáckou a usadil se pak v pustině fontevraudské (fons Ebraldi), kamž následovalo jej mnoho přívržencův obojího pohlaví. Z chudičkých jejich cell vzniklo brzy několik klášterů, zejména opatství fontevraudské. A. dal jim nejpřísnější řeholi sv. Benedikta, nazval klášterníky „chudými Ježíše Krista“ a sám předcházel příkladem neunavného askety. Řád jeho nabyl velké pověsti a členové rodů nejmocnějších, i královského, přicházeli sem oddávajíce se životu kajícnému; sám pak A. na slovo brán byl u věcech církevních. Roku 1106 byl řád potvrzen a záhy velmi se rozšířil nejen ve Francii, ale i ve Španělsku a Anglii. Za revoluce franc. zcela zanikl.