Moderní básníci francouzští/Otevřené okno
Já hlasy slyším, svit v mou zřítelnici vstoupá,
u svatého Petra zvon v zvonici se houpá.
Křik koupajících se: Sem blíž! Ne! Dál tam běž!
Ne tudy! Ptáků zpěv, v to hovor Jeanny též,
ji volá Georges. Teď slyš! Toť kohout. Chrastící
na střeše lžíce kdes. Jdou koně ulicí.
Teď srpu slyším svist, kterak se travou stáčí.
Ruch. Náraz. Po domě mém chodí pokrývači.
Ted hlasy v přístavu a v to hvizd strojů známý.
teď hudba vojenská sem vpadne přestávkami.
Směs hlasů na břehu. Francouzky mluví: Dík!
pak Dobré jitro vám a s Bohem! Zní ten křik.
Je pozdě, červenka má zpívat letí ke mně
a kladiv dunění zní z dálných pecí temně,
teď voda crčí. Kdes parníku slyšet vzdech.
Teď moucha vnikla sem. Nesmírný moře dech.

Poezie