Kalendář Zlaté Prahy/1895/Otci
Jen tiše nyní… pláč svůj všichni ztlumte —
on neví již, že nás tu zanechává,
nech mír jen hluboký mu v duši mává
svým křídlem, vlny věčnosti jen šumte.

Nech do vln těch mu kámen nezapadne —
náš sten — však bylo v životě jich dosti,
nuž, duše drahá, navždy se jich zhosti,
a na Tvé srdce padej kvítí ladné. —

Teď dodýchal. Tak tedy dobře spěte
již, oči, zatlačené mojí rukou…
oh, cítím, neslyšné jak zvuky tlukou
tam na okénko — již je otevřete!

Poezie