Tvůj osud, národe…
Tvůj osud, národe, Ti velí k hrdinství!
Tvá sudba, národe, Tě k velikosti zve!
Krasavice, Tvá země, teď skryje v srdce své
lásky a toužení nejsladší tajemství…

Neboť jsi úděl můj, má kletba i můj osud!
Na hranici Tvé stát — budu já, voják, stát!
Nade mnou vlajky mé zářivě budou plát,
mé barvy královské — sta let! a planou dosud!

Tvůj osud, národe, je v něžných teplých dlaních
Tvých dětí překrásných a Bůh žehnej jich počtu!
Až já se jarního a krásného dne dočtu
jak nám Bůh požehnal! A v stříbrolesklých skráních

až shlédnu mužnosti a vůle pevný střed!
Ku předu! lide můj a nebát se a stát
jako hrad přepevný, můj lid, a moje Vlast!
Tak kráčíš na slunci a v záři sterých hvězd!

Poezie