V listopadovém slunci
Jako obraz spjatý starým zlatým rámem,
v bledém slunci Praha hrdě vstala dneska,
byla tichá, slavná, usměvavě hezká
ve svém panovničím vyšňoření známém.

Na Vltavě svítí zlaté spony klamem
z ranní mlhy žlutá, lehká arabeska
ostrovů; a vzadu chorá sláva česká
nadarmo se modlí svatovítským chrámem.

Bledé, vyzářené slunce chladně svití
na kouzelný obraz nevýslovně tklivý,
na hořký tvůj úsměv, Praho trpělivá.
 
A jak s věží tvých se mihotavě třpytl,
v srdci nezehřát syn dneška mlčelivý
v šerý stín tvých ulic zamyšlen se dívá.

Poezie