Básně (Sládek)/Pomník Indianův
Vykopal mu hrob
vedle jezera;
jenom dvé divokých očí
svítí do šera.

Do hrobu mu dal
skrvavený mlat,
aby věděl, kdo ho zabil,
že už také pad’.

Nade hrobem mu
oheň rozdělán:
ať posvítí cestou sobě
v duchů mhlavý stan.

S klády ale vrah
sval se do řeky,
tmou lákejte bludičky ho
s cesty na věky.

Na hrob, bratře, dám
borový ti kmen,
aby běloch nezhanobil
zejtra už tvůj sen.

A když dotkne přec
sekera se jej,
ruku tu po první ráně
vývrať pochovej.

A kdo rozdělá
doma ohně si,
z uhlů žhavých ať mu ruďoch
děti poděsí.

A kdo v stežeň jej
k lodi uchopí,
v tiché noci, vše když dřímá,
loď ať potopí.

A kdo urobí
mrtvému z něj stan,
ať mu ani v hrobě nedá
pokoj Indian.