תפארת ישראל על כתובות יא
כתובות יא

יכין

משנה א
 לדידן אפילו ממטלטלי, דתנאי כתובה דינה ככתובה עצמה. ונזונת כל זמן שלא תתבע הכתובה, מיהו מנהגינו שיכולים יורשים לסלקה אחר צ' יום [צ"ג ג']:

 קמ"ל אף בלא קבלה כתובתה, כגון שהניח רק מטלטלין, דלא משתעבדי לה, וא"כ הו"ל כיורשי כתובתה אפ"ה פטירי:

 נקט יורשיה יורשי וכו', ש"מ דאיירי באשה שיש לה ב' מיני יורשין, והיינו יורשי שומרת יבם [פ"ח מ"ו] אין חייבים בקבורתה רק אותן שיורשין כתובתה:

 ובמתה ולא נשבעה, כולן פטורין מלקברה, ונקברה מהצדקה []:

משנה ב
 שאינה נזונת, ומוכרת רק לכתובתה:

 שמוכרת למזונות:

 מומחין, אבל צריכין ג' בקיאין בשומת קרקע:

 שלא תרעב:

משנה ג
 ק' ור':

 ה"ה מחלה ליתומים, דבכל הנהו גוונא בעשתה כן אפילו בחיי בעל, אין לה מזונות מיורשים [צ"ג ח']:

 רצונו לומר לא תמכר בנכסי בעלה לגבות השאר, דהיינו לגבות התוספת:

 מדאין לה מזונות. ור"ש היא דס"ל דלכתובה לא תמכר:

 ר"ל פסקי פסקי, ואעפ"כ מוכרת וכו':

 דס"ל אף שגבתה קצת כתובתה, אפ"ה נזונת:

 בשטר מכירה באותן שתמכר למזונות:

 שלא יאמרו שהיא רעבתנית, שמכרה כולן למזונות ובאותן שתמכר לכתובה תכתוב לכתובה מכרתי, רק התנא קיצר בלשון:

משנה ד
 ואין המכר בטל, דאין אונאה לקרקעות כלל. וי"א דביתר מפלגא יש אונאה לקרקעות []:

 אבל במכרה בשויה. מכרה קיים ותחזיר המותר []:

 ר"ל שמקצת שדה שמכרה שלא כדין, או מה שנשאר מהשדה ביד יתומים, או ששניהן יחד, היה כדי בית ט' קבין והוא ע"ה אמה אורך על רוחב נ' אמה, וזהו שיעור שדה:

 זהו שיעור גנה והוא נ' אמה אורך על רוחב ד' אמות וטפח:

משנה ה
 ששמו ומכרו לשלם לאלמנה כתובתה:

 אפילו בקרקעות. אבל בפחות משתות מכרן קיים:

 שכתבו לאלמנה שיכריזו לה שלוחי ב"ד שיבקרו בנ"א לקנות השדה:

 בהא מודה ת"ק, ודוקא עד פלגא, והכי קיי"ל [שם]:

משנה ו
 שניות לעריות [כפ"ב דיבמות מ"ד] אפילו הכיר בה:

 שלא הכיר בה:

 ק' ור', ממאנת מדיצאה מעצמה, שנייה, קנסוה רבנן מדמרגילתו שישאנה דאשה רוצה בנשואין יותר מאיש, וזאת אינה מפסדת מהנשואין, דהיא וולדה כשרים, ואילונית מדמקח טעות. מיהו תוס' יש להן:

 בלקטן הבעל. וי"א אפילו הן בעין [ועפ"ט דיבמות מ"ג ו]:

 אפילו לאחר מותו []:

 כל חד כדאית ליה, ממאנת, לרי"ף בין נכמ"ל או נצ"ב שבלו לגמרי ע"י תשמישו פטור הבעל לשלם, אבל מה שמכר מנמ"ל חייב לשלם, ולרש"י גם במכרן הבעל פטור מלשלמן. ובשנייה, לרי"ף נכ"מ שבלה אותן הבעל ע"י תשמישו פטור, ולרש"י ותוס' ורא"ש אפילו מכרן פטור מלשלמן, וכ"ש מה שנגנב או נאבד מהן דפטור, אבל מה שבלה מנצ"ב או שנאבד מהן חייב לשלם לכולי עלמא בשנייה. ובאיילונית כשלא הכיר בה, דינה כחייבי לאוין דאבלאות של נצ"ב פטור ואבלאות של נ"מ חייב. מיהו בכולן מה שהוא בעין מנכ"מ ונצ"ב נוטלת [שם]:

 וכל תנאיה:

 וכל תנאיה. ודוקא בהכיר בה, ואפ"ה אין לה מזונות בחייו [שם]:

בועז

הלכתא גבירתא