Ottův slovník naučný/Alboni
Alboni , nejslavnější altistka našeho věku, * 1824 v Ceseně, vzdělala se v pěvecké škole Bertolottiho v Bologni. Zde se též seznámila s Rossinim, s nímž studovala některé partie operní. Již r. 1841 vystoupila poprvé s úspěchem skvělým v divadle »Scala« v Miláně a šla s tamějším operním ředitelem Merellim do Vídně, kdež se znamenitě proslavila. V Petrohradě s rostoucím úspěchem zpívala po celou saisonu, potom slavila triumfy na umělecké cestě v Uhrách, Čechách a Německu. R. 1847 dospěla slavná její pověst nejvyššího vrcholu: v Londýně musila s ní Jenny  děliti se o vavřín slávy a v Paříži t. r. byla obecenstvem zbožňována. Po pohostinských hrách v Madridě vrátila se do Paříže, kdež r. 1850–51 zpívala s neslýchaným úspěchem. Její zpěv a herecké provedení Fidesy v Meyerbeerově »Proroku« dle souhlasných zpráv znalců dosáhly výše geniální tvůrkyně partie té, Viardot-Garciové. R. 1853 slavila obrovské triumfy na své cestě po Americe, načež se násl. roku zasnoubila s hrabětem Pepolim. Její hlas vynikal v objemu dvou oktáv od g do ḡ vzácným plnozvučným tónem, mohutným a zároveň lahodným a tekutým ve zpěvu ozdobném; po herecké stránce s všestranným nadáním uměla tvořiti úlohy v oboru vážném i komickém. R. 1863 rozloučivši se s jevištěm usadila se v Paříži. R. 1877 provdala se podruhé za kapitána rep. gardy Ziégera. Ný.

Alboni