אלשיך על איכה ד ו
וכו'. ידבר המקונן כאילו מדבר בעד ישראל, ומתלונן איך בשני דברים גדלה רעתם מרעת סדום. ראשית, שלא הרגישו צער מתחולל ימים רבים, רק . שנית, כי  אויב. מה שאין כן אנו בני ישראל, שמתנו ברעב שהיו גוססין ימים רבים, ומי יתן ומתנו כרגע. וגם שם ,  ופה גם במתים ברעב היה בם משלוח ידים כאשר יבא:
 
ואמר  בישראל וחטאת בסדום, לומר כי גם שמזידין היו אנשי סדום, למה שלא נגה עליהם אור השם יתברך ותורתו אשמתם קל מאשמת ישראל, ואשר יחשב לעון בישראל יהיה בגדר חטאת לסדום. וזהו ויגדל עון מי שהיה  למה שהיא בת עמי,  למה שהיא סדום, ועל כן היתה שם :