Vlastenský slovník historický/Vratislav z Mitrovic
Vratislav z , jmeno starožitné rytířské, později panské a nyní hraběcí rodiny české, jejíž původní sídlo byly Mitrovice v někdejším Berounsku. Co se o původu rodu toho od knížete Vratislava IV. povídá, jest bájka, k níž v pozdějších dobách příčinu zavdalo jmeno rodiny té, v níž jako ve mnohých jiných rodech českých z oblíbeného křestního jmena v prošlém čase stálé příjmení pošlo. První historický zjištěný svědek nynějších hrabat V-ů jest Vratislav z , který se po ukončení husitských válek připomíná co přívrženec Oldřicha z Hradce, jemuž proti Jiřímu Poděbradskému pomáhal. Roku 1455 a 1457 jmenuje se co místosudí zemský, a zemřel okolo r. 1464. Potomci jeho valně se rozmnožili, zastávajíce často zemské úřady a držíce hojné statky pozemské.  V. z  vstoupiv do řádu maltézského stal se r. 1627 jeho nejvyšším převorem v Čechách, sloužil císaři vojensky co nejvyšší nad dvěma pluky kyrysníků, a jmenován jest válečným radou, truksasem, komořím a konečně maršálkem dvorským. On první z rodu svého byl r. 1607 povýšen s bratry Vratislavem, Zdeňkem a Hertvíkem do stavu panského a r. 1620 do stavu hraběcího, který po jeho smrti přejíti měl na jeho příbuzné, a zemřel 19. ledna 1637 v 61. roce svého věku.  V. vládl rozsáhlým zbožím pozemským, jehož část byl po bitvě Bělohorské skoupil ze statků zkonfiskovaných.  V. z , narozen 1576, studoval z mládí u jesuitů, r. 1591 přidán co pachole komonstvu Fridricha svob. pána z Krekvic, cís. vyslance v Cařihradě. Tam s celým vyslanectvím držán v zajetí od Turků a teprv r. 1595 propuštěn, odkud nazýván jest „Tureček“. Tuto cestu i zajetí své popsal pod názvem Příhody Václava Vratislava, kterážto kniha, oblíbené to čtení lidu českému, vícekráte jest vydána a od Pelzla i do němčiny přeložena. Roku 1629 dosáhl s několika příbuznými svými povýšení do stavu panského, nabyl hojných statků a zemřel r. 1635 co cís. rada.  V. z  vstoupil záhy do služby státní a sloužil platně třem císařům, Leopoldovi I., Josefu I. a Karla VI. v diplomacii, žil v přátelství s princem Eugenem Savojským, stal se nejvyšším kancléřem království Českého a zemřel 21. pros. 1712. V chrámě sv. Jakuba v Praze nachází se jeho náhrobní pomník. Ze statků Jinec a Malešic zřídil rodinný fideikomis, a r. 1701 povýšen jest spolu s bratrem Františkem do stavu hraběcího.   V. z , věnovav se stavu duchovnímu, stal se r. 1711 biskupem Králohradeckým, r. 1721 Litoměřickým, a r. 1733 arcibiskupem Pražským, zemřel však ještě téhož roku 2. čna. dříve nežli nastoupil, v 60. roce věku svého. V století XVIII. četní členové rodu toho zastávali vysoké úřady v státu i v církvi.