Sepsání války peloponnesské/18.
Samovládcové i Atheňanův i ostatního Hellenska,
prve a dlouho též samovládcům podrobeného,
byli konečně z větší části — kromě sikelských —
od Lakedaimonů vypuzeni. Neb Lakonsko, ač bylo po
osazení nynějších obyvatelů Dorieů drahný čas, co my
víme, bouřemi zmítáno,
 přec od nejdávnější doby
dobrým zákonům se těšilo, aniž pak kdy samovládcům
bylo podrobeno; neboť jest tomu nejvíce asi 400 let,
nebo málo více, až totiž po konec této války, co
téhož politického zřízení požívají a tím mocni jsouce
i ústavy jiných obcí pořádali. Po vypuzeni pak
samovládcův z Hellenska nemnoho let na to stala se
i bitva Medův proti Atheňanům u Marathonu. Po té
pak asi desátý rok opět přitáhli barbarové s velikým
vojskem proti Hellensku, aby si je porobili.
A v tomto hrozícím převelikém nebezpečenství vojvodili
Hellenům, válečné spojeným, Lakedaimoňané,
mocí je předčíce; Atheňané pak odvážili se před návalem
Medův opustiti města svého; sebravše movité
své jmění, vstoupili na lodí a stali se námořníky. Ale
když byli Hellenové spojenými silami nepřítele odrazili,
rozstoupili se nedlouho na to, i kteří byli
od krále odpadli, i kteří společně bojovali, na dvě
strany, jedni k Atheňanům, jedni k Lakedaimonům,
neboť ti se osvědčili nejmocnějšími převahou svou,
tito na zemi, oni na moři. Avšak tato válečná jednota
potrvala toliko krátký čas; neboť Lakedaimoňané a
Atheňané rozpřátelivše se, pozvedli válku proti sobě,
jedni i druzí spolu se svými spojenci, a z ostatních
Hellenův, kteříkoliv se rozsvářili, k těm nebo k těm
se přirazili, tak že od doby bojů medských až k této
válce brzo smlouvy uzavírajíce, brzo válčíce, tu jedni
proti druhým, tu proti odpadlým svým spojencům,
dobře se v umění válečném vycvičili a konajíce své
výpravy v stálém nebezpečí, zkušenějšími se stali.