קצות החושן על חושן משפט קמא


סעיף א

 בכנה"ג כת' בשם מוהרש"ח שכ' דלדעת הרשב"ם ז"ל הלכה כרב דבעי שלימות אמנם יש לתמוה על מוהרש"ח ז"ל היכן בדברי הרשב"ם דהלכה כרב דבעי שלש שנים שלימות ומיום ליום שרשב"ם לא כת' אלא לפי ל' הזה אפי' שמואל לא בעי לגרוע משלש שנים והכי קי"ל ע"כ ולשון זה מתפרש והכי קי"ל כשמואל ועוד שאפי' זה אינו מדברי רשב"ם אלא מלשון ר"ח אבל רשב"ם עדיין אפשר דסובר דהלכה כשמואל ובג' אכילות אפי' בפחות משלש שנים הוי חזקה ע"ש דבריו ז"ל ולא ראיתי מי שפוסק כרב זולת מ"ש מוהרש"ח ז"ל בביאורו וכתבתיו למעלה דרשב"ם פוסק כרב וכבר כתבתי דלא היא ע"כ:

ותמהני דהא הרשב"ם כתבו להדיא ד"ה דברי ר"ע ור' ישמעאל כו' אבל חכמים אומרים חזקתן שלש שנים מיום ליום ואליבייהו דהני רבנן פרשינן בר"פ טעמא דחזקת שלש שנים דעד תלתא מזדהר אינש בשטרו טפי לא מזדהר וכוותייהו דהני רבנן אליבא דרב קיימא כדמוכח סוגיא דלא אזיל בתר לקיטת שלש פירות של שלש שנים אלא שלש שנים שלימות בעינן בכל דבר ומשום דאין אדם נזהר בשטרו יותר משלש שנים עכ"ל. גם הרמב"ן בחידושיו כתב מדאמרינן עד שלש שנים מזדהר אינש בשטר הזקיקו לרשב"ם לפסוק הלכתא כרב ע"ש:

סעיף יט

 ודעת תוס' דף ל"ז דבעל אילנות אין לו בגוף הקרקע כלום אפי' במה שתחתיהם ואין לו כח בקרקע אלא לענין יבשו יטע אחרים במקומן ואפילו בשלשה אין לו בגוף הקרקע כלום כיון שמכרו לאחר ועיין טור. ועיין ב"ח שכתב דלר"י מיירי תלמודא מדין חזקה כמבואר בתו' וזה שהחזיק בקרקע כל הקרקע הוא שלו ויכול לחפור תחת האילנות בכל השדה רק בענין שלא יזיק באילנות וזה שהחזיק באילנות לא קנה בקרקע אלא לענין יבשו עכ"ל. מיהו נראה דבסעיף שאח"ז בהחזיק באילן אחד ובא מחמת טענה אז הקרקע מה שתחת האילן הוא שלו ואין בעל שדה רשאי לחפור תחתיו כדאמרי נהרדעי פ' חזקת דף ל"ו האי מאן דזבין דיקלא לחבריה קני ליה משיפולא עד תהומא ומוקי לה בבא מחמת טענה ע"ש ומבואר דקנה כל הקרקע שתחת האילן וא"כ צ"ל דהיכא דהחזיק א' עדיף מהחזיקו שנים דהא בהחזיקו שנים זה באילנות וזה בקרקע אין לו לבעל האילנות בגוף הקרקע כלום רק ליטע אילנות ובעל הקרקע יכול לחפור תחתיהם לענין שלא יזיק לאילנות ואלו א' שהחזיק באילן ובא מחמת טענה קני לה לארעא עד תהומא: