תפארת ישראל על מקואות י
מקואות י

יכין

משנה א
 כיד הקרדום שהכניסו תוך הברזל בעיקום:

 לא גמר הכנסתן:

 שנשבר היד ואין ראוי עוד לתשמיש הראשון:

 דבפה כלי למטה. לא יכנסו מים לכלי:

 צואר ארוך שלכלי. ומדאינו מעיקר הכלי. נקרא זבורי':

 כדי שיכנסו המים:

 ואפי' כשיטה לא יכנסו המים:

 דינטענפאס:

 פיהן שוקע שלא ישפך הדיו כשיתהפך:

משנה ב
 דעקקע:

 קיססען. ותוספות בבבא מציעא כ' בהיפך. ועיי' הוכחתי ריש פרק כ' דכלים:

 לחללן. מדדרך להכניס ולהוציא מה שבתוכן:

 קטן:

 באלל:

 דפוס מנעל:

 עם השבעות כתובות או לעשבי' שבתוכו:

 תפילין מקט"ו ככלים פי"ח מ"ח:

 דאין דרך לפותחן והו"ל ביהס"ת:

משנה ג
 מלת קשרי אכולהו קאי:

 שקושר קרע בגדיו:

 שבשפת הטלית קשורי' לנוי:

 אוזן:

 שהקשר מהודק ואינו עשוי להתירו:

 שהקשר מכוון למדת הזרוע וא"צ למתוח הרצועה כשיניחנה:

 נוד:

 כיס הרועה:

משנה ד
 כתונת שפי' רחב להכניס הראש וכשלבשו קשרו בכתף לקצר פיו:

 מסך הפתח:

 למתוח ולפשט הקמטים והשנצי' שבשפתו:

 רצועות:

 מקופלי':

 שרטובי' בשעת טבילה:

 כשמטבילין בגד במים. המים מבעבעין. והכא מדהבגד לח. סגי בהתחיל לבעבע. מדהודבקו מים שבבגד למי המקוה:

 דזה הסי' שעברו המים בכולו:

משנה ה
 הראוי לו. והנותר כקצוץ דמי. ואינו חוצץ מקום החתך. דביהס"ת הוא. ובכלים אפי' ראוי לביאת מים לא בעי':

 מדהוא גדול אינו יכול להגביהו אלא אם כן אוחז השלשלת קרוב לו:

 עי' כלים פי"ד מ"ג:

 כנזכר בכל א'. והשאר א"צ טבילה:

 בכלתה המדה בחצי טבעת:

משנה ו
 נ"ל דגם אכלים קאי. מדחייס אפקיעה לא טבל שפיר:

 לאוכלין ומשקין לא מהני טבילה. רק למים מטעם זריעה. משיקן למי המקוה. מיהו הנך לא מדחייס אתערובתן כ"כ הר"ש. והקשה הרא"ש. רעי' ביפין מאי אכ"ל. ולא הבנתי דעכ"פ חייס אמקוה:

 דמקילי בכל הנ"ל:

 טמא:

 מי פירות:

 דמין מים הם והושקו למקוה:

 מאפר פרה דחשיבי:

 מי המקוה שיכנסו להכלי:

 שיהא רוב הכלי פנוי. אז בטילי ברובא:

 מי פירות או מי חטאת:

משנה ז
 טמאין:

 דבאכל מהן חצי פרס [שהוא ב' ביצים לרש"י וא' וחצי לרמב"ם] אסור לאכל תרומה עד שיטבול:

 בשתה רביעית. טמא לתרומה:

 בשותה:

 דשוין שפוסלין לגויה ברביעית. משא"כ במקוה רק ג' לוגין מים שאובין פוסל. ושאר משקין רק בשנוי מראה פוסלין:

משנה ח
 ר"ל ואעפ"כ יש גם בשותה חילוק בין מים לשאר משקין. אבל חמורים טפי ממים. אבל במקוה מים חמירי טפי משאר משקין:

 דאין מועיל להן השקה. מיהו האדם אמק"ט מאוכלין ומשקין:

 המים:

 דבלוע אמק"ט:

 לערב דבלוע אמ"ט:

 כל ששוה לבשר מקרי נראה. משא"כ במשוקע [כ"כ רב"י י"ד סי' קצ"ח]:

 אף שהחץ טמא:

 לערב:

בועז

הלכתא גבירתא