טור מנוקד אבן העזר פט
מתה האשה בחיי הבעל, חייב לקוברה ליטפל בה כל צרכי קבורתה בכלל זה האבן שנותנין על הקבר ולהספידה.
אפילו עני שבישראל לא יפחות לה משני חלילין ומקוננת אחת.
ועשיר - הכל לפי כבודה.
ואם היה כבודו גדול מכבודה צריך לעשות לפי כבודו, ואפילו לאחר מיתה עולה עמו ואינה יורדת עמו.

לא רצה לקוברה ועמד אחד וקברה, בית דין מוציאין ממנו ונותנין לזה.
ואם הלך למדינת הים ומתה, בית דין יורדין לנכסיו ומוכרין וקוברין אותה לפי כבודה.

במה דברים אמורים? - בחייו.
אבל אלמנתו אינה נקברת מנכסיו, אלא יורשי כתובתה חייבים בקבורתה.
כתב הרמב"ם: מתה האלמנה, יורשי הבעל חייבין בקבורתה, נשבעה שבועת האלמנה ואחר כך מתה, יורשיה יורשי כתובתה הן חייבין בקבורתה. עד כאן.
ייראה שחושב ליורשי הבעל יורשיה כל זמן שלא נשבעה כיון שאין יורשיה נוטלין כל זמן שלא נשבעה.
ולא נהירא - כיון שראויין לירש אותה אילו נשבעה חשיבי שפיר יורשיה, וכן כתב הראב"ד.