Ottův slovník naučný/Alběnice
Alběnice (nyní ), ves farní s 286 obyv. českými, v okrese votickém (mezi Voticí a Bystřicí), s got. chrámem sv. Markéty, v němž jest hrobka Radeckých z Radče. V ssutinách bývalé tvrze, nyní dokonce rozebraných, objeveno asi před 30 léty pečetidlo Držikraje, syna Hroznaty z Alběnic, se znakem trojích parohův, pocházející snad z konce XIII. neb počátku XIV. stol. Vzácná tato památka se nyní pohřešuje.  A. připomíná se r. 1327. Podací kostela zdejšího, který stál již v polovici XIV. věku, rozděleno bylo na hlasy mezi vladyky zdejší, tomické a jelenecké. Ze zdejších vladyk připomínají se 1359–1360 ,  a  bratří a , později  († r. 1381),  († r. 1385),  se synem  († roku 1387) a 1387 , 1396 . To dosvědčuje, že byla ves rozdělena na malé statky, jakož na př. koupil roku 1396 Pešek z A. s manželkou Zbynkou půl lánu dědin od , vdovy , a  A. (Pešek † r. 1406). R. 1411 připomíná se , vdova po  A., jako poslední této řady. Neb držitelé hradu Léštna skoupivše části A. i Tomice, drželi oboje k Léštnu až do roku 1664. Po r. 1620 zbaven jest kostel duchovního správce a patřil k Bystřici až do r. 1819, kdež vrchnost a osadníci novou faru postavili. Po smrti  dostaly se A. za díl dceři její z druhého manželství, , vdané za , který je připojil ke statku Tvořešovskému. (Popis v A. N. Vlasákově Bibl. místních dějepisův I. 100.) Sčk.

Alběnice