ט"ז על חושן משפט שטו
(סעיף ב אא"כ יש לו פירות) אין דברי הסמ"ע מובנים לי בזה דהא בתורת שכירות יכול להוריד אחר ואמאי לא חש לסברא שכתב שלא האמינו אלא לו דהא באלו דחשיב כגון בעל וכו' הא ע"כ אין לו בקרקע כלום והאיך יכול אח"כ למכור ולומר קנה הקרקע לפירותיה ע"כ נלע"ד דאה"נ דזה הוא עיקר כוונת הרמב"ם דכל שלא זכה בקרקע כלל אלא בפירותיה אינו יכול למכור הפירות דהא דשלב"ל הוא אלא בתורת שכירות מהני דהיינו שהוא מסלק עצמו ואדם יכול לסלק ולהתנות על דשב"ל כמ"ש סי' ר"י (ר"ט) מ"ה שכירות מהני שפיר שזה מסלק עצמו וזה נכנס תחתיו ע"פ השכירות שנותן לו עומד במקומו וגם מה שחילק בסמ"ע בין בית לשדה הוא דחוק מאוד וכתבתיו בסי' ריב: