Ottův slovník naučný/Denis (Němci)
Denis: 1) D. , básník a bibliograf něm. (* 1729 v Schärdingu — † 1800 ve Vídni), vstoupil do řádu jesuitského a stal se r. 1759 prof. na Terezianu, pozbyl však úřadu toho zrušením řádu a vedl na dále dozor nad knihovnou Garelliovskou. R. 1784 stal se kustodem dvorní knihovny a zůstal jím do své smrti. Již v mládí seznal plody starší a částečně novější literatury německé a jal se je napodobovati, studoval jazyky hebrejský, chaldejský a italský, složil latinské školské drama a r. 1753 veselohru německou. Za války sedmileté oslavoval po způsobu Prusa Gleima písněmi válečnými vojsko rakouské, ač nevalně šťastně. Dílo D-ovo, které vzbudilo obecný obdiv, byl překlad zpěvu Ossianových něm. hexametry (1768). Tím D. uvedl novější směry něm. poesie do zemí rakouských, podobně i bardskou lyriku svými  (1772). Zrušením řádu byl velmi roztrpčen a psal již jen básně příležitostné, mezi nimi píseň na smrť Marie Terezie, jež byla často tištěna. Učené práce jeho jsou:  (1777);  (1780);  (1782);  (Vídeň, 1799—1802, 2 sv.). Ks.

2) D. , inženýr a architekt něm. (* 1795 v Muhuči — † 1872 v Dürkheimě). Po studiích na polytechnické škole pařížské vstoupil r. 1817 v Bavořích do státní služby a trávil r. 1832—33 na cestách po Belgii, Francii, Anglii a Sev. Americe. Nehledě k jeho účasti v ministerské kommissi bavorské při stavbě mohansko-dunajského průplavu, má přední zásluhu o stavbu četných drah něm., tak první německé z Norimberka do Fürthu, mnichovsko-augšpurské a Taunské. V hodnosti okr. stavebního rady od r. 1842 řídil stavbu železničních tratí falckých a dráhy wormsko-mohučské. Jeho dílem je také síť Východní dráhy bavorské, jejíž ředitelství mu r. 1856 svěřeno.