Hlas Neznámého vojína
Zemdlené ráno zvonek protíná…
Kdo volá? Po té noci! V tuto dobu!
Věrný hlas Neznámého vojína?
Od místa poprav? U radnice? Z hrobu?

„Jsem živ a zdráv. Chci však být jedním z nich!
Mé srdce za všecky ty mrtvé buší.
Neštěstí chvátá k nám: jsme ve kleštích.
Na stráži bděme s odevzdanou duší!

Jsme jedna duše přec? Nás nezdolá
nepřítel nejkrutější. Národ zmořen
se osvobodil, vstal! V nás plápolá
horoucí srdce, trvá dobrý kořen.

Jsme malý národ. Chceme mír a klid.
Posvátnost hranic bránit v nebezpečí.
Ani píď země nedáme si vzít:
Živ národ je svým jazykem, svou řečí.

Vlasti má spravedlivá, nevinná!
Je láska naše k tobě spasitelná.“
Hlas dozněl Neznámého vojína:
„Životy dáme! Ty buď nesmrtelná!“

Poezie