ט"ז על חושן משפט סא
(בש"ע ס"ד כל המוציאו כו') בסמ"ע הקשה דהא אם כתב בפי' בלא הרשא' פשיטא דגובה בו בכל המקומות ולעד"נ הדברים כפשוטן דס"ל להמחבר כי היכא דס"ל להרא"ש בדינא דכל המוציאו וכו' אע"פ שמן הדין מועיל זה מ"מ במקום שנהגו שלא לגבות בטל הדין וה"ה בדין בלא הרשא' דאם יש מקום שנהגו שאפ"ה לא נגב' בלא הרשא' ודאי אזלי' בתרי':

(שם ודוקא שהמוצא הי' ילוד כו') מזה נ"ל בא' שנתן ממרנ"י על עצמו בענין שלא חייב מן הדין רק שהתחייב עצמו בממרנ"י זאת ואח"כ הוציאו מי שלא נולד בשעת כתיבת ממרנ"י אין יכול להוציא ממון עי"ז דלא אישתעבד מעיקרא לזה כי היכא דאמרי' הכא בשטר שכתוב בו כל המוציאו כו'

(סעיף ו' אבל אם לא מצא כו') הסמ"ע מביא כאן ראי' דמהני באם כתב בפי' שידון בדיני עכו"ם כבר כתבתי סי' כ"ו דדברים תמוהים מאוד כתב בזה ומכאן אין ראי' דודאי כל שאין כאן איסור אם נמשין מדעת שניהם כגון שלא תשמטנו בשביעית ע"ז חל הקנין כל ששניהם מסכימים ע"ז בפירוש משא"כ בלילך לפני הדיינים עכו"ם שיש איסור אפי' אם שניהם מסכימים על זה בפירוש ודאי הקנין בטל בזה אפי' יש תנאי בפי':

(סעיף ז') עד אלף זהו' נ"ל דוקא באופן זה שהוזכר עכ"פ סך היותר גדול דאם לא הוזכר סך כלל הוי דבר שאין לו קצבה ולא טריף לקוחות בשטר כזה דה"ל דבר שאין לו קצבה וכן כתב סמ"ע סי' ש"ך:

בטור סוף הסי' כתוב ולענין זה הוי עדות מעלי' כו' קשה דמשמע שיש עכ"פ חילוק ביניהם לענין חשבון במה שהוא רוצ' לעשות חשבון וא"כ יהא נאמן בזה במגו דאי בעי אמר משטה אני בך דהי' מועיל אם אומר כן כמ"ש לפני זה וי"ל דכיון שיש עדים שכבר עשו חשבון אנן סהדי שלא שיירו אז שום חשבון ממיל' הוי מגו במקום עדים ומ"ש הרא"ש שאינו מדריש בחשבון י"ל דלכאורה הא תפי מכחיש לא מהני מידי דהא יש עדים שעשו חשבון מה אית לי' למימר שמשט' בו הא כתב הטור דבר זה אח"כ וגם לא אמר משטה כו' ונראה דה"ק אלו הי' מכחיש היינו טוענים שלא להשביע כמ"ש סי' ל"ב ס"ז וכיון שאינו מכחיש אין אנו טוענים בשבילו וגם הוא עצמו אינו אומר כן:

(סעיף ח' לוי נתן לי משכון) פי' הסמ"ע נ"ל דחוק בזה וה"פ לוי נתן לי משכון שאמשכן אותו לצורכי וע"ז נתתי לו שטר אלא שבקש ממני שאכתוב לו השטר כאלו הוא שייך לראובן ועכשיו שהחזרתי לו משכונו החזיר השטר: