ט"ז על אבן העזר צט


סעיף א
שמין כל בגדיה דכי אקני לה אדעתא למיקם קמיה קאי אבל אדעתא למשקל ומיפק לא אקני:

אבל כו'  שכבר זכתה בהם משעה שלקח לשמה והוא רוצה לגרשה ולא היא ואם נתגרשה מחמת שכופין אותו להוציא דינה כאלמנה:

סעיף ב
אע"פ שהוא מגרשה מדעתו שנתגרשה שלא מדעתו וכצ"ל:

וה"ה לאלמנה כו'  פי' שלענין מתנה דין גרושה והאלמנה שוים שגובין לעולם נראה לי האידנא שנוהגים בינינו חרם דר"ג שלא לגרש אשה בע"כ אלא מדעתה דין גרושה כדין אלמנה:
ותמהני אשר לא זכר רמ"א ובנתגרשה מחמת מרדת שמין אף המתנה כמ"ש בסי' פ"ה:

בשעת נשואין נראה דגם מה שנוהגין קרובי הכלה לשלוח מתנו' אחר השדרה של החתן דזה ג"כ מתנה גמורה לה וכתב רש"ל הא דשמין בגדיה דוקא מה שקנה לה אבל מה שהכניסה לא הוה בכלל נצ"ב או נכסי מלוג: