טור מנוקד אבן העזר פו
אין מקבלין פקדונות מן הנשים ולא מן העבדים ולא מן הקטנים, דסתמא הוא של הבעל ושל האדון ושל האב וכשלא יקבלו מהם יחזירו אותם.
עבר וקבל מן האשה - יחזיר לאשה אפילו הבעל עומד וצווח ואומר 'שלי הוא'.
ואם היא אומרת 'משל פלוני הוא' - אם היא בריאה, נאמנת במגו שאם היא רוצה תקחנו ותתננו לו.
ואם היא חולה - אם היא נאמנת בעיני הנפקד יעשה כדבריה ויתנהו לאותו פלוני אפילו אם הבעל מוחה בידו, ואם לאו יתנהו לבעל.
מתה ולא אמרה של מי הוא - יתנהו לבעלה.
נתגרשה ואחר כך מתה - יתנהו ליורשיה.

קבל מהעבד - יחזירהו לו.
מת - יתנהו לאדון אפילו נשתחרר קודם שמת דמסתמא גנבו מבית אדונו.

קבל מהקטן - יקנה לו בו דקל לאכול פירותיו.
מת - יחזיר לאביו.

כתב ר"י: אם היה לה מעות או מטלטלין ותקפם הבעל, אינה יכולה להוציא מידו, שאינה נאמנת לומר "שלי או של פלוני הן".
ורבינו שמשון חילק בדבר, שאם היו המעות טמונים שלא ידע בהן הבעל ותקפם מידה אין מוציאין מידו, ואם לא היו טמונים ותקפם הבעל מידה מוציאין מידו שנאמנת לומר "שלי הם" או "של פלוני הם".
וכן היא מסקנת אדוני אבי הרא"ש ז"ל.

לוה ממנה וגירשה - היו המעות טמונים, אין לה עליו כלום שלא כיון אלא להוציאם מידה. לא היו טמונים, צריך לפורעה.

והאשה הנושאת ונותנת בתוך הבית, או אפילו אינה נושאת ונותנת בתוך הבית אלא שהבעל מאמינה ומפקיד מה שיש לו בידה, אינה נאמנת לומר "שלי או של פלוני הוא".
אבל שטרי חובות וקניית הקרקעות שעשה הבעל על שמה, הם שלה.
ואם הם עשויים על שמה ועל שם בעלה, הם שותפות בין שניהם.