Poesie sociální/První máj
Já dělník, proletář, — já člověčenstva pilíř,
já v roce jeden den jsem nazval svým,
přes bully papežů, přes císaře a krále,
a do dějin vryl písmem plamenným.

Já křik’ jsem z Paříže do pěti dílů světa,
přes okeány jsem jak bóra řval,
já rudou pochodeň vrh’ do fabrik a dolů,
já do polí řval a do útrob skal:

Zaražte kola, ohně uduste a páry,
sevřete pěstě, hlavy nahoru, —
dnes je den klidu, velký, svatý Květen,
mužové, ženy práce, k praporu!

A vstaly statisíce, — miliony vstaly,
prapory rudé šlehly nad hlavou,
přes okeány tvrdé podaly si ruce
a Hymnu práce zvedly jásavou....
— — — — — — — — — — — — — —

Já dělník, proletář, já Tvůrce Věků nových,
v své tváře potu příští stavím ráj, —
na kostech otců svých — já krví svou ho lepím —
až zahoří v něm Velký lidstva Máj!

Poezie