ש"ך על חושן משפט שס


סעיף ה

 ובאם עשו ממנו כלי כסף יש בו פלוגתא התוס' ס"ל דקנה והרשב"א חולק עכ"ל סמ"ע ולחנם הביא דברי התוספות דהתוס' עצמם מדמי לה לנסרים ועשאו תיבה למ"ד דשינוי החוזר הוי שינוי וא"כ אנן דקי"ל דשינוי החוזר לא הוי שינוי וכמ"ש הפוסקים והטור בנסרים וכה"ג א"כ ה"ה בעשה ממנו כלי לא הוי שינוי וכן הוא בראב"ן דף ך' ע"ב וכ"פ מהרש"ל ריש הגוזל וכן עיקר:

סעיף ו

 היינו בצבע שא"י להעביר וכמ"ש בס"ס שצ"ח עכ"ל סמ"ע וכוון למ"ש בהג"ה שם דשינוי החוזר אינו קונה וטפי ה"ל ללמוד ממ"ש הרמב"ם והט"ו בכאן סעיף ה' וגם בסעיף ז' בצבעו כתבו כן להדיא ומלעיל ס"ס שנ"ח אין ראי' כ"כ דהא ר' ירוחם ס"ל דשינוי החוזר (אינו) קונה ואפ"ה פסק דאע"ג דיכול להעבירו הוי שינוי מיהו לענין דינא לא נראה כר' ירוחם ולא מטעמא שהקשה בב"ח מנ"ל לחלק בין צביעה ללבון דזה ל"ק כלל דהא רבנן דפליגי עליה דר"ש ס"ל הכי דלבון לא הוי שינוי וצביע' הוי שינוי אפילו יכול להעבירו וכדאיתא בש"ס ריש הגוזל קמא ונראה שזהו טעמו של ר' ירוחם שפסק כרבנן אבל באמת נראה דהיינו דוקא למ"ד שינוי החוזר קונה אבל למאי דקי"ל דאינו קונה א"כ כשיכול להעבירו לא הוי שינוי וכן מוכח להדיא בתוס' פ' מרובה סוף דף ס"ה וכן הוא בראב"ן דף פ"ט ע"ב:

 תימה דבש"ס ריש הגוזל אמרי' דלבנו לא הוי שינוי כמו בראשית הגז וכ"פ המחבר עצמו בי"ד סי' של"ג ס"ג מיהו ברמב"ם לק"מ דכ' ונפצו ולבנו ובהלכות בכורים פ"י גבי ראשית הגז לא כ' רק לבנו לחוד ונראה דס"ל דלר' חייא דקאמר דכבריה כברויה בגפרית היינו דבתר הנפוץ מלבנו וכ"פ הרא"ש וטור ומהרש"ל דדוקא בלבנו ע"י גפרית הוי שינוי אבל על המחבר שכ' או לבנו קשה וצריך לומר דט"ס הוא בספרי המחבר וכן בע"ש:

 טור. ובספר ת"ח חולק בלא טענה מוכרח' גם מה שהביא ראיה מהרמב"ם והמחבר שכתבו סתמא דשפוי מועיל דהוי שינוי ולא חילקו אינו ראיה דהא כתבו אח"כ בס"ט עד שנשתנה שמם כו' א"כ גם מ"ש ושיפן ר"ל שנשתנה שמם מחמת השפוי וכ"כ בע"ש הילכך אין לנו אלא דברי התוס' והרא"ש והטור והרב וכ"פ מהרש"ל:

סעיף ז

 דברי הר"ב נתבארו בדברי המחבר בסמוך סעיף ו' ולכאורה הם אך למותר וגם הם מגומגמין במ"ש או ליבנו בענין שאינו חוזר לברייתו וגם בב"ח כ"כ דהיכא שייך בליבון חוזר לברייתו ובטור איתא צמר ולבנו בגפרית או צבעו בענין שאינו חוזר לברייתו קנה עכ"ל וקאי רק אצבעו לחוד דאתי לאפוקי היכא דיכול להעביר הצבע ע"י צפון כדאיתא בש"ס ומ"ש ולבנו בגפרית היינו כברי' כברוי' דבש"ס דאל"כ לא הוי ליבון מעליא ולא הוי שינוי אפי' אינו חוזר ועיין בש"ס פ' הגוזל מוכח להדיא כדברי: