Z domova/Čtenářka
Zas na oknech nám šero visí…
Jaku stolu si sedám tich,
mé dítě z koutku přináší si
svou torbu plnou listů knih.

Má pestrý obraz brašna sporá -
teď všecko dítě rozvírá,
tu vyndá sešit Světozora,
pak staré listy Lumíra.

Kus fisiky a slabikáře,
i feuilleton Hlasů z podhoří,
a malé očko plné záře
se v moudrosti ty ponoří.

Ač nezná písmen, přečítá mi -
jsem zdiven slyše její ret!
Vždyť každý lístek byl mi známý
a věcí těch jsem nevyčet…

(Světozor 1883.)