Ottův slovník naučný/Amissio civitatis
Amissio civitatis (lat.) znamená  řím. z vůle pozbývajícího oproti ztrátě občanství nastalé proti vůli, za trest (ademptio civitatis; viz ). Tak ztrácel občanství římské, kdo dobrovolně odešel do vyhnanství (exilii causa solum vertere), aby ušel trestnímu stíhání předpokládaje, že obec, již zvolil, měla s Římem státní smlouvou zaručené právo vystěhovací (ius exulandi, iustum exilium). Také peregrin, který nabyv v Římě občanství později do bývalé své obce se vrátil s úmyslem trvale se tam usídliti (animo domiciliandi), pozbyl občanství římského. V ohledu veřejnoprávním měla a. c. v zápětí ztrátu práva hlasovacího na shromáždění občanů římských a ztrátu způsobilosti k úřadům (ius suffragii et honorum). V soukromoprávním směru způsobila a. c. jednak ztrátu  a práv s touto souvislých (poručnictví, dědictví), jednak nezpůsobilost k právům a právním činům v ius civile se zakládajících (connubium a commercium). Čk.

Římské právo v Ottově slovníku naučném