ליקוטי מוהרש
א-

איתא בסה"ק, דאיתא שתי מלכויות. כי יש דוד המלך ויש אסתר המלכה. ושניהם לית להן מגרמיהו כלום, אלא הכל עי שאלה ובקשה מאיתו יתברך.

וזהו אחת שאלתי מאת ה' אותה אבקש. שאלתי לשון הצלת נפשי משאול תחתיה, ובקשתי לשון בחרבי ובקשתי , ותרגם אונק' לשון תפילה, דהיינו שאף שנמצא חו בשאול ובמלחמה וחרב מונחת על צוארו, עם כל זה אין הוא מבקש שיוציא ה' אותו משאול ומלחמה אלא 'שבתי בבית ה' כל ימי חיי'. כל דייקא, כי ימי חיי הימים, וכל ימי חיי הלילות. שלית ליה מגרמיה כלום כנל, ואף שנמצא בשאול תחתית ומלחמה כנל עם כל זה מבקש להיות בבית ה' בעולם הזה לילה ויום כנל. וזהו הפקדתי שומרים כל היום וכל הלילה, כי שומרים לשון שמרנות, דהיינו ששומרים על העולם הזה דייקא ביום ובלילה. הפקדתי לשון פיקדון, שהקבה הפקיד בעולם הזה צדיקים שמרנים שאין תכליתם אלא לשבת בבית ה' ביום ובלילה. וזהו 'אדמוני עם יפה עיניים'- אדמוני - שהיה שמרן, רפאבליקען בלעז, עם יפה עיניים, היינו שתי עיניים- עיני עיני יורדה מים, שהרי נמצא בשאול, ועם כל זה חי בבית ה', כי מציון מכלל יופי. 

אך אסתר מידה אחרת עמה, תנתן לי נפשי בשאלתי ועמי בבקשתי, דהיינו שמתפללת ושופכת נפשה לפני השית שתוציא את נפשי משאול, ואת עמי ממלחמה, והיינו גאולה שלמה. כי העולם הזה דומה על הנפש כשאול, מפני שהיא בת-מלך, ובעולם הזה המלחמה לכל אחד פנים ואחור כדאיתא במסילת ישרים, ואין אסתר יכולה לסבול דא ומתפללת לפניו ית' שיוציא אותה ואת עמי כולו מן המיצר לעוהב, שהוא לא יום ולא לילה כנודע. וזהו שאמרו חזל מכאן מודעא רבה לאורייתא, שבעוהז מקיים התורה כעבד המתחנן למריה, שמתוך שהוא בשאול ומלחמה כנל אין לו אלא לקיים התורה, שאם לא כן לא יראה כלל את פני ה'.
אך לעתיד לבוא כיתתו חרבותם לאתים וגו', והקבה בוא ארץ חדשה ושמים חדשים ומקטנם עד גודלם יודעים את ה' כנל, ואז יכול לקיים התורה מרצון. והיינו אומרם זל כי אסתר ירקרוקת הייתה, כי ירוק דומה לכרתי וכרתי דומה לתכלת ותכלת דומה לכחול, דהיינו שהייתא ליברלית, לשון ליבא, כי רחמנא ליבא בעי.

והיינו שתי מלכויות כנל. מלכות תתאה בחינת שומר בחינת דוד כנל ומלכות עילאה בחינת ליבא בחינת אסתר כנל.

אך עתה בעוונותינו נפלו המלכויות הנל וגלו למערב, כי שכינה במערב. 
אך ארץ ישראל במזרח, שנא' ולפאתי מזרח קדימה. וארץ ישראל בחינת אמונה  שנא' שכון בארץ ורעה אמונה, והיכן שיש אמונה אין שכינה ואין מלכות, ובמקום המלכות אין אמונה, ועל ידי שאין אמונה שתי מלכויות הללו נלחמות במערב כאשר רואים בחוש, שנאמר – רק אין יראת א-להים במקום הזה והרגוני. כי אמונה בחינת מלכות כדאיתא בפרדס רימונים, ועל ידי שנפרדת האמונה מן המלכות אין המלכות יכולה להתקיים ומוכרחה לקיים עצמה על ידי מלחמה כנ"ל.

והתיקון הוא על ידי שיהיה בחינת אחד, היינו אחד היה אברהם. שאברהם אב המון היה, היינו שהיה אב לכל הכוחות כולם, שהביא כל הכוחות לשורשם והיה מייחד האמת והוא בסוד הקימותי ידי לה' א-ל עליון, היינו שידע להחזיר כל דבר לשורשו ואף ע"ז החזירה לשורשה. ועל ידי בחינת אברהם היינו בחינת אחד יכול להביא השכינה לארץ, כי אברהם הוליד את יצחק, ויצחק הוא אחדות השכינה והארץ שנא' שכן בארץ. והוא בסוד "ואת הציפור לא בתר".

ועל ידי בחינת אחד כנ"ל יוכל לעשות בארץ ישראל שלום בין המלכויות, איש לרעהו יעזרו ולאחיו יאמר חזק, ועלי ידי כך תחזור שכינה לארץ ישראל כי איש ואישה זכו שכינה ביניהם. איש היינו דוד ואישה היינו אסתר, ועל ידי השלום זוכים לשכינה, ואזי תחזור המלכות לארץ ישראל ותהיה בחינת מערב, וכדאיתא בגמ' שאי נקראת מערבא, והיינו שתחזור השכינה לארץ ישראל כנל ויחזרו המלכויות הנ''ל למקומן וישובו להיות אחת והיה ה' למלך על כל הארץ ביום ההוא יהיה ה' אחד ושמו אחד.