תפארת ישראל על כתובות ג
כתובות ג

יכין

משנה א
 אף שהן פסולות:

 דבאנס נערה בתולה נותן לאביה נ' כסף:

 עי' יבמות [פ"ח מ"ג סי' ט"ו]:

 כשהחריב סנחריב שומרון הביא עכו"ם מעיר כותה ומספרוים ומבבל וכדומה והושיבם שם [כמלכים ב' י"ז פכ"ד]. וכשטרפום אריות היער, נתגיירו מיראה [ומפני שהרוב היו מכותה, נקראו כולם כותיים]. וקמ"ל דאפ"ה גרי אמת הן:

 עפ"ק מ"ב:

 דאפילו נבעלו אז בתוליהן חוזרים:

 מאמו, שנתקדשה ונתגרשה או נתאלמנה, או באשת אחיו מאביו שנתקדשה ונתגרשה, או בנתאלמנה והניח בנים מאחרת, דאילו עדיין אשתו הרי הוא בחנק וקלב"ם:

 שנתקדשה לו ונתגרשה או נתאלמנה:

 דחיוב כרת אינו פוטר מתשלומין. מיהו בהתרו בו, דאז חייב מלקות, אז פוטר מתשלומין:

משנה ב
 דודאי נבעלה. ואף דשבוייה רק מדרבנן בחזקת בעולה, אפ"ה מדרבנן אין לה קנס, גזירה שמא תנשא שבוייה לכהן:

 אע"ג דאסורה לכהן, אפ"ה לענין ממונא לא מצי בועל פטר נפשיה ולא קיי"ל כן:

 מיירי בנתארסה ונתגרשה דאז קנסה לעצמה [כר"ע במ"ג]. או מיירי בבא עליה ואח"כ בגרה [כרפ"ד] דג"כ קנסה לעצמה ולא לאביה:

 אפילו בשוגג, אבל בכרת ומלקות, רק במזיד והתראה פטור מתשלומין, ומה"ט צריך לכולה מתניתין, אע"ג דכולה כבר מדיוקא דרישא שמעינן לה, אלא משום דמשנה א' רק בלא התרו בו, והכא בין בהתרו או לא התרו בו, וגיורת דנקט היינו לאשמועינן דיוקא דסתמא דכל שמסופק אם היא בת ג' הוה כוודאי אינה בת ג' ופטור:

 לשלם דמי וולדות לבעל, הא אם יש אסון באשה, שהרגה, פטור ממון. ותנא ושייר ברישא בחייבי לאוין אלמנה לכה"ג, ותנא ושייר דסיפא בחויבי מיתות אשת אביו וכלתו, ואע"ג דהיכא דתנא "אלו" לא תנא ושייר. הכא דתני נמי בסיפא ואלו, גם בכה"ג תני ושייר [עי' פ"ק דקידושין]:

משנה ג
 דבלא נתגרשה חייב מיתה ואין לה קנס:

 אבל צער ובושת ופגם משלם לאביה:

משנה ד
 מה שאין כן מפותה אין לה צער:

 קמ"ל אפילו היה לה צער:

 [אע"פ שכונסה]:

 ר"ל כשלא יכנס:

 בכלי מאוס שבחר בו, דאף שמאוסה מוכרח לנשאה:

[ר"ל שלא ישאנה: ]

משנה ה
 שזנתה אחר שכנסה:

 ולא דחי העשה להלא תעשה. דכיון דתליא ברצונה מלמדין אותה שתאמר מחלתי לו, או דעשה כי הך דתליא ברצונה, אפילו מחילה א"צ:

משנה ו
 הכי קאמר היתומה או הנתארסת ונתגרשה, דאלו קנסן לעצמן [כמ"ג]:

 דמחלה:

משנה ז
 לפי קלות המבייש, בשתו מרובה []:

 דלפי חשיבותו בשתו מרובה:

 כמה יתן אדם בעד שפחה בתולה לעבדו שאוהבו וכמה יתן לו בעד בעולה:

 נ' כסף:

משנה ח
 לאב בבתו, דהיינו בקטנותה:

 הבועלה אין צריך לשלם קנס:

 דהיינו בנערותה:

 וקיימא לן כחכמים דיש קנס לקטנה כל שהיא למעלה מג' שנים ויום א':

 בת י"ב שנים ויום א' שהביאה ב' שערות, היא נערה ו' חדשים, ואח"כ היא בוגרת [פירוש המלה בל"א [האאריגע]. דתרגום איש שעיר גבר בגר (כ) ע"ש הכ' שדיך נכונו ושערך צמח יחזקאל ט"ז ז']:

משנה ט
 קא משמע לן דבשתקה לא חיישינן לכבוד משפחתה כשנחזיק הלעז עליה שנתפתית, וכ"ש באומר אנסתי דמהמנין ליה, דלא פגם לה כל כך כמו בפתיתי:

 דמודה בקנס פטור:

 קמ"ל אף דגם הקרן כלול בד' וה', אפ"ה פטור מהקנס:

 ואני חייב כופר, וקמ"ל כופרא ממונא:

 ושורי היה מועד:

 ואני חייב ל' סלע, וקמ"ל דג"כ קנס הוה:

 וה"ה במשלם פחות ממה שהזיק, כתם שנגח, דמשלם חצי נזק קנס. ולא תני כל המשלם כמה שהזיק. דאתי למעוטי חצי נזק צרורות דהו"ל ממון. וזה הכלל, לאתויי מוציא ש"ר, והיוצא בשן ועין:

בועז

הלכתא גבירתא