Poesie (nová řada)/Kdybych byl mladší
Kdybych byl mladší, mé dítě,
kdybych byl mladší!
Nepil bych víno, leč hbitě
z tvých pil bych pohledů sladší
nektar, mé dítě!

Snad bys mne ráda pak měla,
anděle světlý —
tím snem hruď má se chví celá,
vždyť ráje dny by k ní slétly,
kdybys mne chtěla.

Již k hvězdám nezřel bych v nebe
ni k luně v mraky,
leč zřel bych tebe, jen tebe —
víc září jasné tvé zraky
nad hvězdy nebe!

Slunečním zhrdal bych žárem
i dechem vesny,
a žil bych lásky tvé darem —
ty’s nadšení mé, ráj plesný,
i slunce žárem!

Leč stár a nehoden, běda,
jsem již tvé lásky,
té srdce tvoje mi nedá,
jen pět ti mohu své zkazky,
jsem stár již, běda!

V dál prchám od tebe zticha,
motýlku zlatý!
Mně trpět nedá má pýcha,
a s touhou, jíž duch je vzňatý,
v dál prchám zticha.

Jen v smíchu prázdním číš vína,
v něm slzy tavím —
zře, jak v mhu klesá již siná
minulost úprkem dravým,
číš prázdním vína!

Poezie

pl:Poezye T. 1 (Adam Asnyk)/Gdybym był młodszy...