תפארת ישראל על נדה ו
נידה

יכין

משנה א
 ב' שערות:

 סי' בוחל שבדדים פ"ה מ"ז:

 לרבנן דפליגי אר"מ:

 ס"ל אף דמסתמא סמכינן דכבר בא התחתון עכ"פ היכא דהובדקה ולא נמצא התחתון. עדיין קטנה היא. ור"מ חייש למיעוט קטנים שהן סריסים:

 דתלינן שנשרו השערות:

 דיבום יש אפי' בוודאי קטנה. דלא חיישי' למיעוט איילונית:

 אילה"ק מה אפשר הרי ודאי כך הוא י"ל דאפשר נמי שיבואו כאחת:

משנה ב
 דקיי"ל כ"ח שלם שניקב נקב גדול. שכשמניחו על המים. המים נכנסים בו. פסול למי חטאת. ובהי' מיוחד למשקין אמק"ט כרפ"ג דכלים. משא"כ בניקב רק בכמוציא משקה עדיין שם כלי עליו. דמשתמש בו ע"י גיסטרא שמעמיד תחת הנקב לקבל מה שיזוב מהנקב. משא"כ גיסטרא ור"ל שבר כ"ח שיש לו תוך אף דמק"ט. עכ"פ בניקב אפי' רק במוציא משקה. נתבטל מתורת כלי. דאין אומרים הבא גיסטרא להעמידה תחת גיסטרא. וה"פ דמתני' כל כ"ח שניקב בכונס משקה כ"ש שמוציא משקה. ופסול נמי כשנעשה גיסטרא. אבל בניקב רק במוציא משקה. אינו מכניס משקה. ולא נתבטל מתור' כלי רק כשנעשה גיסטרא ולא בעודו שלם:

 ומחשב אבר לטמא באהל אפילו אין בו כזי' בשר:

 ואין מטמ' באהל באין בו כזי' בשר ודוקא כשהוא יתרת אצבע. דאל"כ אפי' באין בו צפורן ולא כזית בשר מטמ' באהל כשיש בו בשר גיד ועצם:

משנה ג
 כל שראוי לק"ט ממדרס הזב שאין א"ל לזב עמוד ונעשה מלאכתנו כפתיחה סי' כ"ג:

 נעשה ג"כ אה"ט בנגע בטמא מת:

 באינו מיוחד למשכב ומושב שא"ל לזב עמוד ונמ"ל. לפיכך בנעשה מדרס הזב אינו רק ראשון לטומאה:

משנה ד
 כגון ממזר:

 כגון סומא בא' מעיניו ור"מ היא דס"ל דמקשינן ריבים לנגעים. דפסול משום לכל מראה עיני הכהן. ולרבנן לא מקשינן מדכשר גמר דין בלילה. משא"כ בנגעים:

משנה ה
 כגון כל אוכל שאינו גדולי קרקע ואף דחייב במעשר בהמה אין בו טבל כהר"ב פ"ג דשקלים מ"א. ובכורות פ"ט מ"ה ומ"ו:

משנה ו
 כל שהוא אוכל. ונשמר שאינו הפקר וגדולו מהארץ למעוטי כמהין ופטריות. ולקיטתו כאחת למעוטי תאנים. ומכניסו לקיום למעוטי ירק:

 דבמעשר לא בעי תרתי בתרייתא:

משנה ז
 כבשים ואילים:

 זרוע לחיים וקיבה:

 כבקר ועזים:

משנה ח
 שחייב לבערו מהבית מפירות שביעית. כשכלה לחיה מהשדה:

 נוהג בו גם קודם זמן ביעור קדושת שביעית. שחייב להפקירו בעודו במחובר ואסור לסחורה ולמלוגמה ולאפיקטויזין:

 כגון מין שאינו כלה לחיה בשדה:

משנה ט
 שופפען:

 פלאסספעדערן. ואין צריך לבדוק אחריהן:

 ככל דג טמא:

 פרסותיו סדוקות. וטהור בלי בדיקה:

 חזיר:

משנה י
 ככל ברכת מצות. דמברך עובר לעשייתן:

משנה יא
 אחר שנים עשר שנה ויום אחד. דמקמי הכי שומא הוא:

 לאחר י"ג שנה ויום א':

 דמקמי הכי קטן הוא:

 דבתר הכי הו"ל איש ולא בן. וכתיב בן סורר:

 ומש"ה אמרו זקן סתם:

 אפי' לא בא עליה אחר שהגדילה:

 ברבוי שערות ובבא עליה אחר שהביאה ב' שערות אפי' ר"י מודה דאינה ממאנת:

משנה יב
 שחורות

 ב' שערות לבנות, הוא סי' טומאה בנגע:

 לסי' גדנות בבן ובת:

 לאחוז:

 הוא שיעור הפחות:

 הוא שיעור רבה. וי"א איפכא:

משנה יג
 שמצאה כתם אדום בחלוקה:

 דלא ידעה מתי ראתה ומאימתי יתחילו י"א ימי זיבה:

 דבעברו עליה ג"י זיבה משלבשתו, והכתם הוא כשיעור ג' גריסין ועוד. אמרינן ג' ראיות היו בג' ימים, כ"א כגריס ועוד, והו"ל זבה גדולה וצריכה ז"נ:

 אפילו במצאה ג' כתמים. ודוקא בחלוק א', אבל בלבשה ג' חלוקים בג' ימים ומצאה כתם בכ"א. ומכ"ש בראתה דם ב' ימים, ובג' מצאה כתם. מודו דחוששת:

משנה יד
 שהוא סוף ימי זיבה ולמחר התחלת ימי נדה:

 דהו"ל ספק יום ספק לילה:

 ה"ק בין השמשות זה הוא בין סוף זיבה לתחלת נדה. או שראתה בבין השמשות שבין סוף ז' ימי נדה לתחלת י"א זיבה. ומדראתה בבי"הש הו"ל ס' נדה ס' זיבה, ובכ"א חומר וקולא, דנדה שראתה יום א', טמאה עוד ששה ימים. ואפי' הם נקיים. וטבילתה אינה קודם ליל ששייך לח'. משא"כ בראתה א' מי"א ימי זיבה. א"צ רק שמירת יום א' טהור. וטבילתה ביום שתספר. משתנץ החמה. וקולא דבראתה ג"י רצופים בימי נדה סגי בספירת עוד ד' ימים ואפי' כולן אינן נקיים. בפסקה לראות קודם ליל ח' טובלת בלילה, משא"כ בזיבה בכה"ג צריכה ז"נ ועיין פתיחה סי' ע'. והכא נמי אם ראתה ב' ימים רצופים קודם אותה ראייה שביה"ש. או ב' ימים אחר אותה ראייה. לא ידעינן לאיזה מהן נצרף אותה ראייה אם לזיבה והו"ל זבה גדולה. או לנדה:

 ר"ל דראתה אז בבי"הש. דהו"ל ס' דם טוהר ספק דם טמא:

 וכל מקום שהיא ס' זבה גדולה. מביאה קרבן ואינו נאכל. ומפורש יותר בפ"ב דערכין:

 ר"ל הטועות:

 ר"ל דברואה כל ימיה. יום א' טהור וא' טמא, ותמיד ראייתה ביום. הו"ל בראייה ראשונה נדה וטמא' ז"י. ובליל ח' טובלת ומותרת עד יום ט' שהוא יום ב' מי"א ימי זיבה. וכשתראה בו, תמנה יום י' כנגדו. ומשמשת לערב. ושוב תראה בי"א ותמנה י"ב כנגדו וכו'. נמצא שבכלות י"ח יום. שהוא יום י"א שמימי זיבה. שמשה ד' לילות בסירוגין. אחר שהתחילה לראות זיבה, ואח"כ חוזרת לימי נדות. וחוזרת חלילה:

בועז

הלכתא גבירתא