Ottův slovník naučný/Pixis
Pixis: 1) P. , hudebník něm. (* 1786 v Mannheimu – † 1842 v Praze), stal se v Praze dirigentem stavovského divadla r. 1810. Byl výtečným houslistou, žákem Viottiovým v Hamburce, a když v Praze zřízena r. 1811 konservatoř hudby, povolán na ni jako první professor svého nástroje, čímž v řadě paedagogů, jimiž pražské učiliště hudební proslulým jest v celém světě, nabývá zvláštního historického významu. Žáky jeho byli J. V. Kalivoda, V. Bezděk, Č. Barták, Fr. Gläser, Josef Slavík, J. Sokol, Raimund Dreyschock, Moric Mildner, J. Král a j. – Syn a žák jeho  P. (1831 až 1856), rodilý Pražan, zemřel jako učitel houslí na konservatoři v Kolíně n. R. ♭

2) P. , malíř německý (* 1831 v Kaiserslautern). Studoval v Mnichově práva, ale záhy věnoval se cele malířství na tamní akademii jsa žákem Ph. Foltze a W. Kaulbacha. R. 1854 vystoupil poprvé s obrazem Coriolanus, načež v l. 1856–58 byl v Italii. R. 1859–61 provedl veliké tři fresky v bavorském nár. museu z dějin švédských králů z rodu Wittelsbachův, Karla X. a Karla XI. Mimo to namaloval Calvina u Serveta ve vězení; Loučení novomanželů; Před plesem; Po plese; Kořist cikánů; Kára Thespidina v tísni; Příchod potulných herců; Plavba po jezeře Starnberském, vesměs elegantně sentimentální manýrou Rambergovou. Mimo to 12 kartonů k německým písním, 3 kartony k Schillerovské galerii Bruckmannově, četné illustrace k Miltonovu »Ztracenému ráji« a souborné dílo Wagner-Galerie. Z novějších děl uvádíme: Před krámem klenotnickým. P. našel methodu reprodukovati obrazy pomocí fotografie, ale způsob ten byl později zatlačen methodami jednoduššími.

Němci v Ottově slovníku naučném