משנה שבת יז ניקוד
כָּל הַכֵּלִים נִטָּלִין בְּשַׁבָּת, 
וְדַלְתוֹתֵיהֶן עִמָּהֶן, 
אַף עַל פִּי שֶׁנִּתְפָּרְקוּ בְּשַׁבָּת. 
שֶׁאֵינָן דּוֹמִין לְדַלְתוֹת הַבַּיִת, 
לְפִי שֶׁאֵינָן מִן הַמּוּכָן:

 נוֹטֵל אָדָם קֻרְנָס לְפַצֵּעַ בּוֹ אֶת הָאֱגוֹזִים, 
וְקַרְדֹּם לַחְתֹּךְ אֶת הַדְּבֵלָה. 
מְגֵרָה, לִגְרֹר בָּהּ אֶת הַגְּבִינָה. 
מַגְרֵפָה, לִגְרֹף בָּהּ אֶת הַגְּרוֹגָרוֹת. 
אֶת הָרַחַת וְאֶת הַמַּזְלֵג, 
לָתֵת עָלָיו לַקָּטָן. 
אֶת הַכּוּשׁ וְאֶת הַכִּרְכַּר, 
לִתְחֹב בּוֹ. 
מַחַט שֶׁל יָד, 
לִטֹּל בָּהּ אֶת הַקּוֹץ. 
וְשֶׁל סַקָּאִים, 
לִפְתֹּחַ בָּהּ אֶת הַדֶּלֶת:

 קָנֶה שֶׁל זֵיתִים, 
אִם יֶשׁ קֶשֶׁר בְּרֹאשׁוֹ, מְקַבֵּל טֻמְאָה; 
וְאִם לָאו, אֵין מְקַבֵּל טֻמְאָה. 
בֵּין כָּךְ וּבֵין כָּךְ, נִטָּל בְּשַׁבָּת:

 רַבִּי יוֹסֵי אוֹמֵר: 
כָּל הַכֵּלִים נִטָּלִין, 
חוּץ מִן הַמַּסָּר הַגָּדוֹל וְיָתֵד שֶׁל מַחֲרֵשָׁה. 
כָּל הַכֵּלִים נִטָּלִין לְצֹרֶךְ וְשֶׁלֹּא לְצֹרֶךְ. 
רַבִּי נְחֶמְיָה אוֹמֵר, אֵין נִטָּלִין אֶלָּא לְצֹרֶךְ:

 כָּל הַכֵּלִים הַנִּטָּלִין בְּשַׁבָּת, 
שִׁבְרֵיהֶן נִטָּלִין עִמָּהֶן, 
וּבִלְבַד שֶׁיִּהְיוּ עוֹשִׂין מֵעֵין מְלָאכָה: 
שִׁבְרֵי עֲרֵבָה, לְכַסּוֹת בָּהֶן אֶת פִּי הֶחָבִית; 
שִׁבְרֵי זְכוּכִית, לְכַסּוֹת בָּהֶן אֶת פִּי הַפַּךְ. 
רַבִּי יְהוּדָה אוֹמֵר: 
וּבִלְבַד שֶׁיִּהְיוּ עוֹשִׂין מֵעֵין מְלַאכְתָּן;
שִׁבְרֵי עֲרֵבָה – לָצוּק לְתוֹכָן מִקְפָּה, 
וְשֶׁל זְכוּכִית – לָצוּק לְתוֹכָן שֶׁמֶן:

 הָאֶבֶן שֶׁבַּקֵּרוּיָה, 
אִם מְמַלְּאִין בָּהּ וְאֵינָהּ נוֹפֶלֶת, מְמַלְּאִין בָּהּ; 
וְאִם לָאו, אֵין מְמַלְּאִין בָּהּ. 
זְמוֹרָה שֶׁהִיא קְשׁוּרָה בַּטָּפִיחַ, 
מְמַלְּאִין בָּהּ בְּשַׁבָּת:

 פְּקַק הַחַלּוֹן, 
רַבִּי אֱלִיעֶזֶר אוֹמֵר: 
בִּזְמַן שֶׁהוּא קָשׁוּר וְתָלוּי, פּוֹקְקִין בּוֹ; 
וְאִם לָאו, אֵין פּוֹקְקִין בּוֹ. 
וַחֲכָמִים אוֹמְרִים: 
בֵּין כָּךְ וּבֵין כָּךְ פּוֹקְקִין בּוֹ:

 כָּל כִּסּוּיֵי הַכֵּלִים שֶׁיֵּשׁ לָהֶם בֵּית אֲחִיזָה, נִטָּלִים בְּשַׁבָּת. 
אָמַר רַבִּי יוֹסֵי: 
בַּמֶּה דְּבָרִים אֲמוּרִים? בְּכִסּוּיֵי הַקַּרְקָעוֹת; 
אֲבָל בְּכִסּוּיֵי הַכֵּלִים, 
בֵּין כָּךְ וּבֵין כָּךְ נִטָּלִים בְּשַׁבָּת:

שבת יז
יז