תפארת ישראל על בבא בתרא ג
בבא בתרא ג

יכין

משנה א
 דכל המביא עדים שקרקע זו שלו הוא, אין אחר יוכל להחזיק בה בלי שטר, אם לא שיביא עדים שהשתמש בה ג' שנים באין מוחה, דעד ג' שנים מזדהר אינש בשטריה, טפי לא, ואפילו מודה המחזיק שלא היה לו שטר מעולם, שקנה השדה בלא שטר, עכ"פ נאמן אחר ג' שנים במגו דטען שהיה לו שטר ואבד, משא"כ תוך ג' שנים מדלית לי' מגו, קרקע בחזקת בעליה עומדת:

 [טויבענשלאג]:

 לעצור השמן:

 שדה יבישה שצריך להשקותה. ומדיש לה מעין להשקותה היא עושה פירות תדיר:

 אף דקיימא לן גודרות [ר"ל צאן וה"ה כל בעל חי] אין להן חזקה []. י"א דהיינו רק שאינן כמטלטלין שכשמוחזק בהן אף שיש לאחר עדים שהיו שלו, נאמן המחזיק לומר לקחתי [], אבל בגודרות לא מהני חזקתו, דשמא מאליו נכנס לרשות המחזיק, אבל בהחזיק ג' שנים. גם בגודרות מהני. והכי קיי"ל [ ש"ך ח"מ קל"ה סק"ב ]:

 ר"ל רצופות [ח"מ וקמ"א]:

 המסתפק בגשמים, ועושה פירות רק פ"א בשנה, וה"ה שדה אילן:

 ומה היא חזקתה. ר' ישמעאל וכו':

 ר"ל בסוף שנה ראשונה, אם זרע ואסף התבואה בהן, דבפחות מג' חדשים אין שום תבואה גדילה:

 בתחלת שנה אחרונה, בזרע ואסף בהן:

 קמ"ל מניינא, למימרא דבעינן ג' תבואות רצופין, אז הוה חזקה:

 אם זרע ולקט בו ירקות, או שחת לבהמה שגדילין תוך חודש:

 ר"ל שדה תבואה, שכל פירותיה נלקטין בפעם א':

 של מיני אילנות הרבה, שכל מין אילן יש לו פרק אחר ללקיטתו:

 תבואת הכרם:

 ר"ל קצר זיתיו:

 שכינס לביתו תאני' שנתייבשו בשדה, אחר שלקטן:

 אע"ג שכל הג' היו בשנה א'. וקיי"ל דבשדה בעל ואילן צריך ג' תבואות ממין א', וי"א דצריכות ג' שנים רצופות []:

משנה ב
 דקיי"ל דמחאה בפני שנים מבטלת החזקה, אפילו שלא בפני המערער, דהם יאמרו הדבר לאחרים, ואחרים לאחרים עד שישמע להמחזיק, ולפיכך הים לו להזהר בשטרו, להכי תאמר הכא דג' ארצות בא"י חלוקות זו מזו לעניין חזקה:

 בעל הקרקע:

 ר"ל דאז החזיק אחר בקרקע שלו ג' שנים בגליל. והא דנקט יהודה וגליל דוקא, ולא קאמר היה באחד והחזיק באחרת. קמ"ל דיהודה וגליל לעולם אין שיירות מצוייות מזה לזה, משא"כ מעבר הירדן להן, דוקא בשעת מלחמה אין שיירות מצוייות מזל"ז:

 דמדאין שיירות מצוייות מזו לזו, אף דחזקה יש לה קול, וודאי נשמע להמערער עכ"פ המחאה אין לה קול [תוס' כתובות די"ז ב'], ולהכי הו"ל להמחזיק להיות נזהר בשטרו, דשמא מחה הלה והוא לא שמע, מדאין שיירות מצוייות:

 אחת:

 [שפאניען], והיה מהלך שנה מא"י בימי התנאים:

 דבמוחזק שנה יצא הקול לכל:

 דס"ל לר"י דטעם חזקה ג' שנים, לא משום שטר [כלעיל סי' א'], רק משום דלא שתיק אינש רגע למי שמשתמש בקרקעו, ולפיכך אפילו אין שיירות מצוייות, בג' שנים ודאי נודע לו והוה חזקה אבל בשהיה עמו בסמוך לו משערין הזמן לפי מה שיוכל להוודע לו שהחזיק זה ע"י השיירות המצוייות. וקיי"ל כת"ק, דאפילו החזיק בפני המערער צריך שלש שנים, ובאין שיירות מצוייות אפילו בטפי מג"ש אינה חזקה []:

משנה ג
 שאינו טוען שקנה הקרקע או שנתנה לו:

 ולא פתחינן לי' שמא שטר היה לך ואבדתו:

 שהחזיק ג' שנים וטוען שירשה מאביו:

 א"צ לברר איך באה ליד אביו, אבל צריך ראיה שדר בה אביו יום א'. וה"ה לוקח או בע"ח שגבאה בחובו, א"צ טענה [קמ"ו ט']:

 שבנו או תקנו הקרקע ג' שנים:

 בקרקע שאין בה דין חלוקה [כלעיל פ"א מ"ו], והחזיק בכולה, או שיש בה דין חלוקה ואכל חציה ג' שנים:

 שהיה כבר אריס בשדה זו לאבותיו של בעל השדה, ליתן לבעלים מחצה. שליש, או רביע, והשאר לאריס, והתנו שאין יכול לסלקו לאריס:

 בין שמנהו ב"ד או אבי היתומים, על נכסי יתומים, או שמנהו אדם על נכסיו, בין שהוא אפטרופס על שדה שהחזיק, או שהוא אפטרופס על נכסים אחרים של אותו שהחזיק, או שהוא אפטרופס על השדה עצמה, לא מהני חזקתו []:

 וה"ה במטלטלין, שדינן שאפילו יש לו עדים שהן שלו, אפ"ה אם אחר מוחזק בהן והן דברים שאינן עשויין להשאיל או להשכיר, נאמן לומר ממך קניתים, עכ"פ באומן שניתן לו החפץ לתקן, אינו נאמן לומר שקנה חפץ זה וכ"כ שותף אינו נאמן לומר שקנה דבר של שותפות, וכ"כ אפטרופס [], אבל כולן כשיש להן מגו דהחזרתי, או לא נתת לי מעולם, או לא הייתי שותף ואפטרופס שלך מעולם, אז נאמנים לומר לקוח הוא בידי:

 באכל פירות נכסי מלוג שלה, דהיינו מה שירשה מאביה, ואפילו כתב לה בעודה ארוסה, דין ודברים אין לי בנכסיך ובפירותיהן, אפ"ה אין דרך האשה לדקדק עמו כשאעפ"כ יאכלן, ולפיכך אין אכילתו חזקה. מיהו בעשה מעשה בגוף הקרקע יש לו חזקה. ובנכסי צאן ברזל שלה, לא שייך כלל חזקה דבל"ז כתובים עליו [עי' כתובות פ"ו]:

 ואפילו ייחד לה קרקע אחרת למזונותיה, אפ"ה אין דרכו להקפיד כשתאכל גם זאת:

 כשסמוכין על שולחן א', וה"ה אב ובתו או שאר קרובים כשסמוכין על שולחן א', אין מקפידין זה על זה [שם]:

 דבאחר צריך חזקה ג' שנים, ובאומן וחביריו הנ"ל לא מהני חזקה:

 שחבירו מערער עליו וטוען שמחזיק שלא כדין:

 שמודה שנתנה לו וא"ל לך חזק וקני, וכ"ש במכר, רק שרוצה לחזור בו:

 והחזיק אחד מהאחין בשלו, נקנה לחבירו חליפיו []:

 שמת הגר בלי יורשים, שכל נכסיו הפקר:

 שהעמיד דלת או עשה מנעל, או שהיה הפתח פתוח ונעלו וחזר ופתחו, וי"א שצריך לנעול במפתח []:

 אפילו היה כבר גדר והשלימו הוא לגובה י' וי"א דאפילו לפחות מי' [שם]:

 ואפילו היה שם פרצה שאפשר לכנס בה בדוחק, והרחיבה קצת שיכנסו בה ברווח [שם]:

 כל שהועיל קצת במה שעשה:

 דכל אלו הג' בכלל חזקה הן שקרקע נקנה בה, וכ"ש בכסף ושטר. מיהו איש שמכר לאשתו בעד מעות שאינן ידועין לו, לא מהני חזקתה, דמצי למימר, לגלויי אם יש לך מעות מכרתי לך [], ואיש שקנה מאשתו נכסי צאן ברזל, או שדה שכתב לה אפותיקי על ק' ור' שלה, או שקנה ממנה שדה שמיוחד לה בכתובתה תחת נדוניא שהכניסה, לא מהני חזקתו, דיכולה לומר נחת רוח עשיתי לבעלי []:

משנה ד
 דמי הקרקע שרצו להפסידו, מלבד הקרקע עצמו שיטול מהמחזיק:

 שהיה על כל שנה כת אחרת, ואפ"ה לא הוה חצי דבר, מדראו כל מה שיכולין לראות באותה שעה, ואח"כ הוזמו:

 ישלמו כל כת שליש דמי הקרקע. ונ"ל דמיירי בבאו כל הכתות בבת אחת דאל"כ מצו ב' כתות הראשונים לומר, לחייבו תשלומי פירות שאכל באנו, ועי' דוגמת זה [ב"ק דף כ"א]:

 לכל שנה היה אח אחד מעיד, וא' נכרי מצטרף להעיד עם כולן:

 דמאי דאסהיד האי לא אסהיד האי, ולכן עדותן כשירה:

 דבהוזמו משלשין ביניהן דהג' אחין משלמין החצי והאחד משלם החצי, גם אינן נזומין עד שיוזמו כולן:

משנה ה
 המתטלטלין:

 רחיים דיד:

 בחצר של שני שותפין מיירי, דלא קפדי אהדדי, אבל בקפדי, אף דבגוף הקרקע לא מהני חזקתו כלעיל סימן ל"ב. אפ"ה בתשמיש כי האי מחזיק, [ולהרמב"ם בשותף א"צ ג' שנים], וכ"כ אחר שהחזיק בתשמיש זה בחצר חבירו ג"ש, מהני חזקתו אם טוען שמכרה או נתנה לו []:

 שלא יתפזר:

 דבכל הני אפילו שותף קפיד [שם]:

משנה ו
 [ריננע] קטנה, נוטריקון מר זב, מר ר"ל טפה, כמו שכתוב מר מדלי, ור"נ טפות גשמים שזב על ידו שם מהגג, שתולין אותה פעמים בקצה זה ופעמים בקצה האחר של הצנור הגדול ההולך ע"פ כל שפת הגג:

 שאם בעל החצר שהמים זוחלין לתוכו רוצה לעוקרו לגמרי אחר שהחזיק זה בה, אינו יכול [וי"א דצריך עכ"פ חזקה ג' שנים וטענה], אבל יוכל לתלותו לצד אחר תוך חצירו כשירצה להשתמש במקומו שבתחלה []:

 הוא הצינור הגדול הנ"ל:

 במקומה. מדקבוע הוא:

 שאין לו ד' שליבות, ואינו קבוע, להכי איט מקפיד עליו. מיהו בקבעו במסמר, יש בו חזקה [שם]:

 שיש לו ד' שליבות או יותר:

 קטן שאין ראש אדם נכנס לתוכו:

 ויכול בעל החצר לבנות כנגדו ולסתמו:

 שהוא גדול:

 ודוקא בעשוי לאויר, אבל בעשוי לאורה, אפילו קטן מאד יש לו חזקה, ותלוי בדעת הדיין אם עשוי לזה או לזה. וי"א דצריך נמי מלבן סביב, דאל"כ לא חשוב חלון []:

 להכי שאל רק בחלון איזהו וכו', משום דרק בו פליג ר"י:

 והוא ג"כ תוך הבית למעלה מד' אמות, אבל בחדא לטיבותא יש לו חזקה [שם]:

 [איינפאססונג וגעזימס] כעין מסגרת סביב להחלון:

 כעין לוח או אבן היוצא מכותל לאויר חצר חבירו, ועשוי לתשמיש לבני עליי' להניח או לתלות בו שום דבר:

 ה"ה יותר:

 כשירצה בעל העלייה להוציאו, יכול בעל החצר למחות בו:

 כשאין מזיק לו השתא, משום דהיזק ראייה ליכא' מדאינו ראוי לעמוד עליו ולראות, רק לתלות או להניח שם דבר, ובאותו רגע יוכל בעל החצר לראות שלא יציץ לחצירו, ולפיכך מצי בעל הזיז לומר לבעל החצר כשתצטרך למקומו תקוצצו, דהרי אין בו חזקה, א"כ אין אתה מפסיד כלום בהוצאתו, אבל שאר מילי אע"ג שאין לו חזקה יכול למחות כשמזיק לו השתא. וקיי"ל דבכל גוונא יוכל בעל החצר לעכב על בעל הזיז, ויש לו חזקה, וי"א דקיי"ל דבזיז פחות מטפח אין בו חזקה []:

משנה ז
 ר"ל אפילו לחצר שמשותף בה, דחיישינן להיזק ראייה באופן שאין חבירו נזהר ממנו []:

 וכותלו סמוך לחצר שמשותף בה:

 מדמרבה עליהן דריסת רגל מדיורי אותו בית:

 אפילו בניין חדש בונה בחלקו שבחצר, ואפילו בית שיש לו בחצר אחרת [וי"ח], ופותחו לתוך ביתו שפתוח לחצר זה, או בונה עליי' וכו':

 דהחצר משועבד לחדרים המצורפים לבית זה שעמד בו כבר, רק שלא יפתח החדרים החדשים להחצר להדיא [שם א']:

 משום צניעות, אלא ירחיק מעט למן הצד., ולא חיישי' שיציץ [שם]:

 דבגדול אינו יכול להשתמר מראייתו כבקטן:

 ואפילו מדתן שוה כמו האחד, דבשנים צריך להשתמר טפי מראייתו מבאחד:

 דהרי בל"ז צריך לאצטנועי מבני ר"ה, ודוקא בהוא תוך גובה ד' אמות מר"ה [שם]:

משנה ח
 וחכמים חוששין שמא יתקלקל:

 עי' לעיל סי' ע"ג:

 [גאללעריא]:

 למטה מגובה גמל ורוכבו. מיהו אנן נוהגין להקל בכל זה, מדמחלו זל"ז בני ר"ה [:

 כשיעור הוצאת הזיזין:

 דטענינן ללוקח שהמוכר לו, כינס לתוך שלו. ולא דמי לדלעיל פ"ב מ"ז דאמרינן דבספק כך וכך קוצץ ואינו נותן דמים, דהכא מדודאי עיר קדמה והניחו לו להוציאו ש"מ דכינס, משא"כ התם הרי אפילו קדם האילן צריך לקצצו, להכי כשקוצץ ה"ל אח"כ המע"ה:

בועז

הלכתא גבירתא