מלבי"ם על בראשית מד כו
(כו) . ר"ל אמרנו לו שני טעמים שלא נוכל לרדת. א] . ר"ל שאם לא היה שואל מאתנו את אחינו הקטן רק היה
אומר סתם שלא נראה פניו היית יכול לומר שבבואנו יחוס עלינו בל נמות ברעב, אבל אחר שאמר לנו תקנה לזה ע"י שנביא אחינו הקטן ממילא לא יחוס עלינו כי יצוה שנביא את
אחינו הקטן. ב] , שאם היה האזהרה רק שיעניש אותנו, היינו מקבלים העונש, אבל האזהרה היה שלא נראה פניו, וא"כ לא נשיג כלל תכלית
מגמתנו שנראה לפניו ונבקש אוכל מעט: