Ottův slovník naučný/Pohl
Pohl: 1) P. , grammatik čes. (*kolem r. 1740 v Král. Hradci—†23. čna 1790 ve Vídni), byl u cís. dvora komorním přídveřným; vedle toho jakožto »v cís. kr. urozeninské věstni řeci čechské nejvejš vzrízený ucitel« učil jazyku českému jeden čas syny Marie Terezie, mezi nimi i korunního prince Josefa, později chovance akademie Tereziánské. Sepsal a vydal mluvnici českou, dedikovanou sv. Václavu a cís. Josefu II.,   (Vídeň, Terst, Praha, 1756; nová vyd. 1764, 1773, 1783), opatřenou na konci českoněmeckým »slovnářem« a »Přílepkem všelikých českoněmeckých rozmlouvánj«, a pravopisy české s tituly:  (Víd., 1776) a Pravopisnost řeci čechské, ředlňe založená, též i dúkazmi obránená, k uzitečné potřebě c. k. urozeninské věstny a veškerého obecli vydaná. Vídni. Tišťena u T. šlechtičnína z Trattneru, c. k. dvorského tiskatele, 1786. — Česky uměl Pohl chatrně, jen tolik, co nezapomněl z domova, a zakrýval nedostatečné vědomosti své jednak tím, že spisovný jazyk snižoval historickou souvislost literárního jazyka pokládal za »bezzákladný običeje ňehdejších českomoravských bratru a krajinohubných žižčanu« a za »starodávny k nyňejšímu vzlepšenýmu řecistavu nehodlivé običeje« jednak tím, že v duchu soudobého purismu o překot tvořil nová slova, jakými zejména se hemží poslední dvě vydání jeho mluvnice. Není pochyby, že nedostatečná znalost češtiny u Josefa II. a nechuť jeho k ní zaviněna byla valnou měrou P-em.-Mluvnice P-ova je plagiát z grammatiky Rosovy, který má význam jen jako svědek smutné pokleslosti spisovné češtiny v XVIII. stol. V pravopise navrhoval Pohl psáti ě jen po retnicích, jinde měkčiti souhlásku (tedy pět, ale neďele); j (= í) klásti jen v koncovkách; místo ů zavésti ú, místo au ou; a konečně slabiky či, ži, ši, ři vyjadřovati analogicky podle ni-ny jen skupinou ci, zi, si, ri. Zaslouženého odbytí dostalo se mu od Dobrovského.
Smt

2) P. ., přírodozpytec (* 1782 v Kamenici v Čechách – † 1834 v Schönbrunně), studoval v Praze, kdež stal se r. 1808 doktorem lékařství a potom assistentem chemie a botaniky, r. 1817 odebral se s výpravou rak. přírodozpytců do Brazilie, odkudž se vrátil r. 1821 s hojnými sbírkami a stal se kustodem při cís. sbírkách přírodnin ve Vídni. Jeho spisy jsou: Flora Bohemiae (2 sv., 1809–15 v Praze. nedokonč.); System. Ueberblick der Reihenfolge einfacher Fossilien (1816 t.); Plantarum Brasiliae icones et descriptiones (2 sv., Víd., 1827–29); Reise im Inneren von Brasilien (1832, s ryt. a atlasem).

3) P. , hud. spisovatel něm. (* 1819 v Darmstadtě – † 1887 ve Vídni), byl žákem Sechterovým a v l. 1849 až 1855 varhaníkem ve Vídni, žil v l. 1863 až 1866 v Londýně, kde konal důkladná studia o Mozartově a Haydnově pobytu tamže; vrátiv se do Vídně, byl archivářem »Společ. hud. přátel«. Sepsal Mozart u. Haydn in London (1867, 2 sv.), započal pak na popud O. Jahna biografii Haydnovu, z níž uveřejnil pouze 2 svazky a již dokončiti vzal na se nástupce jeho Eus. Mandyczewski. Dále vydal: Zur Geschichte der Glasharmonika (1862) a Die Gesellschaft der Musikfreunde und ihr Conservatorium (1871).
♭

4) P. , hudební spis. něm. (* 1826 v Lipsku – † 17. pros. 1896 v Baden-Badenu), studoval v Karlsruhe přírodní vědy, filosofii v Gotinkách a v Lipsku a r. 1854 přesídlil se do Výmaru, kde byl v důvěrných stycích s Lisztem. Vydával s Brendelem r. 1856–60 Anregungen für Kunst- und Wissenschaft a účastnil se redakce »Neue Zeitschrift für Musik«, kam přispíval pod pseudonymem Hoplit. Když Liszt z Výmaru odešel, P. odstěhoval se do Baden-Badenu (1864). Vydal: Akustische Briefe für Musiker u. Musikfreunde (1853); Bayreuther Erinnerungen (1877); Autobiographisches (1881); Richard Wagner (1883); Die Hohenzüge der musikalischen Entwickelung (1888); pak sborník essayí vydaných ve 3 svazcích s tituly Richard Wagner (1883), Franz Liszt (1883), Hector Berlioz (1884). Kromě toho vydal německý překlad spisů Berliozových (1864, 4 sv.). P. byl též básníkem a zhotovil spojovací texty k Schumannovu »Manfredu« a Lisztovu »Prometheu« a také ve skladbě pracoval, vydav tiskem písně, melodram Die Wallfahrt nach Kevelaar a drobnější věci pro klavír a sbory.
♭

Němci v Ottově slovníku naučném