Immortelly/Na horách
Ač tu na obzoru všehomíra
hlahol zemské vřavy odumírá,
nikdy lidská bída s nářkem svým
nezasténá tichem posvátným,

kde se orlí peruť třepotává,
bílá bříza šumět nepřestává,
kde se osamělých květin dech
tají na obrostlých balvanech, -

přece dolů toužným okem zírám,
zde mi chladno, - do pláště se skrývám,
samota mne mrazí odvěká,
hledám, volám - srdce člověka.