ציצים ופרחים (יעב"ץ)/ז


אות הזיין

מהדורת צוויבל
 גימטריא , שהוא משמין הארץ דלמטה. נגד הט"ל. יה"ו מלא גימטריא ט"ל. המשמין הארץ העליונה. ה"א אחרונה: 

 גימטריא  הויה דאלפי"ן. הוא שאמר שלמה  :

 עיין : 

הנה לכאורה נראית סתירה בין דברי המקובלים. המייחסים הזהב (שהוא אדום) לגבורה ודין. כמו שאמר הכתוב  . והכסף (שהוא לבן) לחסד. ובין הטבעיים המייחסים הזהב לשמש זכר (וכן הוא בספר הזהר סוף פרשת וירא) וכן עוד בפרשת תרומה (דף קל"ח סוף ע"ב) המאור הגדול - דא מזבח הפנימי. דאיהו מזבח הזהב והכסף לירח נקבה. 

ונראה לי שדברי שניהם צדקו יחדו. אכן הזהב מקורו מגבורה שבחסד. והכסף מוצאו מחסד שבגבורה. והבן כי ישר הוא. ועי' ספר הזהר פ' תרומה .
ובזה מתיישבת עוד סתירה אחרת כיוצא בה. כי לפי דעת הזהר הזכר הוא בעל חסד ורחמים. שמקורם מים. והנקבה בעלת דין. ובנינה מגבורות. שהם אש. וכן ארז"ל  שהיא קשה. לפי שנבראת מעצם. ולפי דעת הטבעיים. הדבר בהפך גם בזה. הזכר כולו אש. לכן הוא חזק ובעל כח ואמיץ לב. כאיש גבורתו. וישיש כגבור (ולכן גם בפי בעלי חכמת האמת. כמשל לשמש. שהוא ודאי זכר. ולהפך הנקבה חלושה רפויה ורכה. לב כמים. כמו שאנו רואים (וכן בכתוב  יהיה (לב) מצרים כנשים. וכתוב  ) לכן ביושר מייחסים ג"כ הטבעיים תגבורת המים והלחות ללבנה. שהיא ודאי נקבה שמימיית (וכאשר היא נקראת גם בפי כל המקובלים פה אחד) וממנה תולדות המים והקור ולחלוח האויר והגשמים. כאשר אנו רואים בעינינו ביחוד במולד. ולזה ג"כ הנקבה הארצית של בני אדם מתייחסת אליה בפי כל החכמים אלהיים. וטבעיים. 

אמנם על פי הדברים האמורים למעלה. בוא יבוא הכל לנכון. וסרה הסתירה מעיקרה. והיינו נמי דאמור רבנן בספר הזהר [נשא קמ"ב ע"ב] דינין דדכורא תקיפין ברישא. ונייחין בסופא. ודנוקבא בהפוכא נייחין ברישא תקיפין בסיפא. וזה מפני שההתחלה לעולם נמשכת אחר המקום שממנה יצאה עתה. ובאה משם מדי עברה להתגלות מציאותה בעולם. ונדבק בה איכותה של אותה מדה במקרה. בשכבה אצלה בטרם היותה במדור התחתון שם לבש הזכר גאות עוז התאזר. והנקבה בהפך. שעה נתרכך קשיה והותלש ונתקרר חמימותה. שלא ישרף כל הנמצא המחודש הלזה שלנו. דלא יוקיד עלמא בשלהבוי דצדק. עד לבסוף מדי עלותם ושובם אל מקומם. מגמת פניהם למקורם ושרשם הראשון. לכן פושטים מלבושם המקרי אחת לאחת. עד שנראה ונרגש בכל אחד מהם תכונתו ומהותו העצמית. שדומה למחצב שממנו לוקחו ונתיסדו היינו דתנן נמי  גבורות גשמים:

 גימטריא , דביה  :

 גימטריא . 

 גימטריא  אותיות לשון הקודש:  גימטריא . שע"י זכוך רב וצרוף י' פעמים. נפרד הרע והפסולת שהיה מעורב בטוב: 

 גימטריא . דבה תרי בתי דינין. מיימינים ומשמאילים. ופותחים בזכות: 

 עיין : 

 גימטריא  <ה> [עם הכולל], כי היא בסוד ה' אחרונה בשם הויה.  היא (ורביעית ההין)   (רבוע אהיה)  . 
גם עולה  . (לעורר הזווג) ע"י כך גלף לה [הקב"ה] עיקר מטרון ונפקדה  . זה שכתוב  . ע"י פקידת הזכר בחבור ה' אחרונה רביעית בשם הויה: 

 מלא גימטריא ,  . הוא חומר ראשון. וגימטריא  כי הוא ודאי נברא. הזמן מחודש עם בריאת העולם והקפת הגלגל. הרבה טרחו בזה החוקרים. והמאמתים שבהם כך אמרו מסברא. 
גם הוא גימטריא . מזווגם נמשך הזמן בודאי. שהם שמשא וסהרא דלעילא. הגורמים הקפת חמה ולבנה השמימיים. שמהם נולד הזמן:

 עם הכולל גימטריא  שהוא התחיל לזמר לפניו. ולזמור נרמז לנכש עשבים רעים.  : 

 מצד החסד היא. שהיא בתו של אברהם אבינו. בכ"ל שמה . היא ד' יתר על שמו [של אברה"ם]. כי לנקבה הוסיף ב' צירים וב' דלתות. סך הכל רנ"ב . כמנין : 

 מלא. גימטריא . [עם הכולל] בירורי  ניצוצין. מקבילו  מסיגי מלכין קדמאה דמיתו. <משם יניקת הפסול ה>ידוע: 

 מקביל דקדושה גימטריא . שהוא משקיטה משכך הדין ומשתיקה. 

 חסר י' הוא פלג גופא. בלא נוקביה. לכן היא גם היא . משניהם יצא  אמת: 

 גימטריא  כי הזקן תשש כחו כנקבה. וזה שאמרו בספר הזהר  דינין דדכורא תקיפין ברישא. נייחין בסיפא. זקני ת"ח כל זמן שמזקינין דעתם מתיישבת עליהם . ודנוקבא אפכא. אנ"י, מאי"ן תבוא . לפיכך תחלתה רחמים. ובהפרדה ממקורה נהפכה למדת הדין בסופה: 

 פעמים גימטריא : 
 עבדו זק"ן ביתו . אין בית אלא אשה . ואין זק"ן אלא שקנה חכמה . תתאה. מקננא באופן. כתר עשיה. מלכות דיצירה. 
וזהו . בתו של אברהם אבינו בכ"ל שמה . 
. כי הוא בסוד יסוד - אבר מה ואברהם זק"ן. וה' ברכו בכל. אז קנה חכמה לו למנה. ולכן בא הגימטריא של זקן כפול. לרמוז גם הנוקבא. שגימטריא שלה כמו כן בשוה. 

עוד רומז כפל גימטריא זו. כי  גימטריא . הוא שר העולם ועם  אותיותיו. גימטריא . על דרך כל יתר כנטול . ורבוי אחר רבוי אינו אלא למעט . 
ועל פי זה נבין מה שאמרו רז"ל  על הפסוק  . פסוק זה שר העולם אמרו. שהוא נקרא  . בסוד אלהים דקטנות. זהו  .  בסוד המוחין דגדלות. בהתעלותו בבריאה. שאז נקרא זקן. שקנה חכמה קנה בינה:

עוד  גימטריא . טוב הוא בדעת כנודע, מכריע עליון.  .  . הרי כי על כן נקרא זקן. שקנה חכמה וזכה למוחין חב"ד: 

. עיין :

הערות צוויבל
   עי' זוה"ק ח"א כ' ע"ב.
   כ"ה בליקוטי תורה פרשת עקב ד"ה ארץ חטה.
   בסידור שער הפנה מוסף לר"ה, בד"ה ומפני חטאינו כתב: ומספר רוב"ע ישראל, נראה לי שכיוונתי בזה לארבעה שמות הוי"ה אהי"ה אדנ"י צבאו"ת שהם תבנית המרכבה שהוא ישראל.
   עי' זוהר שלח קס"ב ע"ב יוסף רביעאה איהו וגו' עלי' כתיב ונסכו רביעית ההין. ובהגהות רח"ו שם שהוא חלק רביעי עיי"ש. וע"ע בזוהר בלק ר"ד ע"א על פסוק ומספר את רובע ישראל.
   בתורת הקנאות דף ע"א עמוד א' ז"ל: , , ב' פעמים גימטריא השטן, לפיכך נצחו, ושני שמות הללו [] חושבן , לכן נקרא ממנו כך אחר שנצחו. וגימטריא , עיין נחל י"ב [בבריכה י"ב בפי' ברכת המוהל].
   שערי רוח הקודש שער ג'.

מהדורת ויקיטקסט
 - גימטריא . שהוא משמין הארץ דלמטה. נגד הט"ל -- יה"ו מלא גימטריא ט"ל -- המשמין הארץ העליונה,  אחרונה: 

 - גימטריא , הויה דאלפי"ן. הוא שאמר שלמה  :

 - עיין : 

הנה לכאורה נראית סתירה בין דברי המקובלים המייחסים הזהב (שהוא אדום) לגבורה ודין כמו שאמר הכתוב  , והכסף (שהוא לבן) לחסד, ובין הטבעיים המייחסים הזהב לשמש זכר (וכן הוא בספר הזהר סוף פרשת וירא וכן עוד בפרשת תרומה דף קל"ח סוף ע"ב)  דאיהו מזבח הזהב, והכסף לירח - נקבה. 
ונראה לי שדברי שניהם צדקו יחדו. אכן הזהב מקורו מגבורה שבחסד והכסף מוצאו מחסד שבגבורה. והבן כי ישר הוא. ועי' ספר הזהר פ' תרומה .

ובזה מתיישבת עוד סתירה אחרת כיוצא בה. כי לפי דעת הזהר הזכר הוא בעל חסד ורחמים שמקורם מים. והנקבה בעלת דין, ובנינה מגבורות שהם אש. וכן אמרו רז"ל  שהיא קשה לפי שנבראת מעצם. ולפי דעת הטבעיים הדבר בהפך גם בזה -- הזכר כולו אש, לכן הוא חזק ובעל כח ואמיץ לב - ,  (ולכן גם בפי בעלי חכמת האמת כמשל לשמש שהוא ודאי זכר). ולהפך הנקבה חלושה רפויה ורכה, לב כמים כמו שאנו רואים (וכן בכתוב:  , וכתוב  ). לכן ביושר מייחסים ג"כ הטבעיים תגבורת המים והלחות ללבנה שהיא ודאי נקבה שמימיית (וכאשר היא נקראת גם בפי כל המקובלים פה אחד), וממנה תולדות המים והקור ולחלוח האויר והגשמים כאשר אנו רואים בעינינו ביחוד במולד. ולזה ג"כ הנקבה הארצית של בני אדם מתייחסת אליה בפי כל החכמים אלהיים וטבעיים. 

אמנם על פי הדברים האמורים למעלה - בוא יבוא הכל לנכון, וסרה הסתירה מעיקרה. והיינו נמי דאמור רבנן בספר הזהר (נשא קמ"ב ע"ב) דינין דדכורא תקיפין ברישא ונייחין בסופא. ודנוקבא בהפוכא - נייחין ברישא תקיפין בסיפא. וזה מפני שההתחלה לעולם נמשכת אחר המקום שממנה יצאה עתה. ובאה משם מדי עברה להתגלות מציאותה בעולם. ונדבק בה איכותה של אותה מדה במקרה בשכבה אצלה בטרם היותה במדור התחתון שם לבש הזכר גאות עוז התאזר. והנקבה בהפך - שעה נתרכך קשיה והוחלש ונתקרר חמימותה. שלא ישרף כל הנמצא המחודש הלזה שלנו. דלא יוקיד עלמא בשלהבוי דצדק. עד לבסוף מדי עלותם ושובם אל מקומם. מגמת פניהם למקורם ושרשם הראשון. לכן פושטים מלבושם המקרי אחת לאחת. עד שנראה ונרגש בכל אחד מהם תכונתו ומהותו העצמית. שדומה למחצב שממנו לוקחו ונתיסדו, היינו דתנן נמי  :

 - גימטריא , דביה  :

 - גימטריא . 

 - גימטריא  אותיות לשון הקודש: 
 - גימטריא . שע"י זכוך רב וצרוף י' פעמים נפרד הרע והפסולת שהיה מעורב בטוב: 

 - גימטריא , דבה תרי בתי דינין - מיימינים ומשמאילים. ופותחים בזכות: 

 - עיין : 

 - גימטריא  <ה>, כי היא בסוד ה' אחרונה בשם הויה -  היא (ורביעית ההין).   (רבוע אהיה),  . 
גם עולה   (לעורר הזווג). ע"י כך גלף לה [הקב"ה] עיקר מטרון ונפקדה  . זה שכתוב   - ע"י פקידת הזכר בחבור ה' אחרונה, רביעית בשם הויה: 

 מלא - 
 גימטריא ,  , הוא חומר ראשון. 
 וגימטריא  - כי הוא ודאי נברא, הזמן מחודש עם בריאת העולם והקפת הגלגל. הרבה טרחו בזה החוקרים, והמאמתים שבהם כך אמרו מסברא. 
 גם הוא גימטריא  - מזווגם נמשך הזמן בודאי שהם שמשא וסהרא דלעילא, הגורמים הקפת חמה ולבנה השמימיים שמהם נולד הזמן:

 - עם הכולל - גימטריא  שהוא התחיל לזמר לפניו. ולזמור נרמז לנכש עשבים רעים -  : 

 - מצד החסד היא. שהיא בתו של  אבינו,  שמה . היא  יתר על שמו כי לנקבה הוסיף ב' צירים וב' דלתות -- סך הכל   כמנין : 

 - מלא - גימטריא , בירורי  ניצוצין. מקבילו , מסיגי מלכין קדמאה דמיתו. משם יניקת הפסול הידוע: 

 - מקביל דקדושה גימטריא , שהוא משקיטה, משכך הדין ומשתיקה. 

 - חסר י' - הוא פלג גופא בלא נוקביה. לכן היא גם היא . משניהם יצא : 

 - גימטריא , כי הזקן תשש כחו כנקבה. וזהו שאמרו בספר הזהר דינין דדכורא תקיפין ברישא נייחין בסיפא. זקני ת"ח כל זמן שמזקינין דעתם מתיישבת עליהם. ודנוקבא איפכא -- אנ"י מאי"ן תבוא, לפיכך תחלתה רחמים ובהִפָרְדה ממקורה נהפכה למדת הדין בסופה: 

 פעמים - גימטריא .  עבדו זק"ן ביתו -- אין בית אלא אשה , ואין זק"ן אלא שקנה חכמה  - תתאה. מקננא באופן -- כתר עשיה מלכות דיצירה. וזהו , בתו של אברהם אבינו בכ"ל שמה.  -- כי הוא בסוד יסוד - אבר מה. ואברהם זק"ן. וה' ברכו בכל. אז קנה חכמה לו למנה. ולכן בא הגימטריא של זקן כפול לרמוז גם הנוקבא שגימטריא שלה כמו כן בשוה. 

עוד רומז כפל גימטריא זו. כי  גימטריא , הוא שר העולם. ועם  אותיותיו -- גימטריא . על דרך כל יתר כנטול . ורבוי אחר רבוי אינו אלא למעט . 
ועל פי זה נבין מה שאמרו רז"ל  על הפסוק  - פסוק זה שר העולם אמרו. שהוא נקרא   בסוד אלהים דקטנות. זהו  .  -- בסוד המוחין דגדלות בהתעלותו בבריאה, שאז נקרא זקן, שקנה חכמה קנה בינה:

עוד  גימטריא . 'טוב' הוא בדעת כנודע, מכריע עליון.  .  . הרי כי על כן נקרא זקן, שקנה חכמה וזכה למוחין חב"ד: 

 - עיין :

הערות ויקיעורכים