ילקוט שמעוני/שמות/רמז קפז
ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו הרואה כלב בחלום ישכים ויאמר ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו קודם שיקדמנו פסוק אחר והכלבים עזי נפש, כתיב לכלב תשליכון אותו ללמדך שאין הקב"ה מקפח שכר כל בריה שנאמר ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו אמר המקום תנו לו שכרו והלא דברים קל וחומר ומה אם חיה לא קפח הקב"ה שכרה קל וחומר שכר בני אדם, וכן הוא אומר קורא דגר ולא ילד וגו', ואומר כסא כבוד מרום מראשון, רבי ישעיה תלמידו של ר' חנינא בן דוסא היה מתענה שמונים [וחמש] תעניות, אמר כלבים שכתוב בהם והכלבים עזי נפש יזכו לומר שירה זו בואו נשתחוה ונכרעה נברכה לפני ה' עושנו, נענה אותו מלאך מן השמים ואמר ישעיה עד מתי אתה מתענה על אותו דבר גזירה היא מלפני הקב"ה [מיום] שגלה סודו לחבקוק הנביא לא גלה דבר זה לשום בריה שבעולם, אלא בשביל שאתה תלמידו של חכם גדול לכך זקקו לי מן השמים ושלחוני אליך ואמר כלבים כתיב בהן ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו ולא עוד אלא שזכו לעבד עורות מצואתן לכתוב בהן ספר תורה תפילין ומזוזות, ולענין שאלה ששאלת חזור לאחוריך כמו שכתוב שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו, לפי שנאמר כי בחפזון יצאת מארץ מצרים יכול חפזון לישראל תלמוד לומר ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו אמור מעתה למצרים היה חפזון ולישראל לא היה חפזון, וירדו כל עבדיך אמר ר' ינאי לעולם תהא אימת מלכות עליך שנאמר וירדו כל עבדיך אלה אלי ואילו לדידיה לא קאמר ליה, ר' יוחנן אמר מהכא שנאמר ויד ה' היתה אל אליהו וישנס מתניו וירץ לפני אחאב (כתוב ברמז קע"ח):

יאמר ה' אל משה ואל אהרן בארץ מצרים לאמר שומע אני שהיה הדיבור למשה ולאהרן (כתוב ברמז קפ"א), בארץ מצרים חוץ לכרך, או אינו אלא בתוך הכרך כשהוא אומר כצאתי את העיר וגו' והלא דברים קל וחומר ומה אם תפילה הקלה לא התפלל משה אלא חוץ לכרך, דיבור החמור דין הוא שלא נדבר עמו אלא חוץ לכרך, ומפני מה לא נדבר עמו בתוך הכרך לפי שהיתה מלאה שקוצים וגלולים, עד שלא נבחרה ארץ ישראל היו כל הארצות כשרות לדברות משנבחרה ארץ ישראל יצאו כל הארצות, עד שלא נבחרה ירושלים היו כל המקומות כשרות להקרבה משנבחרה ירושלים יצאו כל המקומות שנאמר השמר לך פן תעלה עולותיך בכל מקום אשר תראה, עד שלא נבחר בית עולמים [היתה ירושלים לשכינה משנבחר בית עולמים] יצאה ירושלים שנאמר כי בחר ה' בציון וגו' ואומר זאת מנוחתי עדי עד עד שלא נבחר אהרן היו כל ישראל ראויין לכהונה, משנבחר אהרן יצאו כל ישראל שנאמר (הלא לכם לדעת) [לחק עולם ברית מלח וגו'], ואומר והיתה לו ולזרעו אחריו, עד שלא נבחר דוד היו כל ישראל ראויין למלכות, משנבחר דוד יצאו כל ישראל שנאמר הלא לכם לדעת כי ה' אלהי ישראל נתן ממלכה לדוד, ואם תאמר דן אני מן הנביאים שנדבר עמהן בחוצה לארץ לא נדבר עמהן אלא בזכות אבות שנאמר קול ברמה נשמע וגו' כה אמר ה' מנעי קולך מבכי וגו' ויש תקוה לאחריתך, ויש אומרים אף על פי שנדבר עמהן בחוצה לארץ בזכות אבות לא נדבר עמהן אלא במקום טהרה של מים שנאמר ואני הייתי על אובל אולי ואני הייתי על יד הנהר הגדול הוא חדקל, היה דבר ה' אל יחזקאל בן בוזי הכהן וגו' על נהר כבר ויש אומרים נדבר עמו בארץ ונדבר עמו בחוץ לארץ שנאמר היה [שנדבר עמו בארץ] היה שנדבר עמו בחוץ לארץ, היה ר' אלעזר בר' צדוק אומר הרי הוא אומר קום צא אל הבקעה מגיד שהבקעה כשרה, תדע שאין השכינה נגלית בחוצה לארץ שנאמר ויקם יונה לברוח תרשישה מלפני ה', וכי מלפני ה' הוא בורח והלא כבר נאמר אנא אלך מרוחך וגו' אם אסק שמים שם אתה וגו', אלא אמר [יונה] אלך לי לחוצה לארץ שאין השכינה נגלית, לאמר צא ואמור אליהם מיד שנאמר ויצא ודבר [דברי ר' ישמעאל], רבי אליעזר אומר צא ואמור להם והשיבני שנאמר וישב משה את דברי העם אל ה', ואומר והנה האיש לבוש הבדים משיב דבר, ואומר התשלח ברקים וילכו ויאמרו לך הננו, ר' שמעון בן עזאי אומר לאמר בקול שאתה שומע בו את למד, ר' עקיבא אומר צא ואמור להם בזכותן הוא מדבר עמי שכל שלשים ושמונה שנה שהיה כועס על ישראל לא היה מדבר עם משה שנאמר ויהי כאשר תמו כל אנשי המלחמה וידבר ה' אלי לאמר אלי היה דבור, אמר ר' שמעון בן עזאי איני כמשיב על דברי ר' עקיבא אלא כמוסיף על דבריו ולא עם משה בלבד נדבר עמו בזכותן של ישראל אלא אף שאר הנביאים לא נדבר עמהן אלא בזכותן של ישראל שנאמר ואשב שם שבעת ימים משמים בתוכם, ואומר ויהי מקצה שבעת ימים ויהי דבר ה' אלי לאמר, ויהי מקץ עשרת ימים ויהי דבר ה' אל ירמיהו, וכן אתה מוצא בברוך בן נריה שהיה מתרעם לפני הקב"ה אמר אוי נא לי כי יסף ה' יגון על מכאובי, מה נשתניתי מכל תלמידי הנביאים, יהושע שמש את משה ושרתה עליו רוח הקודש, אלישע שמש את אליהו ושרתה עליו רוח הקודש, ואני מה נשתניתי מכל תלמידי הנביאים, יגעתי באנחתי וגו' אין מנוחה אלא נבואה שנאמר ותנח עליהם הרוח, ואומר נחה רוח אליהו על אלישע, ואומר ונחה עליו רוח ה', בוא וראה מה המקום משיבו כה תאמר אליו כה אמר ה' הנה אשר בניתי אני הורס וגו' ואתה תבקש לך גדולות אל תבקש, ואין גדולות אלא נבואה שנאמר ספרה נא לי את כל הגדולות אשר עשה אלישע קרא אלי ואענך ואגידה לך גדולות ובצורות לא ידעתם, אמר ברוך בן נריה כרם אין סייג למה, צאן אין רועה למה, כי הנני מביא רעה על כל בשר וגו' ונתתי לך את נפשך לשלל, הא בכל מקום את מוצא שאין הנביאים מתנבאין אלא בזכותן של ישראל:

החודש הזה לכם אמר ר' יצחק לא היה צריך להתחיל התורה אלא מהחודש הזה לכם ולמה התחיל מבראשית משום כח מעשיו הגיד לעמו לתת להם נחלת גוים, החודש הזה לכם תני רבה בר שמואל יכול כשם שמעברין את השנה לצורך כך מקדשין את החודש לצורך תלמוד לומר החודש הזה לכם כזה ראה וקדש, וכי הא דרבי יהושע בן לוי מאיימין על העדים על החודש שנראה בזמנו לעברו ואין מאיימין על העדים על החודש שלא נראה בזמנו לקדשו, ר' שמעון אומר אב ובנו וכל הקרובים כשרין לעדות החודש, ואמר ר' לוי מאי טעמא דכתיב החודש הזה לכם עדות זו תהא כשרה בכם, ורבנן עדות זו תהא מסורה לכם, ראוהו שלשה והן בית דין יעמדו שנים ויושיבו שנים מחבריהן אצל היחיד ויעידו בפניהם שאין היחיד נאמן על ידי עצמו סלקא דעתך אמינא, הואיל ותנן דיני ממונות בשלשה ואם היה מומחה לרבים דן אפילו יחידי הכא נמי נקדשיה קמשמע לן, ואימא הכי נמי, אין לך מומחה לרבים בישראל יותר ממשה וקאמר ליה רחמנא עד דאיכא אהרן בהדך שנאמר ויאמר ה' אל משה ואל אהרן החודש הזה לכם, למימרא דעד נעשה דיין והתניא סנהדרין שראו באחד שהרג את הנפש ר' עקיבא אומר כולן עדים ואין עד נעשה דיין, עד כאן לא אמר ר' עקיבא התם אלא בדיני נפשות דרחמנא אמר ושפטו העדה והצילו העדה, וכיון דחזו דקטל נפשא תו לא חזי ליה זכותא, אבל הכא אפילו ר' עקיבא מודה:

כתיב כי התפלל יחזקיהו עליהם לומר ה' הטוב יכפר בעד וגו', מפני מה ביקש רחמים על עצמו, לפי שאין מעברין אלא אדר והוא עיבר ניסן בניסן, ולית ליה לחזקיה החודש הזה לכם זה ניסן וכו', חזקיה בדשמואל טעה דאמר שמואל אין מעברין את השנה ביום שלשים של אדר הואיל וראוי לקבעו ניסן והוא מעיקרא סבר הואיל וראוי לקבעו ניסן לא אמרינן, מנין שאין מונין ימים לשנים שנאמר לחדשי השנה, חודשים אתה מונה לשנים ואין אתה מונה ימים לשנים, ומנין שאין מונין שעות לחודשים שנאמר עד חודש ימים ימים אתה מחשב לחודשים ואי אתה מחשב שעות לחודשים:
ילקוט שמעוני על שמות