Večerní písně/35
Již nevím, zda to sen či ne,
leč v paměti to posud —
já v soudy boží nahlížel
a národů čet' osud.

Myšlenky vážné, jak Bůh sám,
ty hlavou jeho táhly,
a krásné, jako jarní noc,
po milém těle prahly.

Mnohá myšlénka — celý svět,
mnohá jak píseň jemná,
mnohá — budoucí lidstva děj,
lidskému oku temná.

Tam též jsem našel lásku svou
i Tvoje srdce krásné:
ta naše láska byla tam
jak obláčky dva jasné.

A na tu naši lásku Bůh
s zalíbením se díval,
a zástup mladých andělů
mu o ní písně zpíval.