Písně mužů/Staronové rytířství
Kdo mu zavěsí řád?
„Já,“ výpar děl,
jak se nad džunglí chvěl,
„já mu zavěsím řád.“

Kdo mu zapěje žalmy?
„My,“ řekly palmy,
větrem šustící palmy,
„my mu zapějem žalmy.“

Kdo mu připásá meč?
Dí slunce: „Já!
Než dokoná,
mu připásám meč!“

Kdo mu připevní pás?
I zaznělo hořce:
„My, zmenšené porce,
mu utáhnem pás.“

Kdo chce ostruhy připnout?
„Já,“ břitce děl
jeho velitel,
„mu chci ostruhy připnout.“

Kdo mu potřese rukou?
A zimnice zcela
upřímně děla:
„Já mu potřesu rukou.“

Kdo mu přinese víno?
„To má je kura,“
děla chininu kůra,
„já mu přinesu víno.“

Kdo ho podrobí zkoušce?
„Já,“ řekla země;
„ať stulí se ke mně,
já ho podrobím zkoušce.“

Kdo ho rytířem uzná?
A řeč zněla sladká:
„Vlast, jeho matka,
ho rytířem uzná.“

Ved k rytířství kdysi pud po avantýře.
A dnes totéž tě pasuje na rytíře.

Poezie

en:The New Knighthood