Ottův slovník naučný/Althusius
Althusius , právní filosof něm., nar. r. 1557 v Diedenhausech, od r. 1586 učil právům v Herbornu a od roku 1604 byl syndikem v Emdenu. Zemřel roku 1638. Hlavní spis jeho jest  (Herborn 1603), kterým A. stal se jedním z hlavních předchůdců novověkého učení o právu přirozeném. Psán jest se stanoviska oněch spisovatelů protestantských XVI. a XVII. stol., kteří hájili vedle reformace práv národních proti absolutní moci vladařské (monarchomachové). Učení o nedělitelné a nezcizitelné suverenitě národní a tak zv. smlouvě společenské, kterou vzniká společnost státní, jest u A-a již úplně vyvinuto. Soubor autority státní zůstává stále při národě, i když tento další smlouvou (t. zv. poddanskou) na vladaře přenáší moc vladařskou, a vykonává se sborem plnomocníků (eforů) či zástupců národa proti vladaři. Vladař sám jest jen nejvyšší úředník (, ) jsa mimo to vázán právem božským, přirozeným a ústavním. Poruší-li pak smlouvu s národem učiněnou, stává se tyrannem, proti němuž přísluší jednotlivcům právo nutné obrany a národu právo sesazení, ano i odsouzení k smrti. Kromě uvedeného spisu napsal A.:  (Basilej 1586);  (Kassel 1611) a  (Aschaffenburg 1630). Význam A-iův pro vývoj pozdější filosofie právní ocenil Gierke ( (Vratisl. 1880), jenž z veliké podobnosti učení jeho s Rousseauovým „“ soudí, že Rousseau přímo čerpal ze spisů A-ových. Tkl.