Ottův slovník naučný/Náboj
Náboj: 1) N. u střelných zbraní to, co se vmístí (nabije) do hlavně pro jeden výstřel, tudíž hnací hmota: střelný prach, střelná bavlna nebo jiná třaskavina a střela: dříve u zbraní nabíjených ústím, předovek, koule, kulka, u zbraní nových, totiž zadovek, střela ogivální, přihrocená. Dříve n. se skládal z těchto částí, hnací hmoty a střely, každé zvláště, které se vpravovaly jedna po druhé do hlavně, kdežto nyní u zadovek ručních zaveden n. jednotný, prach a střela v jedné kovové slupce, čím nabíjení značně zrychleno. U střeleb hrubých posavad je prach zvláště v pytlíku a střela rovněž zvláště. FM.

2) N. v kolářství v. .