Sepsání války peloponnesské/35.
„Příměří pak s Lakedaimoňany učiněného
nikoli nezrušíte, přijmete-li ve společenství i nás,
nejsoucí spojenci nikterých. Neboť stanoví se v onom,
že každá obec hellenská, která nemá spojení ani s jednou
ani s druhou stranou, má na vůli přidružiti se, ke
které jí libo. I bylo by zajisté nebezpečno, aby oni
směli vypravovati lodí přispěním obcí smlouvou vázaných,
ba ostatního Hellenska, a k tomu nemálo i od
podřízenou vašich, nás pak aby jak od svobodného
tohoto spojení tak i od jiné všeliké pomoci odlučovali,
k tomu pak ještě i za zločin pokládali vám, když
byste prosby naše vyslyšeli. My pak budeme moci
mnohem více vás viniti, nedáte-li se uprositi od nás.
Předně totiž, že nás v našem nebezpečí zavrhnete,
nejsoucí vašimi nepřáteli; potom že oněm, nepřátelům
vašim, hodlajícím povstati proti vám, nejenom nijak
nebráníte, ale i dopouštíte, aby si z vašeho panství
podporu brali, což není spravedlivo; nýbrž to by se
slušelo, abyste buď i jim bránili z vaší země si námezdníky
najímati, buď je i nám ku pomoci posýlali,
zač se s námi dohodnete; nejlépe by ovšem bylo, abyste
se nás zjevně ujali a nám ku pomoci přispěli.
Poukazujeme vám tedy k mnohým prospěchům, o nichž
jsme z počátku se zmínili, z nichž největší jest, že
titíž jsou i nepřáteli našimi (což bývá nejtužší páskou
věrnosti vespolné) a to nikoli slabými ale dosti silnými,
aby uškodili těm, kteří by od nich odpadli;
potom není nikoliv lhostejno, když se vám námořní
a nikoliv pozemní spojenství podává; nýbrž nejvíce
záleží vám na tom, abyste možná-li nikomu nedopouštěli
loďstvo míti; pakli to nelze, abyste si přidružili
přítele nejmocnějšího.