Goetheho vybrané básně/Cikánská
Když mželo a ležel vysoko sníh,
 když v divokém lese usedla noc,
 já naslouchal vlku, z hladu jak vyl,
 a sově, jež houkala tmou:
       Wille wau wau wau!
       Wille wo wo wo!
           Wito hu!

 Já zastřelil kočku na plotě kdys,
 tu černuši milou babizně Ance;
 a v noci mně přišlo sedmero vlčic,
 toť sedmero z vesnice bab.
       Wille wau wau wau!
       Wille wo wo wo!
           Wito hu!

 Já znal jsem je všechny a více než dosť,
 tu Anču, tu Káču a Jetu
 a Lízu i Voršu i Barču i Bětu,
 jež vyjíce obstouply mne.
       Wille wau wau wau!
       Wille wo wo wo!
           Wito hu!

 Já zavolal všecky podle jich jmen:
 Co děláš tu Anko a co ty Běto?
 To zatřáslo jimi, klátily se
 a vyly a pádily pryč.
       Wille wau wau wau!
       Wille wo wo wo!
           Wito hu!