Slávy dcera/Zpěv I. Sála/10
I když bloudí ještě bývá milý
 onen vyšších letův mládenec,
 jenž si skutky svými na věnec
 trhá každý kvítek ušlechtilý;

A jest pravdy přítel, krásy čilý,
 v lásce čisté vroucí milenec,
 při tom hoří i jak vlastenec,
 i jak člověk dobře zasloužilý;

Byť i těkal myšlénkami svými
 někdy v říšech a snad nemožných,
 nechať mlčí nade řečmi zlými;

Nenadá mu proto kvapným šklebem
 nikdo vrtochů a bezbožných,
 leč ti, co jsou živi samým chlebem.