מלבי"ם על שמואל ב י
(ב) 
השאלות (ב) למה לא שלח מלאכים לנחש בחייו? ולמה הסכימו עבדי חנון כי לחפור את הארץ באו?:

. ישראל מוזהרים שלא לדרוש בשלום עמון ומואב, אמנם כבר כתב בהגמ"י (פ"ו מה' מלכים) 
בשם הרא"ם
שלדרוש שלום אדם שעשה לו טובה להחזיר לו טובה מותר, ודוד לא דרש שלום נחש בחייו שבזה היה מוכרח שמלאכיו יבואו
שמה דרך כריתת ברית עם האומה בכללה וזה אסור, רק עתה שמת נחש מצא מקום לזה לשלוח מנחמים שבזה אינו כורת
ברית רק מנחמהו שבזה מכבד את אביו המת, ויש לו היתר ע"ז אחר שהוא דרך השבת טובה, שעז"א 
 
כו'  כו' . לא בעבור עצמו. ובכ"ז אמרו חז"ל (במ"ר כא, ה) במדרש רבה
שדוד נענש ע"ז, וי"ל שדייק זה במ"ש , שעכ"פ היו נראים כבאים אל הארץ בכללה לדרוש
שלומם, וזה אסור, הגם שעקר השליחות היה לנחם את חנון, ולכן בד"ה (שם יט, ב) פי' ויבואו אל חנון לנחמו:

(ג) 
. ראו כי לא באו ככורתי ברית עם המלך החי כדרך ששלח חירם אל דוד ואל שלמה, רק לנחמו על
המת, וע"ז שאלו , ר"ל אם לא כבדו בחייו ולא היה לו כריתת ברית עמו איך יכבדהו בעיניך
אחרי מותו: . לא כורתי ברית. אין זה כי אם , לדעת מקום שקל
לכבשה משם כדי  אח"כ:

(ד) 
. פי' מהרי"א שעשה כן מפני שהיתה ביאתם טובה מצד כפי דבריהם שבאו לנחמו, ורעה מצד כוונתם
שבאו לרגל את הארץ, לכן נתן להם חצי עונם וגלח חצי זקנם וכרת חצי מלבושיהם, לפי שהזקן והלבוש הארוך היה הדרת
פנים וכבוד בימים ההמה:

(ו) 
. ובד"ה (שם, ו) קראו ארם נהרים. ופה אמר , ובד"ה (שם, ז) אמר ששכרו שנים ושלשים אלף רכב ואת מלך מעכה, וצ"ל שהיה רגלי כמספר הרכב, ופה
הזכיר הרגלי ושם את הרכב:

(ח) 
. כפי המבואר בד"ה (שם) חנו המלכים לפני מידבא שהוא בגבול מואב, ובני עמון נאספו מעריהם לפני
עיר המלוכה רבה: . כי לא רצו לערוך בשדה מחולשתם רק להשגב במבצר, וא"כ היה מחנה
המלכים רחוקה ממחנה בני עמון, וז"ש  וכו' , ר"ל נבדלים מבני עמון, וז"ש:

(ט) 
השאלות (ט) מדוע תפס בצד השני והלכתי?:

. ר"ל שהתירא מלכת עד רבה וללחום עם בני עמון פתח
השער שאז יבואו עליו המלכים מאחור ויהיה תוך שני מחנות חזקות, כי המלכים היו חזקים מצד עצמם, ובני עמון היו חזקים
מצד שהיו אצל המבצר, ולכן היה מחכמתו ללחום את המלכים תחלה אצל מידבא, ולבל יצאו בני עמון בעזרתם חלק מחנהו
ונתן יתר העם החלשים ביד אבשי, שאם יצאו בני עמון השדה יספיק לנצחם. ובכ"ז עמדו רק למשמרת ולא נפרדו מן המחנה
והיו מוכנים גם נגד ארם, כי שער לפי הסברה שבני עמון ישארו במקומם, ועז"א , כיון שאתה פה. ואמר שאח"ז בלכת אבשי אל בני עמון אם ישער שהם חזקים ילך עמו להושיע, ועז"א :

(יב) 
. וצוהו שיתחזק, א] בעד , ב] , שאם יחזק האויב ילך להחריב ערי ארץ ישראל. והודיע בזה כי תשועת ה' צריכה שתי הכנות, א] ההכנה הטבעיית, ואמרו חז"ל (ברכות לב ב) ד' צריכים חזוק דרך ארץ שנאמר חזק(ו) ונתחזק(ה). ב] ההכנה המחשביית, לשם ה', ועז"א בעד אלהינו. ואז   לעזור כפי ההכנה הראויה::

(יג) 
. וכן היה שיואב נגש תחלה להלחם עם המלכים בשדה ועי"ז נסו גם בני עמון:

(יח) 
. ובד"ה (שם, יח) אומר שבעת אלפים רכב וארבעים אלף רגלי, הנה מ"ש
פה שבע מאות רכב מיושב במה שכתבתי למעלה (ח, ד), ומה שכתוב ארבעים אלף פרשים מיושב במ"ש למעלה (פסוק ו):