Ottův slovník naučný/Arrius
Arrius: 1) A. Q., řečník a politik římský, pocházel sice z nízkého rodu, ale jsa oblíbený obhájce soudní a čilý agitátor při volbách nabyl v Římě rozsáhlého vlivu, tak že Caesar i Cicero o pomoc jeho se ucházeli. Jako řečník neměl nadání a také vzdělání jeho bylo jen prostřední, ale úsilnou činností povznesl se mezi prvé obhájce, tak že Cicero vedle M. Crassa jej staví.

2) A. , vynikající vojevůdce císaře Vespasiána, sloužil nejprve pod Domitiem Corbulonem v Arménii a poslán potom od Nerona do Pannonie. Tam získal si přízně nejvyššího velitele Antonia Prima, s nímž do Itálie proti císaři Vitelliovi vytáhl a k vítězství u Bedriaka r. 69 po Kr. značně přispěl. Přešed přes Apennmy porazil u Interamny jiný oddíl vojska Vitelliova a osadil Řím. V odměnu stal se praefektem praetorio a obdržel odznaky hodnosti praetorské, ale vlivem Muciánovým byl později s praefektury praetorio sesazen a ustanoven za praefekta annonae, což byl úřad mnohem nižší. Dle zprávy Tacitovy (Hist. III.) stal se za Domitiána obětí úkladu, nastrojeného nejspíše od Domitie, dcery Corbulona, kterého byl A. kdysi u Nerona osočil. Vzácná je v oné době vlastnost A-iova i Antonia Prima, že nikdy nezneužívali vítězství svého a s přemoženými mírně nakládali.

3) A. , právník římský, který za vlády Severa a Caracally byl v konciliu císařském a napsal De re militari libri IV., z nichž několik zlomků bylo přijato do digest Iustiniánových. Srovn. Lenel, Palingenesia iuris civilis p. 650–700. Hý.

Římské dějiny v Ottově slovníku naučném
Římští právníci v Ottově slovníku naučném