Ottův slovník naučný/Adyton
Adyton (,  t. místo),  (v. t.): 1) A. byla oddělená prostora chrámová, jen kněžím přístupná, buď za cellou se nalézající neb též pod ní. A. bylo hlavně při chrámech s věštírnami a ke slavení mysterií určených, neboť tajná tato kobka příhodna byla k vydávání věšteb a kw klamání lidu nadpřirozenými úkazy, ze kteréž příčiny i chodbami a průchody s chrámem spojena byla. Vcházelo se tam tajným vchodem, aby kněží a jejich pomocníci od nikoho spatřeni nebyli. Srvn. Rich:  s. v. Adytum. Gd. — 2) A. ve chrámech křesťanských prostranství, v němž se nalézal oltář a do kterého směli vkročiti pouze kněží (v církvi řecké též císař), věřící pak jen ku přijímání. A. bylo odděleno zábradlím od hlavní lodi chrámové. V chrámě jerusalémském bylo to »nejsvětější«. red.

Řecké výrazy v Ottově slovníku naučném