מסכת גרים ג


הלכה א 
איזהו גר תושב?
כל שקיבל עליו שלא לעבוד עבודה זרה - דברי רבי מאיר. 
רבי יהודה אומר: כל שקיבל עליו שלא להיות אוכל נבילות.

הלכה ב 
רוקו ומושבו ומשכבו ומי רגליו - טמאין. 
עיסתו, ושמנו ויינו טהורים. 
ועובר על 'בל תונה', ו'בל תעשוק' ו'בל תלין פעולת שכיר'.

הלכה ג 
אין משיאין לו, ולא נושאין ממנו נשים, 
ולא מלוין אותו, ולא לוין ממנו ברבית.

הלכה ד 

אין מושיבין אותו בספר, ולא בנוה רע, 
אלא בנוה יפה, באמצע ארץ ישראל, 
במקום שאמנותו יוצאת, שנאמר: 
 עִמְּךָ יֵשֵׁב - בְּקִרְבְּךָ, בַּמָּקוֹם אֲשֶׁר יִבְחַר, בְּאַחַד שְׁעָרֶיךָ... וגו'

הלכה ה 
כל ערוה שישראל מְצֻוִין עליה 'מיתת בית דין' - 
אין הגרים מְצֻוִין עליה.

הלכה ו 
הא, כיצד?
היה נשוא אחות אמו ואת אחותה מאם, 
רבי מאיר אומר: יוציא, 
וחכמים אומרים: יְקַיֵּם אחת מהן.

הלכה ז 
ישראל שבא על בת נכרי - יִדוֹן כדיני נכרי, 
ונכרי שבא על בת ישראל - יִדוֹן כדיני ישראל.

הלכה ח 
גר שמת והניח בן ובת שהתגיירו עמו,
נכסיו ועבדיו בני חורין. 
אם היו העבדים פקחין - נקנים במשיכה, 
מפני שאמרו: נכסים שאין להם אחריות נקנים בחזקה.

הלכה ט  
רבי אליעזר אומר: לא זו בלבד! 
אלא: אפילו היה מטייל בתוך שדהו, ובא אחד ואמר 'שדה שלי' - שדה שלו.  
וחכמים אומרים: לא קנה עד שיחזיק.

הלכה י  
זה בא מן הדרום, וזה בא מן הצפון: 
זה זכה במקום הלוכו, וזה זכה במקום הלוכו - דברי רבי אליעזר. 
וחכמים אומרי: זה וזה לא קנה - עד שיחזיק.

הלכה יא  
היו עליו כְּתוּבַת אשה ובעלי חוב, 
ואמרה האשה: 'אלו - שלי,ואלו - כְּתוּבָתי': זכתה. 
- 'אלו - כתובתי, ואלו - שלי': אין לה אלא כתובתה.

הלכה יב  
וכן בעל חוב  שאמר: 'אלו - שלי, ואלו - חובי': זכה. 
- 'אלו - חובי, ואלו - שלי': אין לו אלא חובו.

הלכה יג  
היו לו שני עבדים - רועי בקר, 
ובא אחד ואמר: 'עבדים הללו והצאן - שלי הם': הרי אלו שלו. 
ואם העבדים פקחין, אומרים: 'אנו בני חורין, והצאן שלפנינו - שלנו.'