Ottův slovník naučný/Volfgang
Volfgang, svatý, biskup řezenský v X. století, pocházel ze švábského rodu šlechtického, studoval v Reichenavě a Vircpurce. R. 956 stal se učitelem na škole v Trevíru, r. 964 pak vstoupil do benediktinského kláštera v Einsiedeln, kde od Oldřicha, biskupa augšpurského, vysvěcen byl na kněze. Puzen touhou šířiti víru Kristovu mezi pohany, vydal se na cestu do Pannonie, ale valných missionářských úspěchů se nedodělal. R. 972 stal se biskupem řezenským, v kteréžto hodnosti zapsal se sympathicky do českých dějin, svoliv proti vůli své kapitoly k odtržení Čech od diécése řezenské a k založení biskupství pražského (973). V. dokonce sám složil zakládací listinu. Za svou povolnost odměněn byl od knížete Boleslava II. četnými statky v Čechách. V. získal si veliké zásluhy o reformu klášterův a o povznesení mravní úrovně podřízeného duchovenstva i lidu. V bojích císaře Otty II. s nepokojným vévodou bavorským Jindřichem V. stál na straně císařově. Zemřel 31. říj. r. 994 ve vsi Puppinkách v Rakousích a pohřben byl v Řezně. R. 1052 byl kanonisován a jako svatému zasvěcen mu v kalendáři den úmrtí (31. říj.). Sv. V. jest patronem horníků. Srv. Othloni vita S. Wolfgangi (v Pertzových Monumenta Germaniae historica VI).

Němečtí římskokatoličtí duchovní v Ottově slovníku naučném
Němečtí svatí v Ottově slovníku naučném