ספר יראים/לו
לו
 

סימן לו   חלוצתו. צוה הב"ה שהחולץ ליבמתו שלא יחזור וישאנה והוא ואחיו עומדין עליה בלאו  דכתיב בפ' כי תצא ככה יעשה לאיש אשר לא יבנה את בית אחיו ודרשינן ביבמות פ"א (י' ב') מדכתיב אשר לא יבנה בלשון להבא ולא כתיב אשר  בנה למדנו שאחר שחלץ לה עומד עליה בלאו  ואחיו ביוצא בו דאיתמר (שם) ריש לקיש  הוא אינו חייב על חלוצה כרת והאחין חייבין על חלוצה כרת, בין הוא בין אחין חייבין על צרה כרת. ור' יוחנן אמר בין הוא בין אחין  חייבין על חלוצה כרת ולא על צרה כרת. וטעמא מפרש התם דאיהו שליחותא דאחין עביר ואיהי שליחותא דצרות עבדא, וקימ"ל ריש לקיש ור' יוחנן הלכה כר' יוחנן לבד מ'ח'ק'י'  בתחלת החולץ (ל"ו א'). וכן פסק בהלכות גדולות בהלכות עריות כאשר כתבתי אני: