מלבי"ם על יהושע כג
(ב) 
. הם הסנהדרין: . ראשי המטות: . אשר בכל עיר ועיר: . תוכן המאמר היה, שאחרי ראה יהושע כי נשארו הרבה עמים
יושבים בארץ אשר לא הורישם, ויש שני אופנים, או שיכרתו ישראל עמהם ברית ויתחתנו עמהם עד יעשו כגוי אחד ובזה תוסר האיבה, או שילחמו עמהם עד שיורישו אותם, כי
בל"ז א"א שישבו בארץ במנוחה. והתירא פן אחרי מותו יפחדו ישראל מלהתגרות בם מלחמה ויבחרו האופן הראשון, לכן בא להזהירם ע"ז בטוב טעם ודעת. וז"ש , ולא
אוכל עוד לצאת למלחמה, בכל זאת הלא לא אני הייתי הכובש בכחי, כי:

(ג) 
. אותות ומופתים גדולים, ובזה בחנתם היטב כי לא ידי עשו לכם את החיל, רק , והוא הנצחי אשר לא ימות, וא"כ:

(ד) 
השאלות (ד) בפרשה זו באו כמה ענינים מכופלים ובלתי מסודרים לפי פירוש המפרשים, והדקדוקים יודעו מן הבאור:

. מה שהיה תלוי בי והוא הפלת הנחלה שיכיר כ"א את חלקו (כמ"ש ואתה תנחיל (למעלה א), ואמר (למעלה יג, ו) 
אנכי אורישם מפני ב"י רק הפילה בנחלה),
כבר עשיתי, ומפרש שהפלתי בנחלה, א] , שהם היושבים בדרומית מזרחית אצל הירדן שאלה כבש בחייו. ב]  וכו', שאלה לא
כבש (כנ"ל יג):

(ה) 
 וכו'. ר"ל אחר שהפלתיה בנחלה לא חסר רק הכיבוש, הלא גם אחרי מותי אלהיכם חי ו וכו' כאשר דבר לכם. ואמר , נגד הגוים שכבר
כבש שמקצתם פנו מארצם, כמו גרגשי, ויהדפם שלא ישובו עוד. ואמר , נגד אלה שלא כבש עדיין. רק שצריך לזה תנאי שתשמרו התורה, וז"ש:

(ו) 
. ממצות לא תעשה: . מצות עשה וכו', והוא עצמו הציוי שצוה ה' ליהושע (למעלה א) בתנאי הכיבוש, ועתה שאתם תלחמו ציווי זה מוטל
עליכם:

(ז) 
. ובמה שתשמרו את דברי התורה בהכרח תשמרו  בוא והתחתן , שהזהירה התורה עליו. וכפל מלת , שנכבשו והנשארים
שלא נכבשו כנ"ל (פסוק ד - ה), ולכן אמר (פסוק יב) , שמבואר אצלנו ההבדל בין יתר ובין שאר, היתר הוא במקרה והוא בגוים שנכבשו
שמה שהנותר מהם היה במקרה, והנשאר הוא בכוונה, וזה באלה שלא נכבשו שהניח ה' בכוונה לנסות בם את ישראל (כמ"ש שופטים ג): . ר"ל ע"י שלא תתחתנו בם לא
תבואו לאיסורים חמורים יותר להזכיר בשם אלהיהם, ויותר חמור מזה להשביע בשמם, ויותר חמור מזה לעבדם, ויותר u1495 חמור להשתחוות שהוא מד' עבודות שחייבים עליהם מיתה.
ועקר דבריו שמכלל לאו אתה שומע הן, שבאם יתחתנו עמהם יזכירו בשם אלהיהם ואחר כך ישבעו ואח"כ יעבודו ואח"ז ישתחוו למו:

(ח - י) 
השאלות (ח - י) לפירוש המפ' מלת כי אם כמו רק, יקשה מ"ש ויורש ה' וכו', שאין לו חבור עם הקודם, וכן מ"ש איש אחד ירדף אלף שאין לו קשר עם המאמר? וכן לדעת
המפ' פעל ירדף הוא עתיד במקום עבר?:

. עתה מתחיל לבאר התועלת והנזק שיגיע להם משני האופנים הנ"ל, בל יאמרו ללבבם למה לנו לגור מלחמות כל היום הלא טוב יותר שנכרות ברית עמהם, אומר דעו  
אם
 (מלת אם הוא תנאי), אם תדבקון בה' , שדבקתם בו (והלא ראיתם בעיניכם התועלת 
 וכו'), א"כ אם בו תדבקון כן יהיה גם בעתיד , וזאת התועלת שיגיע לכם אם תדבקון
בה' (שבכללו בל תתחתנו עם העמים אשר צוה ה'):

(יא) 
. עתה מבאר הנזק, אתם צריכים להשמר מאד מן הסכנה שתגיע לכם באופן הב', ועי"כ , שגדר האהבה השלימה לשנוא את שונאי
אוהבו כמ"ש (תהלים קלט, כא) הלא משנאיך ה' אשנא:

(יב) 
. מאהבתו: . שזה א"א כל עוד יאהבו את ה' (יגיע לכם רעה כפולה, א] מצד הטבע, ב] מצד ההשגחה. ומבאר תחלה הרעה
הטבעיית):

(יג) 
. ר"ל הלא זאת תדעו בעצמכם . ובזה דעו , בעניני הדת והאמונה: . עת
יבוא עליכם אויב מן הצד יהיו אז נגדכם: . גם בעת שקט ינקרו את עיניכם בקנאה ושנאה ומשטמה: . בדרך הטבע, כי מן הנמנע שיהיה ביניכם
אהבה שלמה וברית אמת:

(יד) 
. עתה מבאר הרעה ההשגחיית שיגיע להם, כי יעניש ה' אותם על זאת, והקדים להם ראיה מיעודים הטובים שנתקיימו, וז"ש , ובכ"ז
תהיו מושגחים מה' בין לטובה בין לרעה, כי יעודי ה' לא יתבטלו עם מיתתי, ועתה קחו ראיה מן היעודים הטובים שכבר נתקיימו, אל הרעים, וז"ש 
, (וכפל לאמר, א] , לא חסר דבר אחד. ב] , ר"ל שכל דבר טוב בא בכל
פרטיו, לא מקצתו, ר"ל שבאו כולם במספרם, ובא כ"א באיכותו):

(טו - טז) 
. וא"כ תשכילו מזה כי כמו , כי אז הגם שלפי הטבע היה
ראוי שתתקיימו, הלא אז  להענישכם בדרך השגחיי: . ע"י יד ה' וענשו הבלתי נקשר עם הזמן והטבע ומסובביהם. ולכן נגד מה שתחלה אמר
עד אבדכם, ר"ל מצד הטבע בהמשך הזמן, הוסיף פה, א] עד השמידו אותכם, בשמד וכליון השגחיי. ב] ואבדתם מהרה, וגם הודיע עוד הבדל בין הבאת הטוב ובין הבאת הרע, כי
הטוב שיעיד ה' ידברנו בהחלטה באופן שדבורו הוא גמר הדבר, והטוב בא מעצמו כי ה' אמר ויהי, לא כן גזרתו על הרע הוא אינו בדרך החלטה, רק דרך תנאי תלוי אם לא ישובו
ממעשיהם ואז צריך להביאו בפועל, כי אינו בא מעצמו, ועז"א כאשר בא עליכם כל הדבר הטוב (מעצמו) כן יביא ה' עליכם כל הדבר הרע, כי לא יבוא מעצמו: