Skřivánčí písně/Letní odpoledne
Větřík skoro nedýchal
a slunéčko hřálo,
na záhonech v zahradě
kvítí jak by spalo.

Po obloze vlaštovky
lítaly jak šípy,
v úlu včely bzučely
z pod košaté lípy.

Ticho vše, jen pěnkava
pipla někde v stromu,
a zarostlý vodojem
šplounal tiše k tomu.

Nad vodou se rákosí
zvolna kolébalo,
nad ním tančil mušek roj
a šídlo jim hrálo.

Napřed hlasně, potom tiš,
tiše tak a spavě, —
ó jak se to usnulo
v té vysoké trávě!