טור מנוקד אבן העזר נה
האשה משנתארסה - אף על פי שהיא כאשת איש לחייב הבא עליה, ואינה יוצאת אלא בגט, אינה חשובה כאשתו שהרי אסור לו לבא עליה, ואם בא עליה היו מכין אותו מכת מרדות.
ואפילו אם קדשה בביאה, אסור לבא עליה ביאה שנייה עד שתכנס לחופה.
ואינו חייב במזונותיה.
ומיהו יתומה קטנה שניזונת מן האחין ונתארסה, כתב רב אלפס - שהארוס חייב במזונותיה.
ואדוני אבי הרא"ש ז"ל לא כתב כן.

מתה - אין הארוס מטמא לה אם הוא כהן.
ולא היא חייבת ליטמא לו אם מת הוא.
ולא יורשה ולא חייב בקבורתה, אלא אביה יורשה ואביה קוברה.

כתב לה אביה פירות כסות וכלים שיבואו עמה מבית אביה לבית בעלה ומתה, אינה יורשה.
פירש רש"י - אם מתה מן האירוסין.
ורבינו תם פירש - אפילו ניסת, אם מתה קודם שיבואו לידי הבעל אינו יורש אותם.
וכן היא מסקנת אדוני אבי הרא"ש ז"ל.

מת הוא או גירשה מן האירוסין - יש לה מנה מאתים מתנאי בית דין, אפילו לא כתב לה כתובה, ואפילו ממשעבדי טרפה אף על גב שלא כתב לה.
ותוספת שהוסיף לה, אינה גובה אפילו אם כתב לה.

במה דברים אמורים? - שנתאלמנה מן האירוסין, אבל אם ניסת וכלל מנה מאתים עם התוספת וכתבם מזמן הנשואין ונתאלמנה או נתגרשה, בין עיקר בין תוספת אינה גובה אלא מזמן הנישואין אפילו אם כתב לה כתובה מן האירוסין.
ורב שרירא גאון כתב: אפילו כתב לה מנה מאתים ונתאלמנה מן האירוסין, לא טרפה ממשעבדי.
וכן כתב הרמב"ם: המארס אשה וכתב לה כתובה ומת או גירשה גובה העיקר מבני חרי ואינה גובה תוספת כלל, ואם לא כתב לה אפילו מנה מאתים אין לה.
ולא נהירא לאדוני אבי ז"ל אלא מנה מאתים יש לה אפילו ממשעבדי אפילו לא כתב לה, ותוספת אפילו מבני חרי לא גביא אפילו אם כתב לה.

המארס את בתו ונתאלמנה או נתגרשה מן האירוסין אפילו כמה פעמים קודם שבגרה - כתובתה של אביה.
נשאת ונתאלמנה או נתגרשה מן הנשואין - אין לאביה בה כלום אפילו בראשונה.