חפץ חיים על ספרא/בחקותי/פרק ז


ביאור - פרק ז
 לפי שאמר למעלה  ואמר שהיא מדה טובה -- לזה אמר שזו קשה לפי שהכונה בה לומר שתמיד תהיה שם שממה עליה וכדמסיים.

 זו היא גירסת הראב"ד, ונדחק בביאורו עי"ש. ובזית רענן מסכים לגירסא זו ופירשו דהכי קאמר: דהנה בקרא מתחיל בלשון נוכח ואמר  ומסיים בלשון נסתר - , והול"ל מורך בלבבכם. אלא הכי קאמר שאתן מורך בלב אויביהם שלא ירדפו אותם ואפילו הכי ינוסו ישראל מפני אימה ופחד. וזהו שמסיים . עכ"ל.
ויש עוד גירסות, עיין בקרבן אהרן.
והנכון יותר מכולם גירסת הגר"א דגרס .

 הקרבן אהרן פירש דהכי קאמר, אינו אומר שיכשל איש באחיו כפשוטו, דאם כן הול"ל "איש באיש", ומאי ? אלא הכונה איש בעון אחיו שהוא מפני האחוה שביניהם שהם ערבים זה בזה. והגר"א גרס . ונכון מאוד.

 שגם צדקיהו שברח דרך המערה רדפו אחריו ונמסר בידם, שאילו לאחר הגלות היה מדבר הרי אפילו קול העלין רודפין אותם ואצ"ל האיובים.

חפץ חיים על ספרא