Spisy Bohdana Jelínka veršem i prosou/Na vodách


I. 
Již měsíc vyšel; na zemi se stmělo,
a nebem mráčků několik se hnalo;
mé veslo časem v tichu zašplounalo,
a větérek mně chladný zlíbal čelo;
již měsíc vyšel, na zemi se stmělo.

A po vlnách náš temný stín se kradl,
jak za láskou se tiše stesky plíží.
Já slzu v oku uvězil jsem stíží,
a pustil veslo, ve tvou náruč padl;
stín jeden temný po vlnách se kradl.

II. 
Loď naše stojí; staré, mokré veslo,
to na hladinu klidnou kapky roní;
stín v zeleno se smutně táhne po ní,
v houšť večerní se tiše šero sneslo.
Loď naše stojí, na přič mokré veslo.

Jak krůpěj k toku řadí den se ku dni.
O dítě, líbej — nemař slovem dobu!
Čas dojde brzy, brzy svého hrobu;
rok prášek mizí ve bezedné studni,
a prášek k prášku řadí den se ku dni.