ט"ז על חושן משפט סב
סעיף א' (בש"ע) אם ידוע שהיה לה ממו הסמ"ע הק' מסי' נ"ו דמשמע אפי' אין ידוע ומוקי לה דמיירי במת' והוא תמוה מאד דלא הוזכר כאן מיתה ותו דמית' מאי עבדה הא בשעת כתיבה היה לה נאמנו' במגו וקושיא מעיקרא ליתא דאנן סהדי דכל מה שיש תחת יד אשה הוא של בעל' כפירו' רשב"ם פרק ח"ה דף נ"ב דאין להוציא ממון מחזקת האב וה"ה באשה ממון בעלה מש"ה לא מהני כאן מג' במקום עדים אבל בההיא דלעיל מיירי שהאשה אומרת זה הממון בא לידי מבעלי אלא שאני יודעת שבעלי היה בידו ממון מאחרים ואני רוצה לתת אותם למי ששייך ל' בזה מהני מגו ואף על גב דבא"ע סי' פ"ו כתב דאינה נאמנת לומר משל פלוני היינו כשאומרת פלוני נתן לי זה החפץ דבזה ודאי משקרת משא"כ אם היא מודה שבעלה נתן לידה אלא שהוא של אחריה מהני מגו כולע"ד ברור:

(שם) אז צריכין האחים להביא ראיה מ"ש הסמ"ע בשם ר"י דבמטלטלים שהניחה האשה על היורש שלה להביא ראיה כיון שאין כאן שטר ק"ל מדברי המרדכי פרק ח"ה מייתי ת' מהר"מ על לאה אלמנת ראובן שניס' לשמעון והכניסה לו ספרים שהיו של ראובן בעלה הראשון ילא נשבעת על כתובתה ומתה ובא חנוך בן ראובן ותבע את שמעון ואומר שאמו לא נשבעת על כתובתה והספרים בחזקת ראובן אביו והשיב כיון שאלו היתה לאה קיימ' היתה נשבעת ומחזקת לעצמה ועכשיו שמעון בא מכחה מחזיק בלא שבועה ועל חנוך להביא ראיה ויליף לה מהא דאמר נן כאן ואם מת אותו שכתובין השטרות על שמו על האחין להביא ראיה רק במקרקע מוקמי' בחזקת מרא קמא שמע מינה דבמטלטלי דינם כשטר למהר"ם בזה וע"כ לומר דמהר"ם פליג אר"י א"כ אין להוציא ממון מן המוחזק דיכול לו' קים לי כמהר"ם ותו דהא מביא רמ"א בסמוך ודוקא בדבר שאינו ידוע שהיה של אחין כו' משמע דס"ל כמהר"ם דהא נתן כלל דבר שאין ידוע כנלע"ד:

(בשם מהרש"ק בטור וכתב הרמב"ם דוקא באחין וכו' עיין בב"י ונראה שט"ס הוא בספרים וכצ"ל כמ"ש הב"י עי' שם ע"כ):