Písně mužů/Tuláci
Bělásku svinuté lupení,
rozkvetlý jetel včele —
a cikánské krvi cikánská krev,
tak po zemi platí to celé.

Po celé zemi, má holčice,
být na nohou po všechen čas,
po celé zemi a v podzemí —
a na konec u tebe zas!

Z těžkého dusna Evropy,
z kalu a mouru jen ven,
až na konec světa, můj miláčku —
na konci světa je den.

Kanec k prohřátým bažinám,
jeřáb k rákosí vod —
a k cikánské holce cikán-chlap,
ten těkavý tulácký rod.

Strakatý had k slunci rozsedlin,
kamzík na horský sráz —
a k cikánské holce cikán-chlap,
a oba na cestu zas.

Ba na cestu oba a zas a zas
a potom po moři jet,
křížem a krážem jde pocestný krok
po celém světě a zpět.

Vydej se po stopě cikánů,
kde ledovce modravě žhou,
kde z borovice je sněhulák,
kde stěžně jak pancéře jsou.

Vydej se po stopě cikánů,
kříž jihu kde na nebi vzplál,
kde vichr svým koštětem vymetá
moře jak taneční sál.

Vydej se po stopě cikánů,
kde západ kles do pustých vod,
kde západ a východ jedno jsou
a čínská jen míhá se loď.

Vydej se po stopě cikánů
v taj lesů indických,
kde nachem i opálem svítí břeh
a ticha líhnou se z tich.

Krahujec k výškám do vichřic,
jelen v zelený les —
a mužské srdce k dívčímu,
tak za starých časů, tak dnes.

Ba, mužské srdce k dívčímu —
je rychlý můj kočovný stan.
Na konci světa je bílý den —
nám na toulky vesmír je dán!

Poezie

en:The Gipsy Trail