Poesie francouzská nové doby/Dva rozsévači
Dnes ráno polemi jsem šel,
zpěv mocnou vřel v mé hrudi vlnou
a tu jsem rozsévače zřel,
jak obilí sel rukou plnou.

Dím: „Jménem Krista, bratře, zdar,
jsme věru oba rozsévači,
já v srdcí lidských suchopar
a ty, kam hrouda země stačí.

Z tvé ruky zrno vržené
lidskému tělu život dává,
však slovo pěvce plamenné,
toť jeho ducha božská strava.“

Poezie