Sepsání války peloponnesské/23.
Z činů pak v dřevnější době vyvedených byla
největší válka medská, kteráž přec dvěma námořníma
a pozemníma bitvama svého rozhodnutí dosáhla;
ale tato válka i na dloubou dobu pokročila a strasti
se za ní udaly v Hellensku, jakých nebylo nikdy
za stejné doby. Neboť nebylo nikdy tolik měst dobyto
ani zpustošeno, tu od barbarův, tu od vlastních krajanův,
proti sobě bojujících, (jsouť pak i některá, ježto
i obyvatelstvo po dobytí změnila), aniž bylo kdysi
tolik občanů vyhoštěno a pobito dílem v válce samé,
dílem pro rozepře domácí. Také události, o nichž se
sice pověsti slýchaly, ale které se v skutku řidčeji
potvrzovaly, tou dobou víry nabyly, jako zemětřesení,
jaká nejen větší části země zasáhla, ale i sama sebou
silnější byla, i slunce zatmění, ježto se hustěji udala,
nežli za doby prvější se zmiňují; i sucha byla v některých
krajinách, z nichž povstal i hlad i ta nemálo
škodná morová nákaza, kterouž i čásť lidstva pošla.
Všecky tyto strasti provázely válku tuto.

Započali pak ji Atheňané a Peloponnesští, zrušivše
30leté příměří, uzavřené po dobytí Euboie. Nejprve
pak napsal jsem příčiny a rozepře, pro které je byli
zrušili, aby se někdy netázal někdo, proč taková
válka mezi Helleny povstala. Neboť za nejpravější,
ale nejméně řečmi vyslovenou příčinu pokládám tu,
že Atheňané mocnějšími se stávali a Lakedaimoňanům
strach působili, až je i ku pozdvižení války
přimohli. Zjevně pak pronesené příčiny obou, proč
smlouvu zrušili a polem proti sobě povstali, byly tyto.