סמ"ע על חושן משפט תט


סעיף א

 בטור כתב דאפי' בבית אסור ואפי' אין הבהמה שלו דאין אדם חוטא ולא לו מ"מ כיון שדרך בהמה דקה לצאת ולהזיק גזרו מחששא שתצא בלי ידיעת הרוע' ותזיק:

 בגמ' והטור כ' דגם בבבל היו אוסרין כשהיו שכיחין רוב ישראל והי' להן שדות וכרמים וה"ה לשאר ארצות אם היו בהן כן אלא שאין זה בזמנינו עיין בטור שכת' כן:

סעיף ב

 משום מעשה שהי' בימי הורקנוס ואריסתובלוס גזרו כן וכתבתיהו בפריש' ע"ש:

 דלסחור' אסר מדאורייתא כמ"ש בי"ד סי' קי"ג דאסור לסחור בכל הדברים האסורים מן התור' לאכול אע"פ שמותרין בהנא':

סעיף ג

 דאז טעם שישוך וגם טעם שמנבח ומפילות הנשים מיראתו אין כאן כיון דיודעין שהוא קשור לא מתיראין ממנו ואינן מפילות: