Ottův slovník naučný/Pozňakov
Pozňakov: 1) , cestovatel rus. po Sv. zemi ze stol. XVI., pocházel ze Smolenska a byl kupcem v Moskvě. R. 1556 alexandrijský patriarcha Joakim a arcibiskup ze Sínajské hory požádal Ivana IV. o almužnu a tento poslal k nim r. 1558 poselství s dary a penězi. V čele poselství byl arcidiakon Gennadij, a když tento v Cařihradě zemřel, převzal vedení P., jenž pobyv v Alexandrii, na Sinaji a v Jerusalemě, vrátil se do Moskvy v dubnu r. 1561. Popis cesty jeho jest znám pode jménem Chožděnije a těšil se v XVII. a XVIII. stol. ohromné popularitě, ač byl připisován Trifonu Korobejnikovu. Jméno P-a upadlo v zapomenutí a teprve v polovici XIX. stol. upozornil na P-a Strojev, načež Zabělin dokázal jeho autorství (»Čtení« moskev. archaeol. a histor. společnosti, 1884) a vydal rukopis »Chožděnija« (t., 1884). R. 1887 vydal nový rukopis Loparev (»Sborník Pravosl. Palestinskago obščestva«, sv. 18.). Jsou známy dosud tři rukopisy, moskevský, kodaňský a archivní, všechny ze XVII. stol. 

2 ) P. , spis. rus. (* 1856), ukončiv studia na universitě petrohradské, stal se gymn. professorcm, archivářem akademie nauk a tajemníkem kommisse její pro podporu potřebných spisovatelů. Psal verše, povídky a romány, z nichž vydal o sobě: Žitějskije razskazy (Petr., 1887); Po zacholustjam (t., 1895); V lučšije gody (t., 1896); Počitatby (3. vyd. t., 1897) a j. Zmínky zasluhují jeho sborníky pro děti, j. Dětskije stiški (t., 1897); Básni Ezopa (verš. překlad, t., 1892); Svjatočnyje razskazy (t., 1885—97) a mn. j. Paedagogické práce jeho rozptýleny jsou po časopisech.

Ruští cestovatelé v Ottově slovníku naučném
Ruští spisovatelé v Ottově slovníku naučném