Za plotem obzoru
Za plotem obzoru ó moje oči spící
je všechno co jsme chtěli
když hledali jsme vrátka

Pojďme tam na výlet abychom mohli říci
těm kteří štěstí poztráceli
a nevědí nic o pohádkách

že známe krajinu kde děti na procházkách
svou radost zapomněly
protože měly druhou u maminek

že známe krajinu kde není žádná láska
kde všechno co jsme chtěli
je zcela jiné

i naše ústa jsou tam náhle němá
a to po čem jsme volávali
mění se do růžova

Ach zahleďte se do ztracena
vy které láska pálí
vy kterým zbyla jenom slova

a pojďte pojďte tam otvírají se vrátka
za plotem obzoru ó moje oči spící
to není smrt kam vedu vás

Jaký to bude let až smutni po pohádkách
řekneme víčkům svým: spusťte již plachetnici
všem bouřím na pospas!

28. VII. 1939.

Poezie