טור מנוקד אבן העזר נו
ארוסה שתבעה הארוס לינשא - נותנין לה שנים עשר חודש משעת תביעה לתקן עצמה ותכשיטיה, אפילו אם ניסת לאלמן.
וכשם שנותנים לה זמן - כך נותנים לבחור שנים עשר חדש אפילו נושא אלמנה.
עשתה ששה חדשים לפני הראשון ומת ונתארסה לאחר - נותנין לה שנים עשר חדש גם לשני ואין משלימין לה על ששה חדשים הראשונים שעשתה בפני הארוס הראשון.
ולאלמנה נותנין זמן שלשים יום.

במה דברים אמורים שנותנין לבתולה שנים עשר חדש משעת תביעתה? - שנתארסה בקטנותה או בנערותה ולא תבעה עד שבגרה, אבל בגרה יום אחד ואחר כך נתארסה, או אפילו נתארסה בנערותה ואחר כך בגרה, אין נותנין לה שנים עשר חדש אלא מיום שבגרה.
ואם עברו עליה שנים עשר חדש בבגרותה ואחר כך נתארסה - אין נותנין לה אלא שלושים יום כמו לאלמנה.
ופירש רש"י - משעת קדושין.
והרמ"ה פירש - משעת תביעה.
וכן כתב אדוני אבי ז"ל.
ואם לא עברו עליה שנים עשר חודש שלמים בבגרותה קודם הקידושין, משלימין לה שנים עשר חדש משעת הבוגרת.
ואם שלמו לה שנים עשר חדש בתוך שלושים יום של שעת תביעה, משלימין לה שלשים יום משעת תביעה.

אין פוסקין על הקטנה להשיאה כשהיא קטנה, ואם תבעה הארוס שתנשא, בין היא בין אביה יכולין לעכב.
אבל פוסקין על הקטנה להשיאה לכשתגדיל.
ופירש רש"י - דוקא בלא קידושין, אבל אין לקדשה עד שתגדיל ותאמר 'בפלוני אני רוצה'.
כתב הרמב"ם: ואם רוצה לכנסה כשהיא קטנה - כונס, ואין ראוי לעשות כן.