Vlastenský slovník historický/Kojata
Kojata 1) syn Všeborův, zastal se r. 1068 na sněmě v poli u Dobenína odbývaném kněžice Jaromíra, když bratr jeho kníže Vratislav chtěl uděliti svému kaplanu Lanzovi biskupství Pražské, které byl nebožtík otec jejich Břetislav ustanovil pro Jaromíra. K., přední mezi župany, stoje vedle Moravského knížete Oty, pravil k tomuto: „Co tu stojíš jako špalek, a nezastáváš bratra? nevidíš-li, kterak syna knížecího odstrkuje a cizince, jenž otrhaný přišel do této země, sází na biskupskou stolici? Však ruší-li kníže náš přísahu otce svého, neučiníme aspoň my z otců svých křivopřísežníky před tváří boží. Podstoupímeť raději cokoli, než bychom k jmenování toho Němce svolili.“ Tak mluvil také Smil Božejovic, župan Žatecký. Ti dva vzali konečně bratry Konrada, Otu a Jaromíra za ruce, a odešli s nimi z tábora, za nimiž hned větší počet lidu zdvihše se položili se zbrojně u Opočna. Toho se Vratislav uleknuv ihned vrátil se do Prahy, i psal bratřím do Moravy, že chce svoliti aby Jaromír byl biskupem, a poslal jej do Mohuče k arcibiskupovi, aby od něho přijal svěcení. K. však a Smil musili před hněvem jeho ujeti ze země. — 2) K., syn Hrabišův, z rodu později tak zvaných pánů z Risenburka, založil r. 1190 s bratrem svým Všeborem klášter křižovníků božího hrobu při kostele sv. Petra na Zderaze, a po smrti své († 1227) v tom kostele jest pohřben, odkázav klášteru hlavní část svého jmění.