Národu národní kulturu/Dr. Stanislav Bukovský
Běda národu, který by pozbyl plného práva na vlastní bytí proto, že by se nedovedl tvořivě účastnit na vzdělanostním vývoji lidstva. A tvořit může jen, kdo má ideový obsah, zná dobře svůj cíl a kdo schopnou vůlí ovládá veškeré sily, z nichž živé dílo roste.

Náš národ vřaděn je v dějinách světa vždy mezi osvědčené budovatele kulturních hodnot lidských a nezpronevěřil se svému ušlechtilému poslání, ani když ve světě řádíval sebe víc zhoubný vliv davových nákaz, neboť zdravé jádro národa nikdy nepodlehlo ani chorobnému myšlení ani citovému a mravnímu rozvratu, jimiž nás ohrožovávaly třeba i hromadným mámením cizí a zlé příklady.

Chránívaly nás povždy veliké vzory z naší krásné národní minulosti a jejich slavný odkaz posvátných úkolů, které nám po nich připadly jako čestným a zodpovědným pokračovatelům. Dnes chrání nás mimo to i strašná, avšak poučná zkušenost ze 300leté vlastní poroby, že ani národu fysicky ujařmenému nehrozí skutečné nebezpečí smrti, dokud si zachovává své ideály, své umění, svou víru i vůli ke svébytnému životu a pokud se nestane kořistí cizího myšlení a citu. Národ je nesmrtelný, pokud zůstane silný mravně, pokud žije svým uměním i vědou, pokud se nezpronevěří lásce ke své vlasti, k vlastní své kultuře a k sobě samému.

Víme, že život nemůže, ba nesmí ani být jen opakováním zašlé minulosti, že nová doba znamená stálý postup a pokrok, že jest se nám vytrvale učiti a všemi smysly, rozumem i city se seznamovati se skutečnými poměry dneška, abychom neklesli se své vysoké úrovně vzdělanostní, ale víme při tom současně, že jako národ máme a chceme světu co říci, že umíme a musíme se i vlastním tvořením účastnit na fysickém i kulturním pokroku doby a že se můžeme stát opravdovými a uznávanými spoluzakladateli kultury všelidské jen pokud zůstaneme věrni duchu svého slavného vývoje národního.