Vlastenský slovník historický/Hřebí
Hřebí, staročesky , slula dřívka jistého spůsobu, jichž za starodávna užívali Slované i jiní národové v obřadech náboženských k vypátrání věcí budoucích a v obyčejích právních k vyhledání práva mezi stranama spornýma. V Čechách nastoupilo vrhání hřebí na místě  v ordaliích, jak o tom Kniha starého pána z Rožmberka (Archiv Český I., str. 448) výslovně svědčí.