Mstivá kantilena/XII
Již mrtvo vše, již mrtvo vše, kraj ani nezavzdýchá -
a marno vše a marno vše - ten tam je vzdor a pýcha,
ryk msty již nikdy nezazní zde do mrtvého ticha.

Tlí v polích marné modlitby na tělech hnisajících,
těch, kteří známku geusovství ve vpadlých měli lících
a kteří mstili, mstili ji na Kroesech hodujících.

Po polích sirné plameny nad mrtvolami svítí -
oh moje Manon ješitná - hle konec, konec žití,
jen plačte s mojí violou - i její struny cítí:
neb mrtvo Geusů království - oh, muselo tak býti.