אבן עזרא על תהלים פג


פסוק ב

אלהים - כמו שופט.

דמי - שתיקה, מגזרת: וידום אהרן, אף על פי שהוא משרש אחר.

וטעם אל – שאתה תקיף שתוכל להושיע.

פסוק ג

כי יהמיון - מגזרת המון, כי ברובם הם הומים עלי.

פסוק ד

יערימו - ערמת סוד.

וטעם צפוניך – צפונים בסתרך, כנגד סוד.

פסוק ה

אמרו - אלה לאלה.

מגוי - מהיותם גוי.

פסוק ו

כי נועצו - עצת לב יחדיו.

וטעם עליך – כי שמך נקרא עליהם.

פסוק ז

אהלי - הטעם אדום - באהליהם או שכנו אהלי אדום שהתחברו אליהם והנה הם העיקר, וככה יושבי צור.

והגרים - הם ההגריאים שילדה הגר מבעל אחר, ובעבור שהיתה שפחת אברהם התייחסו הבנים אליה, כדרך בנות ברזילי הגלעדי.

פסוק ח

גבל - הם הגבלים.

וטעם זרוע – כי תמיד היו עוזרים אותו.

פסוק י

עשה להם כמדין - כאשר עשית למדין במלחמות גדעון.

בנחל קישון - ששם מתו הנסים ממחנה סיסרא: נחל קישון גרפם.

פסוק יא

נשמדו - שב אל מדין ושם המקום שנפלו שם: עין דאר, אולי נקרא כן בעבור שהיה גדעון משם.

פסוק יב

שיתמו - דרך צחות כמו: ותראהו את הילד.

פסוק יג

אשר, נאות - כמו נוות, כי אותיות אהו"י נראות ונעלמות מתחלפות.

פסוק יד

אלהי - בעבור שהזכיר אלהים בלא סימן המדבר, הזכיר אלהי שהוא סימן המדבר ליחדו, על כן אמר: אלהי.

שיתמו כגלגל - נוסף הגימ"ל כי הוא כאשר יבער הגלל וכגלגל לפני סופה, כי הוא מתגלגל.

פסוק טו

כאש - לפי דעתי: כי תבער פועל יוצא.
ואחרים אמרו: כי תבער היער ואיננו נכון.

ומלת תלהט – לעד.

פסוק טז

כן, בסערך - וסער מתחולל.

ובסופתך - רוח חזקה.

פסוק יז

מלא - בעבור שהתגברו לאמר: נרשה את נאות אלהים - הנה כנגד זה: קלון.

פסוק יט

וידעו - יש אומר כי יחסר וי"ו מן שמך.
והנכון בעיני: שיחסר שי"ן שהוא תחת אשר, וכן הוא: וידעו כי אתה שמך ה' לבדך.
וככה: אל תרבו שתדברו גבוהה ונדעה שנרדפה ועליון לנגד קלון.

אבן עזרא על תהלים