Ottův slovník naučný/Mirošov
Mirošov: 1) M., městys v Čechách při stanici České obch. dráhy (Rokycany–Nezvěstice), v hejtm. a okr. rokycanském; má 196 d., 2082 obyv. č., 13 n., jako obec polit. 222 d., 2322 obyv. (1890), far. kostel sv. Jakuba Větš. (v Chýlících), kostel sv. Josefa, 5tř. šk. chl. a dív., chudobinec, radnici, pš., telegr., četn. stanici, prostranné náměstí, par. mlýn, koksovou a několik výroč. trhů. Obyvatelstvo živí se polním hospodářstvím, drobnými řemesly a prací při dolech uhelných. Alod. statek se zámkem, dvorem a pivovarem drží Jos. kn. Colloredo-Mansfeld. Poblíž M-a prachárna a skladiště dynamitu. K městysu náleží několik kolonií dělnických. Kdy a od koho M. založen, neznámo. Blíže mlýna »ve dvorcích« jsou zbytky býv. tvrze, lid dosud zde říká »Na burku«. Nejstarší písemná památka sahá do r. 1366, kdy Dobrohost z Ronšperka daroval dva dvory v M-ě klášteru dominikánskému v Plzni a jeden dvůr menším bratřím rovněž v Plzni. R. 1400 seděl na M-ě Vilém ze Žďáru, r. 1454 příslušel M. ke hradu Drštce, později připomíná se jako samostatné zboží, jež Ferdinand I. daroval Floriánu Gryspekovi z Gryspachu. Jeho potomek Blažej prodal (1616) M. ještě s několika vesnicemi Adamovi Vratislavovi z Mitrovic, při jehož rodině zůstal do r. 1726, kdy jej Jan Ant. V. z Mirošova prodal komoře dvorské, načež M. spravován administrací statků zemských jako statek komorní, pak r. 1834 podřízen úřadu hornímu v Příbrami a r. 1866 prodán i se Zbirohem Kirchmayerovi a Siemundovi, od nichž jej t. r. koupil dr. Strousberg. Když pak r. 1875 uvalen na jmění Strousbergovo konkurs, koupil (1879) M. se Zbirohem kníže Colloredo-Mansfeld, jenž prodal (1890) doly kamenouh. nynější mirošovské horní společnosti. Zámek mirošovský vystavěn od Floriána Gryspeka z G. (1550) a Jana Ant. Vratislava z Mirošova (před r. 1726). Při zámku jest kaple. Asi půl hod. od M-a stávala ves  (v. t. 1) s far. kostelem sv. Jakuba. Ves zašla bezpochyby v nepokojích husitských; neboť r. 1616 připomíná se pustou. Kostel, r. 1667 pobořený, vystavěl r. 1675 Diviš Vratislav z Mirošova. R. 1654 počínají při kostele matriky. Na uhlí počalo se v M-ě několikrát kutati, a sice roku 1836 v lese u sv. Floriána, v l. 1848—52 cís. horní úřad, r. 1853 hr. Valdštein. R. 1867 převzalo dolování nynější těžařstvo a v čas největšího rozkvětu hor pracovalo zde 1600 havířů. Otevřením výnosných dolů hrnulo se do M-a dělnictvo; vzrostlo obyvatelstvo i blahobyt, tak že brzy ves si zasloužila povýšení na městys (1871). R. 1882 vystavěna sem želez. dráha. (Srv. , 858 b.) Srv. D. Brázda, M. (Praha, 1891).

2) M., ves t., hejtm. a okr. Pelhřimov, fara Dušejov, pš. Hladov; kaple, 1tř. šk., 3 mlýny a pila. Alod. statek (254.73 ha) se zámečkem, dvorem a škrobárňou jest majetkem Viléma Rychlého, jehož předek Josef Rychlý koupil jej (1786) od Leopolda ryt. Fučíkovského z Grünhofu. Do válek husitských náležel M. k biskupskému panství pelhřimovskému, pak jej koupilo město Pelhřimov od Rudolfa II. V XVII. stol. seděli na tvrzi a na statku mirošovském Odkolkové z Újezda, Rašínové z Risenburka, Vltavští z Manswerthu, Berkové z Reinfeldu, v XVIII. stol. Odkolkové z Újezda, Vraždové z Kunwaldu, Talacko z Ještětic a od r. 1757 Arnošt Fučíkovský z Grúnwaldu.

3) M., ves na Moravě, hejtm. Uher. Brod, okr., fara a pš. Valaš. Klobouky; 30 d., 192 ob. č. (1890), 1tř. šk. — 4) M., ves t., hejtm. a okr. Nové Město, fara Moravec (část. Hor. Bobrová), pš. Hor. Bobrová; 59 d., 358 ob. č. (1890), 1tř. šk., mlýn.

Mirošov
Mirošov
Mirošov
Mirošov