Ottův slovník naučný/Staršina
Staršina, technický výraz ruského práva, jímž se označují dva pojmy zcela různé. S- nazývá se orgán selské správy (viz , str. 344). Ve smysle kollektivním (s. maloruská) rozuměl se výrazem tím na Malé Rusi původně soubor osob, jež zastávaly službu (urjady) po boku hejtmanově, v plucích a v setninách. Podle této služby dělila se s. na , . Brzo však pojem s-ny značně se rozšířil. Na konci XVII. a na poč. XVIII. stol. rozumělo se slovem tím ne jen dotčené důstojnictvo, nýbrž i soubor osob, jež kdysi řečenou službu zastávaly, i s jejich dětmi, jakož i vůbec osoby, jež obdržely od státu statky. Toto velkostatkářstvo nabylo záhy faktickým způsobem předního postavení v zemi podobného jako jinde šlechta. Dosti dlouho trvalo, než přední postaveni s-ny uznáno bylo i právně. Teprve když r. 1785 vydána byla pro ruskou šlechtu výsadní listina na práva, svobody a přednosti ruského dvorjanstva, platnost její rozšířena byla i na Malou Rus. Nejv. úkazem ze 20. bř. 1835 konečně definitivně stanoveno, kdo z maloruské s-ny má se počítati k ruské šlechtě dědičné. Viz též , str. 1041. 

Hesla v Ottově slovníku naučném