בני יששכר מאמרי חודש תמוז אב/מאמר ה/נחמה ה


מאמר ה - ז' נחמות

א
ברגע קטן עזבתיך וברחמים גדולים אקבצך . לכאורה קשה, דאין זה דבר והיפוכו. דהתחיל בזמן, לומר שלא נתארך הזמן של העזיבה, הוה ליה לסיים: אבל הזמן של הקיבוץ והישועה תהיה לאורך ימים; או הוה ליה למימר ברישא דומיא דסיפא: במעט קצף עזבתיך וברחמים וכו'. ונראה לומר, על פי מה שאמרו בגמרא: "וכמה זעמו? רגע" . ועניין ה הוא סוד העיבור, שהוא בעולם הזה בגשמיות  ימים עם ג' ימי הקליטה , שאז אין הוולד בהתגלות. וכיון שהגיע זמן הוולד להתגלות בלידה, נעשה הרחמים גדולים, היינו ג' חדרי הרחם (חדר פרוזדור עליה) שהיו צרים כל ימי העיבור, עתה מתרחבים ונעשים גדולים כדי שיצא הוולד. ומעתה תבין, ברג"ע קטן עזבתיך, העזיבה היה כענין העיבור, והקיבוץ כלידה, הבן: