ט"ז על יורה דעה שפז


סעיף א
ובשעת שינה כו'. כתב רש"ל אבל אין לו לישן כל ז' אלא ע"ג הקרקע כ"כ הר"מ והאבל א"צ לישב ע"ג קרקע אלא כשהמנחמים אצלו ואז גם המנחמים צריכין לישב ע"ג קרקע אא"כ אמר להו האבל שבו ע"ג ספסלים דמצי מחיל ליקריה (ואפשר משום הכי אין המנחמי' יושבין בזמן הזה ע"ג קרקע דמחיל האבל מסתמא) ולישב האבל ע"ג כרים וכסתות בעוד שהמנחמים אצלו לא יתכן אמנם חולה וזקן שיש להם צער בישיבת קרקע מותר להשים כר קטן תחתיו עכ"ל. מה שכ' שאין צריך האבל לישב ע"ג קרקע אלא כשהמנחמים אצלו פירוש אבל בלאו הכי יכול לעמוד או לילך בחדרו אבל על כל פנים אסור לישב ע"ג ספסל: