ט"ז על יורה דעה שעה


סעיף א
סתימת הקבר בעפר. דמ"ש בגמרא עד שיסתום הגולל פרש"י כסוי הארון ופירש הרמב"ן דהיינו כשנותנין אותו בארון וסותמין הכיסוי בנסרים לדעת ליתן אותו ארון בכוך או קבר אח"כ אז מונה משעת סתימת הארון אבל אם מוציאין במטה או בארון פתוח לבה"ק מונים משיסתום הקבר לגמרי ור"ת פי' גולל הוא האבן שנותנין על הקבר למעלה לסתמו ולא לעשות סימן לקבר וכל זמן שהארון מגולה דהיינו שלא ניתן עליו עפר עדיין אע"פ שנשתקע במסמרים אין אבילות עדיין:

סעיף ו
או משנתיאשו לקברו. מעשה ביהודי אחד שהרגוהו והשליכוהו בנהר רינו"ס ובעשרה בטבת היה המעשה ולפני אדר נתיאש בנו מלבקשו עוד והורה ר' יעקב למנות מעתה שבעה ושלשים ולאחר שעברו ימי האבילות נמצא אביו בתוך הנהר והובא לבה"ק והורה לו הזקן רק לקרוע והסכים עמו הרמב"ן:

סעיף ז
במים שיש להם סוף. דאלו במים שאין להם סוף אין היתר לאשתו דבחזקת חי קיים ע"כ לא ינהג אבילות כ"כ בית יוסף בשם בעל העיטור:

סעיף יא
אינו עולה. דהוו תרי קולי דסתרי אהדדי ועיין מה שכתבתי בזה סי' ת"ב סעיף י"א: