Ottův slovník naučný/Pravomoc církevní
Pravomoc církevní () jest ona moc v církvi, která se týká udržování pořádku, vlády církevní. Jeť církevní moc dvojí: jedna spočívá ve správě úkonů duchovních (moc svátostná, ), druhá v udržování řádu v církvi (p. c., ). Tyto dvě funkce nejsou vždy sloučeny v osobě jedné a téže; je možno, že někomu náleží moc svátostná bez p-i, anebo opět p. bez příslušné moci svátostné. Proto každé z těchto dvou funkcí odpovídá zvláštní organismus hierarchický:  a . Hierarchii svátostnou tvoří biskupové, kněží a sluhové církevní. Hier. jurisdikční pak zahrnuje pod vrchní vládou papežovou celou řadu círk. úřadů, z nichž papežství a biskupství založena jsou v samé církvi, ostatní pak nejsou dogmatickou nutností, nýbrž vznikly teprve časem a podlehly změnám, jež vyžadovaly potřeby církve.  jest výronem  (), jež činí vysvěcenou osobu na vždy způsobilou k vykonávání moci svátostné, tak že nikdo jí způsobilosti té nemůže zbaviti. Naproti tomu jurisdikce uděluje se nezávisle na svěcení zvláštním aktem, obyčejným úředním úkonem, a má jen ty účinky, které mu onen akt přiděluje. Proto také jurisdikce, jsouc podmíněna úkonem právním, může jiným úkonem právním opět býti odňata. Ačkoli p-í c. v širším slova smysle jest všeliká činnost, která se týká vnějšího i vnitřního života věřících, rozumí se p-í čili jurisdikcí církevní v technickém slova smysle jen církevní vláda v oboru  (), tedy činnost, jejímž bezprostředním a nejbližším cílem jest tvořiti a zabezpečovati společenstvu církevnímu veškeré vnější podmínky existence, moc vydávati a vykonávati zákony. Jest to  naproti působnosti ryze duchovní (), jejímž oborem jest  čili . Vykonávání p-i v technickém slova smysle svěřeno jest círk. úřadům, jež tvoří hierarchii jurisdikce. Vládní moc spojená s určitým úřadem nazývá se p-í , . Přenese-li ten, kdo vykonává p. po právu svém vlastním, výkon její na někoho jiného, který ji pak vykonává nikoli jménem vlastním, nýbrž jménem toho, kdo jej zmocnil, nazývá se p-í  čili , . — Viz Rittner, Církevní právo katolické (český překlad v Praze I. 1887, II. 1889).