Ottův slovník naučný/Catel
Catel [ka-]: 1) C. , theoretik a skladatel franc. (* 1773 v L’Aigle — † 1830 v Paříži). Přišel záhy do Paříže, kdež ujal se ho Sacchini a dal ho vzdělali ve královské pěvecké škole; učiteli jeho byli T. Gobert a Fr. Gossec. Zde stal se r. 1787 výpomocným učitelem. Když pak r. 1795 ústav značně rozšířen a proměněn v »Conservatoire national de musique et de déclamation«, jmenován C. učitelem harmonie a napsal spis Traité d’harmonie (1802) na základě systému Rameauova, který byl po celou řadu let nejlepším dílem svého způsobu, až předstižen byl spisem našeho krajana Antonína Reichy (»Cours de composition musicale«, r. 1818). R. 1810 stal se vedlé Cherubiniho, Gosseca a Lesueura čtvrtým inspektorem konservatoře a r. 1814 vstoupil do výslužby. R. 1815 jmenován C. členem akademie krásných umění, r. 1824 rytířem čestné legie. Vedlé zmíněného spisu redigoval C. Solfeges du Conservatoire a napsal četné skladby klavírní a komorní, mnoho oper (nejlepší z nich Semiramis, 1802, a Les bayadères, 1810) a j. Str.

2) C. , malíř něm. (* 1778 v Berlíně — † 1856 v Římě). Zabýval se nejdříve sochařstvím a dřevoryjectvím, načež teprve jal se s úspěchem kreslili a malovati aquarelly. R. 1807 odebral se do Paříže, kde začal malovati obrazy olejové, načež studoval v Římě a cestoval po Italii a Sicílii. Od r. 1830 usadil se v Italii trvale. Vedlé obrazů genrových a historických maloval zvláště krajiny, jimiž nejvíce vynikl znaje vždy vystihnouti perspektivu a slunečný ráz a světelné effekty ital. krajin. Linie a tvary kreslí vždy ostře, za to kolorit je mnohdy suchý a tvrdý. Obrazy jeho nalézají se v Berlíně, Mnichově a j. Nejproslulejší jest jeho Kolonáda na námestí sv. Petra v Římě.