Ottův slovník naučný/Hufeland
Hufeland , lékař německý (* 1762 v Langensalze – † 1836 v Berlíně). Lékařství vystudoval v Jeně a v Gotinkách, načež po 10 let působil jako praktický lékař ve Výmaru, stýkaje se tu s Wielandem, Herderem, Göthem a Schillerem. R. 1793 stal se professorem v Jeně, kdež přednášel zejména makrobiotiku s neobyčejným úspěchem. Roku 1798 stal se osobním lékařem krále pruského a prvním lékařem v nemocnici Charité, r. 1809 professorem pathologie a therapie v Berlíně. H. je předním zástupcem eklektického směru v lékařství a zároveň nedostižným popularisatorem vědomostí lékařských, hlavně zdravotních. Lidumilný duch vedl jej k založení fondu pro podporu nouzi trpících lékařů () a podpůrného spolku pro vdovy po lékařích, jež oba hojně obohatil svými příspěvky a odkazy. Rovněž založil v Berlíně polikliniku pro léčení nemajetných nemocných a lékařsko-chirurgickou společnost. Literární činnost jeho byla ohromná, obsahujíc přes 400 prací. Z hlavnějších uvádíme:  (Jena, 1796 a četná vydání něm. a překlady, i čínský);  (Berlín, 1801), jímž horlivě se přimlouval za zavedení ochranného očkování;  (Jena, 1795, 3. vyd. Berlín, 1819);  (t., 1799; 12. vyd. Halle, 1875);  (t., 1814);  (t., 1823);  (t., 1836; 2. vyd. t. r.; 10. v. 1857). Řada drobnějších prací byla vydána pod názvem  (t., 1822 až 1828, 4 díly). Vedle toho založil a vydával »« (t., 1795–1835, 83 sv.) a »« (t., 1799–1835,86 sv.).

Hufeland