Původní bajky/Brouček (2)
Sedlo brouče v jetelinu,
na slunku se zhřívá,
spokojeně nožky mne si,
tykadlem si kývá:
„Ach, co sladké vůně proudí
z okolního kvítí,
jak se zdraví v křídla leje,
slunéčko-li svítí!
K čemu třeba velkých domů?
k čemu stkvostných šperků?
seděl bych tu jednoduše
z rána do večírku!
Trochu šťávy, k spánku lístek
snadně najdu v kvítí…“

Vše má, kdo žíť umí s málem
a se zdravým cítí.