Portréty chirurgů/Albert
Jak umělec své struny rozezvučí,
když melodii plesnou v snění hraje,
tak sladce jméno Tvoje světem zvučí,
jenž jako motýl z květu ducha ssaje.

Jak plný puk zas v krásnou růži pučí
a vůni posýlá svou v dálné kraje,
tak duch Tvůj blaho nese jak oř ručí,
a Umění Tvé na něm spásou vlaje.

Svět tone v záři Tvojí od smolnice,
a za ní Genius Tvůj smavě kráčí
a v oku vítězná se hrdost zračí.

A květů kyne Tobě na tisíce,
a česká věda zdraví Tebe vůní,
jíž věhlas Tvůj a ruka v slunci trůní.