טור מנוקד אבן העזר קה
יכולה אשה שתמכור כתובתה או ליתנה לאחרים בין כולה בין מקצתה, והלוקח והמקבל עומדים במקומה, שאם תתאלמן או תתגרש יקחו הם כתובתה, ואם תמות בחיי הבעל אין להם כלום, לפיכך אין הלוקח קונה אותה אלא בדבר מועט.
ואם מכרה לבעלה - המכר מכר, ואסור להשהותה, כדפירשתי לעיל אלא אם כן יעשו לה אחרת בעיקר הכתובה.
ואפילו אם מת הבעל בחייה, אם מתה קודם שנשבעה על כתובתה אין ללוקח ולמקבל כלום.

במה דברים אמורים? - כשנתאלמנה ומתה שהיא לא היתה יכולה ליפרע מהיתומים אלא בשבועה, אבל נתגרשה ומתה לקוחות נשבעים שבועה שלא פקדתנו ונוטלים.
ודוקא שמתה, אבל אם היא חיה צריכה לישבע שלא נפרעת, ואם אינה רוצה לישבע יפסידו הלקוחות.
ואם אמרה שנפרעה אחר שמכרה, נאמנת במיגו שאם היתה רוצה למחול. אבל אם אמרה שנפרעה קודם המכר אינה נאמנת.

שאלה לאדוני אבי הרא"ש ז"ל: ששאלת - ראובן שמת והניח בנים ואלמנה, ומתה האלמנה קודם שנשבעה על כתובתה, אם יש לבכור פי שנים, דמספקא לן אם קרויין נכסי האם כל זמן שלא נשבעה על כתובתה.
תשובה - כל זמן שלא נשבעה האלמנה על כתובתה ולא הגבוה בין דין הכתובה, כל הנכסים בחזקת בעלה ולא זכתה בהם כלום, והבנים את אביהם הם יורשים ויש להן דין בכורה.

המוכרת כתובתה בין לבעלה בין לאחרים, לא הפסידה שום דבר מתנאי כתובה.
אבל המוחלת כתובתה לבעלה, אף על פי שאסורה לישב תחתיו, מכל מקום מחילתה מחילה והפסידה כתובת בנין דכרין.
ונראה דהוא הדין נמי שהפסידה כל שאר תנאי הכתובה.
וכן כתב הרמב"ם - המוחלת כתובתה לבעלה הפסידה כל תנאי כתובתה ואפילו מזוני לית לה.
וייראה מדבריו שאפילו בחייו אין לה מזונות, ואני כתבתי למעלה שיש לה מזונות בחייו ולא אבדה אלא מזונות שלאחר מיתה.

כתב הרמב"ם: המוחלת כתובתה אינה צריכה לא קנין ולא עדים כשאר מוחלין, והוא שיהיה דברים שהדעת סומכת עליהם ולא יהיה שחוק והיתול או דברי תימה אלא בדעת נכונה.

המוכר שטר חוב לחבירו וחזר ומחלו - מחול, ואפילו יורש מוחל.
לפיכך מכרה כתובתה ומת הבעל ואחר כך מתה, בנה יכול למחול והמכר בטל, ואפילו אין לה יורש אחר אלא זה הבן ונמצא פרעון הכתובה עליו, יכול למחול לעצמו כדי לבטל המקח ויורש הכתובה מכח אביו.

בן שמכר כתובת אמו, פירוש - שמכרה בחיי אביו שאם ימות אביו ואחר כך תמות אמו ויורש הוא את כתובתה שיהיה הלוקח עומד במקומו ליקח אותה, והתנה שאם תערער אמו על המקח שלא יסלקו מערעור, ומתה ולא ערערה, אינו יכול לומר 'אני במקום אמי וכמו שהיא היתה יכולה לערער על המקח גם אני מערער ואבטלנו', שערעור של עצמו ודאי קבל על עצמו.