Vlastenský slovník historický/Blaník
Blaník, hora pověstmi oslavená, východně od města Louňovic v někdejším Kouřímsku. Pověst vypravuje, že v B-u jsou zakleti rytíři, kteří spíce čekají času, až země Česká hubením od nepřátel největší tísně zakusí. Když doba tato nastane, počne se suchý dub na B-u zelenati, a pramen pod ním vydá tolik vody, že studánku přeplní a úprkem po stráni poteče. Na to se hora otevře, rytíři procitnou ze spánku svého, vytrhnou proti nepřátelům a zničí je, při čemž krev od Strahova dolů k mostu poteče, načež v Čechách opět dobré časy nastanou. Okolní obyvatelé ukazují místo, kde se brána do vnitř vrchu nachází, a též pramen, listím a jehličím zkalený co odtok maštale blanických koní. Někdy prý za jasné noci otevře se B. a rytíři provádějí na lukách rozličné harce a hry, a napájejí koně své v studánce, kdež pak se druhého dne stopy podkov spatřují. Jaký původ má tato pověst, neznámo; zdá se, že již v XV. století panovala, neboť r. 1407 navedl jakýsi člověk obecný lid, že na „horu B.“ se sbíhal, by spatřil divy, čemuž však arcibiskup Pražský Zbyněk Zajíc na pobádání Husovo přítrž učinil. Balbin vypravuje toliko, že se o B-u podivné věci povídají, a uvádí zejmena zvláštnost stromů tamějšího lesa, které prý od vrchole schnouti počínají, kdežto kořen zdráv zůstává, až konečně i jej uchvátí suchota pořád níže se táhnoucí. — Druhdy na B-u stával hrad, jehožto stopy se dosaváde spatřují. Když král Sigmund bratra svého Václava IV. zajal (1402), a markrabí Prokop s mnohými pány proti Sigmundovi se pozvedl, táhl tento vojensky proti němu k Bezdězi a zmocnil se ho zrádně. Na to se obrátil k hradům, které se krále Václava IV. přidržely, až i před B. přitáhl. Tu kázal Prokopa na taras přivázati, aby k němu stříleli, až se mu konečně B. vzdal. Kdy a jak ten hrad k rozboření přišel, není známo.