טור מנוקד אבן העזר קלא
צריך שתהא כתיבת הגט וחתימתו לשם האיש והאשה.
לא שנא טופס לא שנא תורף.
לפיכך לא יכתוב הסופר טופסי גיטין כדי שיהו מצויין אצלו בכל עת שירצה וכשיבואו להתגרש כותב התורף לשמו.
ואפילו בדיעבד שכתבו כבר, כתב הרמב"ן שפסול לגרש בו. וכן כתב הרמ"ה. ואפילו אם ניסת תצא.
והרמב"ם מכשירו אפילו לכתחילה לגרש בו אם כתבו.
וכן כתב אדוני אבי הרא"ש ז"ל.
ולי נראה דלא נפסל אלא לכתחילה אבל בדיעבד שכתבו כבר כשר לגרש בו.
ומכל מקום טוב להחמיר ולגרשה בגט אחר אם הבעל לפנינו.

לא נכתב לשמו - פסול.
לכך צריך ליזהר כשהבעל מצוה לסופר לכתוב שיאמר 'כתוב לשם פלונית אשתי', וכן יאמר הסופר בפיו כשמתחילו לכתוב.

והעדים החותמים צריך שיהיו שם בשעה שהסופר כותבו, ושיכירוהו שזהו הגט שכתב הסופר לשמה.
ומיהו אפילו אם אינם שם אלא בתחילת הכתיבה ושמעו שמתחיל לכתוב לשמה, שפיר דמי.

כיצד שלא לשמה? - סופר שהיה כותב גיטין להתלמד וכתב שם איש בעלמא ושם אשתו ושם עירם, ובא האיש שנכתב בשמו לגרש בו, פסול.
ויותר מכאן, אפילו ציוה אחד לכתוב גט לגרש אשתו ונמלך, ומצאו בן עירו ואמר לו "שמי כשמך ושם אשתי כשם אשתך", פסול לו לגרש בו כיון שלא נכתב לשמו.
ואפילו יש לו שתי נשים ששמותיהן שוין וצוה לכתוב לגרש בו אחת מהן - לא יגרש בו השנייה.
ואפילו אמר לסופר 'כתוב ואיזה שארצה אגרש בו', וכתב הסופר על דעת זה - פסול, כיון שלא פירש לשם איזו הוא כותבו.
ואפילו תלה בדעת אחרים, שאמר לו 'כתוב לאיזו שתצא בפתח תחילה אגרשנה בו' - פסול דאין ברירה.
ובכולן לא הוי גט כלל, דאפילו לכהונה לא נפסלה אם נתגרשה בו.
חוץ מ'איזה שארצה אגרש' או 'לאיזה שתצא בפתח תחילה' - שהוא גט לפוסלה לכהונה.

ואם נכתב שלא לשמה והעביר עליו קולמוס לשמה - לא מהני.
ואפילו אם נכתב לשמה, אם לא חתמו העדים לשמה - פסול.
כתב הרמב"ם: יש אומרים שהוא בטל לגמרי מפני שהוא מזוייף מתוכו, ויראה לי כיון שאין העדים חותמין על הגט אלא מפני תיקון העולם שאינו מזוייף ממש הואיל ונמסר בעדים הוי גט פסול מדבריהם.