Píseň písní (Imber)
Zpříma kráčíš cestou svou,
jsi jak palma vysoká,
s hlavou hrdě vztyčenou,
pevné věži podobná.

Ladné kroky ulicím
střevíc tvůj nést dovolí.
Voníš myrtou, skořicí —
s tebou celé okolí.

Píšťalami zanotuj
melodie plné krás,
jako tkadlec člunek svůj
proplétej jimi svůj hlas.

Šaty olemované
vysoko nech volně vlát
až tam, kam nebešťané
ve snu chtějí zalétat.

Nos půvabně vsazený
na pomezí tváří zvíš;
dech z chřípí propuštěný
libou vůní stoupá v výš.

Nádhera, láska a lesk
zdobí jasnou tvoji tvář,
na tvém čele zapsána jest
rajské blaženosti zář’.

A když léty unaven
na čele vrásky zřím,
Jaký úděl přisouzen mi
bezpečně již vím…

Poezie