ט"ז על אורח חיים שלט


סעיף ב

 אפי' בבריכה.  פי' שאין בה גזירה משום שמא יעשה חבית של שייטין דבכלי לא גזרו ובריכה שיש לה שפה ה"ל ככלי:

סעיף ג

דמוטב שיהיו שוגגין כו'.  וכתב בית יוסף בשם מהרי"ק שורש ט' שביום ש"ת מותר לרקד בשעה שאומרים קלוסים לתורה משום כבוד התורה כיון דלית בה אלא משום שבות עכ"ל וזה לכ"ע:

דמלתא דלא שכיח הוא.  בזה מתורץ מה שי"ל מפ"ק דביצה דאמרי' שאע"פ שנתבטל טעם הגזירה לא נתבטלה הגזירה דהכא שאני כיון דלא שכיח כ"כ ב"י:

סעיף ד

ולא מחרימין.  עמ"ש בי"ד סי' רכ"ח ס"ג דבדבר שנוגע על הכלל מחרימין בשבת וכיוצא בזה כתב ב"י ססי' שמ"א לענין היתר נדרים וחרמים:

סעיף ה

הכונס את האלמנה.  ע' בא"ע סי' ס"ג ומ"ש בי"ד סי' קצ"ג ס"ב: