Ottův slovník naučný/Bachat
Bachat , spisovatel slovenský (* 18. čna 1840 v Ratkové v župě gemerské). Studoval v Rožnavě, Prešově a ve Vídni. R. 1863 na kněze byv vysvěcen kaplanoval nějaký čas v církvi hybské, a když se r. 1863 z filiálky Přibyliny utvořila samostatná církev, B. zvolen za jejího prvního faráře, i úřadoval tu do r. 1873, kdy si jej evangelická slovenská církev v Budapešti zvolila za faráře. Zde dosud působí, jsa seniorem velměstského seniorátu a údem spolku Kisfaludyho, kommisse fysiogratické a c. k. učené společnosti krakovské. O život národní má B. veliké zásluhy horlivým působením, zvláště v Horním Liptově, kde ani před ním ani po něm tak čilého národního života nebylo. B. počal býti literárně činným ještě koncem let padesátých, největší vyvinul však činnost v létech sedmdesátých přispívaje básněmi, novellami, povídkami, humoreskami, arabeskami, veselohrami a různými články a dopisy do všech tehdejších slovenských almanachů, kalendářů, belletristických, církevních a politických časopisů, jednak se svým vlastním jménem, jednak se chiframi a se pseudonymy:  a jinými. Když se r. 1868 při bývalé Matici slovenské zřídily posuzující odbory, B. zvolen členem odboru slovesného či belletristického. V Budapešti vhloubiv se v literaturu maďarskou překládal mnoho z Aranye, Győryho, Jókaie, Mikszáta a jiných, a uveřejňoval své překlady v »Orlu« a »Národ. Novinách«. Z tištěných spisů B-ových nepočítaje v to několik kazatelských řečí zaznamenati sluší zvláště Nevädze, vyšlé v Uh. Skalici ve 3 sv., z nichž první Básne, druhý Besiedky a třetí Obrázky obsahuje. Dále vydal ještě tiskem Zbožné zvuky (Budapešt, 1885); Mikszátovu Lohynskou zelinu (t., 1886) a nejnověji rediguje »Evangelicko-lutheránský kalendář« vydávaný spolkem Lutherovým. Rz.

Hesla v Ottově slovníku naučném