תפארת ישראל על זבים א
זבים א

יכין

משנה א
 זוב בא מאבר מת. והוא כלובן ביצה שאינו קשור או כמימי שעורים. וש"ז כלובן ביצה קשור:

 מפרשי' בש"ס (נדה ע"ב) כבועל שומרת יום דמשכב ומושב שלו תלויין וכ"כ הנושא טפת הזוב בעלמה. טומאתו תלויה:

 ומשכב ומושב שלו טהורים. גם הטפה אמ"ט במשא:

 דדין זב תלויה בראיות דבראה ב' ראיות ביום א' או בב' ימים רצופים צריך ז"נ. ובג' ראיות ביום א' או בג"י רצופים. צריך ז"נ וקרבן. משא"כ זבה תלויה בימים דבראתה ראיות הרבה ביום א' או בב' ימים א"ל רק יום א' בטהרה. ובג' ראיות בג"י רצופים חייבת ז"נ וקרבן. ופליגי הכא בזב שהפסיק יום א' בין ראיה א' לב' אחרונות:

 שראה ראייה א' כדי הלוך נ' אמה. והוא שיעור טבילה וספוג:

 וחייב גם בקרבן:

 דביטל יום הטהור את ראייה ראשונה והוה ליה כבעל שתי ראיות אחרונות:

 מדנזקק לז"נ מב' ראיות ראשונות ולא הועיל כלום לטהרתו נתבטל יום המפסיק. והו"ל כראה ג' רצופים:

משנה ב
 שראה ב' ראיות ובג' של ז"נ ראה קרי:

 ר"ל ב' ימים נקיים שספר:

 וסופר עוד ה' נקיים:

 קרי:

 של ז"נ:

 אף לב"ה:

 פליגי ב"ה:

 מדספר כ"כ נקיים כמניין הימים שעשאוהו זב גמור. בד"א ברואה וכו':

משנה ג
 גם לקרבן:

משנה ד
 להסתפג אחר טבילה:

משנה ה
 גד הוא ע"ז של יונים שהעמידו סמוך לשלוח. ואף שהיא ע"ז מותר להזכירה מדהוזכרה בתורה [כסנהדרין דף ס"ג ע"ב]:

 נהר קרוב לירושלים:

 והוא כדי הלוך ק' אמה מתחלת ראייה לסופה:

 דבי' גלי קרא דלהוי כג' ראיות. וחכ"א גלי קרא בא' כגל שנחלקת. וה"ה בב':

משנה ו
 של בה"ש:

 ר"ל מיום שעבר:

 ר"ל מתחלת הלילה:

 אף שאין כדי נ' אמה ביניהן. דימים מחלקים:

 דממ"נ ראה ב':

 ומביא קרבן ואינו נאכל:

 ראייה א' תחלת בה"ש אתמול. וראייה ב' סוף בה"ש היום:

 דשמא הפסיק יום א' בין ב' הראיות. וטהור הוא:

 דשמא היה ראייה א' חציו ביום וחציו בלילה. וחייב נמי קרבן:

 דשמא לא היה רק ראייה א':

בועז

הלכתא גבירתא