Vzpomínky na paměť třicetileté činnosti Umělecké besedy 1863—1893/Tak sám a sám…
Tak zvolna — tak smutně — tak sám a sám
svou loďku dál životem sunu —
což nechtěla pražádná dušička
sem do mého vsednout člunu?

Ach odpusť mně pánbůh tu otázku,
a nečiň můj hřích ještě větší:
když vesla svá nad vlny nadzdvihnu —
vždyť kanou š nich slzy něčí!

Když na konec kormidla pohlédnu,
vždyť trhnu tak plaše, tak prudce:
tam vzadu ty pruhy — toť spínají
se za mnou dvě bílé ruce!