Ottův slovník naučný/Acireale
Acireale [ačir-], město na vých. pobřeží sicilském v prov. catanské, na úpatí Etny a při ústí ř. , po zemětřesení r. 1693 z čedičové lávy znova vystavěné. s 22.431 (r. 1881, 0bec 38.547) ob., krásným rom. kostelem, divadlem, velmi vzácnou sbírkou mincí starosicilských, malým přístavem, značným obchodem obilním, výrobou damašku, hudebních nástrojů a prací filigranových. V novější době jest A. oblíbeným léčebným místem klimatickým a jeho vřídla, jichž voda 19°C. teplá obsahuje sirnaté soli, a mořské lázně osvědčují bývalou svou přitažlivost, rovněž i malebné okolí se zříceninami starých vodovodů a bujnou sicilskou vegetací. Temp. neklesává pod nullu, střední teplot zimních měsíců není nižší 10°C. Vzduch čistý, vlhkosti skrovné; půda suchá. Zejména počátečním stadiím souchotí zimní pobyt v A. se doporoučí. Minerálné vody zdejší při různých chronických chorobách bývají doporučovány. Na blízku ukazují se sluje Galatheina a Polyfémova. –  a- má na 524 km2 134.970 ob. Peč. Red.

Sídla v Itálii v Ottově slovníku naučném