Máj (almanach 1858)/Nepoznána
Zdálo se mně, že jsem víla,
víla rusovlasá, bledá.

Potopil svou zář měsíček —
přines’ pozdravení vlídné,
a z mých uslzených víček
zaplašil mé snění klidné.
Na povrch jsem vyplavala,
v měsíčku se ohřívala.

Po mostě ty’s se ubíral —
„Jak ten měsíc svítí krásně!“ —
a když’s dolů k vodě zíral —
„Ach jak zrcadlí se jasně!“ —
Což mé uslzené líce,
předrahý můj, neznáš více?

Poezie