Kohout plaší smrt/Podzim na jaře
Dým jara dusí šíleného ptáka
posedlý dětstvím v lese kde se hraje
zabíjím stín který kráká

V houštinách bronz slepýšů se taví
modře srší jiskry pomněnek
v jich ohni ledňáček si hnízdo staví

Malá souhvězdí v travách blyskotají
oblohu si skřivan zmelodisoval
hadi jak hříšní v modlitbách svou kůži vysvlékají

Snad zkamarádím se dnes znova s anděli
snad zahrajeme si a snad si vzpomenou
vždyť Františku mně kdysi říkali

V koutku paměti se choulí zbytek ráje
anděl nepřilétá anděl se nehlásí
posedlý dětstvím bloudím v lese který hraje

Pak zkrušen bez slzí jen hluše štkám
jak strom v podzimu své listí
tiše slova setřásám