Vlastenský slovník historický/z Klenového
z Klenového , hrabata, starožitný, teprv za našich dob zaniklý rod český.  z K. byl již r. 1287 přísedícím většího soudu zemského. V bouřích husitských proslul  z K. co znamenitý válečník. Přilnuv r. 1419 k Táborům byl pak jedním z předních hejtmanů jejich. R. 1426 na úsvitě v den sv. Václava zmocnil se Přibík města Stříbra i usadil se tam a ubránil následujícího roku proti velikému vojsku německému, které jej oblehlo. Ale v lednu 1434 odstoupiv od Táborův smířil se Přibík s církví s podržením však kalicha, a přidal se k jednotě panské. Leže ještě s vojsky táborskými před Plzní zrádně se zachoval ke svým předešlým spojencům, neboť dodav špíže obleženým ujel potom na Stříbro, u Lipan pak bojoval v řadách jednoty panské. Stříbro držel Přibík až do příchodu krále Sigmunda, kterému ho postoupiv obdržel za ně v zástavu Volyni. Roku 1436 byl Přibík spolu s Oldřichem z Rožmberka rozsudím v záležitosti Táborův, i pomohl jim zjednati slušné výminky, o kterých zjednán mír; od té doby počítán Tábor mezi města královská. Roku 1437 byl Přibík mezi posly českými ke sboru Basilejskému. Po smrti Sigmundově přidržel se strany protirakouské a byl jedním z poslů ku králi Polskému vypravených. V letech 1446 a 1446 konal Přibík spolu s Jindřichem ze Stráže poselství k císaři Fridrichovi. Králi Jiřímu, který jej přinutil ku postoupení Volyně Joštovi z Rožmberka, stal se proto Přibík protivníkem, i podněcoval všemožně ke zpouře proti němu. Přibík zemřel v lednu 1465. Potomci jeho zastávali během XVI. století zhusta úřady zemské.  z K.  přijat jest r. 1615 do stavu panského, a r. 1633 povýšen do stavu hraběcího. I napotom nacházíme členy rodu toho často ve službě státní jak civilní tak vojenské.