Ottův slovník naučný/Měkkýši
Měkkýši (Mollusca, Malacozoa). Důležitá skupina živočichů mnohobuněčných, dvojstranné souměrných a nečlenitých, majících druhotnou dutinu tělní (coelom), v embryonálním vývoji stadium zvané trochophorové a v dospělém stavu vápennou skořápku. Dělí se jakožto kmen na 5 tříd: Amphineura (Chitoni a Solenogasters), Lamellibranchiata (mlži), Scaphopoda (kelnatky), Gastropoda (plži) a Cephalopoda (hlavonožci). Zevní tvar těla velmi rozmanitý dle tříd i rozličného přizpůsobení. Skořápka (původně vnější) buď jedna plochá, miskovitě prohloubená, rourovitě přímá nebo spirálně vinutá, anebo dvojitá, složená z páru laterálních chlopní (pravé a levé na rozdíl od Brachiopod, kde jest chlopeň přední a zadní); skládá se z hoření (vnější) vrstvy organické (periostracum), jež je často nositelem pestrých barev, a ze zpodní (vnitřní) vrstvy, složené ze součástí minerálních (vápenec a aragonit), jež jest k tělu svalem a po případě i celým povrchem pokožky při rostlá. U forem odvozených a jednostranně přizpůsobených určitým podmínkám života může tato skořápka utrpěti rozmanitými redukcemi, ano i u některých schází (ale tu aspoň v larvovém stadiu některém jest přítomna). Integument tvořen jest epithelem bohatým na žlázy (po případě i na pigment), podepitheliálním vazivem (se vtroušenými vlákny mesenchymatického svalstva) a značnou stěnou svalovou, jež na straně břišní tvoří mohutný lokomotorický sval, jenž sluje  a je význačným charakterem celého typu m-šů; na straně hřbetní tvoří kůže duplikaturu zvanou , jež chrání dychadla a otvory exkreční i sekreční, jakož i některá sensoria; také plášť patří k morfologické definici m-šů a nabývá veliké důležitosti jako orgán tvořící skořápku, pročež také jmenujeme embryonální základ pláště žlázou skořápečnou (plášť tvoří se velmi záhy v zárodku jako dorsální vchlipka ektodermu, směřující svým okrajem k formativnímu pólu, která se později stává plochou a pokrývá se skořápkou). Mimo mlže shledáváme kol úst zřetelně oddělený díl těla s rozmanitými přívěsky tykadlovitými a smyslovými orgány (zejména oči), jež lze označiti jako hlavu. —  skládá se z pěti párů centrál. ganglií, seskupených většinou v uzavřeném kruhu kol jícnu; jako ústředí smyslová slouží nadjícnová ganglia mozková, pohyb ovládají podjícnová ganglia nožní, ostatní innervaci integumentu (penisu, dychadel a p.) obstarávají ganglia pleurální a soustavu útrobní (analogickou sympathické) představují ganglia buccální a viscerální (či abdominální). Příslušná ganglia téhož páru spojují kommissury, určitá střediska nestejnojmenná souvisí mezi sebou connectivy, jichž úprava je pro jednotlivé třídy význačna.  dostupují mnohdy velmi vysokého stupně vývoje: oči od jednoduchých skvrn a pohárků až k nejsložitějšímu oku v celé živočišné říši (u hlavonožců), otocysty (č. ) od pouhých váčků se sluchovým kaménkem nebo pískem až k ústrojí obdobnému vnitřnímu uchu obratlovců (též u těchto nejvyšších měkkýšů), jsou doklady velmi dokonalé organisace m-šů. Za smyslové přístroje sloužící čichu považujeme jednak tykadlovité útvary Opisthobranchiat a Cephalopod (rhinophory), jednak zvláštní constantní smyslové territorium plášťové poblíže žáber (osphradium); mimo to lze nálézti v ústech sensitivní buňky chuťové a po celém povrchu těla podobné elementy pro vněmy hmatové. —  vykazují jednak rouru střevní, složenou z ektodermálního traktu předního (požerák, pharynx, zvaný bucca, a jícen), entodermálního středního (jenž celkem odpovídá žaludku) a zadního (střevo) s konečníkem (obyčejně zas ektodermálním), jednak určité (původně párovité) žlázy, totiž ústní a jícnové žlázy slinné a játra, jež ústí se do žaludku; někde shledáváme i žlázy konečníkové. V ústech nalézáme u vyšších m-šú rohovitou čelist a chitinovou pásku jazykovou, složenou z drobných zoubků; obojí důležito v systematice.  jest původně vždy systém uzavřených arterií a ven s kapillárami a endothelovým výstelkem, může však redukcí býti proloženo prostory prvotní dutiny tělní bez endothelu (sinusy či lacuny), až i úplně scházeti. Srdce skládá se z komory a (původně) dvou předsíní a leží v blanitém vaku (pericard), jenž je hlavním oddělením druhotní dutiny tělesné (či coelomu); ostatní prostory coelomové jsou dutiny pohlavních žláz či gonad (nejznatelněji vytvořené u hlavonožců) a dutina vaku útrobního, pokud jest vystlána peritoneem. Dýchání slouží buď celý povrch těla (u forem redukovaných) nebo žábry (u Chitonů četné, jinde původně párovité) nebo vaky plicní (u plžů plicnatých). —  slouží ledvina (metanephridium), původně párovitá, jež souvisí zvláštním průchodem s coelomem (pericardem) a jest úplně homologická s nephridiem Annulat. Gonada jest derivátem epithelu pericardiálního nebo peritoneálního a vyprazdňuje u nižších a původnějších forem svoje produkty vývodem ledviny, u ostatních se vyvinul více méně složitý apparát vývodní (z mesodermu). Některé řády a čeledi plžů a mlžů jsou obojetníci, ostatní pohlaví odděleného. —  ryhuje se dle obvyklých typů, podmíněných větším nebo menším množstvím žloutku; gastrula je dle toho též buď embolická nebo epibolická. Mesoderm vzniká buď ze dvou prabuněk mesodermových n. z coelomových váčků. Stadium trochophory mají společné s Annulaty, Brachiopody atd. a vůbec jeví se m. jako příslušníci veliké soustavy Trochozoí. Larvy (původně vždy a dosud všude, kde jsou volně pohyblivý) charakterisuje na přídě těla laločnatý, obrvený přívěsek lokomoční, tak zv. velum, jakož i larvální prvoledviny, jež později mizejí. — M. žijí většinou v moři, jen poměrně nepatrná čásť ve vodách sladkých a na suché zemi (jsou hygrophilní) a naskytají se již od nejstarších dob geologických; pro některé útvary mají neobyčejnou důležitost jako vůdčí zkameněliny. Recentních i fossilních druhů dosud známých se páčí nejméně na 50.000 specií. Od starověku byli m. předmětem studia a již Aristotelés zaznamenal mnoho obdivuhodných detailů o anatomii a bionomii hlavonožců; v době nové nejdůležitějším autorem je Cuvier. Ostatní viz při heslech jednotlivých skupin. Bbr.

Měkkýši