Doma/Babičce


I. 
Písniček je plno
ve tvé staré duši,
jako z jara květů
na té naší hruši.

Když své rety skláníš
na rty svému hochu,
babičko má zlatá
vlíbej mi jich trochu!

II. 
Babičko moje, cože pravíš,
že jaro k tobě nechvátá?
že cesta tvoje celým žitím
je samým sněhem zaváta?

Babičko moje, na tvou hlavu
též vesna kvítí rozsela,
vždyť hlava tvoje každým jarem
rozkvétá vždy víc do běla.

Babičko moje, mladé jaro
i tebe trochu rozjaří,
vždyť na jaře jsi samý hovor
a smích ti skáče do tváří!