Moderní básníci francouzští/Píseň (Musset 1)
Když Naděje, ta koketa,
nás šťouchne loktem z nenadání
a rázem potom odlétá
a odvrací se v usmívání;

Kam člověk jde? — Kde srdce hlas.
Za zefyrem jde vlašťovička,
oč lehčí je než člověk as,
jenž touhu svoji marně hýčká.

Ztiš, plachá vílo, tužbu mou!
Víš aspoň, kam se krok můj řítí?
Proč musí starý Osud míti,
vždy maitressu tak mladistvou?

Poezie

fr:Poésies nouvelles (1836-1852)/Chanson (« Lorsque la coquette Espérance »)
ru:Надежда (Мюссе/Бальмонт)