Poesie (nová řada)/Já miluji tě!
Já miluji tě! Ach, ta slova
tak divně zní teď v srdci mém —
zdaž vrátí se mi vesna nová
a vzbudí květy, spjaté snem?
Zdaž v zázrak lásky věřit lze mi,
jak Lazar z hrobu vstáti mám?
Být jinochem, plát nadějemi,
z tvé ruky život vzíti sám?

Já miluji tě! Lze tak býti?
Nesvádí mne jen bludů moc?
Ach ne! Hle, jasná zoře svítí —
tam v dáli prchá černá noc!
Vše jinak ve mně jásá, krouží,
zas naděj v duši, chlad kde dřív,
zas miluje, zas doufá, touží,
zas věří v lásky věčný div!

Já miluji tě! Změna všude,
svět zdá se štěstím rozkvétat,
dnes jak v den první tvorstva bude:
svatební béře na se šat!
A jedna peruť duše má je,
jí netíží už zemský prach —
hle, v elisejské letí háje
a tone světla ve vlnách!

Poezie

pl:Ja Ciebie Kocham!