Máj (almanach 1859)/Slovenská elegie
S čiernyma očima keď sa sojdú sivé,
takové malženstva bývajú sčastlivé.

A já mal ženušku s ciernyma očima,
pozeral som na ňu svojima sivýma.

A keď má to čierne očko jej postrjetlo,
tu mně na okolo všetko razom zkvetlo.

Zkvetlo, prekvetalo radosťou sa triaslo —
než tu znáhla bože — všetko mi zahaslo.

Skoro mi zahasla má čjerna hvezdička
a mé sivé zraky ztopila slzička,

a za tou slzičkou jako včelok roje
na sta ich zkapalo pře hvezdičky moje.

Škoda prekrásneho v Máju milovania,
že na jeho kráse nenie požehnania.

Jeden máj mi zchystal sňatok preveselý,
a než druhý nastal, bol som osirelý! —

Eště tuto sločku za moje dieťatko,
aby neplakalo — len si zdriemlo sladko.

Poezie