Selské písně a české znělky/Je tichá noc
Je tichá noc a ještě ven
    si vyjdu na zápraží;
ať sebevíc jsem unaven,
    to ticho mne tak blaží!

Nad polousvětlým dvorem mým
    je obloha tak hvězdná,
tak hluboká! — já zahledím
    se do jejího bezdna.

Z mé jizby na dvůr padá zář
    jak pruha pozlacená;
hle, opřena tam o polštář
    spí s děckem moje žena.

Vše mlčí; v sadu šeptají
    jen listy hrušně zticha
a dobytek můj ve stáji
    tak spokojeně dýchá.