ש"ך על יורה דעה שפט


סעיף א

היינו כשאין מגוהץ או לדידן דגיהוץ שלנו ככיבוס שלהם כדלקמן בסוף הסימן:

היינו שחוששים לסברת ריב"א וסייעתו דאסרו כיבוס כל ל' ומשמע בתוספות דמ"ק דף כ"ג ע"א דאינו אוסר אלא במכובס בנתר וחול אבל לא במים לבד וכתב הב"ח ולפ"ז במכובס במים לבד אין צריך להלבישו אחר תחלה ופשיטא דשרי לאחר ז' מיד:

ואפילו במגוהצין ג"כ באבן חלקה מותר בכה"ג וכ"כ הב"ח:

כלומר זמן מה וא"צ שעה זמניות וכן משמע בפוסקים וכן נוהגין ולא כמ"ש בעט"ז שעה או שתים ואולי גם הוא ל"ד קאמר:

לאפוקי לטיול ועיין כא"ח סימן תקל"א:

והוא הדין כאן לכבס:

הטעם משום דאסור בעשיית מלאכה:

סעיף ד

ובבית אחרים. וכדלעיל סימן ש"פ סעיף י"ח ע"ש:

סעיף ח

עיין בא"ח סימן תקנ"א סעיף ג':