Ruch (almanach 1870)/Pomník Indianův
Vykopal mu hrob
vedle jezera,
jenom dvé divokých očí
svítí do šera.

Do hrobu mu dán
zkrvavený mlat,
aby věděl, kdo ho zabil,
že už také pad.

Nade hrobem mu
oheň rozdělán,
ať posvítí na cestu si
v duchů mhavý stán.

S klády ale vrah
sval se do řeky,
tmou lákejte bludičky jej
z cesty na věky.

Na hrob bratře dám
borový ti kmen,
aby běloch nezhanobil
zítra již tvůj sen.

A přec tkne-li kdy
sekera se jej,
ruku tu hned první ranou
vývrať pochovej.

A kdo rozdělá
doma ohně si,
z uhlů žhavých ať mu rudoch
děti poděsí.

A kdo v stěžeň jej
lodi uchopí,
v tiché noci, vše když dřímá,
loď ať potopí.

A kdož urobí
mrtvému z něj stan,
ať mu ani v hrobě nedá
pokoj Indian.

Poezie
Ruch