Ottův slovník naučný/Pupek
Pupek (lat. , řec. omfalos) v lék. jest jízvovitá vtaženina ve střední čáře břišní, označující místo, kudy v době plodové vycházel pupečník. Ve stěnách břišních je toto místo tvořeno prstencem z proužků vazivových, pocházejících z povázek i aponeuros svalstva břišního, tak že pupečník prostupoval takovýmto otvorem. Rozšíří-li se okrouhlý nebo štěrbinovitý prsten pupeční značněji, může tudy vyhřeznouti také obsah dutiny břišní, čímž povstávají  (hernie umbilikální). V nejútlejším mládí dětském mohou tu snadno nastati rozsáhlé i nebezpečné záněty nebo i těžká krvácení, pročež p. v těchto dobách vyžaduje zvláštní obezřetné čistoty a péče.

Pupek