תפארת ישראל על נדה א
נידה

יכין

משנה א
 אפי' אינה מד' נשים דלקמן במ"ג:

 דבראתה דם. א"א דנתעכב ברחם. והרי מטמא בבית החיצון. ותטמא לתרומה שנגעה למפרע. דא"כ יחוש גם הבעל לפרוש מאשתו שמא תראה אח"כ:

 כל תרומות שנגעה למפרע משעת בדיקה האחרונה שמצאה א"ע טהורה עד שעת ראיי' דם כולן טמאים. אבל לבעלה אמ"ט למפרע:

 בין בדיקה לראיי':

 ר"ל אחר:

 אם בין בדיקה לראיי' טפי ממעל"ע. טמאה מעל"ע למפרע מדאינו אלא קנסא. על שעברה אתקנת חכמים לבדוק בבוקר ובערב:

 דאם מעל"ע טפי. טמאה רק עד הבדיקה למפרע:

 זמן קבוע לראיית דם ג"פ:

 דחזקה לאורח בזמנו בא ולא חיישי' כלל למפרע:

 ה"ק ומשמשת בעדים. ור"ל אע"ג דביש לה וסת דיה שעתה. מצוה לה לבדוק במטלית קודם תשמיש ואחר תשמיש בעסוק' בטהרות:

 ר"ל בדיקה שאחר תשמיש הר"ז כפקידה. ולא תחוש ממנו ולמפרע. ולא אמרי' ראתה טפת דם כחרדל וחפהו ש"ז שלאחר תשמיש. אבל בדיקה שקודם תשמיש לא. מדמהירה לתשמיש לא תבדק יפה:

 אותה בדיקה שאחר תשמיש ממעטת זמן טומאה למפרע:

משנה ב
 אותה שיש לה וסת:

 קמ"ל מטה לדיוקא דבאין לה וסת. אף מטה הו"ל למפרע אה"ט כמשכב נדה ומטמא או"כ.

 באין לה וסת:

 ז"י נדה וכו' דסד"א תהוי מקולקלת למפרע כרואה כתם פ"ו מי"ג קמ"ל:

משנה ג
 מדאין רגילות לראות דם:

 סתם מתני' קא' הכי. רב"א:

משנה ד
 בסוף ג' חדשים שא' מהן חסר:

 לסוף עשרים וארבעה חדש מלידה. ובלא גמלה אח"כ. אפילו הכי מטמאה:

 תוך זמן זה:

 סבירא ליה דמשום הכי מסולקת דם דדם נעכר ונעשה חלב. משא"כ באינה מניקה:

 סבירא ליה דמשום הכי מסולקת דם דאיבריה מתפרקין בלידה. וא"כ אפי' אינה מניקה:

משנה ה
 ר"ל צ' יום בלי ראיית דם:

 כל שראויי' לקרותה אימא ע"י זקנתה ושותקת:

 אפי' דלאו זקינה:

 ולא כת"ק דס"ל מעוברת אחר פ"ט יום ומיניקה מיד אחר לידה:

משנה ו
 בד' נשים:

 ע"י פעולה או אכילה המגיר דם:

 ונ"ל דאיפכא לא. מדהורעה בראיי' ראשונה לא תלינן ראייה בדבר אחר:

משנה ז
 בד' נשים:

 ערב ובוקר בעוסקת בטהרות:

 דגם בלא תראה טמאה ז"י מדראתה יום א'. וגם אינה קובעת לוסת ע"י ראיי' שבהן:

 דג"כ אינה קובעת וסת בהן:

 אפי' יש לה וסת. ודוקא בעוסקת בטהרות. דאל"כ אפי' אין לה וסת א"צ לבדק לבעלה:

 בבעילות ראשונות:

 דתולים בבתולים לב"ש עד ד' לילות. ולב"ה עד שתחי' המכה. ואפי' משונה מראיתו מדם בעילה. תלינן השנוי בתשמיש. ובלא שמשה בזמן הנ"ל. צריכה בדיקה בקר וערב פן ישתנה הראיי':

 כל המחוייבת לבדוק:

 ל"מ נ"ל דר"ל דבשעת תשמיש נמי צריכה לבדוק פעמים. קודם ולאחר תשמיש. ולהכי לא קא' ד' פעמים. דתשמיש לא פסיקא לי'. ולרמב"ם הכא רק אבדיקה דלפני תשמיש. דאינו חיוב רק בעסוקה בטהרות. משא"כ בדיקה שאחר תשמיש שהוא מדינא לכל הנשים. לא נקט לה מתני' דהכא. ולדידיה נראה לי דבדיקה שחרית וערבית. בחדא חשיב להו:

 לטהר מה ששיירה כשתראה דם אח"כ:

בועז

הלכתא גבירתא