ט"ז על אורח חיים כז


סעיף א
 — דכתיב "ידכה", פירוש: יד כהה, דהיינו השמאל שהיא תשה:

 —  עלינבוגי"ן, וילפינן מדכתיב: "והיה לך לאות" ולא לאחרים, שלא יראו החוצה. ודרך האדם לגלות עד הקובד"ו, ומשם ואילך מיקרי לך ולא לאחרים:

סעיף ד
 — דכתיב "לאות על ידך", שלא יהיה דבר חוצץ בינו לבין ידו, וכן :

 כו' —  הרשב"א  תתכ"ז סיים, דלהלכה נ"ל לחלק בין קציצה לרצועה, אבל למעשה נסתפק,  אמנהג, כמו שנהגו כן יעשו. ותמהני במה שהחליט רמ"א לקולא ברצועות.  כתב שנהגו להחמיר במה ששייך לקשירה, בין ברצועות של ראש בין ברצועות היד, ונכון הוא:

סעיף ה
 — , שיש לו מכאוב בראשו, ואם יגלה ראשו יזיק לו הקרירות. וכיון שיש דעות   אין חשש בחציצה, דהא כתיב "וראו כל עמי הארץ כי שם ה' נקרא עליך", ולא נאמר "בין עיניך" אלא לסיים מקום; וזה שהוא אנוס יסמוך .  יניחם על כובע דק, שאז יוכל להניחם כנגד מקום שמוחו של תינוק רופס,  בכובע גדול:

 — שאינם יודעים שהוא אנוס:

סעיף ו
 — דכתיב "וקשרתם וכתבתם",  קשירה דומיא דכתיבה, מה כתיבה בימין אף קשירה בימין;  אותה יד שאינו כותב בה היא מיקרי כהה לענין זה:

סעיף ח
 — בכוונות האר"י  ששנים מהם יהיו על פירקי התחתון של אצבע והשלישי  בפרק אמצעי, וטעמו  הקבלה:

 כו' — כתוב במהרי"ל שם, כי יש נהגו כן לקיים בזה "וקשרתם",  למהרי"ל, כי כבר נתקיים ברצועה  המעברתא, אלא יהיו תלוים כמו .  כיון שאין זה מן   אין  על הקציצה, שהיא יותר קודש מן הרצועה:

סעיף ט
 — פי', ד"בין עיניך" לאו ממש הוא, אלא גמרינן  מ"בין עיניך" דכתיב במת: מה להלן מקום שעושה קרחה, אף כאן מתחיל מקום תפילין ממקום שיש שייכות קרחה:

ורבים נכשלים באיסור זה וטועים לומר שהקצה העליון מתחיל ממקום השער, ועיקר התפילין מונחים על המצח. ועוברים על איסור דאורייתא, דכל התפילין צריכים להיות מונחים במקום שיש קרחה, דהיינו  קצה התחתון בעיקרי השער: