מלבי"ם על שמות לט
(א) 
. הוא כלל שאחריו פרט מפרש ויעשו את האפוד וגו':

(לב) 
. כל מה שעשו האומנים נקרא מלאכה, אולם המעשה בעצמה שקיימו בה כל ישראל מצות ה' היתה עבודה לה', וזה נתייחס אל העם כולו שעשו עבודה זו
של נדבת המשכן והעסק בו לשם ה' ובכוונה הראויה וזה קורא עבודת משכן וזה מיחס לכלל ישראל, ועז"א ויעשו בני ישראל ככל אשר צוה ה' את משה שקיימו מצות ה' כראוי בכל
פרטיו:

(לג) 
. הם יריעות תכלת וארגמן, את האהל, הם יריעות עזים ואמר אח"כ ואת מכסה עורות:

(מב - מג) 
. הוא כמ"ש בפסוק ל"ב, שישראל בכללם עשו בזה עבודת ה' בקיום מצותיו ועז"א  ה' את משה כן עשו בני ישראל את כל העבודה,
והאומנים הם עשו את המלאכה, וזה ראה משה כי הוא הנראה לעינים וראה שעשו כאשר צוה ה', ויברך אותם שתשרה שכינה במעשה ידיהם: