V přírodě/LXXXIII.
Dnes slunce se v háji prochází
a z větvičky na větev bloudí,
to jako ten chlapec na holkách,
to na větvi hubičky loudí.

A líbá a cosi šeptem dí
a hladí a tiskne jim ruku —
až hájem to slastí zachvělo,
a srdce mé pospíchá v tluku.

A jestli mne všecko nemýlí,
to sluníčko také jde ke mně,
mně zahřívá v květy poupata,
ba sáhá až do duše jemně.

A jestli mne všecko nemýlí,
ví, kterak se o srdce prosí:
v mé duši jak v háji písniček
a radostí měl bych i rosy.