Ottův slovník naučný/Palomar
Palomar , vynikající osobnost v náboženských dějinách XV. stol. Byl archidiakonem (arcipryštem) barcelonským, doktorem dekretů, papežským kaplanem a auditorem. Do popředí vystupuje za koncilia Basilejského, kde za nepřítomnosti Cesariniho (v čci až září 1431) byl s Janem z Dubrovníka jeho zástupcem. Nejvíce proslul svou účastí v jednání koncilia s husity. Za disputací v Basileji (1433) P. mluvil proti husitskému článku o světském panování kněží, načež byl členem koncilního poselstva do Prahy na jaře i na podzim t. r., roku 1434 účastnil se jednání o »českou otázku« v Basileji, jakož i akce k osvobození Plzně; v létě t. r. byl již opět s poselstvím v Řezně, na poč. r. 1435 ve Vídni a v létě t. r. v Brně. V zimě r. 1435–36 účastnil se jednání v Uher. Bělehradě a v létě r. 1436 byl při ujednání kompaktát v Jihlavě. V tomto jednání P. byl vlastně duší poselstva koncilního a on také má hlavní zásluhu o konečný výsledek jednání: P. uplatnil tu plně nejen svou učenost a svou jemnou dialektiku, ale také své veliké schopnosti diplomatické. Jsou známa jeho slova, že s Čechy nutno nakládati jako s koněm nebo mezkem, než se mu přehodí ohlávka (v létě 1433). Proto také u Čechův oblíben nebyl. Po ujednání kompaktát zůstal v Praze až do konce r. 1436, pracuje tu proti rozhodným husitům, zejména proti Rokycanovi. R. 1437 v Basileji mluvil opět proti podávání svátosti oltářní dítkám, jež hájil Prokop z Plzně. Když se přiostřil spor papeže s konciliem v otázce »řecké unie«, P. přestoupil na stranu papežovu, háje věc tohoto i literárně. Odtud jeho jméno z dějin mizí.

Lidé v Ottově slovníku naučném