טור מנוקד אבן העזר קסג
המייבם זוכה בנכסי המת, ועומד במקומו ליטול חלקו בנכסי אביהן.
ודוקא במוחזק, כגון שמת אביהם ואחר כך מת אחיו קודם שחלקו, אז נוטל חלק אחיו בנכסי אביהם.
אבל לא בראוי, כגון אם מת אחיו ואחר כך אביהם, לא יטול חלק אחיו.

ואפילו במוחזק לא יטול אלא בגוף הנכסים, אבל אם ישביחו הנכסים, אינו נוטל חלק אחיו באותו שבח, אפילו אם שבחו אחר יבום קודם חלוקה.

החולץ, הוא כאחד משאר האחין לנחלה.

ואם האב קיים, הוא יורש הכל. ואם מת, יחלקו האחין ביניהם.

יבם היבם לסוף שני חדשים למיתת אחיו, וילדה לסוף תשעה חדשים, ספק אם הוא בן תשעה חדשים לראשון או בן שבעה לשני, ותובע הספק נכסי המת שאומר שהוא בנו, והיבם אומר "אני יורשו כי אתה בני", אם אבי המת קיים, אז יחלקו היבם והספק ביניהם. אפילו אחד מהם מוחזק, אין שומעין לו לחזקתו אלא חולקין. ואם מת הסבא, אז יטול היבם הכל.

ואם הסבא קיים דהוי דינא דיחלוקו הספק והיבם, ומת הספק קודם חלוקה, יחלקו הסבא והיבם.

ספק ובני יבם שבאו לחלוק בנכסי המת, הוא אומר "אני בן המת" ואטול הכל, והם אומרים "אחינו אתה ואין לך חלק אלא כאחד ממנו", החלק שהם מודים לו יטול הכל, והשאר יחלקו ביניהם ויטול הוא החצי והן כולם החצי.

ספק ובני יבם שבאו לחלוק בנכסי יבם לאחר שחלק היבם בנכסי המת, ואומר הספק "ממה נפשך, אם אחיכם אני, תנו לי חלק עמכם ומה שלקחתי בנכסי המת עם אביכם אחזיר ונחלוק הכל, ואם אינני אחיכם, תחזרו לי נכסי אבי שלקח אביכם מנכסי המת", בזה מחלוקת בין הפוסקים, יש אומרים שהדין עמו, ויש אומרים שהדין עם בני היבם.
וכתב אדוני אבי ז"ל: כיון דאיכא פלוגתא דרבוותא, לא מפקינן מבני יבם.

ספק ויבם שבאו לחלוק בנכסי סבא, ואומר הספק "אני בן המת ויש לי ליטול החצי", אין שומעין לו.

ספק ובני יבם שבאו לחלוק בנכסי הסבא, אומר הספק "אני בן המת ויש לי ליטול החצי", והם אומרים "לא כי, אלא אתה אחינו ואין לך אלא השליש כאחד ממנו", בחצי שהוא מודה להם יטלו הם, והשליש שהם מודים לו יטול הוא, והשתות הנשאר שהם חולקים עליו, יחלקו ביניהם ויטול הוא חציו והם חציו.

סבא ויבם בנכסי ספק, או ספק וסבא בנכסי יבם, חולקים.