Lyrika lásky a života/Život
Šel život a prvý nás chytrácké abecedě učil
po bouřlivé mladosti vzdorné, i úslužným poklonám stáří.
V nás ještě ty staré lásky tulácké neumučil.
Náš řetěz jak denně chřestí, v srdci se démoni sváří.

A láska povinnost rdousí a povinnost vzdornou lásku,
hřích před ctností paroduje cos v homerickém smíchu.
Pláč, mladosti pláč si marně na čele zastírá vrásku.
Cos podlého snad se stalo. Bez pádu, bez viny, bez hříchu.

Šel život a učil nás devotní abecedě a zbožné.
Jen škoda: měl politou řízu otroctvím, vínem i krví.
My silně kdys věřit chtěli… A dnes… Je to možné, možné?
Zlem potřísněn před námi stál, jenž dobru nás učil prvý.