לבוש אורח חיים תצא


סעיף א
במוצאי יום טוב, בין במוצאי יו״ט לחול, בין במוצאי יו״ט לחול המועד, אומרים "אתה חוננתנו" בתפילה כמו במוצאי שבת, ומבדילין על הכוס כדרך שמבדילין במוצאי שבת, אלא שאין מברכין לא על הנר ולא על הבשמים. על הנר לא, דכיון דיו״ט מותר בהדלקת הנר – לא שייך לברך על הנר במוצאו; ועל הבשמים לא, דכיון דטעמא דמברכין על הבשמים במוצאי שבת הוא משום להשיב נפש היתירה שנאבדה במוצאי שבת, וביו״ט ליכא נשמה יתירה, הלכך אין צריך לבשמים. אע״ג דממוצאי שבת ליו״ט נמי אין מברכין על הבשמים (שהרי אין מברכין אז אלא ברכת יקנה״ז, ועיין לעיל סימן תע״ג סעיף א׳ ובסימן ת״צ סעיף א׳), התם הוי טעמא משום דתענוג יו״ט ושמחתו משיב נפש שנאבדה, ואינו צריך לבשמים.

סעיף ב
יום טוב שחל להיות במוצאי שבת, בין יום ראשון של יום טוב בין יום שני של יו״ט, הואיל ואין אומרים ברכת "אחה חונן" ואינו יכול להבדיל בתפילה לומר "אתה חוננתנו" בחונן הדעת, שהרי אין אומרים אותה הברכה, מבדילין בברכת קדושת היום, ואומרים במקומו "ותודיענו", שיש בו כל סדר ההבדלה. דהיינו שאומרים "אתה בחרתנו" עד "עלינו קראת", ומתחילין "ותודיענו ה' אלהינו משפטי צדקך" וכו׳ עד "וקדשת את עמך בקדושתך", "ותתן לנו ה' אלהינו" וכו׳: