Máchovské variace/XI
Zříš z hor vidiny jižních měst
se koupat v modři nad zátokou,
aleje oleandrů kvést
a ženu tam jít útlobokou,

tvé ruce plny hudby jsou,
tvá ústa voní po ovoci
tou blížící se představou
přesvětlé královny tvých nocí,

tvých dní, jež k nebi zvedá žár,
a tvého zpěvu, tvého vína.
Jablko nese ti a svár,
v němž na sen sen se rozpomíná,

na Boha červ, na vlnu list,
meč na meč, duha na vichřici,
na muže muž – tak být si jist
tragédie, v tmách zpívající.