Výbor z Květů zla II./Nenapravitelné


1. 
Tvar, Myšlenka, či Bytost, která
se nesla dolů blankytem,
zapadla v Stygu bahnitém,
kam nevnik’ Nebe zrak v stín šera;

kýs Anděl, poutník zpozdilý;
jenž v lásce s netvorem se snoubí,
a ve snu příšerného hloubi
jak plavec zmítá v úsilí,

a v děsném zápasu se souží!
s obrovským vírem vede boj,
jenž v zpěvu jde, jak bláznů roj,
a temnotami kolem krouží;

kýs ubožák, jenž, okouzlen,
vždy bez úspěchu vůkol tápá,
a po světle a klíči lapá,
by z plazů řad moh’ prchnout ven;

kýs odsouzenec, po tmě kráčí
kol propasti, kde vlhký puch
mu prozrazuje jícnu kruh
a schod se bez zábradlí stáčí,

kde potvor lepkavých je byt,
jich široký zrak fosforový
tmě dodává stín ještě nový,
že pouze je zde možno zřít;

loď, ježto k pólu byla hnána,
jak v pasti křišťálové jest,
a hledá, z jakých úzkých cest
v ten žalář osudná jde brána;

— toť sudby obrazy i znak,
jíž nelze napraviti zcela,
že myslí ne, co Ďábel dělá,
vše dobře uděláno tak!

2. 
Toť jasná beseda i stinná,
když srdce je svým zrcadlem!
Zdroj Pravdy — jas i tma je v něm,
tam třepetá se hvězda siná,

toť maják Pekla, na posměch,
toť milosti zář Satanovy,
toť útěcha, lesk slávy nový.
— Toť svědomí je v Zločinech!

fr:Les Fleurs du mal/1861/L’Irremédiable