ילקוט שמעוני/בראשית/רמז קיג
ויקח אשה את יהודית הלך אצל מינו את כל עורב למינו. בימי ר' חייא הלך זרזיר לארץ ישראל אתון טעון ליה לגביה א"ל מהו דנכליניה אמר להם אזלין יהביתון על איגרא וכל עוף דשכון עליה מיניה הוא עבדין כן ואתא הדין עורבא מצראה ושכן גביה אמר לון מסאב הוא דכתיב את כל עורב למינו אמר לא לחנם הלך זרזיר אצל עורב אלא מפני שהוא מינו כך לפי דכתיב כי החרם תחרימם וכתיב לא יהיה שריד לבית עשו ייתי הדין מחיק שמא ויסב להדא מחיקת שמא. ותהיין מרת רוח ליצחק ולרבקה למה ליצחק תחלה אלא רבקה על ידי שהיתה בת עבודה זרה לא היתה מקפדת על עובדי עבודה זרה יצחק שהיה בן קדושים והיה מקפיד על עובדי עבודה זרה לכך ליצחק תחלה. דבר אחר מפני מה ליצחק תחלה לפי שהיה הדבר תלוי בה שנאמר ויאמר ה' לה שני גוים בבטנך. לכך ליצחק תחלה. דבר אחר וכו' אלא דרכה של אשה להיות יושבת בבית ודרכו של איש להיות יוצא לחוץ ולומד בינה מבני אדם וזה על ידי שכהו עיניו והוא יושב בתוך ביתו לכך ליצחק תחלה. דבר אחר לפי שגרם לו לסלק רוח הקודש ממנו:

ויהי כי זקן יצחק ותכהין עיניו ר' יצחק פתח מצדיקי רשע עקב שחד וצדקת צדיקים יסירו ממנו כל מי שנוטל שחד בשביל להצדיק את הרשע זה יצחק על ידי שהצדיק את הרשע כהו עיניו ויהי כי זקן יצחק ותכהין עיניו וגו'. מצדיק רשע ומרשיע צדיק תועבת ה' גם שניהם לא ממה שהיתה רבקה אוהבת ליעקב יותר מעשו עשתה את הדבר הזה אלא אמרה לא יעול ויטעי לההוא סבא על שם תועבת ה' גם שניהם ועל ידי שהצדיק את הרשע כהו עיניו:
ילקוט שמעוני על בראשית