קצות החושן על חושן משפט ב


סעיף א

 כתב באורים ז"ל ואף שאין רשות ביד גואל הדם להרוג רק אחר שנגמר דינו בבית דין כמו שכתב הרמב"ם פ"א מהל' רוצח עד כאן לשונו וליתא דהא דעת רש"י פ' נגמר הדין דאפילו בשוגג נמי רשות ביד גואל הדם להרוג אלא דשיטת הרמב"ם הוא דבשוגג אין רשות ביד גואל הדם להרוג אלא דוקא במזיד אך אפילו בשוגג שהוא קרוב לפשיעה דאינו נהרג בבית דין נמי רשות ביד גואל הדם להרוג וכמו שכתב הרמב"ם להדיא בפ"ו מהל' רוצח ז"ל ויש הורג בשגג' ותהי' השגגה קרובה לזדון והוא שיהיה בדבר כמו פשיע' ודינו שאינו גולה כו' לפיכך אם מצאו גואל הדם בכסף משנה והרגו פטור ומה יעשה זה ישב וישמור עצמו מגואל הדם וכן כל הרצחנים שהרגו בע"א או בלא התראה וכיוצא בהם אם הרגן גואל הדם אין להם דמים לא יהי' אלו חמורים מההורג בלא כוונה עד כאן לשונו הרי מבואר דכל שהי' מזיד אע"פ שלא נגמר דינו בבית דין להריגה רשות ביד גואל הדם להורגו דהא שלא בכוונה או שלא בהתראה ודאי ליכא גמר דין ולשון הרמב"ם בפ"א מהל' רוצח ז"ל רוצח שהרג בזדון אין ממיתין אותו העדים ולא הרואים אותו עד שיבא לבית דין וידונהו למיתה עיין שם לא מיירי מדין גואל הדם וביארו בפ"ו דכל שהיה קרוב לפשיעה אפילו אין בו מיתת בית דין רשות ביד גואל הדם אלא דבזמן הזה יש להסתפק אי שייך דינא דגואל הדם כיון דעל כל פנים בעינן קבלת עדים להודיע אמיתית הדבר שהרגו הרוצח ואנו הדיוטות אנן ואין אנו רשאין לקבל עדות נפשות והא שכתב הרמב"ם בע"א פי' בכסף משנה דהיינו עדות מיוחדת או אפשר כיון דלדעת הרמב"ם אפילו הכחישו עצמם בבדיקת נמי רשות ביד גואל הדם וכמ"ש בכסף משנה שם ועיקר שלמדוהו דלא גרע מהורג שלא בכוונה אם כן גם אנו למידין בזמן הזה דלא גרע מהורג שלא בכוונה וצריך עיון: