Anemonky/Hrobní nápisy


Řezníkovi 
On žil a zemřel ve ctné důslednosti:
Co dával lidem, dal i zemi — kosti.

Kritikovi 
Dej mu, Bože, nebe bez ostychu!
Hrozné sice kritiky on psával,
kněh však neviděl a nečítával;
nevědomosť nečiní pak hříchu.

Eskamotérovi 
V mnohé živobytí svého době
konal velký, znamenitý div;
největší však učinil tu v hrobě,
sama sebe — v popel obrátiv.

Nad hrobem bohatých tet 
(Věnováno od jich vděčných dědiců.)
Popros Boha, duše zbožná,
aby sňal jim vinu vši,
ušetříme aspoň možná
platu za několik mší.

Nepravému demokratu 
Hnije tady demokrat,
škoda je ho nastokrát!
milovalť on nejvíce
svého lidu — tisíce.

Modrokrevnému baronu 
Modleme se, lidé, v zbožném spolku,
aby také tento přišel do nebe;
pustí-li kdy obloha svou šmolku,
může on tam dáť ji — ze sebe.

Idealistům 
Vy, kdož božím zvolením
nám jste písní králi,
nad oblaky honíte
svoje ideály:
byste v letu zpátečním
nevzali snad škody,
noste s sebou raději
místo křídel — schody.

Poezie