טור מנוקד אבן העזר מח
אמר לאשה 'קדשתיך בפני פלוני ופלוני' והלכו להם למדינת הים, והיא אומרת 'לא קדשתני' - הוא אסור בקרובותיה והיא מותרת בקרוביו.

ואם היא אומרת 'קדשתני', והוא אומר 'לא קדשתיך' - היא אסורה בקרוביו והוא מותר בקרובותיה.

הוא אומר 'קדשתיך', והיא אומרת 'לא קדשת אלא בתי' - הוא אסור בקרובי האם והיא מותרת בקרוביו, והבת מותרת בקרוביו והוא מותר בקרובותיה, שאין האשה נאמנת על בתה קטנה לומר שקדשה כדי לאוסרה.

'קדשתי את בתך', והיא אומרת 'לא קדשת אלא אותי' - הוא אסור בקרובי הבת והיא מותרת בקרוביו, ומותר בקרובי האם והיא אסורה בקרוביו.

וכשאומרת 'קדשתני', והוא אומר 'לא קדשתיך' - מבקשין אותו שיתן גט להתירה, ואם מעצמו נותן גט כופין אותו ליתן כתובה.

מעשה באחד שאמר 'קדשתי אחות אשתי בפני פלוני ופלוני והלכו למדינת הים קודם שקדשתי את אשתי ולא גירשתיה', והרי היא נשואה ויש לה בנים - וכתב רבינו תם שאינו נאמן לאוסרה על בעלה כל זמן שלא יביא עדים.
ואפילו אם תאמר 'אמת שקדשתני' - אינה נאמנת לאסור עצמה על בעלה.
ואפילו יביא עדים שקידשה, אם הוא היה בחופת אחות אשתו מותרת לבעלה כיון שנתקדשה לפניו, שהאשה שנתקדשה לאחר בפני בעלה הוה קדושין.
וזה אסור באשתו כיון שאמר שקדש לאחותו[1] תחילה, ואסור בקרובות שתיהן.