סידור/נוסח עדות המזרח/קינות לתשעה באב
הערה:צוות ויקיטקסט עובד על העמוד הזה בתקווה ובציפייה שישמש רק כהיסטוריה וכתיעוד לכיסופי היהודים בגלות לבניין ביהמ"ק בב"א.

ליל תשעה באב
בקהילות צפון אפריקה ומרוקו, נוהגים להתחיל את תפילת ערבית במספר קינות, ולאחריהן אומרים מזמור על נהרות בבל ותפילת ערבית. מקורן של קינות אלו שלפני ערבית בעיקרו ממשוררי ספרד, אבן גבירול, ריה"ל וכו', והיו נוהגים לקונן אותן בשבתות של תקופת בין המצרים כרשויות לקטעי התפילה, (רשויות ל"נשמת", ל"קדיש", ל"יוצר", להפטרה ועוד). לרוב הקינה מרמזת לחלק התפילה אליו הוא שייך,לדוג׳: "ואילו פינו מלא שירה כים" - "ואילו יללה מלא פינו". בד"כ הבית האחרון של כל קינה מסיים בדברי נחמה ולכן כיום כשמקוננים אותן בתשעה באב עצמו אין אומרים את בתי הנחמה. עם השנים בוטל מנהג זה משום אבלות בפרהסיה, אמנם את הבית האחרון של קינת "אשחר עדתי" - (מחדש חדשים וכו') נוהגים גם היום בקהילות מרוקו לומר בהכרזת ר"ח אב.

מנהג המזרחים בירושלים להתחיל בקריאת #שירת האזינו במקאם חיג'אז המעורר לבכי, ואז להמשיך על נהרות בבל ותפילת ערבית.

קינות לפני ערבית

דברי נביאים העתידות ידעו

לו ישקלו רעי מהומתי / כבדה כחול ים או כאשמתי (ר' לוי בן יעקב אלתבאן)

נשמת שדודים נדודים / בארצות מונים

לפדות עם דל בגלות מוני / עתה יגדל נא כח ה'

שנה בשנה אהגה כיונה / כי עיר עדינה הייתה לזונה

יונה נכאבה נפשה דאבה / היכל דר ערבות יום יום סובבה (ר' יהודה הלוי)

שמעו והאזינו ואדברה אני / אומרה לאל סלעי למה שכחתני

נשמת ילדים שוממים על חורבן אריאל (ר' יעקב מלמד תינוקות מקשטיליה)

את אויביך אל תשמיד ותחריב / בעגלא ובזמן קריב

יום כמו נד עמדו דמעי בפני / על קדושים זרע ברוכי ה'

עד אן צבי מדח ואין מקבץ לו / נגש וגם נאנח גבר מאד חילו (ר' יהודה הלוי)

אשחר עדתי / ולמאד עניה / ואפקוד נותי / ורבה שאיה

אפתח פי להודות וגם אצרח בקול מר / אברך לאלהים בברוך שאמר

אריה שאג ועלה באפו / ועשה רצונו באף העור קצפו

איך משכני עליון לשמה נתנו / בנים בגלות מגבולם רחקו (ר' יוסף בנסולי)

הלנופלים תקומה מבור עני הטבעו בו (ר' יהודה הלוי)

הֲלַנֹּפְלִים תְּקוּמָה מִבּוֹר עֳנִי הָטְבָּעו בּוֹ וְאִם יֵשׁ תְּקוּמָה לַיֹּרְדֵי בוֹר וְדוּמָה

יוֹם חָרַב דְּבִירִי אַל תָּבוֹא בוֹ רְנָנָה כִּי נֶהְפַּךְ הֲדָרִי קָלוֹן וְשִׁירִי לְקִינָה וַיֶחֱשַׁךְ מְאוֹרִי וְתִשְׁכֹּן עָלָיו עֲנָנָה

גַּם סַהַר וְחַמָּה בִּקְצֵה זְבוּל נִשְׁקָעוּ וְכוֹכבֵי עָשׁ וְכִימָה יָרְדוּ לְתַחְתִּית אֲדָמָה

הֲיֵשׁ אַחֲרִית וְתִכְלָה לָשׁוּב שְׁבוּת גָּלוּתִי וְאִם תִּהְיֶה תְעָלָה לִי מִכְּאֵב מַחֲלָתִי בְּנֵי סְבָא וַחֲוִילָה יָרְשׁוּ גְּבוּל נַחֲלָתִי

וּמָנַחַת וְתֵימָא תּוֹךְ אָהֳלִי יִרְגָּעוּ וָאֱהִי לְשַׁמָּה בִּידֵי נְבָיוֹת וְשַׁמָּה

וְעַד אָנָה אֱלֹהִים לִי תֶחֱרַשׁ וְתֶחֱשֶׁה וּבָנֶיךָ תְּמֵהִים נָפְלוּ כְצִפּוֹר בְּמוֹקְשֵׁי צָר תֹּהִים וְרֹהִים בִּידֵי אֲדֹנִים קָשֶׁה

קוּם וַעֲשֵׂה נְקָמָה בָּהֶם וְהֵם יִכְנָעוּ וּלְמִגְדָּל וְחוֹמָה תִּהְיֶה לְלֹא רֻחָמָה

דְּלֵה מִבּוֹר יְגוֹנָם עַם קֶצְפְּךָ נָשָׂאוּ כִּי לִבָּם וְעֵינָם מוּל כִּסְאֲךָ נָשָׂאוּ וְהוֹצֵא אֶת הֲמוֹנָם מִבֵּית כֶּלֶא הָחְבָּאוּ

כְּמֵאָז וּבְיָד רָמָה אֶל בֵּיתְךָ יִסָּעוּ מִתֵּימָן וְקֵדְמָה מִבֵּין חֲדַד וְתֵימָא

הוֹסֵף יָד יְדוּעָה לִקְנוֹת שְׁאֵרִית יוֹסֵף וְצוֹלֵעָה וְתוֹעָה לִצְבִי אֲרָצוֹת תְּאַסֵּף וְכָל נֶפֶשׁ בְּדֵעָה לְעָבְדֶךָ תִּכָּסֵף

וּבְפַחַד וְאֵימָה יוֹם יוֹם לְךָ יִכְרָעוּ כָּל בֶּרֶךְ וְקוֹמָה וּתְהַלֵּל כָּל נְשָׁמָה.

נשמת אמונים רגזו וחלו ביום זעם (ר' אברהם אבן עזרא)

נלאה להיליל על שברינו / ואלו יללה מלא פינו (ר' משה אבן עזרא)

נִלְאָה לְהֵילִיל / עַל שִׁבְרֵנוּ
וְאִלּוּ יְלָלָה / מָלֵא פִינוּ:

אִלּוּ לִדְיוֹ / יִהְיוּ יַמִּים
וְנִמְתְּחוּ גְוִילִים / כִּשְׁמֵי מְרוֹמִים
וּקְנֵי סוֹפֵר / כָּל עֲצֵי רְתָמִים
אֵין דַּי לִכְתֹּב קְצָת צָרוֹתֵינוּ:

נֶחֱרַב דְּבִירִי / וְסָף מִקְדָּשִׁי
וְאָבְדוּ חֲכָמַי / וּבֵית מִדְרָשִׁי
וְאָנָה רִכְבִּי / וְעֹז פָּרָשִׁי
עַל אֵלֶּה חָשְׁכוּ עֵינֵינוּ :

יוֹקֵד לְבָבִי / עַל יְקֹד בֵּית אֵל
וְאֵין מִזְבֵּחַ / וְאֵין הַהַרְאֵל
וְאֵין כֹּהֵן גָּדוֹל / בַּעֲבוֹדַת אֵל
לְכַפֵּר-עַל כָּל חַטֹּאתֵינוּ:

מְנוֹרָה וְשֻלְחָן / וְלֶחֶם הַפָּנִים
כְּרוּבִים וְאָרוֹן / לְוִיִּם וְכֹהֲנִים
וְשִׁירָה אָזְלָה / וּבָאוּ יְגוֹנִים
וְנֶהְפַּךְ לְאֵבֶל שִׁיר מְחוֹלֵנוּ:

שָׁבַת קְטֹרֶת / וְקוֹל מַגְרֵפָה
וּפָרָה אֲדֻמָּה / וְעֶגְלָה עֲרוּפָה
וְנִסְכֵּי מְנָחוֹת / לֹג הִין וְאֵיפָה
וְשָׂעִיר מַלְבִּין אַשְׁמוֹתֵינוּ:

הָשֵׁב עֲבוֹדַת / מִקְדָּשֵׁנוּ
וְקַבֵּץ נְפוּצוֹת / גָּלוּתֵנוּ
וְהָקֵם נְפִילַת / חָרְבוֹתֵינוּ
וַהֲשִׁיבֵנוּ / לְקַדְמוּתֵנוּ
יָהּ, וְאָז יִמָּלֵא שְׂחוֹק פִּינוּ :

היכל ה' היכל ה׳ היכל ה׳ העל שאונו רבו זדוני (ר' יצחק אבן גיאת)

יום נלחמו בי יחד שכני / חסדי ה' היו אֲזֵנָי (ר' אברהם אבן עזרא)
יוֹם נִלְחֲמוּ בִי יַחַד שְׁכֵנַי,

חַסְדֵי יְיָ הָיוּ אֲזֵנָי.

אֶעְרֹג כְּאַיָּלִים עַל אֲפִיקִים;

עַל רוּם מְשַׂנְאִים כִּבְנֵי עֲנָקִים

קָדְרוּ מְאוֹרֵי אוֹר בַּשְּׁחָקִים,

שָׁחָה אֲלוּמַת בָּנַי וּפָנַי

נָפְלוּ, וְאֵין לִי חֵפֶץ בְּשָׁנָי.

בָּנַי יְתוֹמִים בְּחֵי אֲבִיהֶם,

וּמְכַחֲשֵׁי אֵל הָמוּ עֲלֵיהֶם,

שָׁפְכוּ כְּמַיִם דַּם עוֹלֲלֵיהֶם;

עַל עֵץ הֲמוֹנַי תָּלוּ לְפָנָי,

וַיְרַטְּשׁוּ אֵם עַל בֵּן לְעֵינָי.

רַבּוֹת קְרָאוּנִי מֵאֵין סְפוֹרוֹת –

מֵתוּ רְעֵבוֹת נָשִׁים יְקָרוֹת,

הָיוּ בְנֵיהֶם לָהֶן לְבָרוֹת,

סָפוּ בְּאַוַּת לֶחֶם קְטַנָּי;

הַעַל אֵלֶּה תִּתְאַפַּק, יְיָ?

הַנֶּהֱרָגִים – בְּרַגְלָם סְחָבוּם,

עַל עֵץ תְּלָאוּם, שָׁמָּה עֲזָבוּם,

בָּנוֹת עֲדִינוֹת – שׁוֹבִים שְׁבָבוּם;

הִתְאַבְּלוּ עַל אֵלֶּה זְקֵנָי,

מוֹעֵד וְשַׁבָּת שִׁכַּח יְיָ.

מָתַי בְּאוֹיְבַי אֶרְאֶה נְקָמוֹת?

בָּנִים תְּקַבֵּץ מִקְצֵה אֲדָמוֹת,

תָּשׁוּב וְתוֹשִׁיב עָרִים נְשָׁמוֹת;

יְשִׁירוּן בְּבֵיתָךְ שָׁרַי וְנוֹגְנַי

וִיבָרְכוּ אֶת שִׁמְךָ, יְיָ!

קול אהלה תתיפח / קול משבי מר צורח /קול אהליבה משביה / קרע לבבי קול בכיה (ר' חביב בר יצחק)

קוֹל אָהֳלָה תִּתְיַפֵּחַ	קוֹל מִשְּׁבִי מַר צוֹרֵחַ
קוֹל אָהֳלִיבָה מִשִּׁבְיָהּ	קָרַע לְבָבִי קוֹל בִּכְיָהּ

חֶלְקַת יְקָר אֵין לִרְאוּבֵן
שִׁמְעוֹן בְּמַרְגֵּמַת אֶבֶן
אָמְרוּ לְיִשָּׂשׂכָר הַבֵּן
אֵין פֶּה זְבוּלוּן פּוֹתֵחַ
מֵהַר לְגִבְעָה בּוֹרֵחַ

בַּטִּיט יְהוּדָה אֵיךְ נִטְמָן
לֵוִי וּבִנְיָמִין אַלְמָן
וּבְבֵית דְּבִיר הוּשַׂם חַמָּן
חַטֹּאת נְעוּרַי זֶה פִּרְיָהּ
עַד שַׁלְּמָהּ נַפְשִׁי נִשְׁיָהּ

יוֹסֵף וְגָד אֵיךְ גֹּרָשׁוּ
אָשֵׁר וְנַפְתָּלִי מָשׁוּ
אֵיךְ מַחֲנוֹת דָּן נוֹקָשׁוּ
אֵין אָהֳלֵיהֶם מוֹתֵחַ
וּזְמַן לְאֵידָם שָׂמֵחַ

בַּת נָעֲמָה מִכֹּל בָּנוֹת
תֶּאֱסֹף וְתִשְׁלַח לָהּ מָנוֹת
אָמְרוּ נְבוּאוֹת נֶאֱמָנוֹת
הַרְאֵה לְכָל עַמִּים יָפְיָהּ
כִּי יַעֲקֹב בָּחַר לוֹ יָהּ

בורא עד אנה

בּוֹרֵא עַד אָנָּה / יוֹנָתְךָ בִּמְצוּדָה תּוֹךְ פַּח הַמּוֹקֵשׁ / עֲנִיָּה וּמְרוּדָה וּבְלִי בָנֶיהָ / יוֹשֶׁבֶת גַּלְמוּדָה צוֹעֶקֶת אָבִי

נָעָה גַּם נָדָה / מִקִּנָּהּ הַיּוֹנָה וּלְקֶרַח וְחֹרֶב / יוֹם וָלַיְלָה חוֹנָה הִיא מִתְחַרֶדֶת / מֵחֶרֶב הַיּוֹנָה מִשִּׁנֵּי לָבִיא

יָהּ עֵת עָזַבְתָּ / אוֹתָהּ בְיַד טוֹרֵף אָכַל הַצַּוָּאר / וּמָלַק הָעֹרֶף עָבְרוּ הַשָּׁנִים / גַּם קַיִץ גַּם חֹרֶף אֶשָּׂא עֹל אוֹיְבִי

מִי יִתֵּן אֵלֶיהָ / אֵבֶר כַּנְּשָׁרִים לָעוּף בִּגְבָעוֹת / וּלְדַלֵּג בֶּהָרִים לָבוֹא עִם דּוֹדָהּ / אֶל תּוֹךְ הַחֲדָרִים אָז אֶשְׁכַּח עָצְבִּי

יוֹעֲצִים עָלֶיהָ / עֵצוֹת הִיא אֲנוּשָׁה זָרִים אַכְזָרִים / שָׂמוּהָ חֲלוּשָׁה בְּעֹל כָּבֵד / בְּחֶרְפָּה וּבוּשָׁה גָדוֹל מַכְאוֹבִי

נַחֵם עַל לִבָּהּ / אֵל שׁוֹכֵן בִּמְרוֹמִים דַּבֵּר נֶחָמָה / עַל לֵב הָעֲגוּמִים קַבֵּץ נִדָּחִים / פְּזוּרִים בָּעַמִּים וְגוֹאֵל תָּבִיא

שירת האזינו
א הַאֲזִינוּ הַשָּׁמַיִם וַאֲדַבֵּרָה וְתִשְׁמַע הָאָרֶץ אִמְרֵי פִי. ב יַעֲרֹף כַּמָּטָר לִקְחִי תִּזַּל כַּטַּל אִמְרָתִי כִּשְׂעִירִם עֲלֵי דֶשֶׁא וְכִרְבִיבִים עֲלֵי עֵשֶׂב. ג כִּי שֵׁם יְהוָה אֶקְרָא הָבוּ גֹדֶל לֵאלֹהֵינוּ. ד הַצּוּר תָּמִים פָּעֳלוֹ כִּי כָל דְּרָכָיו מִשְׁפָּט אֵל אֱמוּנָה וְאֵין עָוֶל צַדִּיק וְיָשָׁר הוּא. ה שִׁחֵת לוֹ לֹא בָּנָיו מוּמָם דּוֹר עִקֵּשׁ וּפְתַלְתֹּל. ו הֲ לַיְהוָה תִּגְמְלוּ זֹאת עַם נָבָל וְלֹא חָכָם הֲלוֹא הוּא אָבִיךָ קָּנֶךָ הוּא עָשְׂךָ וַיְכֹנְנֶךָ. ז זְכֹר יְמוֹת עוֹלָם בִּינוּ שְׁנוֹת דּוֹר וָדוֹר שְׁאַל אָבִיךָ וְיַגֵּדְךָ זְקֵנֶיךָ וְיֹאמְרוּ לָךְ. ח בְּהַנְחֵל עֶלְיוֹן גּוֹיִם בְּהַפְרִידוֹ בְּנֵי אָדָם יַצֵּב גְּבֻלֹת עַמִּים לְמִסְפַּר בְּנֵי יִשְׂרָאֵל. ט כִּי חֵלֶק יְהֹוָה עַמּוֹ יַעֲקֹב חֶבֶל נַחֲלָתוֹ. י יִמְצָאֵהוּ בְּאֶרֶץ מִדְבָּר וּבְתֹהוּ יְלֵל יְשִׁמֹן יְסֹבְבֶנְהוּ יְבוֹנְנֵהוּ יִצְּרֶנְהוּ כְּאִישׁוֹן עֵינוֹ. יא כְּנֶשֶׁר יָעִיר קִנּוֹ עַל גּוֹזָלָיו יְרַחֵף יִפְרֹשׂ כְּנָפָיו יִקָּחֵהוּ יִשָּׂאֵהוּ עַל אֶבְרָתוֹ. יב יְהוָה בָּדָד יַנְחֶנּוּ וְאֵין עִמּוֹ אֵל נֵכָר. יג יַרְכִּבֵהוּ עַל במותי [בָּמֳתֵי] אָרֶץ וַיֹּאכַל תְּנוּבֹת שָׂדָי וַיֵּנִקֵהוּ דְבַשׁ מִסֶּלַע וְשֶׁמֶן מֵחַלְמִישׁ צוּר. יד חֶמְאַת בָּקָר וַחֲלֵב צֹאן עִם חֵלֶב כָּרִים וְאֵילִים בְּנֵי בָשָׁן וְעַתּוּדִים עִם חֵלֶב כִּלְיוֹת חִטָּה וְדַם עֵנָב תִּשְׁתֶּה חָמֶר. טו וַיִּשְׁמַן יְשֻׁרוּן וַיִּבְעָט שָׁמַנְתָּ עָבִיתָ כָּשִׂיתָ וַיִּטֹּשׁ אֱלוֹהַ עָשָׂהוּ וַיְנַבֵּל צוּר יְשֻׁעָתוֹ. טז יַקְנִאֻהוּ בְּזָרִים בְּתוֹעֵבֹת יַכְעִיסֻהוּ. יז יִזְבְּחוּ לַשֵּׁדִים לֹא אֱלֹהַ אֱלֹהִים לֹא יְדָעוּם חֲדָשִׁים מִקָּרֹב בָּאוּ לֹא שְׂעָרוּם אֲבֹתֵיכֶם. יח צוּר יְלָדְךָ תֶּשִׁי וַתִּשְׁכַּח אֵל מְחֹלְלֶךָ. יט וַיַּרְא יְהוָה וַיִּנְאָץ מִכַּעַס בָּנָיו וּבְנֹתָיו. כ וַיֹּאמֶר אַסְתִּירָה פָנַי מֵהֶם אֶרְאֶה מָה אַחֲרִיתָם כִּי דוֹר תַּהְפֻּכֹת הֵמָּה בָּנִים לֹא אֵמֻן בָּם. כא הֵם קִנְאוּנִי בְלֹא אֵל כִּעֲסוּנִי בְּהַבְלֵיהֶם וַאֲנִי אַקְנִיאֵם בְּלֹא עָם בְּגוֹי נָבָל אַכְעִיסֵם. כב כִּי אֵשׁ קָדְחָה בְאַפִּי וַתִּיקַד עַד שְׁאוֹל תַּחְתִּית וַתֹּאכַל אֶרֶץ וִיבֻלָהּ וַתְּלַהֵט מוֹסְדֵי הָרִים. כג אַסְפֶּה עָלֵימוֹ רָעוֹת חִצַּי אֲכַלֶּה בָּם. כד מְזֵי רָעָב וּלְחֻמֵי רֶשֶׁף וְקֶטֶב מְרִירִי וְשֶׁן בְּהֵמוֹת אֲשַׁלַּח בָּם עִם חֲמַת זֹחֲלֵי עָפָר. כה מִחוּץ תְּשַׁכֶּל חֶרֶב וּמֵחֲדָרִים אֵימָה גַּם בָּחוּר גַּם בְּתוּלָה יוֹנֵק עִם אִישׁ שֵׂיבָה. כו אָמַרְתִּי אַפְאֵיהֶם אַשְׁבִּיתָה מֵאֱנוֹשׁ זִכְרָם. כז לוּלֵי כַּעַס אוֹיֵב אָגוּר פֶּן יְנַכְּרוּ צָרֵימוֹ פֶּן יֹאמְרוּ יָדֵינוּ רָמָה וְלֹא יְהוָה פָּעַל כָּל זֹאת. כח כִּי גוֹי אֹבַד עֵצוֹת הֵמָּה וְאֵין בָּהֶם תְּבוּנָה. כט לוּ חָכְמוּ יַשְׂכִּילוּ זֹאת יָבִינוּ לְאַחֲרִיתָם. ל אֵיכָה יִרְדֹּף אֶחָד אֶלֶף וּשְׁנַיִם יָנִיסוּ רְבָבָה אִם לֹא כִּי צוּרָם מְכָרָם וַיהוָה הִסְגִּירָם. לא כִּי לֹא כְצוּרֵנוּ צוּרָם וְאֹיְבֵינוּ פְּלִילִים. לב כִּי מִגֶּפֶן סְדֹם גַּפְנָם וּמִשַּׁדְמֹת עֲמֹרָה עֲנָבֵמוֹ עִנְּבֵי רוֹשׁ אַשְׁכְּלֹת מְרֹרֹת לָמוֹ. לג חֲמַת תַּנִּינִם יֵינָם וְרֹאשׁ פְּתָנִים אַכְזָר. לד הֲלֹא הוּא כָּמֻס עִמָּדִי חָתֻם בְּאוֹצְרֹתָי. לה לִי נָקָם וְשִׁלֵּם לְעֵת תָּמוּט רַגְלָם כִּי קָרוֹב יוֹם אֵידָם וְחָשׁ עֲתִדֹת לָמוֹ. לו כִּי יָדִין יְהוָה עַמּוֹ וְעַל עֲבָדָיו יִתְנֶחָם כִּי יִרְאֶה כִּי אָזְלַת יָד וְאֶפֶס עָצוּר וְעָזוּב. לז וְאָמַר אֵי אֱלֹהֵימוֹ צוּר חָסָיוּ בוֹ. לח אֲשֶׁר חֵלֶב זְבָחֵימוֹ יֹאכֵלוּ יִשְׁתּוּ יֵין נְסִיכָם יָקוּמוּ וְיַעְזְרֻכֶם יְהִי עֲלֵיכֶם סִתְרָה. לט רְאוּ עַתָּה כִּי אֲנִי אֲנִי הוּא וְאֵין אֱלֹהִים עִמָּדִי אֲנִי אָמִית וַאֲחַיֶּה מָחַצְתִּי וַאֲנִי אֶרְפָּא וְאֵין מִיָּדִי מַצִּיל. מ כִּי אֶשָּׂא אֶל שָׁמַיִם יָדִי וְאָמַרְתִּי חַי אָנֹכִי לְעֹלָם. מא אִם שַׁנּוֹתִי בְּרַק חַרְבִּי וְתֹאחֵז בְּמִשְׁפָּט יָדִי אָשִׁיב נָקָם לְצָרָי וְלִמְשַׂנְאַי אֲשַׁלֵּם. מב אַשְׁכִּיר חִצַּי מִדָּם וְחַרְבִּי תֹּאכַל בָּשָׂר מִדַּם חָלָל וְשִׁבְיָה מֵרֹאשׁ פַּרְעוֹת אוֹיֵב. מג הַרְנִינוּ גוֹיִם עַמּוֹ כִּי דַם עֲבָדָיו יִקּוֹם וְנָקָם יָשִׁיב לְצָרָיו וְכִפֶּר אַדְמָתוֹ עַמּוֹ. (דברים לב, א-מג)

תפילת ערבית
מתחילים במזמור קל"ז, על נהרות בבל, ואז מתפללים ערבית כבכל יום עד לאחר עמידה.

ומתפללים תפילת ערבית עד לאחר עמידה. בעמידה מוסיפים עננו, יש הנוהגים לומר את תפילת נחם ואילו מנהג צפון אפריקה לאמרו אך ורק במנחה, משום שאין הנחמות שייכות עד אז.

קינות לאחר ערבית

למי אבכה וכף אכה ובבכי אמרר והמון מעי אשנן

אקרא בבכיה רבה איכה ישבה

הלילה אלכה שולל ויחף אצא בקריאת איכה

מגילת איכה

זכר ה׳ מה היה לנו / אוי / הביטה וראה את חרפתנו / אוי מה היה לנו

בליל זה יבכיון וילילו בני

מדי שנה קינה בליל זה מזומנה

מדי שנה קינה. בליל זה מזומנה. כי קריה נאמנה. בו היתה כאלמנה: 
בו אבכה ואהימה. ובו פני ארעימה. נהי נהיה ארימה. מימים ימימה: 
בליל זה מכל לילות. קינה בכל מקהלות. ובו שתו כוס תרעלות. דרכי ציון אבלות: 
ליל צור פקד קצפו. ושלח בי אש רשפו. והושת שברי לספוא. יחשכו כוכבי נשפו: 
אני הגבר אומר. לראות יגון ועמל. בליל זה רשעי גמל. בלע השם ולא חמל: 
ליל בו אירע נופל. למגדל בוחן ועופל. ושועי ישבו בשפל. יקחהו אופל:

על זה היה דוה לבנו ועל אלה חשכו עינינו

על ליל חרבן היכל מקדש / מדי ליל זה ספד יחדש / על עיר קדש ועל המקדש

אוי כי ירד אש מן השמים לירושלים עיני עיני יורדה מים

זכור ה' ליהודה ולאפרים / אשר שֻפך דמם כמים / סביבות ירושלים

זְכֹר יְיָ לִיהוּדָה וְאֶפְרַיִם אֲשֶׁר שֻׁפַּךְ דָּמָם כַּמַּיִם
סְבִיבוֹת יְרוּשָׁלַיִם

זְכֹר יְיָ לִמְשִׁיחַ הַנִּקְרָא אֲשֶׁר עָשׂוּ אֶת גּוּפוֹ כִּכְבָרָה
וְלֹא נוֹתַר חֵץ אֲשֶׁר בּוֹ לֹא יָרָה לָכֵן עָלָיו אֶבְכֶּה בְּנֶפֶשׁ מָרָה
לְשֶּׁבֶר זֶה רָפוּ כָל יָדַיִם סְבִיבוֹת סְבִיבוֹת יְרוּשָׁלַיִם

זְכֹר יְיָ לִשְּׁמוֹנִים אֶלֶף אֲצִילִים אֲשֶׁר בָּרְחוּ וְהָלְכוּ לַיִּשְׁמְעֵאלִים
וְעֵת רָאוּם תָּקְעוּ שָׁם אֹהָלִים עִם מַאֲכָל וּנְפוּחִים הַנְּבָלִים
וּבַצָּמָא הִשְׁקוּם מִבְּלִי מַיִם סְבִיבוֹת סְבִיבוֹת יְרוּשָׁלַיִם

זְכֹר יְיָ לְאָבוֹת וּפְרָחִים אֲשֶׁר הָרַג רָשָׁע שַׂר טַבָּחִים
בְּדַם כֹּהֵן הַמַּקְרִיב הַזְּבָחִים וְגַם צָדָם כְּצִפֳּרִים אֶל פַּחִים
לְשֶׁבֶר זֶה תִּצַּלְנָה אָזְנַיִם סְבִיבוֹת סְבִיבוֹת יְרוּשָׁלַיִם

זְכֹר יְיָ לְאַלְמָנָה הַצְּנוּעָה אֲשֶׁר הָרְגוּ אֶת בָּנֶיהָ שִׁבְעָה
בְּנֵי עַוְלָה מַלְכוּת יָוָן הָרְשָׁעָה וְהִיא עַצְמָהּ נָפְלָה וְגַם שָׁקְעָה
וְעַל אֵלֶּה יֶהֱמוּ כָל מֵעַיִם סְבִיבוֹת סְבִיבוֹת יְרוּשָׁלַיִם

זְכֹר יְיָ לַעֲשָׂרָה הַיְּשִׁישִׁים אֲשֶׁר נָפְלוּ בִּידֵי אֲדוֹנִים קָשִׁים
לַחֶרֶב וּלְלַהֶבֶת אִשִּׁים וְהִפְשִׁיטוּם כְּאֵילִים וּתְיָשִׁים
עַל קְדֻשַּׁת שֵׁם שׁוֹכֵן שָׁמַיִם סְבִיבוֹת סְבִיבוֹת יְרוּשָׁלַיִם

אליכם עדה קדושה אשאל מכם שאלות / מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות

אוי כי קינה רבת מפי בן ומפי בת / ויהי נעם נשבת במוצאי השבת (קינה למוצ"ש)

אני הגבר אקונן / בליל זה במר ואתאונן / ותחת ויהי נעם / איכה זהב יועם (קינה למוצ"ש)

אז בחטאינו חרב מקדש ובעונות נשרף היכל (מחבר:אלעזר הקליר)

אָז בַּחֲטָאֵינוּ חָרַב מִקְדָּשׁ
וּבַעֲוֹנוֹתֵינוּ נִשְׂרַף הֵיכָל

בְּעִיר שֶׁחֻבְּרָה לָּהּ קָשְׁרוּ מִסְפֵּד
וּצְבָא הַשָּׁמַיִם נָשְׂאוּ קִינָה

גַּם בָּכוּ בְּמֶרֶד שִׁבְטֵי יַעֲקֹב
וְאַף מַזָּלוֹת יִזְּלוּ דִמְעָה

דִּגְלֵי יְשֻׁרוּן חָפוּ רֹאשָׁם
כִימָה וּכְסִיל קָדְרוּ פְנֵיהֶם

הֶעְתִּירוּ אָבוֹת וְאֵל כְּלֹא שׁוֹמֵעַ
צָעֲקוּ בָנִים וְלֹא עָנָם אָב

וְקוֹל הַתּוֹרָה צוֹעֵק בְּמָרָה
וְרוֹעֶה נֶאֱמָן לֹא הִטָּה אֹזֶן

זֶרַע קֹדֶשׁ חָגְרוּ שַׂקִּים
וּצְבָא הַשָׁמַיִם שַׂק הוּשַׁת כְּסוּתָם

חָשַׁך הַשֶׁמֶשׁ וְיָרֵחַ קָדַר
וְכוֹכָבִים אָסְפוּ נָגְהָם

טָלֶה רִאשׁוֹן צוֹעֵק בְּמַר נֶפֶשׁ
עַל כִּי כְבָשָׂיו לַטֶּבַח הוּבָלוּ

יְלָלָה הִשְׁמִיעַ שׁוֹר בַּמְּרוֹמִים
עַל כִּי בְּכוֹר שׁוֹר שָׁחוּ קַרְנָיו

כּוֹכַב תְּאוֹמִים חָלָה מִכַּעַס
כִּי דַּם אַחִים נִשְׁפַּךְ כַּמָּיִם

לָאָרֶץ בִּקֵּשׁ לִנְפּוֹל סַרְטָן
כִּי הִתְעַלַּפְנוּ צִחֵה צָמָא

מָרוֹם נִרְעַשׁ מִקּוֹל אַרְיֵה
כִּי שַׁאֲגָתֵנוּ עָלְתָה לַמָּרוֹם

נֶהֶרְגוּ בְתוּלוֹת גַם בַּחוּרִים
עַל כֵּן בְּתוּלָה קָדְרוּ פָנֶיהָ

סִבֵּב מֹאזְנַיִם וּבִקֵּשׁ תְּחִנָּה
כִּי נִכְרַע לָנוּ כַּף מָוֶת מֵחַיִּים

עַקְרָב לָבַשׁ פַּחַד וּרְעָדָה
כִּי בְעַקְרַבִּים יִסְרוּנוּ צָרֵינוּ

פְּנֵי הַקֶּשֶׁת נֶהֶפְכוּ לְאָחוֹר
כִּי צוּר דָּרַךְ קַשְׁתּוֹ כְּאוֹיֵב

צָרַח דְּלִי כִּי צָפוּ מַיִם עַל רֹאשֵׁנוּ
וּמִדְּלִי מָלֵא חִכֵּנוּ יָבֵשׁ

קוֹל גְּדִי נִשְׁמַע בִּילָלָה כִּי אָפֵס קָרְבָּן
כִּי גְּדִי נִגְדַּע וּשְׂעִיר חַטָּאת

רָגַז וּפָחַד מַזָּל דָּגִים
כִּי כַדָּגִים נֶאֱחַזְנוּ בִּמְצוּדָה רָעָה

שַׁדַּי שׁוּר עֶלְבּוֹנֵנוּ
תָּשׁוּב תְּרַחֲמֵנוּ תִּכְבּוֹשׁ עֲוֹנוֹתֵינוּ

תִּבְנֶה בֵּית מִקְדָּשֵנוּ
יִרְאוּ עֵינֵינוּ וְיִשְׂמַח לִבֵּנוּ

עורה נא ימינך רמה / ולזעומה קרא נחמה

ומונין שנות החורבן וממשיכים "ואתה קדוש", קדושה דסידרא של בית האבל, ואחר כך קדיש מיוחד לבניין בית המקדש השלישי (יש שמונין אחרי הקדיש).

יש נוהגים לומר גם קינות אלו:

על היכלי חבלי כנחש נושך ולשממות ציון אשב בחושך (מחבר:רבי ישראל נג'ארה)

על היכלי אבכה יומם ולילה / ולתפארת ציון עיר ההֻלָלָה (מחבר:רבי יהודה בן-שמואל אבן-עבאס)

קינות ליום תשעה באב
 הועבר לדף סידור/נוסח עדות המזרח/שחרית לתשעה באב.

קינות לתשעה באב