תפארת ישראל על יבמות ו
יבמות ו

יכין

משנה א
 שסבר אשה אחרת היא:

 שהתכוון לזנות עמה:

 שאנסוהו לבעלה:

 שהתכוון למצוה:

 רק מזידה או שוגגת, וה"ה שניהן אנוסין:

 שלא הכניס כל האבר רק העטרה:

 והרי היא כאשתו לכל דבר:

 אפילו בעלה שלא כדרכה, שדחק האבר בנקב אחוריה [סנהדרין נ"ד ב']:

משנה ב
 באחת מביאות הנ"ל:

 אי"ל דמיירי כשהיא בת כהן ונבעלה מישראל דהרי בכה"ג חללים הם ובל"ז פסולים מתרומה ומלהנשא לכהן, אלא ר"ל שילקה בהערה בה:

 שנפסלו מלהנשא לכהן משום חללה או זונה, ונאסרו נמי מלאכל תרומת בית אביה, *) (וממזרת ונתינה דנקט לאו משום לפסלה לכהונה ע"י שנבעלה מישראל נקט לה, דהרי פסולה וקאי, אלא לענין שהמערה בה ילקה כגמר ביאה):

 וגם אשת ישראל שנאנסה, אע"ג שמותרת לבעלה, אפ"ה מדנבעלה באיסור, אסורה לכהן ואסורה גם בתרומת בית אביה מדנעשת זונה:

משנה ג
 של בית אביה, מדנתקדשה קדושי עבירה:

 עד שתבעל, וקיי"ל כת"ק:

 מדנעשת חללה:

 דאפי' ת"ק לא פסל רק בעודה אשתו, דמשתמרת לביאה פסולה:

משנה ד
 קטנה בת י"ב שנים שהביאה ב' שערות, נקראת נערה ששה חדשים, ואח"כ נקראת בוגרת:

 שהוכתה בעץ או בשום דבר באותו מקום ואבדה בתוליה:

 הא קמ"ל דלא חיישינן לבזיונו דכה"ג:

משנה ה
 סימניה מפורשין פ"א סי' י"ב. וה"ה לישראל רק נקט כהן משום ר"י דס"ל דכהן אפילו יש לו בנים לא ישאנה:

 או או [וברש"י ל"ג אשה]:

 מאדם שאסורה להנשא לו באיסור השוה בכל, או שנבעלת מחלל או מעכו"ם. וכן הגיורת אסורה לכהן. אבל נדה שנבעלה לא נעשית זונה []:

משנה ו
 ובמתו והניחו זכר ונקיבה ביחד מבין שניהן, יצא. ואפ"ה אסור מדרבנן לישב בלא אשה, ובאפשר ישא בת בנים []:

 כשלא קיים פו"ר. ובהיה הוא או היא בדרך או חולה, אינו עולה למניין [שם קנ"ד]:

 אבל לג' לא תנשא:

 והכי קיי"ל [סי' א']. מיהו באין לה בן ובת וטוענת שהוא גורם מדאינו יורה כחץ, וטוענת שרוצה בן שתשען עליו מטילין חרם סתם אם טוענת שקר ואז צריך לגרשה []:

בועז

הלכתא גבירתא