ט"ז על חושן משפט קי
(בש"ע ס"א) שקיבל עליו לדון בד"י דאל"כ מי ציית לך העכו"ם שלא להוציא חובו וא"ל דהעכו"ם ממתין ברצון בשביל הריבית דאם כן קשה דאין שייך לומר אין נזקקין לנכסי קטנים דמשמע בלא ריבית אוכלת אין נזקקין דהיינו שאין פוסקין כן ואם כן יש אחד שרוצה להוציא אלא שאין נזקקין לו:

(סעיף ד' קטנים שצוה מורישם) בטור כתב ודוקא בציוה בשטר שכ' בכ"י תנו מנה לפלוני וניכר שהוא כת"י אבל אם צוה בעדים אין נזקקין שאין מקבלים עדות שלא בפני בע"ד וקטן כשלא בפניו דמי עכ"ל וכתב ב"י דאף ע"פ שאין מקבלין עדות נגד הקטן מיירי שנתקיים הכתב בחיי אביו או שהדיינים שרואים את הכתב מכירים שהוא כתב ידם וממילא הוא נתקיים שאין כאן קבלת עדות שלא בפני בעל דין עכ"ל:

(ע"ש ויצא ש"ח על המוריש) בטור מביא ת' הרא"ש אם השטר מקוים מורידין הב"ח לנכסים ואם אינו מקוים אין מורידין שאין מקימין שלא בפני בע"ד ורבים תמוהים על זה האמר רבא בהגוזל בתרא דף קי"ב מקיימין שטר שלא בפני בע"ד וטרחו לתרץ דברי הרא"ש בזה ונ"ל בדרך זה דהטעם דמקיימין שלא בפני הבע"ד משום דמן התורה א"צ קיום כלל דב' החתומי' על השטר כמי שנחקרו עדותן בב"ד דמי אלא דרבנן הצריכו קיום הלכך מקיימין אפי' שלא בפני בע"ד כמ"ש התוס' שם וכאן מיירי בקטן ואפילו אם היו ב' החתומים אומרים בע"כ אותן דברים לא היינו מקבלים דבריהם ולמה יועיל יותר מפי כתבם מש"ה אין מקיימין שטר זה כנ"ל נכון לפי דעת הרא"ש בתשובה אלא שבפ' אלמנה ניזונית כתב הרא"ש וז"ל ובבאין מחמת אביהם אף בשטר דאז מקבלים כדאיתא בהגוזל בתרא דמקיימין השטר שלא בפני הבע"ד או אפילו במקוים אין נזקקים משום צררי כו' עכ"ל הרי שחולק בפי' וכבר הביא הב"י בשם הר"י בן הרא"ש דבמקום שהרא"ש בפסקיו סותר דבריו בתשו' הלך אחר הפסקי' שהם אחרונים והב"י תמה ע"ז היאך שווינן להרא"ש טועה בדבר פשוט ולא ק"מ דודאי יש טעם נכון לפסוק כאן דאין מקיימין שלא בפני הבע"ד מטעם שזכרתי שלא שייך כאן ב' שחתומין על השטר כמי שנחקרה עדותן בב"ד דמי דכאן בקטן אין שייך חקירה בב"ד ובפסקיו מפרש הרא"ש כאלו כבר נחקרה בב"ד שיושבים עכשיו בדין זה ואינם צריכין לשום קבלה בביאור הדברים ניחא בס"ד יותר מכל מה שראיתי מפרשים ומתרצים דברי תשו' הרא"ש: