Výbor z Květů zla/Hudba
Mne hudba schvátí časem jako ocean!
K své bledé hvězdě dál,
ať volným étherem, ať pod mhy stropem hnán,
já plachty své jsem vzpjal;

A plíce vzedmuté jak z plátna, mužně v před
i hruď i každý sval,
já volně přeskáči vln skrytých nocí hřbet,
hřmí přes jich vrch můj cval;

Vše vášně korábu, jenž má se ztroskotat,
svou duší cítím třásti;
i vítr příznivý, i bouř a její chvat

Obrovskou nad propastí
mnou chví. — A jindy zas, to zrcadlo, jež hostí
obraz mé zoufalosti!

de:Die Tonkunst
fr:Les Fleurs du mal/1861/La Musique