טור מנוקד אבן העזר מ
קדשה לאחר זמן, כגון שנתן לה פרוטה ואמר לה "תהא מקודשת לי לאחר שלושים יום" - הרי זו מקודשת לאחר שלושים יום, אפילו נתאכלו המעות שאינן בעין לאחר שלושים יום.
ואם חזר בו הוא או היא תוך שלושים יום - בטלו הקדושין.
בא אחר וקדשה תוך שלושים יום - מקודשת לשני ובטלו קדושי ראשון, אפילו מת השני או גרשה תוך שלושים יום.
ויש אומרים - שאם מת השני או גרשה תוך שלושים יום שחזרו קדושי הראשון.
ולא נהירא לאדוני אבי ז"ל.

אמר לה "מעכשיו ולאחר שלושים  יום" ובא אחר וקדשה תוך שלשים יום - אסורה לשניהם לעולם, אלא אם כן יתן לה האחר גט ותהא מותרת לשני, אבל לעלמא אסורה עד שיתנו שניהם גט.
ואם אמר לה הראשון "מעכשיו ולאחר שלושים יום" ואמר השני "מעכשיו ולאחר עשרים יום" ואמר השלישי "מעכשיו ולאחר עשרה ימים" -
לדעת רבינו חננאל ורב אלפס צריכה גט משלשתן, וכן כתב הרמב"ם.
ולדעת אדוני אבי ז"ל אינה צריכה גט אלא מראשון ומאחרון.

אמר לה "תהא מקודשת לי לאחר שאתגייר" או "לאחר שתתגיירי", "לאחר שאשתחרר", "לאחר שתשתחררי", "לאחר שימות בעליך", "לאחר שתמות אחותיך" - אינה מקודשת.
ואם אמר ליבמה "לאחר שיחלוץ ליך יבמיך" - הוו ספק קדושין.

נתן לה שתי פרוטות ואמר לה "באחת התקדשי לי עתה ובאחת לאחר שאגרשך" - הרי זו מקודשת, ולכשיגרשנה הרי זו מקודשת עד שיגרשנה פעם שני מקידושי פרוטה שנייה.

אבל אם נתן פרוטה לאשת איש ואמר לה "תהא מקודשת לי לאחר שתתגרש", או אם נתן פרוטה לאשתו ואמר לה "תהא מקודשת לי לאחר שאגרשך" - אינו כלום.
והרמ"ה כתב דהויא ספק מקודשת.

האומר "אם תלד אשתך נקבה תהא מקודשת לי" - אינו כלום.
וכתב הרמב"ם: היתה אשת חבירו מעוברת והוכר העובר הבת מקודשת, וייראה לי שצריך לחזור ולקדשה מאביה לאחר שתלד כדי שיכנסנה בקידושין שאין בהן דופי.
והרמ"ה כתב - דאפילו הוכר העובר אינה מקודשת.