Máj (almanach 1858)/Popěvky


I. 
To je tam vítr,
sype se sníh,
zdá se mi, z venku
že slyším smích.
Otevru, ptám se,
co se to děje,
a on to vítr,
co se tak směje.
Vysmívá se sněhu,
že ho musí nést,
a sníh, ten se zlobí,
že tak lehký jest.

II. 
Můj bledý měsíčku,
zastav se chvílčičku,
jen tak dlouho, co mi povíš,
zdaž si také někdy hovíš?

Mé zlaté sluníčko
ani dost maličko;
spěchám s neúnavnou pílí —
sám bůh ví k jakému cíli.

Poezie