Kopřivy (Langer)/Krokodil a člověk
Rákosnými bažinami
    krokodil sem tam se vláčel,
    když pocestný těmi krajinami
    zbloudiv s cesty kráčel.

        Obluda ta blíž se brala
        a podivno kvíčeti se jala;
        časem výla jako poraněné zvíře,
        když se k smrti chystá u své díře;
        ba zas, by ho blíž jenom přilákala,
        jako dítě plakat počala.

    To když člověk uslyšel,
    v rákosí po hlasu kvapně šel,
    vece: „Povinnost je přispěti,
    buďto zvěři, nebo dítěti!“
    Však - nastojte! Spatřiv krokodila,
    „Bože!“ zvolal - a již krev se proudem lila.

        Dobře činí ten, kdo slova neměří;
        lépe, kdo přemýšlí, dřív než uvěří.
    Zkoumej; dočkej jako husa klasů.
        
        Nevěř hlasu!
    Nebť i ve přátelském hovoru
    viděl jsem již mnoho potvoru.