Poesie francouzská nové doby/Noční procházka
Jak velké perly visí rosa
a plá na trávy osině,
zpěv stehlíka se zpěvem kosa
o závod zazněl v lesině.

Dokola květů zástup bílý
tká třísní svěží pěšinu,
van lehký časem větve chýlí
na keřích lilku, jasmínu.

Jak z achátu člun měsíc hoří
nad modravými skalami,
a spěje ku předu, jak v moři
by kolébán byl vlnami.

Noc nikdy ještě ve svém klínu
hvězd tolik v plást svůj nevtkala,
by zvednouc prstem clonu stínu
líp vidět boha nechala.

Dej ruku mně, ó milé dítě,
a půjdem spolu do zahrad,
dech samoty nás spojí v skrytě,
v mech lehnem, budem poslouchat,

Tam v ručeji, v kterém se vlny
jak vlhké sítě míhají,
co třtinám příval bájiplný
do ucha šeptá potaji.

Poezie

fr:Promenade nocturne