אבן עזרא על תהלים סו


פסוק א

למנצח, הריעו לאלהים - לא הזכיר שם המחבר ובעבור היותו לשון רבים ולא ימצא ככה ברוב המזמורים שהם לדוד, על כן יתכן שגם זה המזמור לאחד המשוררים.

פסוק ב

זמרו - טעם שימו - כי תהלתו כבוד הוא לכם.
והטעם: בתהלתו תכובדו.

פסוק ג

אמרו, מה נורא - כל אחד ממעשיך, כמו: בנות צעדה עלי שור.

וטעם יכחשו – שיעידו כי שקר וכחש הוא בידם.

פסוק ד

כל - הזכיר אויביך הקרובים ואמר: כל הארץ ואין הפרש בין יזמרו לך או ויזמרו לך והטעם כפול.

פסוק ה

לכו - יאמר זה לזה: לכו בואו, כמו לכו נא ונוכחה.
והטעם: לכו אלינו.

נורא - דבק עם עלילה - נורא המעשה.
והאומר כי הה"א נוסף והוא כמו עליון, תועה הוא כי הה"א סימן לשון נקבה, כי לא ימצא בשמות הה"א נוסף רק אם היתה המלה מלעיל ושורק ושורקה כמו: צדק וצדקה.

פסוק ו

הפך - יספר מעשה השם הקדמונים.

וטעם בנהר – הוא הירדן שעברו ישראל בשמחה והארון עומד.

פסוק ז

מושל - אין עולם בכל זמן בכל המקרא רק זמן ונצח.
והטעם: שהשם מושל לעולם כמו מושל נצח ברוב גבורתו וממשלתו בגוים שהוא רואם, כי אין נכון להיות בי"ת בגבורתו כמו: משל בנו, כי אין לו טעם, הנה הזכיר כי ממשלתו בים וביבשה על כן לא ירומו הסוררים המורדים בו.

פסוק ח

ברכו - העם העמים כמו היבוסים שהיו תחת יד ישראל, או יאמר לכל כולנו חייבין לברך השם.

ויש אומרים: כי טעם עמים – ישראל, כמו: אחריך בנימן בעממיך והוא הנכון.

פסוק י

כי - דרך משל בעבור צרה שבאה אליהם והשם נסה לדעת אשר בלבבם, גם זה דרך משל, כי הכל לפניו גלוי טרם בראותו לב המחשב.

פסוק יא

הבאתנו - כמו במצודה ורעה.

מועקה - כמו: עקת רשע צרה וככה תרגום ומועקה שם, או הוא פעול ותחסר מלת התואר.
והטעם: שהוא דבר מציר מתניהם.

פסוק יב

הרכבת - הטעם שהוא רוכב על במותימו היה כמו הבאים באש או במים, כמו מכה אביו ואמו וטעם לרויה לאויר, כי באש יבש ובמים ישטף.

פסוק יג

אבוא - דברי המשורר, או ידבר על לשון הפקיד על המלחמה.

פסוק יד

אשר פצו - הוא הנדר, כמו: ואנכי פציתי פי.

פסוק טו

עולות מחים - על משקל מתים והשם חסר, וככה עולות כבשים שמנים בעלי מוח.

אילים - הם הגדולים.

וסלה - באמת.

פסוק טז

לכו - אשר עשה אלהים לנפשי.

פסוק יז

אליו פי - יחסר בי"ת כמו: כי ששת ימים בפי קראתי.

ורומם - ויותר מרומם היה תחת לשוני רמז ללב.
ויש אומרים: כי הטעם כפול ורומם כמו ומורק ושוטף.

פסוק יח

און - כאשר הייתי קורא בפי, אילו היה און בלבי לא היה השם שומע מה שאני קורא, והאומר שלא היה און בלבי.

פסוק יט

אכן - כמו: אכן נודע הדבר.

פסוק כ

ברוך - שעזרני להתפלל ולא הסיר וחסדו היה שאתפלל אליו.

אבן עזרא על תהלים