Ottův slovník naučný/Čepování
Čepování, též  (něm. ), v tesařství jest spojení dřev, kde v jednom dřevě zřídí se důlek, , , do kterého vniká dřevo druhé výstupkem, ; tloušťka čepu rovná se obyčejně třetině tloušťky dřeva slabšího. Čepem končí se buď jen jedno dřevo neb obě; upravuje se pak rozličně. V obr. 956 značí (1) , , jehož užívá se obecně při č. trámů tenčích; trámy tlustší pojí se  (2). Má-li býti spojení ukryto, volí se  (3) nebo  (4). Trámy uložené ve stavebních konstrukcích vodorovně a značně obtížené, spojují se čepy skrácenými, a to buď  (5) nebo  (6), a utuží se zároveň skobami. Někdy bývá toto č. sesíleno , a to buď  (7) nebo  (8). Mají-li se č-m spojiti trámy nerozlučné, jak bývá při některých stavbách vodních, pojí se  (9); dřevo vodorovné má tu rozevřený dlab veskrz jdoucí a čep druhého dřeva rozklínuje se tvrdými klíny tak, aby vyplnil celou míru dlabu. Končí-li č-m oba trámy, užívá se  (10), nebo  (11) anebo konečně , který se zove též  (12). Fka.

Hesla v Ottově slovníku naučném