Existuje u nás lehká atletika?
Pravděpodobně asi ne, protože již přes měsíc nebyly v Praze žádné závody. Uvědomíme-li si, že stojíme před sezónou, měsíc před championáty, musíme se podivit prozíravosti pražských klubů, které své atlety připravují na vyvrcholení sezóny tím, že jim nedají vůbec příležitost k výkonu. 18. května odjeli nejlepší naši atleti do Řecka, a tím jako by byla sezóna skončila. Ani Slavie, ani Sparta, ani VS si neuvědomily, že mají-li atleti povinnost hájit barvy klubu, mají také kluby povinnost starat se o jejich vývoj. Naše atletika nesestává jenom z několika předních atletů, kteří se dost nazávodí na oficiálních utkáních a soutěžích, ale i z ostatních závodníků. Jaký má mít poměr k atletice mladý závodník, který nemá možnost si zazávodit? Juniorské závody u nás neexistují, již několik let u nás nebyl pořádán meeting, který by nebyl meziklubovým či jiným utkáním, veřejné závody s volnými čísly nejsou u nás snad vůbec známy. Je pochopitelné, že mladý začátečník chce být za svou práci také odměněn vítězstvím, ale kdy má vyhrát, když pro něho nejsou dělány žádné závody, kde by bojoval se sobě rovnými?

Naříkáme nad nedostatkem materiálu, ale kde se ten materiál má vzít, když se ani jeden z pražských klubů o jeho získání nestará? Proč by se nemohla dohodnout Slavie se Spartou a VS a pořádat střídavě každý týden aspoň jeden meeting, na který by přijeli také venkovští atleti z blízkého okolí? Pak by se ukázalo, že se přece dá vychovat řada atletů, kteří by tvořili reservoir pro representační družstvo, a nevypadalo by to jako nyní, kdy máme v každé disciplíně dva tři dobré atlety, kteří tvoří u nás třídu samí pro sebe, a potom dlouho nic, až dojdeme k výkonům zcela slabým nebo začátečníkům.