Jiskry a plamínky/Květinky
Vyběhly na luh květiny
jako roj dětí z dědiny,
jako roj dětí drobounkých,
v srdéčku štěstí, v líčku smích.

Květinky, drobné berušky,
čí jste vy asi dcerušky?
Lesknete se mi z daleka,
kdo vás tak pěkně obléká?

Louka je naše matička,
ptala se včera sluníčka:
Sluníčko zlaté, hola hej,
nemáš-li šatů na prodej?

Sluníčko hlavou kývnulo
zářivou duhu sklenulo:
﻿Vyber si barev na nebi,
jakých tvým dětem potřebí.

Vybrala louka kabátky,
pěkné tak jako z pohádky;
květinky jako na strunce,
že mají šaty od slunce.