Poesie francouzská nové doby/Paní B.
Když jsem tě miloval, rád dal bych za tě žití,
žes’ sama musela mi lásku k tobě vzíti!
juž víc mne nechytíš do luzných sítí svých,
teď zbytečností jsou tvé slzy i tvůj smích.
Tak sálem stemělým hoch malý, zděšený,
jsa svlečen, starou zbraň si sundá se stěny,
se vrátí, zavře se, ó strachu chvíle děsné,
do tmavé jizby své, mdlý v chladné lože klesne.
Leč ráno mladý den když z červánků se zdvíhá,
zří fantom řasnatý, jak na okně se mihá,
zří starou zašlou zbraň a skočí z lůžka hbitě,
dí v smíchu: K čemu strach? Ach, jaké jsem to dítě!

Poezie

fr:Premières Poésies (Musset)/À Madame B***