ט"ז על אורח חיים תקט


סעיף א

שפוד שנרצף.  פי' שנעקם ונכפף והטעם דקי"ל כר"י דאמר מכשירי אוכל נפש שאפשר לעשותן מעי"ט אסור בי"ט ומה שא"א מעי"ט מותר בי"ט ועמ"ש סימן תקי"ד דלאו בכל גווני ק"ל כר"י:

סעיף ב

אין משחיזין.  ואפילו לר' יהודה דכאן עשאה כלי גמור:

ואין מורין כו'.  אבל להעביר שמנונית הסכין ע"ג עץ או חרס או סכין מורין ברבים להתיר כ"כ רש"ל פ' א"צ:

סעיף ג

שלא יחתוך כו'.  דכיון שיכול לעשות מעי"ט חוט אחד במחט אינו דוחה י"ט:

סעיף ה

פשטיד"א של בשר.  דאז א"צ ליבון גמור שתשרף קליפתם אלא סגי בליבון קצת ע"י שריפת קש דמועיל אף בתשמישו ע"י האור כיון שהיתרא בלע משא"כ בבלוע נבילה:

על המאכל מיד.  דאז לא נראה כמתקן כלי אלא כמחממה לבשל תחתיה: