ש"ך על יורה דעה רצה


סעיף ב

ע"ל סימן רצ"ז סעיף ב':

סעיף ג

משמע אפי' בארץ ישראל מותר ואזיל לטעמיה בב"י אבל באמת לא כוון יפה אלא נראה עיקר כדעת הטור דבארץ ישראל אסור דנהי דמשום הרכבת אילן ליכא איסורא דכלאי זרעים מיהא איכא כדלקמן ר"ס רצ"ז בהל' כלאי זרעים וכן כתב הב"ח ושאר אחרונים:

משמע הא ע"ג סרק אפילו שאינו מינו שרי וכדלקמן סעיף ו' בהג"ה:

סעיף ד

והטור כתב סילון של עץ:

שאין שייך הרכבה אלא בזורע על הגפן ממש לפי ששרשי הזרעים יורדים כנגדן ונכנסין בתוך הגפן אבל בצדדים הזרעים לאו לצדדים משתרשי וכ"ת נהי דשרשי הירק לא משתרשי לצדדים ניחוש לשרשי הגפן דמשתרשי לצדדים ובאין שרשי הירק ונכנסין בהן אין זה קושיא דשרשי הגפן גם כן אין מתפשטין לצדדין עד שהן יורדין כנגדן ג' טפחים ושוב אין שרשי הזרעים יכולים ליכנס בהם עכ"ל עט"ז והוא מדברי הר"ן שהביא בית יוסף ותימה דהר"ן ס"ל דע"ג שרשי אילן נמי שייך איסור הרכבה אבל המחבר דס"ל בסעיף ה' דלא שייך ביה הרכבה כיון דלא נקרא שם אילן עליו אם כן אפי' באין שרשי הירק ונכנסין בשרשי אילן שרי וכן העט"ז גופי' העתיק דברי המחבר בסעיף ה' ואם כן דבריו מעורבבים וסותרים זה את זה וכן משמע להדיא בספר מע"מ דף קכ"ח ע"ב דבור המתחיל בתוך שרשי הגפן כו' דהר"ן והרא"ש חולקים ע"ש. ולענין דינא נראה דלכתחלה יש להחמיר כהר"ן שכן נראה דעת התוספות ספ"ק דקדושין מביאם בית יוסף שכתבו דטוב ליזהר שלא לזרוע זרעים סמוך ג"ט לעיקרו של אילן דנראה כמרכיב הזרעים בתוך האילן עכ"ל ר"ל אע"ג די"ל דזרעים לאו קמשתרשי וכמ"ש הר"ן מכל מקום יש ליזהר משום דנראה כמרכיב כו' משמע הא אם זורע על גבי השרשים ממש וידוע שנכנסים לתוכו אסור מדינא: