Písně Závišovy/Včera a dnes
Moje paní, moje paní,
včera poprvé to bylo,
co se žhavé oko Vaše
v moje oko pohroužilo.

Včera, včera, paní moje,
poprvé, co Vaše malá,
bílá, chvějící se ruka,
v ruce mé se stisknout dala:

A již v plamen sálající
v duši mé Váš pohled vzrůstá,
skráně vrou a Vaše jméno
s bázní šepotají ústa…

Hleďte, moje paní krásná,
tak se člověk za den změní!
Včera led měl místo srdce
a dnes v žilách cítí vření.

Včera s hrdým čelem shlížel
dolů na svět malicherný,
dnes se plazí po kolenou
a je otrok z něho věrný.