חפץ חיים על ספרא/אמור/פרק יב


ביאור - פרק יב
 מדכתיב וספרתם לשון רבים.
 פי' כל ספירות שאתה סופר לעולם יהיו שוות שלא יהא בכולן אלא חמישים כשם שאם חל פסח בשבת שלדברי הכל אתה מונה מיום המחרת שהוא יו"ט שני של פסח חמישים יום אף לעולם לא תספור ימים מיום שני של פסח אלא חמישים. וא"ת שבת בראשית פעמים שאתה מונה לפי החשבון של אשתקד שהתחלת למנות מיום ב' יהא עכשיו נ"א כגון חל פסח בערב שבת ואתה מונה מאחד בשבת ופעמים נ"ב כגון אם חל בחמישי בשבת, נ"ג כגון אם חל ברביעי בשבת, נ"ד בשלישי, נ"ה בשני, נ"ו באחד בשבת מיום ראשון עד יום עצרת.

 מדנקט לשון יחיד הוא לב"ד שלהם ציוה לספור ואין זה אלא ספירה התלויה בב"ד והמועדות הם התלוים בב"ד, שב"ד תובעין המועדות ולהם צריך לשאול אימתי חל יו"ט ראשון של פסח כדי למנות הספירה ממחרת.
 שא"צ אדם לישאל לב"ד אימתי חל אלא מיו"ט ראשון ימתין עד שבת שבתוך הפסח וימנה.

 דתדע שבשבת של פסח התחיל לימנות.
 וא"ת שבת ממש צא ובדוק איזה שבת והתורה לא באת לנעול אלא לפתוח, אלא ודאי יו"ט של פסח הוא.
 ר"ל ועוד נאמר כאן.
 עד ממחרת השבת השביעית.
 בשתי הלחם.
 ותחלת רגל הוא והוא סמוך לאותה שבת דהיינו עצרת המתחלת למחרת של שבת שביעית לאחר שעברה השבוע דאותה שבת.
 האמור בעומר, רגל ותחלת רגל הוי סמוך לה, דהיינו יום ראשון של פסח שיהא סמוך לעומר וממחרת השבת מחרת יו"ט קאמר, דיו"ט קרוי שבת דכתיב ביום הראשון שבתון.

 שהחדש מותר עם הבאת העומר שהביאוהו ביום י"ו, ואם תמתין עד לאחר השבת נמצאת מבטל מקרא זה כגון חל פסח בשני בשבת ולא תביא העומר עד לאחר השבת נמצא שלא תאכל מצה אלא אותו היום לבדו.

 פי' מקרא זה לא ידעינן אלא דהבאה והספירה צריך להם זמן אחד, אבל הקצירה יכול להיות מקודם והספירה והבאה יעשה אימת שירצה.
 הרי דהקצירה והספירה צ"ל בזמן אחד.
 פי' ומהאי קרא לחוד הו"א דהקצירה והספירה בזמן אחד אבל הבאת העומר יכול להביא אימתי שירצה.
 הרי קבע זמן אחד לכולן לקצירה ולספירה ולהבאה, וספירה מפורשת היא מתי סופר דכתיב וספרתם לכם ממחרת השבת.
 דהשתא זמן אחד לכולן.
 לספור בערב דהוא התחלת היום וממילא צריך אז גם כן לקצור.
 של מנחת העומר אלא ביום.
 ומ"מ נקרא זה זמן אחד לכולן דכולם עכ"פ ביום אחד הוא.

 פי' שיעשה חג שבועות וכן הקרבת מנחה חדשה ביום זה.

 פי' שאין מביאין מן החדש מנחות במקדש עד שיביאו שתי הלחם בעצרת.
 פי' מנחת סוטה הבאה מן השעורים שהרי כבר הביאו מנחת העומר מן השעורים.

חפץ חיים על ספרא