ט"ז על חושן משפט רמב
(סעיף ג' תתחבאו כו') פי' הרשב"ם הטעם שמא נתנה לאחר כבר עכ"ל ואע"ג דבפרק הספינה דף ע"ז כתבו התוס' ד"ה חזרו בשטר וכו' דלא ניחא ליה לאינש שיצא עליו קול שנתן קרקעות לאחרים דשמא לא ילוו לו כו' וא"כ מ"ט לא הוה כאן מתנה כבר כ' ב"י בס"ס זה בשם הר"ן דכל שיש טענה למה נתן בסתר לא מיקרי מתנה טמירתא והיינו היכא דמסתברא שאותו טעם הי"ל ושמעצמו בא ואמרו בלי דחיי':

(ע"ש כתבו בשוקא וחתמו בפרהסיא) הא דלא כלל בחד בבא כתבו וחתמו בשוקא לפרש שגם הכתיבה תהי' מפורסמת ואע"ג דסמוך אמרי' דל"צ שתהא הכתיב' מפורסמת מ"מ עדיף טפי שתהי' מפורסמת ותו דק"ל דעדי מסירה כרתי ויתפרסם בכתיבה לחוד:

(ע"ש בהגה ואפי' תפס כו') פירוש מטלטלין וכמש"ר בשם הרא"ש ואפי' אם טוען המחזיק שבאמת נתנה לו במתנה גמורה וא"ל כתבו בפרהסיא לא מהני כיון דקי"ל במתנה סתם מפקי' מיניה ואפי' אם מחשב לי' לספיקא כתב הרא"ש דהוי ספיקא דדינא ומפקי' מיני' ורבינו כתב בשם הרמ"ה דאי תפס ואמר שבמתנה גמורה נתנה לו מהני תפיסה כיון דספיקא הוא אוקי ממון אחזקתי' אבל א"א כ' דלא מהני תפיסה עכ"ל משמע מדברי רבינו שהרמ"ה ס"ל דמהני תפיסה בספיקא דדינא וכן הוכחתי בטוב טעם במ"א והב"י כתב דהרמ"ה לא מיירי מספיק' דדינא אלא שטוען שבאמת נתנם פי' בפרסום אלא שהעדים לא שמעו ובזה נאמן ותמהתי דהא הוי כמיגו במקום עדים ותו דהא כתב הרמ"ה דספיקא הוא כו' משמע דמהני תפיסה מצד שהוא ספק: