Černé růže/Teskný okamžik
Zas země mládne, ven a ven
šumí to, zvučí a zvoní —
Proč jsem hloub duše rozechvěn?
Vždyť je to všecko jak loni,
jenom má hlava se kloní.

Zas země všecka samý květ,
červený, modrý a bílý,
srdce chce k nebi vyletět,
jásá, — a padá a kvílí, —
umřít by chtělo v tu chvíli.