סידור בית יעקב (עמדין)/הוצאת וקריאת ספר תורה


הוצאת ספר תורה

אתה הראית

אַתָּה הָרְאֵתָ לָדַעַת כִּי יהוה הוּא הָאֱלֹהִים אֵין עוֹד מִלְּבַדּוֹ: אֵין כָּמוֹךָ בָאֱלֹהִים אֲדֹנָי וְאֵין כְּמַעֲשֶֹיךָ. מַלְכוּתְךָ מַלְכוּת כָּל עוֹלָמִים. וּמֶמְשַׁלְתְּךָ בְּכָל דּוֹר וָדוֹר: יהוה מֶלֶךְ. יהוה מָלָךְ. יהוה יִמְלוֹךְ לְעוֹלָם וָעֶד: יהוה עוֹז לְעַמּוֹ יִתֵּן. יְהֹוָה | יְבָרֵךְ אֶת עַמּוֹ בַשָּׁלוֹם:

אַב הָרַחֲמִים. הֵיטִיבָה בִרְצוֹנְךָ אֶת צִיּוֹן תִּבְנֶה חוֹמוֹת יְרוּשָׁלָיִם: כִּי בְךָ לְבַד בָּטָחְנוּ מֶלֶךְ אֵל רָם וְנִשָּא אֲדוֹן עוֹלָמִים:

ויהי בנסוע
[ מה נורא המקום הזה אין זה כי אם בית אלהים וזה שער השמים. ]:

וַיְהִי בִּנְסֹעַ הָאָרֹן וַיֹּאמֶר משֶׁה קוּמָה יהוה וְיָפֻצוּ אֹיְבֶיךָ וְיָנֻסוּ מְשַֹנְאֶיךָ מִפָּנֶיךָ: כִּי מִצִּיּוֹן תֵּצֵא תוֹרָה וּדְבַר יהוה מִירוּשָׁלָיִם: בָּרוּךְ שֶׁנָּתַן תּוֹרָה לְעַמּוֹ יִשְֹרָאֵל בִּקְדֻשָּׁתוֹ:

י"ג מידות

 וַאֲנִי תְפִלָּתִי לְךָ יהוה עֵת רָצוֹן אֱלֹהִים בְּרָב חַסְדֶּךָ עֲנֵנִי בֶּאֱמֶת יִשְׁעֶךָ:

בריך שמיה

בְּרִיךְ שְׁמֵהּ דְּמָרֵא עָלְמָא. בְּרִיךְ כִּתְרָךְ וְאַתְרָךְ. יְהֵא רְעוּתָךְ עִם עַמָּךְ יִשְֹרָאֵל לְעָלַם. וּפוּרְקַן יְמִינָךְ. אַחֲזֵי לְעַמָּךְ בְּבֵית מַקְדְּשָׁךְ. וּלְאַמְטוּיֵי לָנָא מִטּוּב נְהוֹרָךְ. וּלְקַבֵּל צְלוֹתָנָא בְּרַחֲמֵי. יְהֵא רַעֲוָא קֳדָמָךְ דְּתוֹרִיךְ לָן חַיִּין בְּטִיבוּ וְלֶהֱוֵי אֲנָא פְקִידָא בְּגוֹי צַדִּיקַיָּא. לְמִרְחַם עָלַי וּלְמִנְטַר יָתִי וְיַת כָּל דִּי לִי וְדִי לְעַמָּךְ יִשְֹרָאֵל. אַנְתְּ הוּא זָן לְכֹלָּא וּמְפַרְנֵס לְכֹלָּא. אַנְתְּ הוּא שַׁלִּיט עַל כֹּלָּא. אַנְתְּ הוּא דְשַׁלִּיט עַל מַלְכַיָּא. וּמַלְכוּתָא דִּילָךְ הִיא. אֲנָא עַבְדָּא דְקוּדְשָׁא בְּרִיךְ הוּא דִי סְגִידְנָא קַמֵּהּ וּמִקַּמֵּי דִּיקַר אוֹרַיְתֵהּ בְּכָל עִידָּן וְעִדָּן. לָא עַל אֱנָשׁ רְחִיצְנָא וְלָא עַל בַּר אֱלָהִין סְמִיכְנָא אֶלָּא בֶּאֱלָהָא דִשְׁמַיָּא. דְּהוּא אֱלָהָא קְשׁוֹט. וְאוֹרַיְתֵהּ קְשׁוֹט. וּנְבִיאוֹהִי קְשׁוֹט. וּמַסְגֵּא לְמֶעְבַּד טַבְוָן וּקְשׁוֹט. בֵּיהּ אֲנָא רְחִיץ. וְלִשְׁמֵיהּ קַדִּישָׁא יַקִּירָא אֲנָא אֵימַר תּוּשְׁבְּחָן. יְהֵא רַעֲוָא קֳדָמָךְ דְּתִפְתַּח לִבָּאִי בְּאוֹרַיְתָא (וְתֵיהַב לִי בְּנִין דִּכְרִין דְּיַעַבְדוּן רְעוּתָךְ) וְתַשְׁלִים מִשְׁאֲלִין דְּלִבָּאִי וְלִבָּא דְכָל עַמָּךְ יִשְֹרָאֵל לְטַב וּלְחַיִּין וְלִשְׁלָם. אָמֵן:

הולכת ספר תורה לבימה

 שְׁמַע | יִשְֹרָאֵל יהוה | אֱלֹהֵינוּ יהוה | אֶחָד:

שמע צריך למשוך בו בנעימה. כן כתב במסכת סופרים. ועיין שם שזהו פורס על שמע. נראה שלכן נתקן. שאם יתאחר אדם לבוא, יקרא הפסוק "שמע" בציבור. ו"ברכו" לא הוצרך לתקן בפריסת שמע דשבת. לפי שיוצא ידי חובתו על ידי העולים וקוראין בתורה. ולזה הם ז' עולים, שאם לא שמע כל ימות השבוע "ברכו", יכוין ל"ברכו" שאומרים הקרואים ויוצא בזה:

 אֶחָד אֱלֹהֵינוּ. גָּדוֹל אֲדוֹנֵינוּ. קָדוֹשׁ [ וְנוֹרָא] שְׁמוֹ:

גַּדְּלוּ לַיהוה אִתִּי וּנְרוֹמְמָה שְׁמוֹ יַחְדָּו:

לְךָ יהוה הַגְּדֻלָּה וְהַגְּבוּרָה וְהַתִּפְאֶרֶת וְהַנֵּצַח וְהַהוֹד כִּי כֹל בַּשָּׁמַיִם וּבָאָרֶץ לְךָ יהוה הַמַּמְלָכָה וְהַמִּתְנַשֵּא לְכֹל לְרֹאשׁ: רוֹמְמוּ יהוה אֱלֹהֵינוּ וְהִשְׁתַּחֲווּ לַהֲדֹם רַגְלָיו קָדוֹשׁ הוּא: רוֹמְמוּ יהוה אֱלֹהֵינוּ וְהִשְׁתַּחֲווּ לְהַר קָדְשׁוֹ כִּי קָדוֹשׁ יְהֹוָה אֱלֹהֵינוּ:

גדלו. ע״ש הכתוב "ויהי כי צעדו נושאי ארון ה׳ ששה צעדים", נהגו לומר הכתוב "גדלו", שיש בו ששה תיבות (שהם כנגד ו׳ קצוות דתפארת. שהוא ספר תורה כידוע), וגם כ״ו אותיות כחשבון השם הוי״ה ב״ה (שהוא הוי״ו הנ״ל), לומר שצריך לגדלו: לך ה׳. נתבאר לעיל ב"ויברך דוד": להדום. הארץ הדו״ם רגליו. בסוד אדן לעמוד עולם. גם הוא גימטריא נצח הוד. שהם בסוד רגליו: כי קדוש. בחכמה. קודש ישראל לה' ראשית: להר קדשו. בינה. הר (רבוע אלהים וה׳ אותיות) הקודש:

עַל הַכֹּל. יִתְגַּדֵּל וְיִתְקַדֵּשׁ וְיִתְפָּאֵר וְיִתְרוֹמֵם וְיִתְנַשֵּׂא. שְׁמוֹ שֶׁל מֶלֶךְ מַלְכֵי הַמְּלָכִים הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא. בָּעוֹלָמוֹת שֶׁבָּרָא. הָעוֹלָם הַזֶּה. וְהָעוֹלָם הַבָּא. כִּרְצוֹנוֹ וְכִרְצוֹן יְרֵאָיו וְכִרְצוֹן כָּל בֵּית יִשְֹרָאֵל. צוּר הָעוֹלָמִים. אֲדוֹן כָּל הַבְּרִיּוֹת. אֱלוֹהַּ כָּל הַנְּפָשׁוֹת. הַיּוֹשֵׁב בְּמֶרְחֲבֵי מָרוֹם. הַשּׁוֹכֵן בִּשְׁמֵי שְׁמֵי קֶדֶם. קְדוּשָּׁתוֹ עַל הַחַיּוֹת. וּקְדֻשָּׁתוֹ עַל כִּסֵּא הַכָּבוֹד. וּבְכֵן יִתְקַדֵּשׁ שִׁמְךָ בָּנוּ יהוה אֱלֹהֵינוּ לְעֵינֵי כָּל חָי. וְנֹאמַר לְפָנָיו שִׁיר חָדָשׁ כַּכָּתוּב. שִׁירוּ | לֵאלֹהִים זַמְּרוּ שְׁמוֹ סֹלּוּ לָרוֹכֵב בָּעֲרָבוֹת בְּיָהּ שְׁמוֹ וְעִלְזוּ לְפָנָיו: וְנִרְאֵהוּ עַיִן בְּעַיִן בְּשׁוּבוֹ אֶל נָוֵהוּ כַּכָּתוּב. כִּי עַיִן בְּעַיִן יִרְאוּ בְּשׁוּב יהוה צִיּוֹן: וְנֶאֱמַר. וְנִגְלָה כְּבוֹד יהוה. וְרָאוּ כָל בָּשָֹר יַחְדָּו כִּי פִּי יהוה דִּבֵּר:

כרצונו. נקשר למעלה אל "יתגדל ויתקדש":

אָב הָרַחֲמִים. הוּא יְרַחֵם עַם עֲמוּסִים. וְיִזְכּוֹר בְּרִית אֵיתָנִים. וְיַצִּיל נַפְשׁוֹתֵינוּ מִן הַשָּׁעוֹת הָרָעוֹת. וְיִגְעַר בְּיֵצֶר הָרָע מִן הַנְּשֹוּאִים. וְיָחוֹן אוֹתָנוּ לִפְלֵטַת עוֹלָמִים. וִימַלֵּא מִשְׁאֲלוֹתֵינוּ בְּמִדָּה טוֹבָה יְשׁוּעָה וְרַחֲמִים:

 אחרי יי אלהיכם תלכו. ואותו תיראו. את מצותיו תשמרו. ובקולו תשמעו. ואותו תעבודו ובו תדבקון. : 

   []

הנהגת הקריאה

 בָּרְכוּ אֶת יהוה הַמְבֹרָךְ: בָּרוּךְ יהוה הַמְבֹרָךְ לְעוֹלָם וָעֶד: 

בָּרוּךְ אַתָּה יהוה אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם. אֲשֶׁר בָּחַר בָּנוּ מִכָּל הָעַמִּים. וְנָתַן לָנוּ אֶת תּוֹרָתוֹ.  בָּרוּךְ אַתָּה יהוה נוֹתֵן הַתּוֹרָה:

בָּרוּךְ אַתָּה יהוה אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם, אֲשֶׁר נָתַן לָנוּ תּוֹרַת אֱמֶת [] וְחַיֵּי עוֹלָם נָטַע בְּתוֹכֵנוּ. בָּרוּךְ אַתָּה יהוה נוֹתֵן הַתּוֹרָה:

הכנסת ספר תורה

יְהִי רָצוֹן מִלִּפְנֵי אָבִינוּ שֶׁבַּשָּׁמַיִם. לְכוֹנֵן אֶת בֵּית חַיֵּינוּ וּלְהָשִׁיב שְׁבוּת שְׁכִינָתוֹ בְּתוֹכֵנוּ בִּמְהֵרָה בְיָמֵינוּ וְנֹאמַר אָמֵן:
יְהִי רָצוֹן מִלִּפְנֵי אָבִינוּ שֶׁבַּשָּׁמַיִם. לְרַחֵם עָלֵינוּ וְעַל פְּלֵטָתֵינוּ וְלִמְנוֹעַ מַשְׁחִית וּמַגֵּפָה מֵעָלֵינוּ וּמֵעַל כָּל עַמּוֹ בֵּית יִשְֹרָאֵל וְנֹאמַר אָמֵן:
יְהִי רָצוֹן מִלִּפְנֵי אָבִינוּ שֶׁבַּשָּׁמַיִם. לְקַיֵּם בָּנוּ חַכְמֵי יִשְֹרָאֵל הֵם וּנְשֵׁיהֶם וּבְנֵיהֶם וּבְנוֹתֵיהֶם וְתַלְמִידֵיהֶם וְתַלְמִידֵי תַלְמִידֵיהֶם בְּכָל מְקוֹמוֹת מוֹשְׁבוֹתֵיהֶם וְנֹאמַר אָמֵן:
יְהִי רָצוֹן מִלִּפְנֵי אָבִינוּ שֶׁבַּשָּׁמַיִם. שֶׁנִּשְׁמַע וְנִתְבַּשֵֹּר בְּשֹוֹרוֹת טוֹבוֹת יְשׁוּעוֹת וְנֶחָמוֹת. וִיקַבֵּץ נִדָּחֵנוּ מֵאַרְבַּע כַּנְפוֹת הָאָרֶץ וְנֹאמַר אָמֵן:
אַחֵינוּ כָּל בֵּית יִשְֹרָאֵל הַנְּתוּנִים בְּצָרָה וּבְשִׁבְיָה. הָעוֹמְדִים בֵּין בַּיָּם וּבֵין בַּיַּבָּשָׁה. הַמָּקוֹם יְרַחֵם עֲלֵיהֶם וְיוֹצִיאֵם מִצָּרָה לִרְוָחָה. וּמֵאֲפֵלָה לְאוֹרָה. וּמִשִּׁעְבּוּד לִגְאֻלָּה הַשַּׁתָּא בַּעֲגָלָא וּבִזְמַן קָרִיב. וְנֹאמַר אָמֵן:

 יְהַלְלוּ אֶת שֵׁם יהוה כִּי נִשְֹגָּב שְׁמוֹ לְבַדּוֹ:
 הוֹדוֹ עַל אֶרֶץ וְשָׁמָיִם: וַיָּרֶם קֶרֶן לְעַמּוֹ תְּהִלָּה לְכָל חֲסִידָיו לִבְנֵי יִשְֹרָאֵל עַם קְרֹבוֹ הַלְלוּיָהּ:

יהללו. ברוקח תמה על שחולקין הפסוק בין הש״ץ והקהל . יעויין שם שהאריך. ולא קשיא מידי לפי עניות דעתי. כמו שכתבתי במור וקציעה בס״ד: 
כי נשגב שמו. התורה היא שמו יתברך. וכגימטריא הנ״ל [בפירוש ברכת השחר]. וכן דרשו  ב"אחרי ה׳ אלהיכם תלכו" על ספר תורה מהאי טעמא: 
וירם קרן לעמו. במתן תורה הרים קרן ישראל על כל העמים. כי יאמרו רק עם חכם ונבון וגו': 
עם קרובו. "כי מי גוי גדול אשר לו אלהים קרובים אליו כה' אלהינו". ע"י התורה הזאת שקרבנו בה לעבודתו:

(א) [כשצריך לומר מי שבירך לחולה או לברך בה״ב. אומרו כאן, ולא קודם הודו על ארץ ושמים. והש״צ הנושאה אומר לעולם לדוד מזמור (בשיר של יום) ובשבת שחרית מזמור לדוד (בקבלת שבת), ומוליך הספר תורה לארון (והמלוים ימתינו שם עד שיכניסה לארון). ובעת שנפתח הארון אומרים "ובנחה" ומשתחוים מול הספר תורה (ומי שאינו משתחוה מנדין אותו) ומניחין אותה בארון באלכסון (שה״ק): 
(ב) הציבור אסורין לצאת מבית הכנסת עד שיצניע הס״ת. אבל יכולין להשמט א׳ א׳ אם רואה שנשאר שם עשרה. ודווקא אם מצניע במקום התפילה. אבל אם אינו מקום משומר ומוכרח להוציאה לבית אחר, אס יש שם ב׳ פתחים יכולים היחידים לצאת בפתח שיודעים שהס״ת לא יצא דרך שם. ואם אין שם רק פתח א׳, אסור אפילו ליחיד לצאת קודם שיצא הספר תורה (שם)]:

ובנחה יאמר שובה יהוה רבבות אלפי ישראל: קומה יהוה למנוחתך אתה וארון עוזך: כהניך ילבשו צדק וחסידיך ירננו: בעבור דוד עבדך אל תשב פני משיחך: כי לקח טוב נתתי לכם תורתי אל תעזובו: עץ חיים היא למחזיקים בה ותומכיה מאושר: דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום: השיבנו יהוה אליך ונשובה חדש ימינו כקדם:

הערות

סידור בית יעקב (עמדין)