Patery knihy plodů básnických/Šveholily vlastovice…
Šveholily vlastovice
nad kostelní věží,
     že již z dálky po strniskách
chladný mrazík běží,
     že již z dálky mhy se valí
úvozem i lánem…
     Šveholily, s Bohem daly
věži příštím ránem.

     Co jí zbylo? Trčet k nebi
ve chmuru a zlotu
     a pak hnízda opuštěná
hlídat ku životu.
     Nedat bouří strhnout si je
s praskajících krovů:
     v hnízdech její jaro žije,
ztad jí vzlítne znovu.

     Co ti zbývá v žití sporu,
když tě v mlhy kácí
     a kdy k jihu odletěli
nadějí tvých ptáci?
     Pevné vypjat v bouři čelo
do vichrův a zimy
     aneb, co jich odletělo,
uletěti s nimi?

(Ve Světozoru, 1887.)

Poezie