Nové překlady Victora Huga/Pomluva
Nečistá pomluva, jíž kamenují nás,
      jíž každý snadno věří,
jen tkne se povrchu, však čistý srdce jas,
      klid jeho nerozčeří.

K dnu duše strhne ji tam ve tmách hnijící,
      hned zmizí, rozplyne se
a mír a naděje a láska zářící
      se povrchem zas nese.

A víra, tiché sny zas brzy stoupají
      i upřímnost v ta zřídla
a v ducha zátiší jak druhdy koupají
      svá sněhobílá křídla.

Urážka hlupáka nechť v srdce bezchmurné,
      nechť v jezera lesk sáhne,
je tmavým pozadím té pláně azurné,
      kde labutí roj táhne.

Poezie

fr:« La calomnie immonde et qu’on jette en courant »