מקרא מבואר


{| width=75% border=5 cellpadding=2 align=center
|colspan=5 bgcolor="yellow" align=center|
|- align=center
!width=20%|ספר בראשית
!width=20%|ספר שמות
!width=20%|ספר ויקרא
!width=20%|ספר במדבר
!width=20%|ספר דברים
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|בְּרֵאשִׁית
|שְׁמוֹת
|וַיִּקְרָא
|בְּמִדְבַּר
|דְּבָרִים
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|נֹֽחַ
|וָאֵרָא
|צַו
|נָשֹׂא
|וָאֶתְחַנַּן
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|לֶךְ־לְךָ
|בֹּא
|שְׁמִינִי
|בְּהַעֲלֹתְךָ
|עֵֽקֶב
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|וַיֵּרָא
|בְּשַׁלַּח
|תַּזְרִֽיעַ
|שְׁלַח
|רְאֵה
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|חַיֵּי שָׂרָה
|יִתְרוֹ
|מְצֹרָע
|קֹֽרַח
|שֹׁפְטִים
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|תּוֹלְדֹת
|מִשְׁפָּטִים
|אַחֲרֵי מוֹת
|חֻקַּת
|כִּי־תֵצֵא
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|וַיֵּצֵא
|תְּרוּמָה
|קְדֹשִׁים
|בָּלָק
|כִּי־תָבוֹא
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|וַיִּשְׁלַח
|תְּצַוֶּה
|אֱמֹר
|פִּינְחָס
|נִצָּבִים
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|וַיֵּֽשֶׁב
|כִּי תִשָּׂא
|בְּהַר
|מַטּוֹת
|וַיֵּֽלֶךְ
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|מִקֵּץ
|וַיַּקְהֵל
|בְּחֻקֹּתַי
|מַסְעֵי
|הַאֲזִֽינוּ
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|וַיִּגַּשׁ
|פְּקוּדֵי
|colspan=2|
|וְזֹאת הַבְּרָכָה
|- align=center bgcolor="#00FF7F"
|וַיְחִי
|align=center colspan=4|
|- align=center
|align=center bgcolor="aqua" colspan=5|קְרִיאַת הַתּוֹרָה וְהַהַפְטָרָה
|- align=center
|align=center bgcolor="aqua" colspan=5|תַּרְגּוּם אוֹנְקְלוֹס לַתּוֹרָה · מִקְרָא וְתַרְגּוּם · שְׁנַיִם מִקְרָא וְאֶחָד תַּרְגּוּם|- align=center
|align=center bgcolor="aqua" colspan=5|רַשִׁ"י מְנֻקָּד עַל הַמִּקְרָא · מִקְרָא וְתַרְגּוּם וְרַשִׁ"י|- align=center bgcolor="yellow"
|colspan=2|
| 
|colspan=2|מקרא מבואר שייך לכולם.נא להשתמש בעבודה זו בחופשיות,ולתת לאחרים להשתמש כך בעבודתך.
|}

פתח דבר

התרגומים לדורותם
מימות יהושע בן נון היתה תורה מתבארת באמצעות תרגום, כדברי המשנה: "וְאַחַר כָּךְ הֵבִיאוּ אֶת הָאֲבָנִים וּבָנוּ אֶת הַמִּזְבֵּחַ וְסָדוּהוּ בַּסִּיד, וְכָתְבוּ עָלָיו אֶת כָּל דִּבְרֵי הַתּוֹרָה בְּשִׁבְעִים לָשׁוֹן, שֶׁנֶּאֱמַר:  בַּאֵר הֵיטֵב" .

וכן בימי עזרא, כדברי רב איקא בר אבין אמר רב חננאל אמר רב: "מאי דכתיב:  וַיִּקְרְאוּ בַסֵּפֶר בְּתוֹרַת הָאֱלֹהִים מְפֹרָשׁ וְשׂוֹם שֶׂכֶל וַיָּבִינוּ בַּמִּקְרָא? ויקראו בספר תורת האלהים – זה מקרא, מפרש – זה תרגום" .

וכך המשיכו ועשו: יונתן בן עוזיאל, אונקלוס, תרגום ירושלמי, ותרגומים נוספים כבר מזמן חז"ל.

בשעת קריאת התורה היו קוראים בציבור גם את תרגום הקריאה. והוסיפו במסכת סופרים : "ומן הדין הוא לתרגם לעם לנשים ולתינוקות כל סדר וסדר ונביא של שבת לאחר קריאת התורה". ואמר רב הונא בר יהודה אמר רבי אמי: "לעולם ישלים אדם פרשיותיו עם הצבור שנים מקרא ואחד תרגום" .

אולם רש"י אבן עזרא ושאר ראשונים כתבו את פירושיהם במתכונת שונה, והתמקדו בפירוש מילים ספורות בלבד, והאריכו בהסברים ובבירור מקור פירושם.

המעלות בתרגום

שתי מעלות יש בתרגום על פני הפירושים:
א) הפירושים רגילים לבאר מילות אחדות וענינים מסוימים, ולהותיר מילים וענינים רבים בלא פירוש. לעומת התרגום שאינו מניח אף מילה בלא תרגום.
ב) בפירושים קיימת אריכות רבה, רק מעטים מספיקים ללמוד את המקרא כולו בפירושיו. ורק מעט מן המעט מצליחים גם להתמיד בשינון ובחזרות על מנת לזוכרו. והתרגום נקרא בשטף, ומתאים גם לתינוקות של בית רבן וגם לזקנים יושבי ישיבה. חובת האב ללמד את בנו מפורשת ברמב"ם  ובשו"ע : "וחייב ללמדו בשכר עד שיקרא תורה שבכתב כולה". ועוד כתבו: : "מי שלא למדו אביו חייב ללמד את עצמו".

מקורות הפירושים בתרגום זה

הפירושים שבתרגום זה נלקטו ממקורות רבים, מהתרגומים הקדומים כאונקלוס וירושלמי, ומפירושי הראשונים והאחרונים, רש"י, אבן עזרא, רשב"ם, רבי יוסף בכור שור, רמב"ן, רבינו בחיי, חזקוני, ספורנו, הכתב והקבלה, העמק דבר, ועוד.

להלכה אין קפידה על פי איזה פירוש לפרש. השתדלנו לבחור פירוש הנראה כיותר מתאים לפשוטו של דקדוק לשון המקרא ומהלך הענין. מקור הפירוש נמצא לרוב באחד המפרשים על אתר. לפעמים המפרשים לא פירשו במקום, אלא במקום אחר. דוגמה: וְרֹאשׁ פְּתָנִים , לשון זה נמצא גם באיוב  רֹאשׁ פְּתָנִים יִינָק, מכאן שרֹאשׁ ניתן ליניקה ושתיה. אך פירוש ברור נמצא רק ברש"י על המילים 'מי ראש' בירמיהו  – "ראש פתנים הוא ארס שבשיניו".

לפעמים נלקט הפירוש מצירוף של מספר מפרשים כדי שיהיה מלא ומתאים לפסוק כולו. למשל  חֲתַן דָּמִים אַתָּה לִי, חֲתַן דָּמִים לַמּוּלֹת.

לפעמים לא פירשו המפרשים ולא נמצא לתרגום מקור מפורש. פעמים ותורגם על פי ראיות.

תצוגת התרגום

תרגום זה לא הושם מילה תחת מילה אלא פסוק שלם כנגד פסוק, היות ובמקומות רבים דוקא שינוי סדר המילים בפסוק מבהיר היטב את המשמעות. למשל: "וְהִנֵּה אַיִל אַחַר נֶאֱחַז בַּסְּבַךְ בְּקַרְנָיו" , המילה 'אַחַר' משמעותה אחורי הסבך, והפירוש הוא: וְהִנֵּה אַיִל מֵאֲחוֹרֵי סְבַךְ הַשִּׂיחִים וְהוּא מִסְתַּבֵּךְ בָּהֶם בְּקַרְנָיו.

מדוע יש צורך בתרגום לתורה שכבר כתובה בלשון הקודש?

אמרו בגמרא:  "לשון תורה לעצמה לשון חכמים לעצמן", והזהירו שלא להחליף ביניהם במקום העלול להביא לידי טעות. בהמשך הדורות הוסיפה הלשון להשתנות, ומילים רבות שבלשון המקרא משמעותן אחת – נשתנה שימושן למשמעות אחרת. לכן נצרך תרגום גם עבור מילים שמשמעותן אינה מוכרת, וגם עבור מילים הנמצאות בשימוש יום יומי העלול להטעות את הלומד במשמעותו. לדוגמה, גביר בלשון תורה משמעו אדון, ובלשון האחרונים משמעו עשיר.

האם יוצאים בפירוש זה ידי חובת שנים מקרא ואחד תרגום?

חלק מהתימנים נוהגים כרמב"ם וכתשובות הגאונים על פי מנהג בבל הקדמון, שיוצאים ידי חובה רק בתרגום 'אונקלוס'. ואם אינו מבינו יוסיף תרגום נוסף. אך השו"ע  והאחרונים פסקו שיוצאים גם בפירוש אחר כגון רש"י. וכן כתב בספר העיתים לר' יהודה הנשיא אלברצלוני : "תרגום של ארץ ישראל... ואמרו שמותר לאומרו בבית הכנסת", כלומר שמתיר להדיא שאר תרגומים אפילו לתרגום שבציבור.

המשנה ברורה  כותב שראוי לקרוא בתרגום או פירוש שהוא מבין אותו, ובכלל זה גם התרגום ליידיש ספר צאינה וראינה. רק צריך שיהא בנוי על יסוד התלמוד. הביטוי 'בנוי על יסוד התלמוד' לקוח מהמגן אברהם שכתב כן על פירוש רש"י. רש"י כותב במקומות רבים פירוש השונה מהמפורש בגמרא. מכאן שהכוונה היא שהפירוש לא יהא נוגד את ההלכה. ותרגום 'מקרא מבואר' בכלל זה.

האם ראוי ללמד תינוקות של בית רבן בתרגום?

בספר בן איש חי  הזכיר שהיו בידם תרגומים בלשון ערבי ובלשון פרסי והיו משתמשים בהם מלמדי תינוקות.

ובמחזור ויטרי לתלמידו של רש"י  כתב: "יש שקורין ספר קינות בערב, יש שמאחרין עד הבקר לאחר קריאת ספר תורה, שאחר התורה [עומד אחד] וראשו מתפלש בעפר, ובגדיו מטולאין וקורא בבכייה וביללה, אם יודע הוא לתרגמו מוטב, ואם לאו נותנו למי שיודע לתרגם בטוב, ומתרגם לפי שיבינו שאר העם והנשים ותינוקות, שהנשים חייבות לשמוע קריאת ספר תורה כאנשים וכל שכן זכרים: וכן אתה חייב בקריאת שמע ותפילה וברכת המזון ובמזוזה: ואם אינם יודעין לשון הקודש מלמדין אותם בכל לשון שיכולות לשמוע וללמוד".

לכן מגמת תרגום זה להשתמש בשפה פשוטה ככל הניתן שתהיה בהירה גם לילדים.

השיטות בניקוד טעמים ומידות

הקמץ הקטן סומן בגופן ארוך יותר. ההבחנה בין סוגי הקמצים היא כשיטת המנחת שי  בשם האבן עזרא בספר צחות והלוית חן, וכך דעת המגיה לספר מכלול , ומדקדקי זמננו. הטעמים שמיקומם קבוע סומנו גם בהברה המוטעמת. נוסף סימן זה֯ לציון שוא נע שאינו בתחילת מילה או אחר שוא או באות דגושה, בהתאם לניקודי חטף בכתבי היד. סימון הגעיות כשיטת מקראות גדולות הכתר, לרוב. מידות הנפח המשקל והאורך תורגמו כדברי הגאונים והרמב"ם.

פסוקי הקריאה הנהוגים בחול ובמנחה סומנו בכוכבית*, וכשמנהג התמנים שונה סומן בסוגרים [*].

תודות ואחרית דבר
יבורכו המשתתפים: הר' אלידע כוכב והר' אריאל שילה על הגהותיהם המרובות; הרב משה ארנרייך ורבים נוספים על הערותיהם.

אין די באלפי השעות שהושקעו בספר זה; לֹא עָלֶיךָ הַמְּלָאכָה לִגְמוֹר, וְלֹא אַתָּה בֶן חוֹרִין לִבָּטֵל מִמֶּנָּה. בעז"ה יתוספו שיפורים נוספים במהדורות הבאות.

הסכמת הרב מרדכי אליהו זצוק"ל לקונטרס 'הצנע לכת' של המחבר

בס"ד י"ב סיון תשס"ה

ראה ראיתי מה שכתב איש רב פעלים לתורה ולתעודה הרב דוד כוכב הי"ו בקונטרס "הצנע לכת", והנה הדברים דברי אמת.

"ויהי דוד לכל דרכיו משכיל וה' עמו" (שמואל א יח,יד) כמו שדרשו בסנהדרין צג: על דוד המלך עליו השלום (שמואל א' טז,יח) ידע נגן – שיודע לישאל, וגבור חיל – שיודע להשיב, ואיש מלחמה – שיודע לישא וליתן במלחמתה של תורה, ונבון דבר – שמבין דבר מתוך דבר, ואיש תאר – שמראה פנים בהלכה, וה' עמו – שהלכה כמותו בכל מקום.

וראויים הדברים לרב המחבר. ויה"ר שיזכו הוא ואחיו ה"ה דן כוכב הי"ו, המוציא לאור להמשיך הלאה להגדיל תורה ולהאדירה, ויפוצו מעינותיהם חוצה, ויהי ה' עמהם בכל אשר הם עושים, אכי"ר.מרדכי אליהוהראשון לציון הרב הראשי לישראל לשעברהסכמת הרב זלמן נחמיה גולדברג

ב"ה, יום ח' כסלו תשע"א

הראני ידידי הרב דוד כוכב שליט"א חיבור שבו תרגם תורתינו הקדושה לשפה המדוברת בידינו.

וכידוע שלשון תורה לחוד ולשון בני אדם לחוד.ומבואר בגמרא נדרים מ"ט א' שבנדרים הולכים אחר לשון בני אדם ולא אחר לשון תורה.ומצינו בגמרא שבת סוף פרק ב' שבזמן הגמרא השתנו לשון, ומה שבתורה כתוב שופר בלשון בני אדם חצוצרא, ונפקא מינה אם בא אדם לשאול במה לתקוע נאמר לו בחצוצרא ולא לומר לו שופר שאז יקח חצוצרא.

ומעתה לענין לצאת המצוה לומר שנים מקרא ואחד תרגום מבואר בשו"ע  שיש גם לקרוא בלשון שהוא מבין, כמו "צאנה וראנה" באידיש ואם כן בודאי יש לו לקרוא מה שכתוב בלשון המובנת בלשון בני אדם.

הרב המחבר עיין בפירושי הראשונים ולפי פירושם כתב.[אמר בפסוק ויבשלו הפסח  כתב גם כן ויבשלו, ולענ"ד יש לכתוב ויצלו הפסח שבלשון בני אדם צליה אינה בכלל בישול אכן גם בתרגום אונקלוס תרגם ויבשלו  ואפשר שגם בלשון ארמית צליה בכלל בישול אבל בשפה שאחר הגמרא לא קראו לצלי בישול].

והקב"ה יעזרהו להוציאו לאור עולם לתועלת כלל ישראל.

הכותב לכבוד התורה ולומדיהזלמן נחמיה גולדברג

ספרי הכתוביםמגילת שיר השיריםמגילת רותמגילת איכהמגילת קֹהלתמגילת אסתרספר דניאלהמקורות של המהדורהמקרא מבואר מבוסס על תורה על־פי המסורה (נוסח המקרא לפי כתר ארם צובה וכתבי־היד הקרובים אליו), ועל מקרא מבואר''', תרגום לעברית בת-זמננו מאת הרב דוד כוכב (ירושלים, תש"פ). הראשון הוא מהדורה בתוך ויקיטקסט, והשני נלקח מתוך קבצים שהתקבלו מהמחבר. במהדורה המקורית (המודפסת) ערך המחבר גם את המקרא עצמו, וייתכן שיהיו שינויים קלים בין הפסוקים המופיעים בוויקיטקסט לפסוקים המופיעים במהדורה המודפסת.

קישורים חיצוניים
מקרא מבואר בפורטל הדף היומי

הערות

מקרא מבואר