Cvičení o polibku
― Komu jej, jiskry, vyřídíte,
komu jej dáte, zda to víte,
komu jej, komu rozsvítíte,
komu jej světle políbíte,
(ach něžný, zpomalený svite!)
za dny mé, za dny kamenité?

Komu jej povíš, svatý ohni
pod ňadry svic? Víš, tam se prohni!

― Obláčku, který nevidíme,
Hvězdám, pro které nesvítíme.
Tvé dálné milé, však my víme.
Tomu, oč výše zajiskříme.
Tomu. že samy kameníme.
Tomu, že do lásky se dníme.

A co? Polibek smutně letmý,
polibek, který líbá za tmy.

22. VII. 1940.

Poezie