Kytice, uvitá ke cti ss. apoštolů na úpatí moravské „Květnice“/7.
Mnohý mudrcem jen proto sluje,
    Že mu dáno mnoho věděti,
    V hádkách o přítrž se křičeti,
Při čemž tvář až pýchou se mu duje.

Kdo však proti Církvi zrádu kuje,
    Chytráctvím se z kázně vyvětí,
    Byť měl všecky knihy v paměti:
Ten jen nemoudrým slouť zasluhuje.

Svatý Cyrill „mudrcem“ sloul záhy:
    Uměl mluviti on slovo bláhy,
Jím i srdcem chtěl jen k Církvi lnouti.

Photius však učený jak Cyrill,
    Z pýchy v srdce Církvi ránu vyryl —
Ach! a tak chce mnohý moudrým slouti.