Zimní cesta/5. Lípa.
Tam blízko staré brány,
tam lípy stojí kmen,
já v stínu jeho větví
jsem sníval sladký sen.

Ne zřídka v jeho kůru
jsem slůvka něžná vryl,
ať jásal jsem či vzdychal,
mně vlídným stejně byl.

Já zdlouhavými kroky
šel vůkol něj i dnes,
však pláčem zrudlé zraky
jsem k němu nepovznes.

A v houští jeho snítek
mi zpíval tichý van:
pojď v náruč naši druhu,
zde mír ti bude přán!

A vítr kolem hýkal
a vítr v tvář mi vál,
mně náhle čapku strhl,
já zpříma kráčel dál.

A v chvíli teď již mnohou
jsem vzdálen oněch míst,
přec říká cos mi stále
tam klidu byl bys jist.