Výbor z Květů zla II./Výrové
Kde tisů temnoty je krejí,
se v řadách drží výrově,
jak cizozemští bohové;
zrak rudý střílí. Přemýšlejí.

Tak budou sedět bez hnutí,
až k hodině té zádumčivé,
kdy, zatlačíce slunce křivé,
tmy rozhostí se v klenutí.

A moudrý sezná z jejich zvyku,
že na tom světě ruchu, křiku
se vždycky báti třeba jest;

muž, spitý stínem, jenžto mine,
vždy odnese si za to trest,
že za své místo chtíval jiné.

de:Die Eulen
fr:Les Fleurs du mal/1861/Les Hiboux
ru:Совы (Бодлер/Анненский)