Selské písně a české znělky/Hnědá brázda
Je velká, pevná, stálá
    mé hnědé brázdy tíha;
však byť byla jak skála,
    má tvrdá plec ji zdvihá.

To mlčky, před vším světem,
    i k smrti, když je třeba:
tak sobě i svým dětem
    z té hroudy hnětu chleba.

Jen Bůh můj na mne shlíží;
    já vím, že být to musí:
On sejme kdys mou tíži
    a potom oddechnu si.