יוסף תהלות/נט
תהלים נט

מזמור נ"ט

פסוק ד
יגורו עלי עזים לא פשעי ולא חטאתי ה'. אפשר  בשבת דף נ,  אמי: אין מיתה בלא חטא; ואתותב רב אמי. וכתב הרב הגדול מורינו שארינו מהר"י זאבי ז"ל, דהגם דאסיק דיש מיתה בלא חטא,  לאדם שהובטח, כיעקב , אין מיתה בלא חטא. ובזה תירץ יתיב דברי הרא"ם ז"ל,  באורך. וכן דוד  הובטח שימלוך, ובלא חטא  שימיתוהו. : יגורו עלי עזים לא פשעי ולא חטאתי ה', דבלא חטא אין מיתה בלא חטא. וכיוצא יש לומר במ"ש מהרימ"ט ז"ל, דכל זה הוא במיתה טבעית, אבל באינה טבעית אין מיתה בלא חטא. : לא פשעי ולא חטאתי ה', ובלא חטא לא אפשר שימיתו אותי:

פסוק ו
אתה ה' אלהים צבאות אלהי ישראל הקיצה לפקוד כל הגוים וכו'. אפשר  בסוטה דף ך', גוים לא מפקיד דינא עלייהו. ואפשר שהטעם   , שמדור הפלגה ואילך נפרדו כל הנשמות הקדושות באוצר , וישראל בחטאם הם פוגמים במדות העליונות, אך הגוים אל יפגמו אלא כל א' בשר של האומה ההיא, . ובזה פירשתי הטעם דאין קורין אבות אלא , דבימי אברהם  היה דור הפלגה, ואז נשמות ישראל ניתנו באוצר בפ"ע,  . ולזה כיון שהגוים אינם פוגמים כי אם בשר שלהם, להכי לא מפקיד דינא עלייהו. ולזה עתה מבקש  ואמר: ה' אלהים צבאות אלהי ישראל, שהם "סגולה מכל העמים" , ופירש רש"י: "אוצר חביב", שהנשמות קדושות באוצר בפ"ע. ושל הגוים בפ"ע ואינם פוגמים אלא בשר שלהם ולא מפקיד דינא עלייהו, הקיצה לפקוד כל הגוים אל תחון כל בוגדי און, על דרך "שפוך חמתך אל הגוים" :

פסוק יא
אלהי חסדי (חסדו כתיב) יקדמני אלהים יראני בשוררי. אפשר במ"ש בזהר הקדוש (זהר חלק א פב ב) פסוק "יומם יצוה ה' חסדו" , דהקם בחצות לילה יומשך חוט של חסד עליו.  אלהי חסדו יקדמני, שאני ער בחצות לילה ומושך אלי חוט של חסד, והיא חסדי אשר עמדי; ומאחר שהחסד עמי, הוי כאלו הנס נעשה בשם הויה, ויכולני לראות במפלתם. וז"ש אלהים יראני בשוררי, דהגם דהנס נעשה במדת הדין, מכח חסדי אשר עמדי אזכה לראות במפלתם, הגם שאין אני כדאי, שאין הנס נעשה בזכותי. ועוד, שהיא מדה כנגד מדה, שהם רואים אותי בחוצפא ועזות, ולכן אלהים יראני בשוררי, שהיו רואים בניוולי; ובכגון זו, שהיא מדה כנגד מדה, אזכה לראות במפלתם:

פסוק יד
כלה בחימה כלה ואינימו. פירוש, דהגוים הם כל אומה תחת שר שלה; וכתיב: "יפקוד ה' על צבא המרום" וכו' . וז"ש: כלה בחימה השר, כלה לאומה ואינימו. 

וידעו כי אלהים מושל ביעקב,  שאינם עושים רצונו של מקום אינם כלים; דכיון  אנו תחת רשותו, כשם שהוא חי וקיים כך ישראל חיים וקיימים, וגמירי דלא כליא שבטא:

פסוק טז
המה יניעון לאכול. כמ"ש , מאן דאכיל אליתא טשי בעליתא. ולכן יניעון, בשביל שהלכו אחר אכילה ויש להם חובות. אבל אם לא ישבעו, הם לבטח וילינו, וכמ"ש , מאן דאכל קקולי אקקלי דמתא שכיב. כן פירשו המפרשים ז"ל: