Zcestí/Třetí modlitba
Ztrnuly kosti mé, jak je to psáno v Písmě.
Na tomto náměstí jsem po celou noc stál
a k tobě modlil se a k tobě volal: viz mě!
Po celou dlouhou noc žal ve mně rozkvétal.

Nevěstky táhly tu, hleděly na mne zdlouha,
ztučnělé samotou, bez tepla, bez krásy,
řekly: pojď s námi spát, — leč spala moje touha,
mlčela hanba má, okovy vzala si.

Co jsem jim mohl dát a co jsem mohl říci?
Dychtivě rostl jsem do prázdných nebes tvých
a byl to marný růst, marný a zmarňující,
tlačil mne do země, do hlíny neřestných.

Ó, Pane, tolik slz a ani jedna čistá!
Na nahou víru mou pohleď, je bezlistá.
Což ve tvém soucitu už nikde není místa,
kde by směl spočinout ubohý žalmista?

15. III. 1941.