Ottův slovník naučný/Divortium
Divortium [-cium], lat., , totiž zrušení manželství vůlí stran, buď obapolnou (communi consensu, čili d. v užším smyslu), nebo vůlí jednoho z nich (zapuzení, repudium). Ve starší době dalo se d. pouze výjimkou z příčin důležitých, avšak koncem republiky rozmohlo se svévolné d. povážlivou měrou přes censorské důtky proto udílené a přes majetkové ujmy nastupující v příčině věna Lex Julia de adulteriis nařídila proto, aby d. bylo vykonáno před 7 dospělými občany římskými. Za křesťanství dovoleno d. pouze z příčin zákonem ustanovených, neb obapolné. Justinián však toto zakázal v zájmu náboženském, připustiv d. jen pro válečné zajetí, složení slibu čistoty a impotenci mužovu. D. dělo se při manželství uzavřeném confarreatione (viz ) podobnou formou, , při manus pak remancipací, jinak bez formy až do lex Julia; později odevzdáván druhé straně spis (libellus repudii).

Římské právo v Ottově slovníku naučném