ט"ז על חושן משפט קצג
(סעיף א') אבל אם אינו צריך לקרקע כו'. מה שהאריך בסמ"ע לחלק בלשון א"צ דכאן וכן האי דסי' צ"ה בענין א"צ כלל או קצת לא ידענא מי הכריחו לזה דדעת הרמב"ם כר"י הלוי רבו שמביאו רבינו בסימן צ"ה דבשומרים דוקא הוי ענבים העומדות לבצור כקרקע כיון שנותן לו שישיירו ויעמדו בקרקע וע"כ כתב המחבר סי' שי"א ס"ה סתם דהוה כקרקע משמע אפילו א"צ לקרקע כלל משא"כ לענין שאר דברים כגון שבועת מודה מקצת וקנין ואונאה ושחילוק בין צריך לקרקע או לא ומש"ה כתב כאן דהוי כמטלטלין לענין קנין ואונאה וכן בסי' צ"ה כתב לענין כפיר' והודא' בב"י ואתא למעוטי שומרין וכ"ה דעת הכ"מ בפ"א דמכיר' אליבא דרמב"ם ורבינו שכתב כאן ונראה דהמחבר דמי כו' דהא לענין שבועה כו' לא כתב זה דרך קושיא על הרמב"ם דאי פריך משבועת מודה מקצת הא כ' בסי' צ"ה דבאמת מחייב הרמב"ם גם במודה מקצת בא"צ לקרקע ואי פריך משבועת שומרין הא כבר כ' דיש חילוק בין זה ולקמן אלא רבינו טעמא דנפשי' קאמר כיון שהרא"ש והר"ח פסקו דלמוד' במקצת הוה כקרקע וכמ"ש בסי' צ"ה ה"נ יש לפסוק לענין קנין ואונאה והא דלא כתב רמ"א כלום בסי' צ"ה נראה דשם מיירי לענין שבועה ויש דיעו' במ"מ פ"א דמכירה הביאו ב"י כאן דלשבועה שאני: