Reakce
Cum vix justus sic securus.
   Nejsi tak strašliva, jak líčí tebe,
jen šakal jsi, jenž po bojišti těká,
jenž trupy ožírá, se vrací, leká,
tys pták, jenž ony kříže hlodá, střebe,
kde ti spí věčně, s nadějí co mřeli!
Tvůj trpaslíků šik s mrzkými čely
vlastního moru dechem zmírá, hníje,
na, hlavu tvoji hanby znak již bije,
ač kroutiš se jak zmije udeřená –
ode všech pro letá a pohrzená.
I podlosť sama tobě vyhyba se,
a pekla výsměch opouští té v žase.
Na tryzně národa, nuž hulej sobě!
Ty strážce pekla věrný i bran jeho
prec hloupějši jsi hlupství samotného.
Ó illuminuj svoji hanbu tady,
a zaplesej si tancem Herodjady
nad bídou lidu – mrzkým lůnem v mdlobě
nechť v posměch vraha frejířčí tvá noha,
když zoufala jsi v národ, v lidskost, v boha!
Vrah tobě za to na měděné míse,
kde „status quo“ jak na tvém čele skvi se,
da hlavu Polsky Herodjadě mladé
krvavou, bledou, s matek slz tisíci …
Hoj! blahobytem ztylá, plesající
tancuj! též k ránu trup se na práh klade!
 Přel.  F. Kvapil 

Poezie