מלבי"ם על מלכים ב י
(א) 
 וכו' . שיעור הכתוב  אל שרי יזרעאל, כתב אגרת בשם אחאב שאחאב אומר ופוקד אל שרי יזרעאל (שברחו אז מיזרעאל לשומרון) , שילחמו בעד ביתו, ולכן לא אמר אומני אחאב בסמיכות להורות גם הכוונה , שאחאב אומר ופוקד להם אלה הדברים: . כאילו אומר אם הייתם עצלים עד עתה ולא הגנתם על אדוניכם, עכ"פ  להעיר אזניכם, תצאו ידי חובתכם:

 
וכו'. הוא מאמר בעל שתי פנים, בצד אחד יאמר שאתכם רכב וכלי מלחמה, ובצד א' יאמר שאין מי מן העם אתכם רק הסוסים והרכב והנשק באין רוכבים ולוחמים. והיה המכתב בשם אחאב למען ידעו כי לא יהוא פוקד דבר הזה, ובכ"ז באו הדברים סתומים שנראה ג"כ שהם בשם יהוא, בדרך המליצה וההתול:

(ה) 
 וכו'. ונגד  אמרו, , ונגד  אמרו , כיון שאנחנו מוכנים למלא דבריך:

(ט) 
. ר"ל כי כפי הדין אם אומר תנו אחד מכם ונהרגנו ואם לאו נהרוג את כולכם יהרגו כולם ואל ימסרו וכו' אא"כ חייב מיתה כשבע בן בכרי (כמ"ש הרמב"ם פ"ה מה' יסודי התורה), וא"כ , ואתם צדיקים אתם, ושארית ישראל לא יעשו עולה, וא"כ:

(י) 
. שהם חייבים מיתה עפ"י דבר ה': . לא אני ולא אתם:

(יב - יד) 
. שעורו, כשהיה הוא בבית עקד הרועים, ר"ל במקום שמתאספים שם הרועים, מצא יהוא שם את אחי אחזיה שהיו שם בבית הזה, והם לא ידעו מכל הנעשה: . באופן שגם מבית יורם שהיה חתן אחאב לא נשאר מאומה. ובד"ה (ב' כב, ח) מפרש שהיו בני אחי אחזיהו, כי אחי אחזיהו נהרגו בגדוד הערבים כמש"ש:

(יח) 
. א"ל בערמה שאחאב נענש מפני שלא עבד את הבעל הרבה רק מעט, ולכן , ולכן צוה שיתקבצו נביאי הבעל וכהניו:

(כ) 
. צוה להם שיקדשו עצרה לבעל, היינו שיקבעו יום מועד בשבילו ויהיה היום ההוא מקודש ואסור במלאכה, וכן עשו  יום חג ועצרה לבעל:

(כא) 
. עפ"ז שלח לקבץ עובדי הבעל מכל ישראל לבא ליום החג:

(כב) 
. רצה לברר מי החייב מיתה, כי חשש פן יתערבו עמהם הבאים רק לראות, ולכן צוה שילבשו לבוש המיוחד לעבודתם, וכ"א מעובדי הבעל היה לו לבוש מיוחד שמור באוצר שמה, ועפ"ז ידע שבאו בכוון, ולז"א ויוצא להם המלבוש היינו כל המלבוש שנמצא במלתחה. וגם היה זה תחבולה שלא יוכלו לברוח כי ניכרו ע"י מלבושיהם:

(כד - כה) 
 . ובזה נתחייבו מיתה על הזביחה והעבודה, ואז צוה להכותן כדין, ושם שומרים מבחוץ שמונים איש להכות הפלטים: . צוה שיכום בתוך בית הבעל: . הפגרים לחוץ, ומשם הלכו אל עיר בית הבעל:

(כו) 
. שהיו של של עץ והיו סביב בית הבעל:

(כז) 
. מצבה אחת גדולה של אבנים שנקראת מצבת הבעל:

(כט) 
. מצד שבזה  וכו' ונעשה להם כדבר טוב וישר, אבל החטאים הפרטים של ירבעם שלא נמשכו אחריו כל ישראל לא נמשך יהוא אחריו:

(ל - לא) 
. ספר שה' הבטיח ליהוא , ובכ"ז  וכו' , ר"ל שאם לא היה הקב"ה מבטיחו שבניו ימלכו אחריו עד דור רביעי, היה לו תירוץ שירא פן תשוב הממלכה לבית דוד ע"י שיעלו העם ירושלים, כמו שמטעם זה עשה ירבעם את עגלי הזהב, אבל אחר שיהוא לא נתירא שתסוב המלוכה מזרעו כי היה לו הבטחה מה', לכן חרה אף ה' בו, ויען שכבר הבטיח לו המלכות לא יכול לכלות חמתו בו, וע"כ:

(לב) 
. ר"ל שהחל להכות היושבים בקצה, מעבר הירדן מזרחה: