Píseň vzdoruje noci/Madridským
Dny nesou krev. Krev s bledých tváří stéká.
Potoky krve, ne, to už je řeka
v strašlivé křeči z řetěziště žil.
Krev v ústech, v očích, v speklém sítu pórů.
Kdo utek, utek. Utek od praporu.
Kdo zradil, zradil. Proč by ještě žil?

Kdo zradil, zradil. Vy jste nezradili.
V štěkotu pušek strašliví a bílí
padají muži jako meteor.
Jsou bitvy bitev, jež se nevyhrají,
a přec z nich krví nové činy zrají.
Když padlo vše, zbyl nevýslovný vzdor.

A jdete zas s tím strašným vzdorem v očích.
Kolikrát ještě pěst se v krvi smočí
a vstane smrt, než bude krásné žít.
Ať stříká vztekle renegátů slina!
Jak nevzpomenout bratří na Lenina?
Musí znát prohru, kdo chce zvítězit!

III. 39