Ottův slovník naučný/Placodium
Placodium [-ko-] Hill., rod lišejníků korovitých z čeledi Lecanoreae. Stélka šupinatě korovitá, ke kraji chřástovitě rozrostlá, pěkně rosettovitě rozložená, jest celkem pevně narostlá k podložce a dosti mocná, chruplavkovitě tvrdá. Plody, často velmi hojné, sedí roztroušeně nebo stěsnaně na povrchu stélky, jsou miskovité až drobet terčovitě vypouklé, s trvalým okrajem stélkovým, dosti veliké (1–4 mm). Výtrusy po 8 ve vřecku jsou vejčito-ellipsoidní nebo podlouhle vejčité, jednobuněčné a bezbarvé. U nás nejobyčejnějším druhem jest P. saxicolum (Poll.), se stélkou často pěkně rosettovitou, barvy žlutavě zazelenalé nebo zažloutle bělavé, s plody žlutohnědými až hnědými; roste na zpracovaném dřevě, na skalách a rozličném kamení. Jiné druhy, u nás také na skalách (a zdech) rostoucí, objevují se řidčeji jsouce poutány k určitému substrátu (na př. vápenný kámen atd.) anebo rostou jen ve vyšších polohách. EBr.

Botanika v Ottově slovníku naučném