Ovoce, užití jeho v domácnosti a kuchyni/Punč
Punč pochází původně z Indie východní, odtud se dostal k Angličanům a od těchto k nám.

Dokazuje indický jeho původ i jmeno samo, pocházející prý z malajského slova „poncha“ t. j. pět, poněvadž nápoj tento sestává z patera ingrediencí: Z vody totiž, čaje, araku, citronové šťávy a z cukru.

Roku 1763 dělal se punč v Anglicku následovně: Muškátové ořechy, pražené a tlučené lodní suchary smíchaly se v jistém poměru s kořalkou a s limonádou.

Roku 1784 pozval admirál anglického loďstva Russel v Lissaboně důstojníky i mužstvo svých lodí na punč.

K tomu cíli dal vystavěti v zahradě své mramorovou kašnu, do ní pak 600 láhví kořalky, rovněž i tolik rumu,
1200 láhví Malagaského vina, 4 sudy vařící vody nalíti, do toho pak se vytlačila šťáva ze 2600 citronů, k tomu všemu se konečně přidalo 600 liber cukru a 200 muškátových tlučených ořechů.

Malý klouček, představující Hebu, vesloval po tomto podivném moři na malé lodičce a podával šesti tisícům hostův, okolo sedících, nápoj tento.

Do Čech se dostal punč asi v polovici předešlého století, dlouhý čas ale to trvalo, nežli u všeobecnou známost přišel, jelikož ku konci minulého věku mnoho rodin v Čechách punč sotva dle jmena znalo; i v Praze samé bylo toho času sotva čtvero neb patero punčáren.

V pozdější době se počet jich rozmnožil tak, že Schaller ve svém popisu Prahy praví: „Punčárny v Praze nejsou nic vzácného, neb v každé skoro ulici nalézá se jedna i více; a jest-li to upomínka zvláštní, která bezděčně člověku se namane, že snad v žádném městě tolik se indického toho nápoje nevypíje, jako v Praze.“

Na počátku druhého desítiletí našeho století pil se punč v Čechách tak silně, že při každé čelnější slavnosti množství láhví punče se vyprázdniti muselo.

Za novějších dob ustupuje arci místa jiným nápojům, čaji, champangskému a dobrému českému vínu atd.