Drobné povídky dějepisné/Daun u Hochkirchu
V sedmileté válce po bitvě u Zorndorfu (25. srpna 1758) obrátil se Bedřich Veliký se svými sbory do Lužice, chtěje Rakušanům zameziti pochod na Žitavu, a zaujal postavení u Hochkirchu. Hochkirch jest vesnice v Horní Lužici nedaleko Budišína. Polní maršálek Keith varoval krále, aby tam netábořil, neboť na blízku byl Daun se značným sborem rakouským.

„Jestli nás zde Rakušané nechají na pokoji,“ pravil Keith, „zasluhovali by šibenici.“

Král však se tomu smál, ač mu brzy smích zašel.

Dne 14. října 1758 o 5. hodině ráno pruská armáda byla vzbouřena postupem Rakušanů. Strážní ohňové pláli sice v táboře rakouském, ale jen proto, aby oklamán byl nepřítel. Král se měl za tak bezpečna, že skorem ani nevěřil zprávě, že nepřítel jest na pochodu. Až když přední stráže jeho prchaly a děla počala hřímati, přesvědčil se o pravdě. Rychle snažil se seřaditi své sbory, jež ze spaní vyburcovány, neoděny, zbraně se chápaly; ale nikde nebyl pořádek, všude panoval zmatek, jen několik pluků čelilo rychle postupujícímu Daunovi. Brzy počal hořeti Hochkirch, a kolem vesnice zuřila strašlivá bitka. Levé křídlo Prusů bylo zcela obklopeno Rakušany pod Ahrembergem, a brzy potřeno bylo docela.

Toto chladné, mlhavé jitro dne 14. října bylo pro Bedřicha velmi nešťastné. Ztratil veškera svá děla, počtem přes sto, veškera zavazadla; devět tisíc mužů bylo mrtvých a raněných, princ brunšvický byl mrtev, maršálek Keith, jenž krále tak důrazně byl varoval, padl střelen do prsou v čele svého pluku, sám král a veškeři skoro generálové byli poraněni; Bedřich Veliký byl by málem upadl v zajetí a ještě na útěku zastřelen pod ním kůň.

V kostele Hochkirchském zasazena jest veliká deska pamětní, na níž vyryta jsou jména předních padlých v této bitvě, jíž Daun velice proslavil zbraně rakouské. Po vítězství Kolínském jest vítězné Daunovo přepadnutí Prusů u Hochkirchu nejpamátnější událostí válečnou v dějinách nejen války sedmileté, ale i minulého století vůbec.