עבודת הקרבנות/סדר שחיטת התמיד


לז
אחר הפייס השני אמר להם הממונה צאו וראו אם הגיע זמן השחיטה הרואה אומר להממונה האיר פני כל המזרח והיה חוזר הממונה ושואל אותו עד שבחברון והיה משיב לו הרואה ואמר הן: (רמב״ם פ״א מהל׳ תמיומו״ס הל״ב):

ביאור

לח 
אח״כ נכנסו הכהנים ללשכת הכלים והוציאו משם תשעים ושלשה כלי כסף וכלי זהב הצריכין להם כל היום לעבודה ומניחין הכלים על השולחן העומד בצד מערב של כבש המזבח: (רמב״ם פ״ו הל״א מהל׳ תמידין):

ביאור

לט
אחר כך אמר להן הממונה צאו והביאו לי טלה מלשכת הטלאים לקיים בו המ״ע שצונו הקב״ה בתורתינו להקריב שני כבשים זכרים בני שנה תמימים עולת בכל יום אחד בבוקר ואחד בין הערבים דכתיב (במדבר כ״ח) ואמרת אליהם זה האשה אשר תקריבו לה׳ כבשים בני שנה תמימים שנים ליום עולה תמיד וכתיב בתרי׳ את הכבש האחד תעשה בבוקר ואת הכבש השני תעשה בין הערבים: (רמב״ם פ״א הל״א מה׳ תמידין):

ביאור

מ 
אחר שהכניסו הטלה מלשכת הטלאים למקום הממונה היו מבקרין אותו שם לאור האבוקות שלא יהא בו מום ואח״כ היו משקין אותו מים בכוס של זהב כדי שיהיה נוח להפשיט: (תמיד פ״ג מ' ג' ד' רמב"ם פ״א הל״ט מהל' תמידין):

ביאור

מא 
אח״כ מי שזכה בשחיטת התמיד מושכו והולך לבית המטבחים והולכין אחריו הכהנים שזכו להעלות האברים על המזבח ושוהין שם עד שפותחין שער הגדול שבהיכל: (רמב״ם פ״ו הל״א מהל׳ תמידין):

ביאור

מב 
וכשהכניסו הכהנים את הטלה לבית המטבחיים בצד צפון של המזבח שם היו כופתין את הטלה במקום הטבעות כדכתיב (ויקרא א׳) ושחט אותו על ירך המזבח צפונה:

ביאור

מג 
לא היה כופתין את הטלה בשתי ידיו או בשתי רגליו אלא הכהנים אוחזין ידיו ורגליו בידיהן בשעת שחיטה וכך היתה עקידתן ראשו לדרום ופניו למערב כדכתיב (ויקרא ד׳) ושחט אותו לפני ה׳: (רמב״ם פ״א הל״א מה׳ תמידין):

ביאור