Výbor z písní a ballad/Dívka z Ballochmyle
Byl večer, pole zelená
   a porosen byl každý list,
vál větřík přes hor temena
   a nosil vůni ze všech míst.
Drozd zpíval v každém údolí
   a slouchá luh i roklina
a ozvěnami hlaholí
   ta Ballochmyleská dolina.

Já bezstarostně šel a šel,
   — ó jak tu blaze nesníti? —
když krásnou dívku uviděl
   jsem v osamělém rokytí.
Tak byla jako mladý den,
   jak smavá jarní vidina
a Dokonalost šeptla jen:
   Hle, Ballochmyleská dívčina!

Jest krásné jitro májové
   a jeseň vlídná v usmání,
když ve vůni jdeš květnové,
   neb sám kdes bloudíš po pláni;
leč v ženě krása všeliká
   se spojila, — a jediná
nad všecky ženy vyniká
   ta Ballochmyleská dívčina.

Kéž chatku měla za domov
   a já byl synek, nikým zhán,
byť nejchudší nás chránil krov,
   jenž ve Škotsku kdy uhlídán,
já pracoval bych do šeři,
   co úsvit jenom začíná,
když vítala by u dveří
   mne Ballochmyleská dívčina.

Ať koho láká hrdý pych
   a jiné sláva opíjí,
a dychtiv zlata na lodích,
   ať kupec pluje k Indii;
mně prosté stačí zápraží
   a stádo ovcí, pastvina,
když každý den mne oblaží
   tam Ballochmyleská dívčina.

de:Die Maid von Ballochmyle