Výbor z písní a ballad/Marii v nebesích
Ty hvězdo, hasnoucí tak zvolna,
   vždy prvním jitrem vítána, —
zas den mi hlásáš, ach tak bolná,
   kdy Marie mi vyrvána.
Ó Marie, ty drahý stíne,
   kde nyní v míru blaze dlíš?
zda vidíš toho, jenž zde hyne,
   či krutý bol můj neslyšíš?

Jak zapomnít na chvílí něhu
   a na posvátný hájek ten,
kde na klikatém Ayru břehu
   jsme žili krátký lásky den?
Ó nevyhladí věčnost celá
   ty vzpomínky těch zašlých dní,
tvůj obraz, jak's mi v loktech dlela,
   to objetí, ach poslední!

Ayr snivě bublal přes oblázky,
   les, hustý pažit splýval v niz;
vše kolem jaly v náruč lásky,
   tu hloh, tam vonné větve bříz.
Květ pukal plný rosné vláhy,
   na sněti láskou zpíval pták,
až zrudnul západ, ach tak záhy!
   a den se chýlil ve soumrak.

Ty vzpomínky mi žijou dále
   a duch se nemůž' odtrhnout!
čas vše, co bylo, hloubí stále,
   jak řečiště si brázdí proud.
Ó Marie, ty zašlý stíne,
   kde nyní v míru blaze dlíš?
zda vidíš toho, jenž zde hyne,
   neb krutý bol můj neslyšíš?

de:An Mary im Himmel
fi:Meerille taivaassa (1918)
hu:Marihoz az égben