Poesie (nová řada)/Předmluva
Podávaje české veřejnosti novou řadu překladů z básní velkého polského lyrika, mám za potřebné připomenouti jenom několik slov.

Jako v první sbírce, která se stejným názvem vyšla r. 1886 v Praze, také i zde obsaženy jsou básně Asnykovy z různých period jeho tvoření. Čerpal jsem i tehda ze všech tří svazků jeho „Poezyí“, z nichž prvý byl vydán r. 1869, druhý r. 1872 a třetí r. 1880, a kromě toho z básní po různu vyšlých, jež tvořiti budou chystaný k tisku svazek čtvrtý. Laskavostí autorovou bylo mi lze vřaditi sem též některé novinky.

Pokud se týče roztřídění, zůstal jsem věren v hlavní věci intencím autorovým, až na to, že do „Mosaiky“ zahrnul jsem též drobnější ukázky z jiných cyklů. Co do obsahu hleděl jsem podati práce pro individualitu básníkovu karakteristické. Při srovnání s prvou knihou překladů mám za to, že přibude tu nejeden rys nový, a mnohý jiný opět že vynikne ostřeji.

Přál bych si jen, aby tento poeta melancholik, tak výrazně tlumočící různorodá proudění moderního života a při tom typ tak ryze slovanský, došel u nás toho porozumění, jehož právem zasluhuje. Neboť o tom dnes již není pochybností, že Asnykovi náleží místo v řadě největších básníků současných.

Bližší o životě a pracích Asnykových nalezne laskavý čtenář v mojí stati ve „Světozoru“ r. 1879 a v „Ottově Slovníku Naučném“.

V PRAZE, v únoru 1892.

F. K.