Ottův slovník naučný/Anagram
Anagram (z řec.), , slove vtipná hříčka, kteráž ze slov daných tvoří nová, přesmykujíc jednu neb více písmen.
 již v literách  sobě nese.
(Jungmann, Slovesnost.) Zvláště oblíben jest a. při jménech spisovatelův místo pseudonymů. V nové době nacházíme také :
Šatem vesny jsem, kdy ze sna procítá,
mnou se zdobí lučiny a hory;
naděje mou barvou zakvítá,
a mnou živí nesčetné se tvory.
Doba žití však mi dána krátká,
a má sláva jak ta tvoje vrátká.
Kdo však slabiky mé zamění,
tomu ze mne jasná záře plane
na vysokých Tater temeni.
Kdy noc temná nad krajinou stane,
u mne rádi sobě odpočinou
na salaši bača se družinou.
 ( — .)  Vl. Šťastný. Hš.

Anagram