טור מנוקד אבן העזר קלה
העדים שנותנין הגט לפניהם צריכין לקרותו קודם נתינה ולאחריה.
ואם קראוהו אחר הנתינה ולא לפניה - הוי גט ותינשא לכתחילה.
לא קראוהו כלל ונאבד, והוא אומר שלא היה גט מה שנתן לה אלא שטר בעלמא, לא תינשא ופסולה לכהונה, ואם ניסת לא תצא.
והרמב"ם כתב: אפילו אומר הבעל גט כשר היה, הרי זו ספק מגורשת.
קראוהו ונתנוהו לבעל והכניסו לבין ידיו, לכתחילה צריך לקרותו פעם שניה קודם שיתנהו לה.
לא קראוהו ונתנו לה והוא אומר שהחליפו ונתן לה שטר אחר ונאבד - הרי זו מגורשת, ותינשא לכתחילה כיון שקראוהו פעם אחת.
ואם הגט בידו ומראה אותו, נאמן כל זמן שלא נישאת כדלקמן.

נתן לה נייר חלק ואמר לה 'הרי זה גיטך' - אם לא בדקו הנייר במי נירין לראות אם היה שום דבר כתוב בו, או אם יבדקו ותפלוט הכתיבה, הרי זו ספק מגורשת. ואם יבדקוהו ולא תפלוט הכתיבה, אין כאן חשש גירושין.
וכתב הרמ"ה: ואם נשרף או נאבד קודם בדיקה, אין חוששין כלל ושריא אף לכהונה.

זרק לה כתב בפני עדים בין החביות ואמר לה "הרי זה גיטך" ובקשוהו ומצאו מזוזה או שטר אחר, אין חוששין לגירושין, שזה ודאי שנמצא הוא שזרק.
ודוקא שלא קראוהו, אבל אם לאחר שקראוהו שהיה גט וחזר הבעל ולקחו מידה וזרקו ונמצא מזוזה, הוי ספק מגורשת.
נמצאו שתיים או שלוש מזוזות - חוששין שמא גט שזרק גררוהו עכברים והרי זו ספק מגורשת.