סמ"ע על חושן משפט קעח


סעיף א

 בפרישה כתבתי דאפי' אם אומר המוכסן בפי' שמוחל בשבילו אפ"ה הוא לאמצע כל שלא אמר המוכסן כן מעצמו בלא בקשתו דאותו שנמחל לו וכדסיים הטור והמחבר דאל"כ ה"ל לחלק בזה מיניה וביה וק"ל.

סעיף ג

 פירוש כדין אריסים שנוטלים חלק בהשבח שנשבח הזריע' והנטיעה מעצמו דהיינו בשעה שעומדת לקצור ולבצור אף שא"צ אז עוד למלאכת האריס או המקבל:

 הוא רבותא אחרת דקמ"ל אף ששדה זו היו רגילין לזרוע והשותף הלך ונטעה לא מחשב כמשנה דידו על התחתונה אלא כיורד ועשאו ברשות ונוטל בו שבח כאריס כאלו עשוייה ליטע והמחבר וטור כתבו זה בלא דקדוק דה"ל למכתב אפי' אינו עשויה לזריעה מאחר דאיירי לפני זה בשדה העומדת לקצור דהיינו זריעה אלא משום שבגמ' וברמב"ם נזכרו שניהן קצרו הן בלשונם ונקטו מקצת ל' רישא וסיפא דהגמ' והרמב"ם ועפ"ר:

 ז"ל הנ"י בפ' ח"ה בדפוס גדול (דף קפ"ב רע"ב) דוקא אם השבח יתר על הוצאה יש לו דין יורד ברשות אבל אם ההוצאה יתירה על השבח לית ליה דין יורד ברשות דנוטל כל ההוצאה אפי' הוא יתירה על השבח ובשותף זה אינו נוטל הוצאה אלא שיעור שבח ובשבוע' דלא עדיף ממוציא הוצאות על נכסי אשתו וגרשה כו' ע"ש והביאו בד"מ ומ"ה כתבו הפוסקים (והוא מל' הגמ') דהוה ליה "כיורד ברשות "בכ"ף הדמיון ולא יורד ברשות לגמרי ועמ"ש לקמן בסי' שע"ה ס"ד עוד מזה: