Básně z roku 1865, svazek I./V. (znělky)
Hrdý muž zde před Tebou se kloní,
na cestu Ti sype písní květ,
v Tobě jeho nebe, jeho svět,
jeho slunce, v němž se nadšen sloní.

Pro Tvou lásku, všecko dal bych pro ni,
každý srdce úder, ducha vzlet,
mysli Tvé však žhavý hrdý let
jako orel ve výši se honí.

Budiž mou, nach srdce Ti chci dáti,
vše, co kdy jsem toužil, vše co ždám,
Tobě slunci novým sluncem vzpláti.
Vlast a Tebe jenom v duši mám,
jenom vás — a nežli smrt mne schvátí,
písní svou vám pomník zachovám.