Ottův slovník naučný/Pabst
Pabst 1) P. , spisovatel český; studoval v Praze práva a byl zkoušeným radním u magistrátu ve Vysokém Mýtě. V l. 1809–10 vydával čas. »Der Volksfreund«. který vycházel také po česku (s názvem »Český Lidumil«). Kromě belletrie zabýval se dějepisem a napsal: Der patriotische Genius Böhmens an die Karl-Ferd Universität zu Prag (1809); Kronika nejnovější a věrná poselkyně starožitného a nového národa českého (psaná původně německy a přeložená do češtiny Rulíkem a Hýblem; 4 sv., 1809 až 1827); Die Kriegsposaune (1814). P. byl jmenován členem učené společnosti zhořelecké.

2)  v. P., hospodář a učitel něm. (* 1798 – † 1868 v Hütteldorfu u Vídně). Byl hospodářem, r. 1823 učitelem na hospod. ústavu v Hohenheimu, r. 1831 tajemníkem hosp. spolků darmstadtských, r. 1839 ředitelem hospod. akademie v Eldeně, r. 1845 ředitelem akademie hohenheimské, r. 1856 rak. min. radou v ministerstvě orby a ředitelem hosp. školy v Uh. Starých Hradech, posléze r. 1861 přednostou odboru pro zemědělství v nově zřízeném ministerstvu obchodu a nár. hospodářství. Napsal: Lehrbuch der Landwirtschaft (Darmstadt, 1833, 2 sv.; 7. vyd. Vídeň, 1877, s biografií P-ovou); Landwirtschaftliche Betriebslehre (2. vyd. Darmstadt, 1842); Landwirtschaftliche Taxationslehre (Víd., 1853, 2. vyd. 1863) a Anleitung zur Rindviehzucht (Štutg., 1851, 4. vyd. 1880).