בני אהובה/הלכות אישות/יא/יא
הלכות אישות/יא/יא

אמרה היא אמת אמר וכו' כתובתה מאתים. הרב בית שמואל סימן ס"ח ס"ק (כ') [כ"ב] מכח קושיא דמה פריך בגמרא דף י"ב ע"ב מהך דהיא אומרת משארסתני נאנסתי אהך דהאומר איני יודע אם אני חייב לך מנה דפטור דהא כאן תפסה שטר כתובה או בתנאי בי"ד דהוי כשטרא ובשטר אמרינן באיני יודע אם נתחייבתי לך דחייב ביקש לומר דכאן לא הוי כשטר ומכח זה צידד לומר דאפשר דאינה גובה ממשעבדי וכו' עיי"ש ואין מקום לקושייתו דהא דבשטר האומר איני יודע אם אני חייב לך דחייב הוא מטעם דאמר שטרך בידי מה בעי ואף הכופר ואמר ברי לי שאיני חייב לך אינו נאמן מטעם שטרך בידי מה בעי משא"כ כאן שהוא כתב לה כתובה בחזקת בתולה וזולת הכתובה לא היה יכול לכונסה א"כ מה ראיה יש בכתובה לטענתה בשום אופן על כן היה רוצה לדמותו בגמרא לשאר ברי ושמא ולמה דמשני שם בגמרא דטעמא דרבן גמליאל דנאמנת משום מגו או משום חזקת הגוף א"כ שטר כתובתה בתקפו עומד וגובה ממשעבדי ובסברא זאת יש לחלק בהא דאמרינן בכל מקום שיש שטר בידו אפילו מגו להוציא משום שהוא רק לאחזוקי שטרא וא"כ לכאורה היה נראה גם בשטר כתובה לומר כן דאמרינן מגו להוציא שהוא רק לאחזוקי שטרא אבל למה שכתבתי זה אינו דבשאר שטרות אמרינן דראיה דשטרך בידי מה בעי היא כל כך אלים עד שאפילו מגו כל דהוא אף להוציא אמרינן גביה מה שאין כן כאן בכתובה דאין זה ראיה כמה שכתבתי.

ועוד כתב הבית שמואל שם סימן ס"ח ס"ק (כ"א) [כ"ג] בשם התוס' פרק המדיר דף ע"ה ע"ב בד"ה רישא וכו' דהא דנאמנת לומר משארסתני נאנסתי היינו בהיה זמן ואפשרות להיבעל בין נשואין לבעילה ראשונה עיי"ש ובאמת התוס' כבר כתבו שהוא כמו גבי מומין ועודה בבית אביה אך הר"ן חולק בזה וס"ל דהיכא דטוענת ברי לא אמרינן דכאן נמצאו וכאן היו עיין שם ונ"ל דגם התוס' לא כתבו כן אלא לרבא דמשני רישא כאן נמצאו וכאן היו וכו' אבל לרב אשי דמשני לקמן רישא מנה לאבא בידך וכו' ליתא להך חילוק דהא כאן נשאת לו א"כ הכתובה שלה והוי מנה לי בידך ומהני לה חזקה כמ"ש רש"י ותוס' שם וכוותיה דרב אשי קי"ל כמ"ש כל הפוסקים ולכך השמיטו הפוסקים הך דינא דתוס' משום דלמסקנא דקי"ל כרב אשי לא קאי הך דינא דתוס' ואפילו בפסקי התוס' לא העתיק הך דינא ש"מ דס"ל דלמסקנא לא קאי והרא"ש דהביא נפק"מ מה דיש בין תירוץ דכאן נמצאו וכאן היו ובין תירוץ דרב אשי דרישא מנה לאבא בידך ולא הזכיר הך חילוק ודאי דהרא"ש ס"ל כהר"ן דהיכא דטוענת ברי לא אמרינן כאן נמצא וכו' וא"כ ליכא למימר נפק"מ זאת בין ב' התירוצים ופשוט הוא.

עוד הביא שם הבית שמואל ס"ק (כ"א) [כ"ג] בשם השלטי גבורים דאף דנאמנת לומר תחתיך נאנסתי מ"מ אין לה תוספות כתובה דלא כתב לה אלא שתהא בתולה בשעת ביאה עכ"ל ואין זה דעת כל הפוסקים דהש"ג ס"ל כתוס' והרא"ש דארוסה אית לה כתובה וא"כ שפיר יש לומר דמנה ומאתים גובה מאירוסין ואם נבעלה אח"כ נסתחפה שדהו אבל להרמב"ם ופוסקים דס"ל דארוסה לית לה כתובה רק מעת נשואין א"כ אף בכתב לה כתובה נימא אדעתא דהכי נתתי לה כתובה שתהא בתולה בשעת נשואין אלא ודאי דלא אמרינן כן והנושא אשה דעתו שתהא בתולה בתחילת אירוסין וקידושין ועוד דהרא"ה תירץ על קושיית הרמב"ן שהקשה למה ליה למימר דחכמים תקנו כתובה והם אמרו וכו' ואפילו אי כתובה דאורייתא נמי למה אין הבעל נאמן ותירץ הרא"ה דהיא יש לה מגו משארסתני נאנסתי ולכך לולא חזקה אין אדם טורח וכו' היתה נאמנת עיי"ש וקשה לפ"ז לפי מ"ש הגאונים והרמב"ם בטענת פתח פתוח והיא אומרת פתח נעול דבתוספות כתובה אין הבעל נאמן משום דתוספות לא תקינו לה רבנן איהו רק כתב אנפשיה בזה קשה למה אינו נאמן כקושית הרמב"ן וליכא למימר כתירוץ הרא"ה אית לה מגו דהא אף בטוענת נאנסתי אבדה התוספות (ד)לדעת הש"ג וא"כ ליכא מגו ועל כרחך צ"ל דלשיטת הגאונים דינו של השלטי גיבורים ליתא וכן מבואר ברמב"ם הלכה ט"ז גבי תוספות כתובה דאינה מפסדת אלא א"כ נודע בראיה ברורה וכו' או שהודית לו שהיא בעולה קודם שתתארס וכו' הרי דמצריך שתודה דנבעלה קודם אירוסין אבל לאחר אירוסין אף דהוא קודם נשואין יש לה תוספות כתובה וכן כתב מהרש"ל כפי מה שכתב הבית שמואל בשמו בס"ק (י"ט) [כ'] דהודאתה צריכא שתהא דהיתה בעולה קודם אירוסין והרי מבואר דלא כשלטי גיבורים ופשוט הוא.