מדרש תהלים עד
משכיל לאסף למה אלהים זנחת. זה שאמר הכתוב : "אתה ידעת ה' זכרני ופקדני והנקם לי מרודפי אל לארך אפך תקחני". אמר ר"י: אתה ארך אפים, שנאמר : "אל רחום וחנון ארך אפים", ואנו קצרי רוח וילודי אשה, שנאמר : "אדם ילוד אשה קצר ימים ושבע רוגז"; ואם אתה בא להאריך עמנו, אין בנו ממש, מתים אנחנו. וכן אסף אומר: "למה אלהים זנחתנו"; עד עכשיו עשן אפך עולה לפניך, יעשן אפך בצאן מרעיתך. אמר לו: מפני מה אתה מסתיר פניך ממנו כאדם שמסתיר פניו מן העשן? וכן הוא אומר : "עד מתי עשנת בתפילת עמך". ואיה צאן מרעיתך, שאמרת : "ואתנה צאני צאן מרעיתי", ששכחת אותה? זכור עדתך קנית קדם. מהו קדם? מלמד שברא את ישראל עד שלא נברא העולם, שנאמר (: "מעון אתה היית לנו בדוד ודור, בטרם הרים יולדו". 

הרימה פעמיך למשואות נצח. הרימה הפעמים, שאמרת לנו : "שלש פעמים בשנה", הרי הם עשויות משואות. 

שאגו צורריך בקרב מועדיך. אמר ר' יהושע בן לוי : "קול שאון מעיר קול מהיכל", מקטרג. ומהו מקטרג? "קול ה' משלם גמול לאויביו" (שם). 

שמו אותותם אותות. אומרים: ביום פלוני אנו כובשים אותם. נטלו חיצים ועושין בהן אותות: היו יורדין בצפון, והיה הולך בדרום, ואל ארבע רוחות העולם ונופלות בדרום, ויודע שנכבשת בידו, שנאמר : "קלקל בחצים". וכל סימן שנתנו, הצליחו; הוי שמו אותותם אותות. 

ואף על פי כן אינן מחזיקים לו טובה, ואומרים : "ידינו רמה ולא ה' פעל כל זאת", שאם היו יכולים לחתור את הרקיע ולעלות למעלה, היו עושים; יודע כמביא למעלה בסבך עץ, כאילו יעלו למעלה, ותדע במה הם באים. הוי יודע כמביא למעלה בסבך עץ. ולא סוף דבר, אלא אבותיהם עשו כן, שנאמר : "הבה נבנה לנו עיר"; ואין עיר אלא אלוה, כמה דאמר : "עיר וקדיש". ונגיחנו שם ונילחם עמו, שנאמר : "ונעשה לנו שם", ואין "שם" אלא עבודה זרה, שנאמר : "ושם אלהים אחרים לא תזכירו", ואומר : "אז הוחל לקרוא בשם ה'". כך עשו הרשעים, "חשבו מזימות בל יוכלו" . עשו אבות פתח לבנים. וראה מה הם עושים, ועתה פתוחיה יחד בכשיל וכילפות. 

בקשו לעלות בשמים ולא יכלו, ועשו עמך מלחמה בארץ, שנאמר: שלחו באש מקדשך; בשביל שלא יכלו לעלות בשמים, שלטו בארץ. 

אמרו בלבם נינם יחד. מה הם אומרים? "לכו ונכחידם מגוי" ; אלהי מי נקרא? לא אלהי ישראל? אם נאבד ישראל מן העולם, אלהי מי נקרא? לא יזכר עוד:

סריקות
 מהדורת וורשה
 מהדורת בובר

יחזקאל כא כו