Ottův slovník naučný/Konkludentní jednání
Konkludentní jednání (lat. facta concludentia) slovou činy, které nejsou přímo k tomu určeny, aby byly prostředkem k projevení určité, k právnímu úspěchu se nesoucí vůle, ale jsou přece toho způsobu, že z nich lze podle zkušenosti bezpečně souditi na onu vůli. Na př. vrátil-li věřitel dlužníkovi dluhopis, soudíme z toho, že věřitel chtěl tím dáti na jevo, že dlužníka z dluhu propouští. Též pouhé  může za zvláštních okolností býti k-m j-m. Výslovné prohlášení, kterým se někdo ohrazuje proti tomu, aby v jeho jednání nebyl spatřován projev určité vůle, zove se , zvláště pak , když směřuje proti tomu, by nebylo usuzováno na nějaké odřeknutí. Hý.

Právo v Ottově slovníku naučném