Kam půjdu?
Kam půjdu, – nevím.
Svět je jen široký, širší je srdce mé.
Cesto má, zdali se shodneme?
Býváš jen k večeru krásná.
Nevěřím, ruce že sny moje doženou,
spíše, že slevím.

Kdykoliv vracím se, hlavu mám sklopenou.

Možná že zbloudím.
V srdci i na zemi, všude lze sejíti z cest.
Bože můj, zbloudit-li jednou mi souzeno jest,
– dovol mi zblouditi v lese!
Zbloudím tam krásně, zbloudím tam rád,
zbloudím tam v mechu a kvítí.
Jaro mi nebude ničeho vyčítat,
dám-li se vílami utančiti.

Poezie