טור מנוקד אבן העזר קסא
מי שהיו לו נשים רבות ומת ולו אח, ביאתה או חליצתה של אחת מהם פוטרת כולן.
ואין היבם יכול לייבם אלא אחת מהם, ולא חולץ אלא אחת מהן.

היו בהן כשרות לכהונה ופסולות כמו גרושה או חללה, בא לייבם מייבם לאיזו שירצה, בא לחלוץ חולץ לפסולה ולא לכשרה כדי שלא לפוסלה לכהונה בחליצה.

היו לו אחין רבים ונפלו נשותיו לפניהם, אחד מייבם או חולץ לאחת מהיבמות והותרו שאר הצרות.

ומצוה על הגדול שבהם לייבם או לחלוץ.
לא רצה - חוזרים על כל האחין זה אחר זה דרך גדילתן.
לא רצו - חוזרים אצל גדול ואומרים לו 'עליך המצוה או חלוץ או יבם', וכופין אותו לחלוץ אבל אין כופין אותו לייבם.

אמר הגדול 'המתינו עד שיגדל הקטן', או שהיה אחיו חרש ואמר 'המתינו עד שיבריא', אין שומעין לו אלא אומרים לו 'עליך המצוה או חלוץ או יבם'.

וכן אם היה גדול במדינה אחרת, אין הקטן ממנו בשנים שהוא כאן יכול לומר 'על אחי הגדול המצוה, המתינו לו עד שיבוא', אלא אומרים לזה שבכאן 'חלוץ או יבם'.

לא רצה הגדול לייבם אלא לחלוץ והקטן ממנו רוצה לייבם, ביאת הקטן עדיפא.
אבל אם שניהם אין רוצים לייבם אלא לחלוץ, חליצת הגדול עדיפא מהקטן.

אף על פי שמצוה בגדול לייבם, קדם הקטן ויבם, זכה.

היו לו אחים רבים ומתו ונפלו נשותיהם לפניו, אם אפשר לו לייבם את כולם, מייבם, ואם לאו, חולץ למי שירצה מהן ומייבם למי שירצה מהן, אחת מכל בית ובית.