יוסף תהלות/נו
תהלים נו

פרק נו

פסוק א 
למנצח על יונת אלם רחוקים וכו'. אמרו בסוטה דף יו"ד, דהאי קרא מדבר בתמר, דבא  וריחק הסימנים, ובא גבריאל וקרבן. והיינו דקאמר למנצח על יונת אלם, א"ר יוחנן: לאחר שנתרחקו סימניה נעשית כיונה אילמת. לדוד מכתם, שיצא ממנה דוד, שהיה מך ותם. , שנולד מהול. ד"א, שמקטין עצמו וכו'. ופירש הרב מהרש"א ז"ל , למנצח, שניצח גבריאל לפ', על תמר שהיתה כיונה אלמת כשרחק פ' סימניה, בשביל דוד שיצא ממנה, . ואפשר דיען בזכות דוד, שה' עמו והיה עניו, היה יואב נוצח המלחמה,   דמכות. וגם דוד נולד מהול, שלא היה  אחיזה בו  בערלה, והוא גלגול  שנולד מהול, כמו שאמרו רז"ל. בזכותו נצח גבריאל וניצולה תמר, דדוד יצא מרות, ורות גלגול תמר,  גורי האר"י ז"ל. ולכן נקראת רות על שם דוד, שריוה לקב"ה בשירות ותשבחות.  רבינו האר"י זצ"ל, דבעת צרה יזכיר זכיותיו, וכתבנו בעניותנו  שיזכיר הזכיות ברמז, שלא יקטרגו. ועתה שדוד  היה בצרה אצל אכיש, רמז דרך נסתר שניצולה תמר ונצח גבריאל בזכותו, וניצולו ג' נפשות; וגם עתה ינצל הוא מצרת אכיש. ואמר ברמז על יונת אלם, דמשמע שהוא היה כאילם מצערו, כמו שפירש רד"ק. והקדוש ב"ה בוחן לבות יודע כוונתו שהזכיר ענין תמר וזכיותיו. ובמה שכתבנו ניחא דרשת רז"ל, וענין המזמור. וקצרתי בהקדמות והרי הוא כמבוא"ר, ובמזמור דלקמן ביארנו על דרך זה,  שם  "מכתם" מרז"ל צודק גם כן כאן לפי דרכנו, כאשר יראה הרואה הכא והתם, וצדיק יבחן:

פסוק ג 
שאפו שוררי כל היום. למטה; והכל תלוי למעלה, כי רבים לוחמים לי מרום, ורבו המקטרגים למעלה.

פסוק ד
יום אירא אני אליך אבטח.   "עליך אבטח".  דיש לפרש כמו שפירש בזוהר הקדוש: "הבוטח אליך" , דדוד  היה מבטיח  לקום בחצות לילה. וכן אפשר לפרש כאן, דהוא מבטיח לה' שיעשה תשובה ומעשים טובים, ומדתו יתברך לראות במעשים טובים  יעשה לעתיד:

פסוק יד 
כי הצלת נפשי ממות. פירוש, מיד דומה, וכמפורש בהקדמת הזהר הקדוש באורך כמה קטרג והקב"ה הצילו. 

הלא רגלי מדחי. שלא אעבור דרך גיהנם. כמו  "אל תתן חסידך לראות שחת" . 

להתהלך. רמז ברוח הקדש שהיה ז' שנים  עד שעלה למקומו, וזהו להתהלך לפני אלהים, מדת הדין, לאור באור החיים, למקום הראוי לו כפי גדולתו וצחצוח נשמתו:

הערות

תהלים נו