Marnosti/XXXIV
— Žijícím budiž lehký život,
umírajícím lehká zem ! —
Obstárlé dumy dívají se
na sebevraha kukátkem!

A nadšení jim jiskří v očích,
(však působí to komicky!)
— Ten nápad: jít se oběsiti
ve starý park ten šlechtický.

Na stromě mrtvola se houpá,
vítr ji sem tam obrací.
A líp než v divadle se baví
rozdovádění diváci.

A dobrý mladý muž ti praví
— na tváři úsměv lehynký —,
že mrtvý jazyk vyplazuje
víc než dvě včera slečinky.