ט"ז על אורח חיים רסה


סעיף ג
(א) מבטל כלי מהיכנו.  שקודם לזה היה הכלי ראוי לטלטלו ועכשיו בשבת עושהו מוקצה:

סעיף ד
(ב) אפי' מבע"י.  כטעם ברש"י דגזרי' שלא יעשה כן בשבת וכתבו התוס' אע"ג דבהרבה מלאכות שרי מבע"י בפ"ק ולא גזרי' שמא יעשה כן בשבת דהתם אב מלאכה הם משא"כ כאן דאין איסור אלא משום ביטול כלי מהיכנו ל"ד לאיסור כולי האי ואיכא למיחש שמא יבא לידי כיבוי שיתחיל ליתן המים קודם נפילת הניצוצות וקודם גמר הנתינה יפלו ומכבה בידים כו' עכ"ל:

(ג) וי"א אפי' מתכוין כו'.  פי' שמתכוין שאחר שיכלה השמן יכבה תיכף ולא יקלקל הכלי: