Vzpomínky na paměť třicetileté činnosti Umělecké besedy 1863—1893/To dobré srdce Nerudovo
Viz stranu 24.

V sobotu dne 22. září 1860 odcházeli jsme pozdě večer ze schůze, která konána byla v sále na Střeleckém ostrově, aby se v ní pojednalo o založení politického listu „Čas“. Kol dlouhého stolu, na němž jediná lampa stála, seděli jsme jako nějaká nová vehma Westfálská, neboť ostatní prostora velikého sálu byla pohřížena v hlubokou tmu. Většina účastníků schůze jsou dnes již nebožtíci: Sladkovský, Vávra, Neruda, Hof, Zelinka, Liblinský a Donovský, tlí již dávno pod zemí, jen dr. Alois Krása, jakožto svolavatel schůze, ředitel Em. Tonner a já jsme posledními živoucími účastníky jednání o založení „Času“, kterýžto list dne 1. října 1860 spatřil světlo světa.

Neruda a já byli jsme jediní Malostranští mezi přítomnými a protož rozloučivše se u řetězového mostu s ostatními, brali jsme se přes nábřeží a kamenný most k Malé straně. Před Malostranskou mostní věží pohledl Neruda v pravo na Uhelný plácek a vida, že je Proškova „Malostranská kavárna“ ještě osvětlena, pravil:

„Bylo by škoda se všemi zažitými dojmy dnešními brzo usnouti! Vypijme tamto u starého vlastence Proška, který jest pro naši Malou Stranu totéž, co pro Staré město ‚otec Pěkný‘, ještě sklenici černé kávy a budeme moci o hodinku déle přemýšleti.“

Souhlasil jsem a zasedli jsme v kavárně u prostředního kulatého stolu v první síni, která již úplně byla prázna, kdežto v druhé síni ještě kulečník hlučně hráli.

Mluvili jsme dále o zřízení redakce „Času“ a tu táže se Neruda pojednou:

„Mnoho-li Vám nabídl dr. Krása služného?“

„Šest set zlatých jako Vám!“ odvětil jsem s hrdostí v hlasu.

Neruda pohodil hlavou a s vážným výrazem ve tváři pravil:

„Vám měl dáti více! Jste ženat a máte dvě děti!“ —

Nikdy jsem nezapomněl a nezapomenu na šlechetný tento projev velikého nebožtíka, jenž tak výmluvně charakterisuje jeho dobré srdce.

Životopisné vzpomínky