עבודת הקרבנות/סדר שחיטת תמיד של שחר


מד 
תמיד השחר היה נשחט על קרן צפונית מערבית של בית המטבחים על טבעת שניה כדי שיהיה נשחט כנגד השמש דכתיב (במדבר כ״ח) שנים ליום עולה תמיד כנגד היום שהוא זריחת השמש השוחט היה עומד במזרח לצד העורף של הקרבן ופניו למערב והמקבל היה עומד במערב והקרבן אחוריו לצפון ופניו לדרום כדי שלא יהא אחוריו כלפי ההיכל: (יומא ס״ב רמב״׳ם פ״א הלי״א מהל׳ תמידין תמיד פ״ד מ״א):

ביאור

מה 
והשוחט היה בידו סכין כשר מכלי שרת כדכתיב [בעולת יצחק] וישלח אברהם את ידו ויקח את המאכלת לשחוט את בנו והמקבל היה בידו מזרק מכלי שרת. כדי לקבל הדם בתוכו וילפינן מעולת סיני דבעי כלי שרת דכתיב (שמות ד׳) ויקח משה חצי הדם וישם באגנות וגו': (רמב״ם פ״ד הל״ז מהל׳ מעה״ק זבחים צ״ז מנחות פ״ב):

ביאור

מו 
כהן המקבל את הדם צריך לאחוז את המזרק ביד ימינו דוקא ולא בשמאל דכתיב (ויקרא ד׳) בפר כהן משוח ולקח הכהן המשוח מדם הפר וגו' וכתיב אח״כ וטבל את אצבעו בדם מלמד שלא תהיה קבלה אלא בימין וצריך הכהן ליזהר שלא יהא בין ידו להכלי חציצה כל דהו דכתיב (ויקרא ב׳) ולקח הכהן מדם הפר שתהא לקיחה בעצמו של כהן: (זבחים כ״ד ע״א רמב״ם פ״ה מהל׳ ביא״מ הלי״ז י״ח)

ביאור

מז 
וקודם ששוחטין קרבן התמיד שני כהנים שזכו בדישון מזבח הפנימי ודישון המנורה היו מקדימין כהן המדשן המזבח היה בידו טני של זהב והכהן המדשן המנורה היה בידו כוז של זהב ושני מפתחות העזרה בידם מסרו המפתחות להלוי לפתוח לפניהם שער הגדול שבהיכל. לא היה השוחט שוחט עד ששמע קול שער הגדול שנפתח שנא׳ ושחטו פתח אהל מועד בזמן שפתח ההיכל פתוח ולא בזמן שפתח ההיכל נעול: (זבחים נ״ה תמיד פ״ג מ״ו ז׳):

ביאור

מח 
והשוחט אחר ששמע שנפתח שער ההיכל היה שוחט מיד את התמיד שם על ירך המזבח צפונה כדכתיב ושחט אותו על ירך המזבח צפונה לפני ה׳ וכן היה סדר השחיטה השוחט היה זהיר שיהיה שחיטתו באופן שיקובל את כל דם הקרבן בהמזרק דכתיב (ויקרא ד׳) ואת כל דם הפר ישפך אל יסוד מזבח העולה כיצד הוא עושה אוחז את הסימנים בידו ומוצאן עם הוורידין לתוך המזרק [ומברך בא״ אמ״ה אשר קבו״צ על השחיטה] ושוחט שנים או רוב שנים כדי שיתקבל הדם כולה בהמזרק ומגביה הסכין למעלה כדי שלא ירד הדם מן הסכין לתוך המזרק ולא מן עור הצואר דכתיב ולקח הכהן המשוח מדם הפר ולא מדם הפר ודבר אחר ודם שבסכין מקנחו בשפת המזרק מבחוץ כדכתיב כפורי זהב (עזרא א׳) (זבחים כ״ה יומא מ״ח רמב״ם פ״ב מה׳ מעה״ק הל״ח):

ביאור

מט 
הכהן היה מחשבתו בשעת שחיטה של קרבן תמיד לשם ששה דברים לשם הזבח לשם זובח לשם השם ברוך הוא לשם אישים לשם ריח לשם ניחוח דכתיב (ויקרא א׳) והקטיר הכהן את הכל המזבחה אשה ריח ניחח לה': (זבחים מ״ו רמב״ם פ״ד מה' מעה״ק הלי״א):

ביאור

נ 
בשעת שחיטת התמיד. הכהן שזכה לקבל הדם היה עומד בצפון נגד השוחט באלכסון אחוריו לצפון ופניו לדרום והיה מקבל במזרק אשר בידו את דם השחיטה לקיים מצות קבלה כדכתיב בעולה (ויקרא א׳) ושחט את בן הבקר והקריבו בני אהרן הכהן את הדם זו הוא קבלת הדם ומברך מקודם על מצות קבלה אקבו״צ על מצות קבלת הדם:

ביאור