Ottův slovník naučný/Albemarle
Albemarle [elbimarl] dříve , angl. vévodský a hraběcí titul, odvozený od města v Normandii. Prvním  A. stal se r. 1397 Edward Plantagenet, hrabě z Rutlandu, jemuž ale, že byl přívržencem Richarda II., titul ten po dvou létech opět odňat. R. 1660 stal se vév. z A. generál , ale úmrtím syna jeho Christophera 1688 titul vévod z A. opět zanikl. –  A. jmenován od Viléma III. Arnold Joost van  (* 1696 – † 1718), jehož potomci titulu toho posud užívají. Arnold Joost van Keppel sám vstoupiv po smrti Vilémově do služeb hollandských velel ve válce o posloupnost ve Španělsku vojsku Generálních Států, byl však dne 24. čce r. 1712 v bitvě u Denainu poražen. – , šestý hr. z A., * 13. čna 1799, sloužil od r. 1815 ve vojště angl., účastnil se bitvy u Waterloo, stal se roku 1827 majorem, cestoval dílem na rozkaz vlády po Evropě a Asii, což vylíčil ve spisech A journey across the Balcan (v Lond. 1830) a Narrative of a journey from India to England (2 d., v Londýně 1834). Později zvolen na sněm za Norfolk, r. 1850 za Lymington, načež roku 1851 nastoupil po svém bratrovi titul hraběte z A. R. 1854 postoupil ve vojště na plukovníka, až r. 1874 stal se generálem. Vydal dále: Memoirs of the Marquis of Rockingham and his contemporaries (2 d., v Lond. 1852), a autobiografii Fifty years of my life (2 d., 3. vyd. r. 1877).

Hesla v Ottově slovníku naučném