Plamínky/Píseň
Tu píseň horoucí — o, slyš ji, slyš! 
Ji zpívá potápěč nad vodou nachýlen: 
Spí poklady u lesů korálných 
a čekají, kdy boží spatří den. 

Tu píseň mučivou — ó, slyš ji, slyš! 
Ji zpívá potápěč nad hrobem schýlený: 
Buď s klidem tu, kdo předčasně jsi kles’ 
a v plavbě zemdlel slabý rameny — 

Ó, slyš tu píseň přece, tolik dojala 
a tolik roztesknila, příliš pravdivá: 
Mír budiž s tím, kdo nad poklady spí, 
klid budiž s tím, kdo v hrob se podívá! 

Můj potápěči, jedno zbylo však: 
Květ ráje roste až u sama dna. 
Dnes vezmi ho! A přines na světlo, 
by ztichla bolest touhy záhadná.