Dumky večerní/V.
Rokoši, vrchův uhrovských vývodo!
Ty do úvalů a dolin sezíráš,
sedlisk našich rodin,
ty zrak na mnohé hory upínáš,
výšky drahé země.
A mezi těmi Inovec se modrá
nad Matouše sídlem
i kolmý v dálce tam se Zobor čeří
nade svatou Nitrou.
Rokoši, dávné stařiny svědku!
Jak si ode mne stokrát šťastnější,
ode mne mlada!!
Tys’ slyšel zpěvy v dolinách okolních,
neznajecí vzdechů –
mne dojímají zpěvy, jak by nyla
opuštěná světem;
tys’ viděl svatou Nitru osloněnou –
a já Nitry svleky!