Riegrův Slovník naučný/Alanové
Alanové (Asi, Osi), národ kmene sarmatského, Medům a Parthům příbuzný, objevuje se v historii evropské od I. stol. př. Kr. až do konce IV. po Kr. Stará jejich sídla nalézala se na Kavkaze mezi mořem Chvalinským a Donem, odkud některé tlupy hned po úpadu vlády skythické (čudské) se svými stády v rovinách travnatých neustále postupujíce až do okolí lesů volchonských se dostaly. Jiný nával jezdců Alanských rozhostil se mezi dolním Dněprem a Dunajem. Známější však jsou ve středověku ony poněmčilé družiny, které spolčivše se s Vandaly před r. 407 přes Německo do Italie a Gallie vtrhly, i ve Španělích a Africe se usadily. Jádro lidu v dřevní vlasti zůstavši octlo se v poddanosti Hunnů (375) až do smrti Attilovy trvavší. Po nedlouhém čase udeřili Slované na ostatky Alanův a vypudili je do hor kavkazských, kdež potomstvo jejich pod jmenem Osetinců až po dnešní den se nachází. Ff.