Vzpomínka na Prahu
Jak dlouho již je tomu,
co viděl jsem naposled
slunce zapadat za Petřínem.
Tu Prahu líbal uslzený hled,
když halila se večerním stínem.

Jak dlouho nezalehl v můj sluch
líbezný šumot jezu Vltavy?
Dávno již Václaváku ruch
zapomenut vytratil se z hlavy.

Ta neznámá pražská zákoutí
ve stínu jatek a slepých stok,
jak těm se vede? Sotva se pro mne zarmoutí
tak, jako já pro ně. - Je tomu téměř rok.

Již skoro rok dřepím v šeredné díře
místo tvých krás jen pár ulic mám.
Jak v kleci zajaté divé zvíře.
Praho, kamenná pohádko, vzpomínám!

-nz- (Petr Ginz)

Poezie