Bhagavadgíta/Důvěrné vědění
Kršna vysvětluje: Toto důvěrné vědění ti vysvětluji, protože kladeš správné otázky. Porozumění a přímý zážitek tě vysvobodí z temnot (nevědomosti). Toto důvěrné vědění je královstvím všeho poznání.

 9.2 – 9.10 Očisťující vědění
Je to nejvyšší intuitivní, přímé a očisťující vědění. Je v souladu s dharmou a je velmi lehké je zachovávat. Je nepřístupné těm, kteří nevěří v tuto dharmu, ó hubiteli zla. Ti ke mně nepřijdou a zůstanou stále v koloběhu zrodu a smrti. Všechny projevy tohoto světa existují ve mně v neprojevené podobě. Všechny bytosti jsou mou součástí, ale já nejsem součástí nikoho. Ikdyž nejsem součástí nikoho, přesto obsahují všechny bytosti mojí božskou jógu a všechny bytosti sídlí ve mně. Tak jako mocný vítr vane všude a přesto je klidný v akáše, věz, že zrovna tak i všechny bytosti jsou v klidu ve mně. Všechny bytosti splynou z mou prakrti na konci kalpy a zase z ní vycházejí na začátku kalpy, ó synu Kaunté. Bezpočetné množství živých bytostí se takto znovu a znovu zrozuje z mé prakrti, bezmocně drženi mocí jejího klamu. Mě ale jejich činnost nepoutá, nelpím na nich, ó Dhanandžajo, zůstávám k nim lhostejný a nedotknutelný. Jsem hnací síla všeho hybného i nehybného v prakrti a jsem příčinou pohybu planet, ó synu Kaunté.

 9.11 – 9.12 Klam vnějších projevů
Oklamaní mou vnější podobou neuvědomují si mojí vyšší podstatu, nevědouce, že jsem velký pán mahéšvara. Svedeni na scestí bezbožností a vnějšími projevy jsou domýšliví a nerozhodní, marně touží a marně se lopotí.

 9.13 – 9.19 Bezmezná oddanost
Avšak velký mahátmá, ó Pártho, splynul s mou božskou podstatou, zná mě, neměnného, zdroj všeho bytí a je oddán jenom mně neoblomnou myslí. Oslavuje mě, vzdává mi čest a pevný ve slibu mravní čistoty, obětuje mně každou svou činnost. Obětuje mně, vševědoucímu, své poznání a také všechno ostatní v bezmezné oddanosti. Jsem způsob oběti, jsem obětní ceremonie a jenom já jsem obětní poklona. Jsem všelék, jsem chvalozpěv, jsem potrava a jenom já jsem obětní oheň. Jsem otcem tohoto světa a matkou všech plodů, jsem praotcem vědění a prazvukem aum, a jsem také veršem, melodií a rytmem, které očisťují. Jsem cestou i cílem, udržovatelem, stvořitelem i nečinným pozorovatelem, příbytkem, útočištěm i přítelem, podstatou vzniku a zániku a nehynoucím zárodkem. Jsem dárcem tepla a já dovoluji nebo nedovoluji pršet. Jsem smrtelnost i nesmrtelnost, jsem bytí i nebytí, ó Ardžuno.

 9.20 – 9.21 Poklonková oddanost
Znalci tří véd, kteří pijí sómu jsou očištěni od hříchu obětmi a poklonami dosáhnou božského Indrova světa a budou požívat nebeských slastí. Když si ale tito pseudoznalci dharmy užili radovánek ve společnosti bohů vracejí se zpět do světa smrtelných a koloběhu zrodu a smrti, tužeb a lpění.

 9.22 – 9.25 Nevědomá oddanost
Těm, kdo jsou v mysli sjednoceni se mnou přináším vše, co jim schází, a zachovávám všechno, co již mají. Ale i těm, kteří se klaní jiným bohům a uctívají v nich mě, ó synu Kaunté. Jejich uctívání je ale nevědomé, neboť jenom já jsem prabhu a příjemce všech obětí. Ti, kdo to neví, neznají mou (pravou) podstatu a vrátí se zpět. Kdo se zaslíbí bohům, vrátí se k bohům. Kdo uctívá mány (duše zemřelých), vrátí se k mánům. Kdo se klaní hutům (prvotní živé bytosti), vrátí se k hutům. Kdo se oddá mně, vrátí se ke mně.

 9.26 – 9.33 Obětní oddanost
Kdokoliv mi oddaně obětuje, ať je to list, květ, plod nebo voda, přijmu jeho obětinu, je-li obětována z čistého srdce. Cokoliv konáš, jíš, dáváš nebo obětuješ a všechno čeho si dopřeješ, obětuj mně, ó synu Kaunté. Tím se zbavíš dobrých a špatných důsledků karmy. Pevně zakotven v józe a askezi, osvobodíš sama sebe a splyneš se mnou. Všechny živé bystosti jsou pro mě stejné. Nikdo mi není milý ani nemilý, ale ti, kdo mi jsou oddáni, žijí ve mně a já žiji v nich. I ten největší hříšník, který mě začne uctívat a oddá se jenom mně, stane se dobrým, protože se rozhodl správně. I on se stane rychle spravedlivým a zaslouží si nejvyšší osvobození. Věz ó Ardžuno, že ten, kdo je mi oddán, nebude nikdy zatracen! Protože ti, kdo se uchýlí ke mně, ikdyž nejsou vznešeného rodu, ó Pártho, ať jsou to ženy, vaišjové nebo také šúdrové – budou-li mě hledat s oddanou myslí, dosáhnou toho nejvyššího cíle. Tím spíše vznešení bráhmínia svatí rádžárši.

 9.33 – 9.34 Oddanost nejvyššímu
Když už jsi přišel na tento nestálý, strastiplný svět, oddej se mně. Zaměř svou mysl na mě, oddej se mně, obětuj mně, klaň se mně. Zvolíš-li si mě za svůj nejvyšší cíl; i ty zajisté splyneš se mnou.

Zde končí devátý zpěv nazvaný: Důvěrné vědění

Védská literatura