מלבי"ם על שמואל א כג
(א) 
. אמרו חז"ל בעירובין שלא באו רק על עסקי תבן וקש, ושהיה ביום השבת, רק בעיר הסמוכה לספר אפילו לא באו אלא על עסקי תבן וקש
מחללים שבת. נראה שהוציאו זה, א] ממ"ש נלחמים בקעילה, ויש הבדל בין  ובין , ה רוצה לכבוש החומה, וה נכנס
לגבולה ולוחם עם אנשיה, וכבר בארתי זה (יהושע י, כט). ולפ"ז ממ"ש נלחמים בקעילה ולא אמר נלחמים על קעילה, מבואר שלא באו לכבוש החומה. ויש הבדל בין בוזז ובין
שוסס, הבוזז לוקח להנאתו, והשוסס כוונתו להשחית בלבד, (ובארתי זאת ובפי' ישעיה סי' י"ז וסי' מ"ב ובכ"מ). ולפ"ז ממ"ש והמה שוסים ולא אמר והמה בוזזים, מבואר שלא היה
שם תבואה ופירות שיקחו לצרכם, רק תבן וקש שבאו לרמסו ולהשחיתו:

(ג) 
השאלות (ג) איך לא בטחו אנשי דוד על תשובת ה' שא"ל לך והכית בפלשתים? ועוד למה האמינו לדברי האורים ותומים השניים?:

. הנה מה שלא בטחו על דבר ה' שא"ל שיכה בפלשתים, יש בו שני טעמים, א] שה' א"ל , ויש הבדל בפעל מכה
כשבא על כיבוש מלחמה כשנקשר עם ב' או עם את, אם היה אומר  משמע שיכה את כולם, שכן מורה תמיד , כמו (בראשית לו, לה) המכה את
מדין וכדומה. אבל , מורה שאינו הורג רק מקצתם (ולרוב יפרש המספר כמה הכה בם, או יאמר ויך בם מכה רבה וכדומה). והנה דוד שאל , ר"ל
מקצתם, שהם אלה שבאו על קעילה שהיו רק מקצת פלשתים, וכן השיב ה' שיכה המקצת הזה ויושיע את קעילה, ובכ"ז יש חשש שאח"כ יתגודדו שנית ויכו באנשי דוד. ב] שלא
אמר לו שהוא יתנם בידו בדרך נס כמ"ש בפעם השני, רק א"ל שיכם בדרך מלחמה. וכן לא באר לו שישב בטח בקעילה. וע"כ התיראו ויאמרו, , ר"ל הלא פה יש
שתי מעלות, א] שאנחנו פה לבדנו אין אויב ואורב, ב] , שהם משבטנו ובכ"ז אנחנו , א] שאינה מיהודה. ב] , שתהיה
המלחמה מבית ומחוץ:

(ד) 
. לכן הוסיף לשאול בפרטות: , א] , אל העיר, ולא תפחד. ב]  , בהשגחה ובדרך נס. ג] , ר"ל הגוי כולו:

(ו) 
. ר"ל איך הגיע ליד דוד אורים ותומים, משיב כי  וכו'. ואמר , ר"ל הוא לא כיון לקחת אפוד כי נמלט אז על נפשו, רק ה
בהשגחת ה', וזה היה בעבור הצלת  (וז"ש  וכו' , והוא ברח יער חרת):

(ז) 
. לפי ענינו הוא לשון מסירה, ה' מסרו בידי. ולא נמצא לו ריע במקרא. ונראה שמשתתף עם נכר מענין נכרי, ר"ל שעתה יכול לנהוג עמו כאילו היה איש נכרי אויב
ישראל שבא בעיר מבצר כמורד, וכבא להכין מלחמה שישגב בערי מבצר, ויש לי אמתלא להלחם בו כעם בן נכר:

(ח) 
השאלות (ח) אחרי שהכריז שאול לצור על דוד פשיטא שידע דוד שעליו מחריש הרעה:
. הכריז שיתאספו העם למלחמה, ולא הודיע על מי, ודעתו היה על קעילה. והיה התחבולה שאסף את כל העם שיחשבו שילך על פלשתים, כי קעילה ביד פלשתים:

(ט) 
. ודוד הבין ששאול מחריש ומעלים הדבר וכוונתו עליו:

(י) 
השאלות (י) הנה שאל ב' שאלות ולמה לא השיבו לו על השאלה השניה שיסגירו אותו, עד שהוצרך לשאול שנית?:

. יש הבדל בין  
ובין , שמלת  מציין הסבה הקודמת, ומלת  מציין הסבה המאוחרת. ואם היה אומר לשחת לעיר בגללי היה פירושו
שבגלל מה שקבלו את דוד רוצה לשחתם דרך עונש, ואם היה כן לא היה לו לשאול אם יסגירוהו, כי אז לא זאת יבקש מידם אחר שבין יסגירו בין לא יסגירו יקבלו עונש על העבר.
אבל הוא שמע שרוצה לשחת בעבורו, והוא כדי שיוציאו אותו, ואם ימסרו אותו לא ישחיתם, ובזה צריך לשאול אם יסגירוהו כדי שיסתלק שאול מעליהם:

(יא) 
 וכו' . הנה שאל שלא כסדר בכוונה, כי יש עוד ספק, שיוכל להיות שטרם ילך שאול בעצמו אליהם ישלח שליח ויבקש שיוציאו ויסגירו אותו. ושאלה
זאת קודמת לשאלת , וזאת היתה כוונתו באמת, תחלה שאל , היינו אם יבקש זאת ע"י שליח. ואח"כ שאל, , שיצוייר שאם לא ירצו לשמוע אל
פקודת שאול ע"י שליחו אז ילך בעצמו לשחת לעיר. ולכן בפעם הראשון לא שאל היסגירו אותי ואת אנשי, כי אם ישלח ע"י שליח שיוציאוהו, לא יבקש רק את דוד שהוא ראש
המורדים, שאז ירצה שאנשי קעילה ואנשי דוד יוציאו את דוד ויפטרו, כמו שהיה בשבע בן בכרי. אבל לא יוכל לבקש שיוציאו את דוד ואנשיו, שאז ילחמו דוד ואנשיו עם אנשי
קעילה. ויאמר ה' , ר"ל לא ישלח שליח כלל רק תיכף  בעצמו, ובזה שפיר לא הוצרך להשיב על השאלה הראשונה כי נכללה בשניה:

(יב) 
. עתה שאל שאלה חדשה שלא שאל בראשונה כלל, והוא אחר שידע שירד שאול בעצמו שמה, שאל אם . והנה בצד זה ידע
כי שאול ודאי יבקש אותו , כי ירצה שבעלי קעילה יפתחו לו שער העיר, ואז ילחם בתוך העיר עם דוד ואנשיו. והשיג התשובה יסגירו (ומי שהתפלא הלא לא נתקיים
דבר ה' שאמר שירד שאול ושיסגירו אנשי קעילה, וזאת לא היה, התפלא בחנם, כי דבר ה' היה אם לא ילך דוד משם ירד שאול והם יסגירו, שגלה לו דעת שאול ודעת אנשי קעילה,
למען יזהר לצאת):

(יג) 
. ר"ל תחלה לא התישבו בשום מקום, רק התהלכו תמיד ממקו(מ)ם למקום וחזרו בכל פעם למקום  שמה, באופן שלא ידע שאול אנה ילך אחריהם.
וז"ש ויחדל לצאת. אבל אחר כך:

(יד) 
. התישב במקום, אולם היה מתחבולותיו שבחר שני מקומות לשבתו, וז"ש וישב . ר"ל פעמים במצדות פעמים
במדבר זיף בהר, ועי"ז הגם כי  בכ"ז , כי בכל עת שבא אל המקום לא היה דוד נמצא שם:

(טו) 
השאלות (טו) מ"ש וירא דוד, ודוד במדבר זיף בחורשה, וישב דוד בחורשה, תמוה. מדוע לא יצא משם אחר שראה שהלך שאול לבקשו?:

. עד עתה נמלט דוד בהשגחת ה' שלא מצאו שאול,  
לא ידע כי שאול הולך אחריו, ועתה ראה דוד ששאול יצא לבקשו,  היה בעת ההיא . ובודאי היה דעת דוד לצאת מחרשה אל מקום אחר, אבל מפני סבה שנזכיר בסמוך (שבא יהונתן אליו) נשאר שם:

(טז) 
. יספר הסבה שלא יצא דוד מחורשה, כי יהונתן בא אליו ויחזק את ידו בארבעה ענינים, א] , ר"ל א"ל שלא יירא כי אלהים עמו, ובהשגחתו ימלטהו
מני צר:

(יז) 
ב] . באשר אינו יודע מקומך. ג]  וכו', ובזה תרום קרן בזכות הרבים כי זרח שמש
הצלחתך, ובית אבי יהיה תחתיך . ד] , ומצד זה נרפו ידיו ויפחד מעשות לך כל מאומה:

(יח) 
 וכו' . כי הברית הראשון היה בינו לבין עצמו, וזה היה לפני הכהן ואורים ותומים. וע"י הבטחות יהונתן ובריתו ודבריו שחזק אותו, עי"כ , ר"ל נשאר יושב שם ולא יצא משם כמו שהיה במחשבתו, ובאמת כן היה ששאול לא ידע מקומו רק הזיפים הודיעו לשאול את מקום דוד, כמו שיספר:

(יט) 
 וכו' . כי שאול חזר לביתו הגבעה, וחדל מלבקשו: . הודיעו מקומו עם כל מצריו, א] , סלעים. ב] , ביער. ג] . ד] (באשר היה בחכילה עוד גבעה מצד שמאל) :

(כב) 
השאלות (כב) הדברים כפולים ומשולשים, ובלתי מובנים:

. באשר ידע שדוד מערים ערמות ותחבולות להסתיר מקומו, ציום שיכינו הכנות בל ילך בחנם, והוא, א] , בידיעה ברורה: . בראות העין: . האמתי, כי יצוייר ש 
היא רחוק מאתכם, ומערים שתחשבו שיושב קרוב אליכם כדי שאלך לשם והוא ישמט למקום אחר. ב] יצוייר ש אתכם ובכ"ז יתרחק
כפעם בפעם למקום אחר, לכן ראו את . ג] יצוייר שאנשיו יושבים אתכם והוא בעצמו נחבא במקום אחר, לכן דעו , אותו בעצמו, ולא
תסמכו על מגידים, שיוכל להיות שהם מאנשי בריתו, רק דעו מי ראהו שם אם הוא איש נאמן. ובאר הטעם שצריך לחקור כ"כ, , המרגל אשר
שלחתי לדרוש אחריו א"ל שמערים בכמה ערמות ותחבולות בענין שקשה מאד לדעת את האמת:

(כג) 
. ד] חוץ מזה תדרשו , שאל"כ הגם שאדע מקומו יוכל להתחבאות שם במקום נסתר: . ר"ל שיהיה
דבר נכון וברור, ואז . אמר זה בל ידמו כי מצוה שהם ידרשו כל הדרישות הנ"ל מאשר יתרשל הוא מלחפש, כי אם רק ישנו בארץ יחפשהו בכל
כחו:

(כד) 
. אחרי חקרו שנית כדבר שאול הלכו אנשי זיפה לפני שאול והוא אחריהם, ודוד היה אז במדבר מעון כי כבר נעתק מחורשה:

(כה) 
. אחר שלא מצאוהו עוד בחורשה: . שתחלה היה בערבה של מדבר מעון, שהוא מישור, שבקל ימצאנו, ירד אל הסלע
שהיה ג"כ במדבר מעון, והוא היה הר גדול:

(כו) 
 וכו'. והיה ההר מפסיק ביניהם: . רצה להקיף ההר משני צדדים ולתפש:

(כז) 
. בהשגחת ה' הפרטיית: