Pána Bohuslava Hasištejnského z Lobkovic listy/XXXIII. Augustinu Olomuckému, doktoru v obojích právech
Chválí jeho prvotiny básnické.

(L. O. p. 69.)

Přečetl jsem tvých spísků, rozmilý Augustine, z části heroickým, z části elegickým veršem psaných, i kochal jsem se nad míru ve vtipu Tvém. Nemáš do sebe nic podlého, všedního a zobecnělého: ale sám sebe, nevím jak, převyšuješ tak, že nesnadno k rozhoduutí, které dílo se Tobě lépe podařilo. Brzy tragickou vážností kráčíš, brzy, kde věc toho žádá, jemně se rozplýváš; kdekoli boje opěváš, zdálo se mi, jakobych na bojišti byl; kde láskou pohráváš, ničeho neznám outlejšího, sličnějšího, spanilejšího. Nemysli však, že to z pochlebenství píši, jestli koho, tedy líchotníků nenávidím a jimi pohrdám; i vím, že Tobě jak pravda milá, tak přetváření a neupřímnost odporná jest. Platím-li však u Tebe něco, nedopusť prosím, aby schopnosti Tvé v prachu zetlely, aneb jinák ochabnuly. Velice bych se mejliti musel, jestliže co nejdříve něčeho nevyvedeš, co by se učeným Vlachům po boku postaviti smělo. Neb jsou-li prvotiny takové, čehož medle jest se od Tebe nadíti, až věkem dospěješ a cvičením dále ještě se vzděláš? I vímť sice, že mnozí se domnívají, jakoby kromě Vlach nikde jinde slavných učenců se nenacházelo. S těmi však že stejného nejsem smejšlení, příčina jest dílem muožství Francouzů a Španielů, kteří ve všelikém způsobu lidského umění slynou, jednák Ty Augustine sám, ježtos prvními pokusy svými patrně dokázal, že se nikoli vtipu, ale přičinění našincům posaváde nedostávalo. Zdráv buď!