תפארת ישראל על מכשירין א
מכשירין א

יכין

משנה א
 קודם שנפלו על הפירות הוה ניחא ליה בהו. שהיה צריך להן לתשמישו:

 דלא ניחא לי' שנפלו על הפירות:

 ופירות אלו שנפלו עליהן המשקין הללו הוכשרו לק"ט. ולרמב"ם [פי"ב מטומאת אוכלין] רק תחלת וסוף נפילתן אפירות לא בעי רק חדא שיהיה לרצון. משא"כ תחלת תלישתן מחבורן. ע"כ בעי שיהיה לרצון. דאל"כ הו"ל כמחוברי' שאין מכשירי'. עוד מצריך שיהיה לרצון הבעלים [ולפ"ז צ"ל הך דפ"ה מ"א. בפירות משחק קא' דהוכשרו] ולתוס' אפילו רצון אחר מהני:

 דרק בקדם הכשר לטומאה. בעינן לרצון. משא"כ היכא דהכשר וטומאה באין כאחד. ורב"א רצה להוכיח דמיירי במשקה זב וזבה דטמאים מצ"ע. דאי במשקין שנטמאו. היכי משכח"ל שיהיה תחלתן וסופן שלא לרצון. דאי לא אחשבינהו מעיקרא אקמ"ט. ולפע"ד לרמב"ם הנ"ל דתחלתן וסופן דנקט מתני'. תחלת וסוף נפילתן אפירות קאמר. אין דברי רב"א מוכרחים:

משנה ב
 מנענעו:

 שמונח בין ענפיו:

 אם ע"י נענוע נפלו מי גשמים שבעלין ע"ג פירות:

 המים שנשרו מהאילן:

 מים שנשארו באילן אחר נענוע. ונפלו אח"כ אפירות:

 מכשירין. מדאחשבינהו להיותן תלושין:

 אף שנתנענעו ממקום למקום:

משנה ג
 להשיר גשמי' שעליו:

 מדנקט באילן ונפל. ובשוכה ונפלה. נ"ל דאאילן ושוכה קאי שנגע במים שע"ג. באילן שבצדו. או שנגעה שוכה במים שע"ג. בענף שבצדו. ונתלחלחו הפירות שבאילן או ענף האחר. ממים שבאילן שנענע. דאע"ג דאת שבו אינן בכי יותן לב"ה. כמ"ב. היינו בנשארו שם. ונפלו אח"כ אפירות. משא"כ היכא דבשעת נענוע נפלו המים על הפירות:

 אילן שבצדו:

 הרעיד הענף להשיר המים מעליו:

 שנגע הענף עם מים שעליו בענף שבצדו שיש שם פירות ונתלחלחו ממים שבענף זה:

 ונתלחלחו גם הם ממים שנענעו:

 אף דהוי תרתי לטיבותא שנתלחלחו שלא בכוונה. עכ"פ הי' תחלת עקירת המים מהאילן לרצון. ואף דהפירות הם במחובר. ב"ש לטעמייהו בתוספתא. דמחובר מוכשר:

 לטעמייהו בתוספ' דמחובר אינו מוכשר:

 סתם טמא וטהור דנקט במסכת זו ר"ל מכשיר או אינו מכשיר:

 ס"ל דאפילו לא היו הפירות במחובר. לא הוכשרו. בנפלו המים עליהן שלא בכוונה. ורק רבנן הוא דגזור. היכא דנפלו ממילא וניחא ליה. משא"כ הכא שנפלו במקום שא"צ להם כלל:

משנה ד
 להשיר המים:

 ור"ל וכי חוששין אנו וכו':

 וכיון דלא אתעביד כוונתו הו"ל כלא זזו ממקומן:

 שנפל לנהר שלא לרצון. והעלהו:

 שיצאו המים מהן לנהר:

 בלשון בתמיה:

 אף התחתון:

משנה ה
 דוחק:

 כרתין לח מגשמים שירדו עליו במחובר. או שנפלו עליו בתלוש שלא לרצון. ודחקן שיצאו המים מעליו:

 שנתלחלחו מגשמים:

 המים שנסחטו:

 מכשירין:

 אף שנתנענעו ממקום למקום:

 כב"ה מ"ב אבל כרישה עצמה הוכשרה אפילו לא נשאר בה מים אחר סחיטה. מדנגעו בה בשעת פרישה [ככריתות דף ט"ו ע"ב]:

משנה ו
 דכשמתלחלחים בנפיחה. נודע שמתבשל מהר. ובנפיחתו נפל עליהן רוק. דמכשיר:

 דלא נתכוון לרוק:

 מדהו"ל פסיק רישא:

 שלחלח אצבע ברוק להדביק בו השומשמין שבכפו. ונתלחלח גם כפו מהרוק:

 דלא נתכוין שיתלחלח הכף. ומדלא פליג במ"א ש"מ כרמב"ם שהבאתי סי' ג':

 דתחלתו לרצון הי' אאותן פירות:

 ר"ל גזלנים פ"ה מ"ו דגיטין:

 מדלא ניחא ליה במים מצ"ע:

 שישיטם בנהר והוא ילך בשפתו עמם:

בועז

הלכתא גבירתא