Písně mužů/Prestoly měst a říší…
Prestoly měst a říší
před zorem času jsou
tak jako květy, jež dýší
a zítra mrou.
Ale jak listí rašit zná,
jak jaro kvést,
znavená půda zhrzená
květ nových vydá měst.

Svým dneškem ozářen,
narcisek nemůže znát,
jakýmže zmarem zimy a změn
jeho předchůdce zvad;
má špetku vědění,
ale smělost jak rek,
má sedm svých nocí a sedm svých dní
za nekonečný věk.

A čas, který k věcem, jež jsou,
tak přelaskav jest,
chce toutéž slepotou
nás k témuž rekovství vést;
v tu chvíli kdy mřem —
my prach, my se stíny stín —‚
„Žít bude“, vroucně si opakujem,
„po věky každý náš čin!“

Poezie

en:Cities and Thrones and Powers