פסוק המתחיל ומסתיים באות ה נ
היפלא מיהוה דבר למועד אשוב אליך כעת חיה ולשרה בן
 הם המדברים אל־פרעה מלך־מצרים להוציא את־בני־ישראל ממצרים הוא משה ואהרן
 העידתי בכם היום את־השמים ואת־הארץ כי־אבד תאבדון מהר מעל הארץ אשר אתם עברים את־הירדן שמה לרשתה לא־תאריכן ימים עליה כי השמד תשמדון
 הנה ארון הברית אדון כל־הארץ עבר לפניכם בירדן
 הקין גבעה ותמנה ערים עשר וחצריהן
 המה הרחיקו מבית מיכה והאנשים אשר בבתים אשר עם־בית מיכה נזעקו וידביקו את־בני־דן
 הָרֵי בַגִּלְבֹּעַ אַל־טַל וְאַל־מָטָר עֲלֵיכֶם וּשְׂדֵי תְרוּמֹת כִּי שָׁם נִגְעַל מָגֵן גִּבּוֹרִים מָגֵן שָׁאוּל בְּלִי מָשִׁיחַ בַּשָּׁמֶן
 הוא דבר־יהוה אשר דבר אל־יהוא לאמר בני רביעים ישבו לך על־כסא ישראל ויהי־כן
 הוא הסיר את־הבמות ושבר את־המצבת וכרת את־האשרה וכתת נחש הנחשת אשר־עשה משה כי עד־הימים ההמה היו בני־ישראל מקטרים לו ויקרא־לו נחשתן
 הנה אנכי והילדים אשר נתן־לי יהוה לאתות ולמופתים בישראל מעם יהוה צבאות השכן בהר ציון
 הלא ככרכמיש כלנו אם־לא כארפד חמת אם־לא כדמשק שמרון
 הוי המון עמים רבים כהמות ימים יהמיון ושאון לאמים כשאון מים כבירים ישאון
 הילילו אניות תרשיש כי שדד מעזכן
 הוי עטרת גאות שכרי אפרים וציץ נבל צבי תפארתו אשר על־ראש גיא־שמנים הלומי יין
 הפככם אם־כחמר היצר יחשב כי־יאמר מעשה לעשהו לא עשני ויצר אמר ליוצרו לא הבין
 הן אראלם צעקו חצה מלאכי שלום מר יבכיון
 הוי אמר לאב מה־תוליד ולאשה מה־תחילין
 הן כלכם קדחי אש מאזרי זיקות לכו באור אשכם ובזיקות בערתם מידי היתה־זאת לכם למעצבה תשכבון
 התנערי מעפר קומי שבי ירושלם התפתחו [התפתחי] מוסרי צוארך שביה בת־ציון
 הנוה והמענגה דמיתי בת־ציון
 הלוך אל־בית הרכבים ודברת אותם והבאותם בית יהוה אל־אחת הלשכות והשקית אותם יין
 הבישה בת־מצרים נתנה ביד עם־צפון
 הנה היום הנה באה יצאה הצפרה צץ המטה פרח הזדון
 המעט מכם המרעה הטוב תרעו ויתר מרעיכם תרמסו ברגליכם ומשקע־מים תשתו ואת הנותרים ברגליכם תרפשון
 הר־אלהים הר־בשן הר גבננים הר־בשן
 היספר בקבר חסדך אמונתך באבדון
 המשלח מעינים בנחלים בין הרים יהלכון
 ההרים רקדו כאילים גבעות כבני־צאן
 ההרים תרקדו כאילים גבעות כבני־צאן
 הנה נחלת יהוה בנים שכר פרי הבטן
 המרגיז ארץ ממקומה ועמודיה יתפלצון
 הפניו תשאון אם־לאל תריבון
 הוכח יוכיח אתכם אם־בסתר פנים תשאון
 הארח עולם תשמר אשר דרכו מתי־און
 הן־אלה קצות דרכו [דרכיו] ומה־שמץ דבר נשמע־בו ורעם גבורתו [גבורותיו] מי יתבונן
 הלא־איד לעול ונכר לפעלי און
 הן הוחלתי לדבריכם אזין עד־תבונתיכם עד־תחקרון מלין
 ה‍מבינתך יאבר־נץ יפרש כנפו [כנפיו] לתימן
 החכמה והמדע נתון לך ועשר ונכסים וכבוד אתן־לך אשר לא־היה כן למלכים אשר לפניך ואחריך לא יהיה־כן