אור החיים על דברים כא כב
.

סמך פרשה זו לשלפניה, לפי שהיה מסלסל סדר תיקון האדם, בתחילה העירו על עצמו כמו שפירשתי ברמז פרשת כי תצא, אחר כך העיר האב על הבן כמו שרמזנו בפסוק , וכאן העיר על חכמי הדור לפקוח עין על עושי עול, והוא אומרו  ונשאר עומד במרדו ולא חזר בתשובה עד שמת בחטאו, והוא אומרו , ותלה ה' חסרונו על החכם כאומרו  זה החכם עץ עושה פרי שהוא יטול עונשו, כי ה' ציוהו להוכיח ולחזור ולהוכיח עד הכאה  וכמו שכתבנו בפרשת קדושים, וכשהוא העלים עינו מאיש זה עד שמת מתחייב בו:

ואומרו  . בא לצוות להמון עם שלא יהרהרו אחר החכם, על דרך אומרם  אם ראית תלמיד חכם שעבר עבירה ביום אל תהרהר אחריו בלילה שמא עשה תשובה והעמידוה בודאי עשה תשובה, והוא אומרו  כי החטא יקרא גם כן נבילה לא תהרהר אחריו בלילה שהוא זמן לינה אחת על העץ שהוא תלמיד חכם,  לאותו חטא מעל העץ  עצמו, והטעם  שאם אינך עושה כן אתה מחלל שם שמים וכאלו אתה נוגע בכבודו יתברך.

וגמר אומר , יתבאר על דרך אומר' ז"ל  לא חרבה ירושלים אלא על שהיו מבזים בה תלמוד חכמים שנאמר  ויהיו מלעיבים וגו', ולזה צוה ה' שלא יסובבו בביזוי תלמיד חכם טומאת הארץ בביאת גוים בנחלת ה' ויטמאוה: