ט"ז על חושן משפט שסב
(ס"ו) מכרה העכו"ם כו' מיבעיא לן בגמ' כיון דתחלה וסוף ישראל עבדי רבנן תקנתא א"ד כיון דאיכא עכו"ם באמצע לא עבדי תקנתא ולא איפשטא ומ"ה אם תפס הנגזל לא מפקינן מיניה וכתב סמ"ע ס"ק ז' דבספיקא דתלמודא מודה כ"ע דתפיסה מהני ותמוה מאוד הוא שהרי בריש שפ"ח כתב דינא באיבעיא דלא איפשטא ומ"ש הסמ"ע שכ"כ הרא"ש תמהני וחפשתי ולא מצאתיו דכאן באיבעיא לא כתב כלום בפ' הגוזל אלא כתב סתם ועלתה בתיקו וכונתו דלא מהני תפיסה כמו בכל ספיקא דדינא ועיקרו בפ"ק דב"מ גבי תקפו כהן וכן ראיתי לרש"ל שכתב כאן על דברי רבינו שכתב דמהני תפיסה אבל ר"י ורא"ש לא ס"ל הכי אלא אי תפיס מפקינין מיניה והטור גופיה סי' שפ"ח גבי מסור וכאן לפום רהיטא לא דק עכ"ל ואני אומר דרבינו רגיל לכתוב בכמה מקומות הרבה כדעת הרמב"ם בספיקא דדינא דמהני תפיסה שכ"כ ג"כ בס"ס קס"ד ואם נטלו אין מוציאין מידו כו' ובסי' שפ"ג ס"ט ע"ש ונראה דהכי קיל"ן דאין להוציא כיון דזכה לתפוס לדעת הרמב"ם:

(סי"ב) [וס"י] או אבדה במה שפי' הסמ"ע דוקא מעצמה אבל סתם אבידה מקרי פשיעה וכ"כ בביאור יותר בסי' שנ"ד ס"ג לא נ"ל דברי הרב בזה דמשמע מדבריו דכל שנאבד בדרך סתם אבידה משלם וזה אינו דאי קא תברה או שתיי' להיין אמרו בגמ' דבאותו מעשה נעשה גזלן עליה אבל באי לא עשה מעשה אלא הניחה ונאבדה בדרך סתם אבידות אין עליו שם גזילה באותו שעה וזה נכלל במ"ש בסי' שנ"ד אבידה מאליה משלם וישלם זוז וולא אמרו שם ברישא דאם שיבר כלי או אבדה משלם ד' אלא דאבדו בידים כגון שהניחה במקום שאינו משומר ונגנבה זה נ"ל פשוט.

(סי"ג) הגוזל כלי עמ"ש בסי' שנ"ו על דברי הסמ"ע בזה: