Ottův slovník naučný/Handžar
Handžar (tur.), dlouhá, jednou lehce vlnitě křivená, ale celkem rovná zbraň sečná a bodná. široká totiž čepel v silném jilci na hořejším konci rázovitě rozeklaném a bez ochrany pro ruku. U vysokých hodnostářů bývá drahocenná čepel jemně leptána a rukojeť ze slonoviny neb ebenového dřeva bohatě okována, postříbřena, pozlacena, ano i drahokamy vyzdobena. H-ů užíváno hlavně u Jihoslovanů, pak u národů muhammedánských na Balkáně a v Asii, nosí je v pochvě zastrčeny téměř vodorovně do pasu. H. podobá se příbuznému , jejž nosí více muhammedáni afričtí. FM.