Žalm 137 (Dvořák)
Tamo u bábelských toků
seděli jsme, plakali jsme
při vzpomínce na Sijón;
na topolích mezi nimi
zavěsili jsme své harfy.
Vždyť tam na nás žádali ti,
již nás jali, slova písně,
mučitelé naši veselost:
Zapějte nám z písní Sijónských!
Jak máme pět píseň Jahvovu,
na půdě, jež je nám cizí?
Na tebe-li zapomenu,
Jerusaleme,
nechať uschne pravice má.
Nechať přilne jazyk k patru,
na tebe-li nevzpomenu,
s Jerusalemem-li na vrch
nevystoupím radosti své.
Vzpomeň Jahve synů Edomu
na Jerusalemský den, v němž
děli: obnažte jej, obnažte,
až po samý základ jeho!
Bábelu dci, ježto pustošíš!
Blaze tomu, kdo ti odplatí,
po zásluze, cos nám dělala,
blaze tomu, kdož tvé děti
chopě rozdrtí o skálu.

Žalmy