מקרא מבואר/פרקי בסיס/ספר רות/ג


פרק ג
אָמְרָה לָהּ נָעֳמִי חֲמוֹתָהּ: בִּתִּי, הֲרֵי אֲנִי רוֹצָה שֶׁיִּהְיֶה לָךְ שַׁלְוָה – שֶׁיִּיטַב לָךְ.
וְעַכְשָׁיו, הֲרֵי בּוֹעַז קְרוֹב מִשְׁפַּחְתֵּנוּ שֶׁהָיִית עִם נַעֲרוֹתָיו, הוּא זוֹרֶה אֶת גּוֹרֶן הַשְּׂעוֹרִים הַלַּיְלָה.
תִּתְרַחֲצִי, תְּטַפְּחִי אֶת עַצְמֵךְ, תִּלְבְּשִׁי אֶת שִׂמְלוֹתַיִךְ, וְתֵרְדִי לַגּוֹרֶן; אַל תְּגַלִּי אֶת עַצְמֵךְ לָאִישׁ עַד שֶׁיְּסַיֵּם לֶאֱכוֹל וְלִשְׁתּוֹת.
וּכְשֶׁהוּא יֵלֵךְ לִשְׁכַּב, תְּוַדְּאִי מָה הַמָּקוֹם שֶׁהוּא שׁוֹכֵב שָׁם, וְתָבוֹאִי וְתָרִימִי אֶת הַכִּסּוּי לְצַד רַגְלָיו וְתִשְׁכְּבִי שָׁם, וְהוּא כְּבָר יַגִּיד לָךְ מַה לַּעֲשׂוֹת.
הִיא אָמְרָה לָהּ: כָּל מַה שֶּׁתֹּאמְרִי לִי אֶעֱשֶׂה.
הִיא יָרְדָה לַגּוֹרֶן וְעָשְׂתָה אֶת כָּל מַה שֶׁצִּוְּתָה אוֹתָהּ חֲמוֹתָהּ.
בּוֹעַז אָכַל וְשָׁתָה וְהִרְגִּישׁ טוֹב וְהוּא בָּא לִשְׁכַּב בִּקְצֵה הָעֲרֵמָה, הִיא בָּאָה בַּסֵּתֶר הֵרִימָה אֶת הַכִּסּוּי לְצַד רַגְלָיו וְשָׁכְבָה שָׁם.
בְּאֶמְצַע הַלַּיְלָה הָאִישׁ נִבְהַל וְהִתְכַּוֵּץ, וְהוּא גִּלָּה שֶׁאִשָּׁה שׁוֹכֶבֶת לְצַד רַגְלָיו.
אָמַר לָהּ: מִי אַתְּ? אָמְרָה: אֲנִי רוּת שִׁפְחָתְךָ, פְּרוֹשׂ אֶת חֲסוּתְךָ עַל שִׁפְחָתְךָ כִּי אַתָּה קְרוֹב הַמִּשְׁפָּחָה הַגּוֹאֵל.
אָמַר לָהּ: בְּרוּכָה אַתְּ לַה' בִּתִּי! הֵיטַבְתְּ בְּחַסְדֵּךְ הָאַחֲרוֹן יוֹתֵר מִבָּרִאשׁוֹן – שֶׁלֹּא הָלַכְתְּ אַחֲרֵי הַבַּחוּרִים הַצְּעִירִים, בֵּין עָנִי וּבֵין עָשִׁיר.
וְעַכְשָׁיו בִּתִּי אַל תַּחְשְׁשִׁי, כָּל מַה שֶּׁתֹּאמְרִי אֶעֱשֶׂה עֲבוּרֵךְ, כִּי כָּל תּוֹשָׁבֵי עִירִי יוֹדְעִים שֶׁאַתְּ אֵשֶׁת חַיִל.
וְעַכְשָׁיו, אָמְנָם נָכוֹן שֶׁאֲנִי גּוֹאֵל, אֲבָל יֵשׁ גַּם גּוֹאֵל קָרוֹב יוֹתֵר מִמֶּנִּי.
תִּשְׁנִי הַלַּיְלָה וְנִרְאֶה בַּבּוֹקֶר אִם הוּא יִגְאַל אוֹתָךְ – טוֹב, שֶׁיִּגְאַל, וְאִם הוּא לֹא יִרְצֶה לִגְאוֹל אוֹתָךְ, אֲנִי נִשְׁבַּע בְּחַיֵּי ה' שֶׁאֶגְאַל אוֹתָךְ, שִׁכְבִי פֹּה עַד הַבּוֹקֶר.
הִיא שָׁכְבָה לְצַד רַגְלָיו עַד הַבּוֹקֶר וְקָמָה לִפְנֵי שֶׁאָדָם יָכוֹל לְזַהוֹת אֶת חֲבֵרוֹ כִּי הוּא רָצָה שֶׁלֹּא יֵדְעוּ שֶׁהָאִשָּׁה בָּאָה לַגּוֹרֶן.
הוּא אָמַר: תְּנִי אֶת הַמִּטְפַּחַת שֶׁעָלַיִךְ וְתַחֲזִיקִי בָּהּ, הִיא הֶחֱזִיקָה בָּהּ, הוּא מָדַד כַּמּוּת שֶׁל שֵׁשׁ סְאִים שֶׁל גַּרְעִינֵי שְׂעוֹרִים  וְשָׂם עָלֶיהָ וְהוּא בָּא לָעִיר.
הִיא בָּאָה אֶל חֲמוֹתָהּ, אָמְרָה לָהּ: שֶׁל מִי אַתְּ עַכְשָׁיו בִּתִּי? רוּת סִפְּרָה לָהּ אֶת כָּל מַה שֶּׁעָשָׂה לָהּ הָאִישׁ.
וְאָמְרָה: אֶת שֵׁשׁ הַסְּאִים שֶׁל שְׂעוֹרִים הָאֵלֶּה הוּא נָתַן לִי כִּי הוּא אָמַר לִי: אַל תָּבוֹאִי אֶל חֲמוֹתֵךְ בְּלִי כְּלוּם.
אָמְרָה לָהּ: שְׁבִי בִּתִּי עַד שֶׁתֵּדְעִי אֵיךְ יִקְרוּ הַדְּבָרִים, כִּי הָאִישׁ לֹא יָנוּחַ אֶלָּא אִם הוּא יְסַיֵּם אֶת הָעִנְיָן הַיּוֹם.
מקרא מבואר