Ohnice/Dětská
Často (ó, čas to chce)
hle, třeba konvalinka
vyroste ze srdce.
Line se, je to linka.

Leč pod ní častěji
hrá osud na schovanku
a zdola hryže ji,
až, nepodoben vánku,

převrátí celý děj
a po dětsku ti praví,
že není čaroděj,
že hryzl do dálavy

a ta že hořká je,
nelze ji vyplivnouti,
že nyní zahraje
na lesy (myslí proutí).

A hraje si. A ví,
co pomlka mu poví:
ztišené hájemství
po srně, po daňkovi.

To všechno zmůže sen.
Ty ale víc chtěj zmoci.
Ač plod je zablácen,
chtěj ryzost po ovoci.

Chtěj, nežli vyjdeš z vrat
zřít ty, co smrt tvou sili,
mít hodně prostě rád
a mít k tomu dost síly.

3. VIII. 1940.