ש"ך על יורה דעה שלו


סעיף א

שלא יאמר מה לי לצער הזה שמא אטעה ונמצאתי הורג בשוגג:

אבל אם הזיק במזיד אפי' ריפא ברשות ב"ד חייב בדיני אדם וכ"מ בפרישה ס"ו:

ומ"מ א"צ למנוע בשביל חשש טעות ומצוה היא כמו שנתבאר:

סעיף ב

דאבידת גופו היא ורחמנא אמרה והשבותו לו לרבות אבידת גופו:

כלומר שלומד הרופא לחולה או להמתעסק עמו שיעשה לרפואתו כך וכך:

סעיף ג

כצ"ל:

והב"ח כתב דצ"ל חיוב שלו וה"פ ל"מ שאם כבר קבל הרופא שכר שקצבו והרי הוא בידו שאין מוציאין מידו אלא אפי' לא קבל כלום אלא שקצבו לו ונתחייבו לו בכך וכך צריכין לשלם לו מה שנתחייבו לו ע"ש: