קצות החושן על חושן משפט ק


סעיף א

 כת' המרדכי בפרק הגוזל בתרא ז"ל נשאל רבינו מאיר על ראובן שהפקיד פקדון לשמעון ובא לוי ותפס את הפקדון מיד שמעון עבור החוב ששמעון חייב לו וראובן אומר מה לך אצל ממוני וכו' נרא' דבר פשוט דלוי חייב להחזיר הממון לראובן וכן פי' ריב"א פ' א"נ וכו' ומה שנסתפקת משום דכיון דשמעון חייב באחריות בפשיע' שפשע שהי' לו ליזהר דלוי לא הי' תופסו יכול לומר של שמעון אני תופס דהא ליתיה דהא קי"ל גנב ופרע בחובו כו' אף כי בנדון זה הי' לנו לחייב את שמעון כדאמר קדשים שחייב באחריותן שהזיקו חייבין אע"פ דשל הקדש הם מכל מקום אם תפס ניזק נפרע מהם למ"ד דבר הגורם לממון כממון דמי עכ"ל ונפלאתי בזה דאיך ס"ד לומר לר"ש דסבירא ליה גורם לממון כממון דמי שיטול הבע"ח של הנפקד פקדונו של המפקיד שאינו חייב לו כלום ולא מצינו לר"ש אלא בהדיוט שהזיק קדשים שחייב באחריות דחייב לשלם לבעלים משום גורם לממון אבל איפכא קדשים שחייב באחריות שהזיקו להדיוט שיטול הניזק את הקדשים זה לא שמענו לרבי שמעון ע' שם פרק מרובה אם לא לרבי יוסי הגלילי דאית ליה קדשים קלים ממון בעלים אבל מדין גורם לממון לא אשכחן ואפי' לרבי יוסי נמי אינו אלא דאוכל הניזק את בשר הקודש ומשום דגוף ההקדש אינו יוצא לחולין ואם כן הקדש אינו מפסיד כלום אבל זה שיטול את הפקדון של המפקיד לא שמענו וצ"ע: