Směska/Laňka
Koval jsem, koval
podkovičku
pro laň, co běhá
po lesíčku.

Podkova hezká,
zlatá, drobná; —
ta laňka byla
přeozdobná.

Mnohý se potkal
s krásnou pannou,
kdo, v lese, s laňkou
okovanou?

Jest okovaná
jen ta moje,
ona mi skočí
do pokoje.

Ona mi skočí
do komory,
zavru tam laňku
na závory.

Ať do komory,
do světničky, -
budou jí zvonit
podkovičky.

Vše bude zářit,
kam jen skočí,
budou jí svítit
nožky, oči.