ט"ז על אורח חיים שעח


סעיף א

עירובה בזו ובזו.  דאז דמיא אמצעית כאלו דרה בהן ואין דיורים חיצוניות באמצעית למימרא דכי הדדי נינהו אבל אם עירובן באמצעיות דאז דמי כאלו כולהו דרים באותו בית וחצר דההוא בית הוין:

סעיף ב

ופנימית פתוחה לחיצונה.  כלומר ולא למבוי ועי"כ יש לה דריסת הרגל על החיצונה דאין לה מקום לכנוס מהמבוי לפנימית אלא דרך החיצונה:

שתיהן אסורות.  דקיימא לן רגל האוסרת במקומה אוסרת שלא במקומה:

סעיף ג

פנימית מותרת.  דיכולה היא להסתלק מהחיצונה דאחדא לדשא באפה ומשתמשת דהא עירובה אצלה ואע"ג דעירוב החיצונה נתון בפנימי' אמר' לי' לתקוני שדרתיך ולא לעוותי: