České besedy/Vražednice
Černá role pod Krakovem na pláni,
Zatočil se tam Jeníček na koni.

Po té roli Krakovanka chodila,
A maličké nemluvňátko nosila.

Donesla je pod Krakovské ohrady,
Tam vhodila nemluvňátko do vody.

Dva rybáři chtěli ryby loviti,
Ulovili nemluvňátko do sítí.

Oj! na věži po třikráte zvoněno,
A po čtvrté Krakovankám veleno:

„Oj! do rady, Krakovanky, do rady,
Vhodili jste nemluvňátko do vody!“

Všecky panny stavěly se před radu,
Jenom jedna purmistrovic v pozadu.

Všecky panny Krakovanky v věnečku,
Jenom jedna purmistrovic v čepečku.

„Oj! co děláš, purmistrovic, co děláš,
Že na hlavě ten běloučký čepec máš?“

„„O! hlava mne, radní páni! bolela,
Čepeček jsem proto vzíti musela.““

„O! ne proto, purmistrovic, ne proto:
Utratilas nemluvňátko, jak zlato!“

Všecky panny Krakovanky v zelenu,
Jenom jedna purmistrovic v červenu.

I chopil ji starý biřic pod boky,
A hodil ji se břehu v Bug hluboký.

Topila se purmistrovic, topila,
Uhlídala svoji sestru, pravila:

„Ach pomoz mně, sestro moje! pomoz mně:
Ať nezhynu samotinká tu na dně!“

„„Potop se jen, sestro moje, až do dna!
Nebo ty jsi té pomoci nehodna.““

Topila se purmistrovic, topila,
Uhlídala svého bratra, prosila:

„Pomoz ty mně, můj bratříčku! pomoz mně;
Zima-tě tu, ach! a tmavo tam na dně!“

„„Potop se jen, sestro moje, až do dna!
Nebo ty jsi slitování nehodna.““

Topila se purmistrovic, topila,
Uhlídala svého otce, prosila:

„Otče! podej ty mně ruky, pomoz mně;
Zima-tě tu a strašlivo tam na dně!“

„„Nepodám ti, dcero moje nehodná!
Potop se, ach nešťastnice, až do dna!““

Topila se dcera jeho, topila,
Ještě jednou v povrch vody zplynula.

Ztopila se purmistrovic nehodná,
Ztopila se sestra, dcera až do dna.

Karel Jaromír Erben
Poezie