קצות החושן על חושן משפט שלו


סעיף ב

 פרק הבית והעליה דף קי"ח בהא דתנן ואומר לו טול מה שעשית בשכרך אין שומעין לו והתניא שומעין לו כו' אמר רב נחמן לא קשיא כאן בשלו כאן בשל הפקר איתביה רבא לר"נ מציאת פועל לעצמו כו' אבל אם אמר לו עשה עמי מלאכה היום מציאתו לבעה"ב אלא אמר ר"נ לא קשיא כאן בהגבהה כאן בהבטה אמר רבה הבטה בהפקר תנאי היא דתנן שומרי ספיחי שביעית כו' אמר רבא לא דכ"ע הבטה בהפקר קני ע"ש והקשה בזה בני הנבון מוהר"ר בעריש הכהן ש"ן דלרבא היכי מתרצה קושיות הש"ס הברייתא דתניא שומעין לו דלדידיה ליכא למימר כאן בהגבהה כאן בהבטה דכיון דס"ל הבטה נמי קונה הרי הוא כמו הגבהה הוא מותיב הוא מפרק לה דבתוס' רפ"ק דמציע' דאמרינן אי תני אני מצאתיה כו' תני כולה שלי דבראיה בעלמא לא קני לה והא דאמרי' הבטה בהפקר היינו שעשה מעשה כל דהוא כגון שגדר גדר קטן ע"ש. אבל מדברי רש"י שם דף קי"ח נראה דראייה לחוד לא קני ומפרש הך דהבטה בהפקר ז"ל הואיל ודבר טורח הוא ודעתו לכך ועל ידו נשמר ע"ש אם כן אינו קונה בהבטה אלא היכי שנשמר על ידו והתם רפ"ק אמרו ראייה בעלמא לא קני היינו ראייה בעלמא ובלי שימור ובפרק הפועלים דף צ"ב איפלגי רב ושמואל בפועל האוכל ממעשה ידיו היכא דיושב ומשמר אם הוא כמעשה או לא ואנן קיימא לן כשמואל שם דיושב ומשמר לאו כעושה מעשה וכמבואר בטור וש"ע סי' של"ז עיין שם והרא"ש כת' בנדרים בהא דעושה שליח להפר נדרי אשתו ופריך בגמרא והא לא שמע בעל וכת' שם הרא"ש ושמיעת האפוטרופוס לא הוי כשמיעת הבעל דבמידי דממילא לא שייך מינוי שליחות עיין שם וכיון דאפילו בהגבהה דצריך לשלם שכרו אינו אלא משום דקני לה בתורת שליחות דהמגביה מציאה לחברו קנה חבירו והבטה נהי דנשמר על ידו לא קנה חבירו כיון דנשמר לאו כעושה מעשה ושליחות לא הוי אלא במידי דעשיה עכ"ד: