Vlastenský slovník historický/Koniáš
Koniáš Antonín, pověstný hubitel českých knih, jesuita, narozen v Praze 1691, vstoupil r. 1708 do řádu, vyučoval nejdříve na školách, pak používán k misiím, ve kterých horlivost svou na jevo dával hlavně dvojím spůsobem: kázáním, při čemž úžasně uměl líčiti svým posluchačům muka pekelná, a slíděním po kacířských knihách, hlavně českých, o kterémžto působení svém sám se chlubil, že na 60.000 kacířských knih spálil. Mělť on zvláštní obratnost při hledání takových knih, nedbaje při tom žádných trudností, ani ran, jakých se mu nezřídka dostávalo. Nalezl-li kde knihu „kacířskou“, tu buď na oheň odsoudil, anebo listy závadné z ní vytrhav a jednotlivá místa černí zamazav teprv tak zohavenou vlastníku vrátil. Ano na poučení jiným misionářům, jak si v tomto povolání počínati mají, vydal roku 1729 v Hradci Králové Klíč, kacířské bludy k rozeznání otvírající, k vykořenění zamykající, aneb rejstřík bludných, pohoršlivých neb zapovězených knih, s předcházejícími oučinlivými prostředky, s kterými pohoršlivé a škodlivé knihy vyskoumati a vykořeniti se mohou. Byltě K. více horlivec nerozumný nežli zlomyslník, ano byl ve svém spůsobu horlivý vlastenec a pilný spisovatel český. Místo knih pobraných rozdával lidem knihy náboženské, s části od něho samého sepsané. K. zemřel v Praze 27. říj. 1760. Z jeho dalších spisů jmenujeme: Cythara nového zákona aneb písně celoroční (1727), Jediná choti beránkova — všeobecná Římská církev (1733), Postilla (1746).