קצות החושן על חושן משפט רצט


סעיף א

 כ' בתשו' רמ"א סי' כ"ז ז"ל שני שומרים שקיבלו שמיר' ביחד לא אמרינן דהוי א' ערב ביד חבירו ואע"ג דכתב המ"מ פ' כ"ה ממלו' בשם הרמב"ן דאם הפקיד גבי שנים דינו כהלו' לשני' ס"ל דהרמב"ן לא מיירי בסתם פקדון אלא מיירי דהתנ' בהדייהו בפירוש וכמו ששנינו מתנ' ש"ח להיות כשואל וכו' וראי' מהא דאי' פ"ק דב"ק מסר שורו לחמש' בני אדם דאמרינן אם סילק א' עצמו מן השמיר' הנשארים חייבים כמ"ש שם הרא"ש ולא מצינו שיחייבו זה שנסתלק מטעם שנתערב בעד חבירו עכ"ל. ומדברי הרמ"א כאן ובריש סי' ע"ז בשנים שקבלו פקדון ביחד דכתב בסתמ' דה"ל דין ערב כמו בשנים שלוו יחד משמע דאפי' בסתמ' נעשו ערבין וא"כ תיקשי הך דמסר שורו לחמש' בני אדם. ובש"ך ריש סי' ע"ז כתב דהך דפ"ק דב"ק במסר שורו כו' לא מיירי מדין ערב אלא מדין מזיק ממש ואין ה"נ דחייב מדין ערב ע"ש אלא דא"כ לא ה"ל לטור וש"ע בסי' שצ"ו לסתום במסר שורו כו' דאם פשע א' מהם זה שפשע בשמירתו חייב ולא זכרו לחייב חבירו מדין ערב. והנרא' לענ"ד דלא קשה מידי דהתם רפ"ק דב"ק בהא דתנא הכשרתי במקצת נזקו חבתי בתשלומי נזקו כהכשר כל נזקו ומוקי לה בחופר בור תשעה ובא אחר והשלימו לעשר' ופריך ותו ליכא והאיכא נמי מסר שורו לחמש' בני אדם ופשע אחד מהם ויצא והזיק חייב ומשני ה"ד אילימ' דבלאו איהו לא מינטר פשיטא אלא דבלאו איהו נמי מינטר מאי קעביד ומפרט הרא"ש מאי קעביד ואינו חייב אלא בחלקו והתם ודאי כיון דמיירי דפשע א' מהם ויצא שור והזיק לאחרים אינו חייב אלא בחלקו דאע"ג דשנים שקבלו פקדון ביחד ה"ל ערבים היינו למפקיד אבל בעלמ' אין בו דין ערבות וכיון דחבתי בתשלומי נזקו כהכשר כל נזקו היינו בהזיק לאחרים אין בזה דין ערבות ואם הוזק השור הוא דאית ביה דין ערבות לבעל הפקדון אבל הזיק לאחרי' אינו חייב אלא בחלקו וכיון דדעת הש"ע והרמ"א בסי' ע"ז דשנים שהלוו ביחד אין להם אלא דין ערב כל אחד בעד חבירו ולא נעשו ערבים קבלנים א"כ ל"ש דין ערב בהזיק לעלמ' ומש"ה סתמו בש"ע סי' שצ"ו דזה שפשע הוא דחייב כיון דמיירי במזיק לאחרים לית ביה דין ערב וזה ברור: