ט"ז על חושן משפט יח
ס"א אבל ארבעה אומרים כו' מ"ש סמ"ע בשם מור"ש סק"ו וקשה לי מה בכך שנסתלקו שנים של אינו יודע מ"מ יש כאן רוב דהיינו ב' מתוך ג' והו"ל כאלו לא ישבו תחלה רק בג' והסכימו שנים מהם לדעת א' דהולכין אחריהן וע"ק לי לפי ידעת מור"ש לכתוב רבותא גדולה במקום שכ' הטור ב' מזכין וג' מחייבין וא' אומר איני יודע דיוסיפו הדיינים דאז כשנסתלק את האינו יודע פשיטא שאין כאן גמר דין דהא שקולים הם עדיפא הל"ל אפי' ב' מזכין וא' מחייב וב' אומרים א"י דאין רוב נגד המסולקים ויוסיפו וכ"ת אי נימא דלא יוסיפו נמי קשה אמאי לא נקט רבותא במקום ג' אומרים זכאי וכו' לימא רבותא אפי' ב' מתוך ג' הא לא קשיא כיון דקאמרי דחשבינא את האינו יודע כמאן דליתא והולכין אחר רוב הנשאר כיון שנגמר הדין בג' ה"ה בשנים מתוך ג' דבכל דוכת' הוה ב' מתוך ג' ככל הג' משא"כ לאידך יש מקום לטעות דדוקא בשקולים לא נגמר ע"כ היה לומר אפי' בשרוב לא נגמר הדין ובתשו' רשב"א שהעתיק סמ"ע סק"ט מבואר בהדיא כדברי ודבר ברור הוא אלו ראה רש"ל ההוא תשובת הרשב"א דהוי הדר ביה שוב ראיתי מחז"ל שפי' דברי הטור בד"א ע"פ הירושלמי וז"ל אם הוסיפו ב' דיינים וג' ויש להם דעה א' וב' אומרים שא"י דל"מ כיון דנחתי לדיעות וקשה עליו טפי לכתוב רבותא כמ"ש ועיקר להלכה למעשה בזה הולכין אחר הרוב ועל הרב בעל הסמ"ע תמיה רבה שהוא עצמו הביא תשו' הרשב"א הנ"ל ומביא ג"כ דעת מור"ש והם סותרים זא"ז:

(ע"ש בהג"ה שאין רוב אלא בב"ד) מ"ש הסמ"ע סק"י תמהתי על פה קדוש יאמר כן דלפי טעם שלו דנחתי לדיעות קהל שביררו דהא בסימן ר"ו כתב דאפי' ביחיד שאמר כדשיימו ד' צריך הסכמות כולם ודבר פשוט הוא דוקא בקהל נקט דין זה דהיינו בעסקי קהל יש להם כח הן לדין הן לפשרה וכמ"ש בתשו' מיימוני דהל' שופטים דכל מה שמקבלין ע"פ טובי העיר הוה כקנין אפי' קבלו ועשו פשרה מש"ה אין הולכין כאן אחר הרוב כמ"ש סי' י"ב דאם ביררו הן לדין הן לפשרה וצריך להתנות בפי' שילכו אחר הרוב אבל סתמא לא וגם בפשרנים דעלמא אי' בסי' י"ב סי"ח דאם רבים הם הולכים אחר הרוב וכן הוא בקהל ואפי' אם לא קיבל עליו בפי' שיעשו פשרה וזהו שסיים כאן הריטב"א שאין רוב אלא בב"ד ר"ל בדיינים שעושין דין דוקא אבל לא בעסקי הקהל והסמ"ע אפשר שנתכוין ג"כ לזה:

(ס"ו ב"ד פוסקין בד"מ) הסמ"ע סקי"ג נתן טעם דבד"נ אין פוסקין אלא בפני בע"ד דהוה מעוות שאינו יכול לתקן תמיה דשם בתשו' רשב"א אי' דגזירת הכתוב היא בד"נ שנא' עד עמדו לפני העדה ג"כ מ"ש סמ"ע דכאן מיירי דטענו לפניהם לא נלע"ד כן דודאי יכולים שני בע"ד לשלוח טענתם בכתב לאיזה ב"ד שירצו וישלח להם פס"ד ולעיל בסי' י"ג דפסק והב"ד לא יפסקו אלא יכתבו שאני התם דיטענו לפני ב"ד זה לא יתכן שב"ד אחר ישלחו להם פסק וזה נכלל בפסוק ועמדו שני האנשים לפני ה' שאותו הב"ד שעמדו לפניהם יפסקו דוקא ואולי גם דעת הסמ"ע כן ולא מיעט אלא א"כ טענו בפני אחרים כמ"ש ע"כ: