יהל אור/ספר דברים


פרשת ואתחנן

דף רסא עמוד א
[מכאן עד סוף הפרשה על הזהר  ז"ל]
 ר"ל מלכות, קול השביעי מז' קולות, והיא נקראת 'דבור' ושמיעה כמו שמפרש והולך שנאמר  - אדון כל הארץ כמ"ש בסבא פרשת משפטים.

 ר"ל ז"א דרגא דמשה שעל זה נאמר ותמונת כו'. 

ואמר  ר"ל בינה, שז"א מ"מ ההשגה בו מה שאין כן בבינה. וז"ש דלא הוה מתחזי כלל.

 כנ"ל מלכות.

 שבגוה מצירת ז"א שלכן נקרא אמא.

 הוא ההבל בגרון דלא פסיק כלל לעלמין כמ"ש בסוף ז"ח, וז"ש  - תדיר כו', והוא נקרא . 

ואמר  ר"ל כמו ששניהם באות ה' כן נקראו שניהם קול - זה  וזה .

 ר"ל ז' קולות.

 ר"ל בההוא קול דברים. וכלא נפקי מקול גדול.

 ר"ל יסוד שהוא כלל זו"נ שבו מתייחדים. וז"ש וביה תליא כלל ופרט כו' .  וז"ש והוא אקרי תורה כידוע. וכן משנה תורה - מרכבת המשנה. 

ואמר  ר"ל בינה מקורא דחיי, וזהו דברות ראשונות. אבל האחרונות משנה תורה הוא באילנא דחיי ועיקרה במלכות ונכלל ז"א בואוי"ן ד כמש"ו.

דף רסג עמוד א
 במלאכים וכן למעלה.

 בכל גופו כמ"ש בכל נפשך.

 כמש"ו.

 ברמ"ח תיבות דקריאת שמע.

 בפרשה הראשונה בדכורא.

 בפרשה שניה בנוקבא.

 ר"ל כמ"ש בזוהר, דתחלה ה' אחד -- שייפין דעמודא דאמצעיתא, ושמו אחד -- שייפין דשכינתא. ואח"כ מתייחדין יחד דלכך לא כתיב ה' ושמו אחד.

 ח"ד - עמודא דאמצעיתא ושכינה, דא' טמיר וגניז לעיל ולא אתיידע וצריך לחטוף כמ"ש בספר יצירה ואם רץ לבך כו'.

 ר"ל לעבדה ולשמרה כמ"ש לעבדה במצות עשה ולשמרה במצות לא תעשה. וז"ש רזא דה' כו'.

 בינה, עטרה על וא"ו, כמש"ל.

[ליקוט (מעצם כתב יד קדשו)]
  הוא גימטריא , ו גימטריא פנים ואחוריים של ה', והפנים -  הוא  שמאירין י"ג תיקונים דאריך אנפין בט' דז"א, והן כ"ב. וידוע שהמי"ג ד' לחודוי אסתמכו וט' לחוד. וזהו ט"ד. וט' תיקונים דז"א הן ה' מאבא ואמא, וד' מחסד וגבורה כמ"ש בפרשת משפטים קכ"ב ב'  . וזהו ה"ד. והן כ"ב אותיות התורה כמ"ש בספרא דצניעותא ובפרשת נשא. 

ואחוריים -  - הן בעמר נקי, זה בפנים וזה באחוריים. והוא סוד הטל כידוע, שראשי נמלא טל אורות טליך, גימטריא , והוא גם כן חיים לעתיד לבא - תחיית המתחים לאחר זה העולם. והוא גימטריא . [והשם ה' הוא במוחא בג' חללי דגולגתא]. והכל הוא . וזמ"ש בפרשת ואתחנן ברעיא מהימנא רס"ג א'  ששנים רזא איהו כו' בעטרה ברישא דכתם פז כו' ורזא דההוא פז כו'. 
[עד כאן ליקוט]

דף רסג עמוד ב
 ר"ל  עם  גימטריא . וז"ש לעיל . ובששונים ג' דרגין -- בינה, עמודא דאמצעיתא, מלכות. ורזא דא תפוח כו'. תפוח - עמודא דאמצעיתא, וששונה - שכינה כמ"ש כתפוח בעצי היער כו' כשושנה כו'. 

 ששם חכמה כידוע יו"ד של השם עשר אמירן כידוע.

 זה השער כו' מלכות, אדנ"י (במלוי גימטריא ), גימטריא .

 דג"ד באדם גופו ולבישו ודירתו ובכולם קבע הש"י שמו. בגופו - במילה, ובלבושו - בציצית, ובדירתו - במזוזה. ובכולם בפתח. מילה - פתח הגוף. וכן כולם.

 ו"ה שבו. [הגהת הרמ"ש. זו וזה דמזוזה הוא ת"ת ומלכות, והמ' דמזוזה הוא יסוד המחברם].

 כצ"ל.

 ר"ל חד מתרין דרגין הוא ש"ד, ובשד"י דמזוזה אתכפי דיו"ד מן שדי הוא חוליא דשלשלאה על שד משד"י.

 ר"ל כמו אצל מזוזה שבימין מלאך ובשמאל שד. וכן בפתחא דלעילא - מלכות, עומדים משני הצדדים קדושה וסטרא אחרא.

 דבביאתו אין צריך שמירה כמו ביציאתו דלפתח חטאת רובץ כמ"ש ולואי שתהא ביאה כיציאה (יומא פ"ו פ"ז, סנהדירן ז' ב').

[ליקוט מגכי"ק]
 והענין כי עיקר השמירה מיצר הרע ביציאה כמ"ש לפתח חטאת רובץ, ולכן נקבע המזוזה בשמאל היציאה נגד היצר הרע. אבל בביאה אין היצר הרע שולט ואין פחד רק מההוא שידא ואתבר מנגד השמא מימינא.

דף רסה עמוד ב
 ר"ל מהמחשבה והוא חכמה וזהו היו"ד דהיושבי מעיקרא קוצא תחתון של יו"ד הנקרא שבילא שמשם כל ברכאן יוצאין.

דף רסז עמוד ב
 ר"ל כל ד' אותיות השם אינן מתפרשין קוצו של יו"ד עם היו"ד, יו"ד עם ה"א שהוא חכם בבינה בעוקץ שלאחרי' וה"א בוא"ו בוא"ו שבתוך הה"א, וא"ו עם הה"א אחרונה ברגל ימין של הה"א כמו יו"ד עם הה"א כמ"ש בפא"מ.

דף ער עמוד ב
 הוא עתיקא קדישא - כתר.

 הוא חכמה שהוא ראשית לכל והוא יו"ד בג' קוצין. וז"ש . 

 הוא בינה.

וז"ש  שהיא נקראת תהום רבה, ואף שהיא עיקרית מוח בינה, מכל מקום מסתיימת בפה שהוא תהום עילאה ששם זיווג עליון וברחם פה התחתון תהום תתאה, זיווג תחתון. 

וז"ש  ר"ל ההבל תמיד בסוד קול גדול ולא יסף, נהר יוצא תמיד כנ"ל רס"א א' .

 הוא ז"א והוא שם הוי"ה יתברך, וכל אות נכלל בחבירו הרי אלף ות"ק. [א"ה עי' מ"ש הגר"א בפרשת בראשית נ"ה ב' בסוד אלף ות"ק מפתחאן].

 הוא נוקבא, וז"ש כד סלקא כו' , דביממא סליק לעילא ונכללת בדכורא ובלילא נחתא -- ותתן טרף לביתה, ממאי דנקטא ביממא. ועל זה אמרו  וילון אינו כו' אלא נכנס כו'.

 הן ד' החיות.

 שבה ד' יסודות, ד' שבמרכבה - שנא"ן. והאדם נברא מעפר שהוא אדם כידוע אבל כליל מכל ד' יסודות שכולן פני אדם והוא כלל ד' החיות.

 ז"א.

 יסוד.

פרשת עקב

דף רע עמוד ב
 הכלל, במלת  נתברכו חג"ת בג' תיבות  חוזרות למעלה לאתקדשא בבחינת קדושה שמתחלה היו מתברכות בסוד אימא ואח"כ אסתלקו בסוד קדושה וזהו  ונתוספו קדושה בנה"י, וזהו תוספת קדושה שהן באין בתוספות  - נצח והוד,  - יסוד וסיום מלכות ועניית אמן הוא ייחודא והוא יב"ק ונכלל באמן גם כן יב"ק -- א' - קדושה חכמה, מ"ם - בינה, ן' - זו"נ. והוא ייחודא.  וכמ"ש בס"פ וילך מא' למ"ם וממ"ם לנו"ן כו'.

דף רעא עמוד א
 (כתב הגר"א בתיקונים בהג"ה נ"ו א' בד"ה הוא וב"ד. דהיינו כי אתה הוא מתחיל מחסד ואף שאמר באדרא זוטא דמחכמה מתחיל אתה -- היינו על ידי דנחית בימינא דכהנא. המסדר).

(שם לעיל)  ר"ל בתיבות של הברכה.

 כל זה הוא קושיא, ור"ל לבתר דנחית ממקור החיים לכל הספירות באיזה מקום ירידת השפע לכל העולמות. ואמר בצדיק. וז"ש מאתר דרישא דצדיק דתמן כו' ואמר דרישא כו' לשון הכתוב - , כמש"ו.

 מלכות.

מעילא לתתא כד - צ"ל בר.

 דברכה היא בינה כידוע, וז"ש  - בינה.

 ר"ל דמקורא כנ"ל.

 ר"ל חסד, ונקרא  לנוכח שכאן התחיל להתגלות עולם חסד יבנה, מה שאין כן  בלשון נסתר.

 ר"ל דמשמש לבינה.

דף רעא עמוד ב 
 באל מן אלהינו.

 ג' רגלים נגד ג' אבהן חג"ת כידוע.

 דלעילא בבינה שנקראת מלך כד חג"ת עאלין לגבה לאתברך ומלכות נקראת מלך כד חג"ת באין לאעטרא כמש"ו.

 ר"ל כאן איקרי מלך בינה.

 ר"ל בתפלה ברוך מלכות ואתה כהן כו' לאתדבקא בהדי' כמש"ו.

 בינה.

[מצאתי כתוב הגהת הרמ"ש. אבל בפרי עץ חיים שער הברכות פרק ב' כתב וזה לשונו: ברוך שבתפלה ביאורו ברוך מל' בסוד היסוד הדבוק בה, עכ"ל. ואם כן פירוש הזוהר כאן כך: הוא לא אקרי ברוך בר ברזא דמקורא כו' יסוד דאתדבק בה].

 ר"ל בכל ברכה בסוף ברכה כורע כשמזכיר 'אתה' כידוע.

 ר"ל חכמה מ"מ ימינא נק' אתה ברזא דחכמה שהוא בימינא.

 ר"ל זהו מזה ומזה, ב' לוחות, ימינא ושמאלא, הוי"ה ואדנ"י.

 בגמרא אינו כן.

דף רעב עמוד א
 בין ב' ההי"ן.

 ר"ל שלא לחלק חתיכות גדולות.

מאי כביצה - צ"ל כזית וכביצה.

 ראיה דצדיק נקרא ארח, וברכות כו' זהו ארח מברך.

 גימטריא .

 ר"ל תורה מ"ם, בארבעים יום תורה ה' הרי מ"ה כמש"ל.

 י"ה שבהם.

דף רעב עמוד ב
 ר"ל האב הטומאה הוא ראשון שהוא טומאה ראשונה שחל על הידים וידים המקבלות טומאה הן שניות. וכן בברכה המברך מתברך שהוא מתברך קודם ועליו שריא הרי הוא שניות לברכה.

 ר"ל עם השם הוי"ה בחיבורא.

 ר"ל  והיכל בגימטריא אדנ"י.

דף רעג עמוד א
 שהוא החיה הד' דכליל כלהון.

 גימטריא אד"ם, ובו ג"פ י"ד בפשוטו ומלואו ומלוי מלואו כמש"ו כ"ח דמלוי המלוי בב' הידים וי"ד דשמא מפרש עם פשוטו בגוף כידוע.

 שהוא נהיר בכולם ומתעלם בהם כידוע.

 ר"ת משה, וכן  גימטריא .

 ר"ת משה. וזה שאמר הדור שהולך, רצה לומר בכולם מתעלם משה. וז"ש  מה שהיה הוא שיהיה שהכל הוא.

 שהוא עצמו יפרש כאן בחיבורא דר"מ זה.

 כמ"ש ויהי ביום השלישי - שלישי לפרישה.

 ר"ל נגד ב' פעמים  הנאמר ביום השלישי.

 כמ"ש ויפול כו' כידוע.

 ר"ל ראשי תיבות - ע'דן נ'הר ג'ן. שכנגדן ג' סעודות כידוע.

 בהיפוך אתוון.

 מעדן כנ"ל.

 גי' ע' עם זכור ושמור -- ע"ב.

דף רעג עמוד ב
 ר"ל סטרא אחרא.

 כדעת י"א  וקא חשיב  לאחד.

 הוא הגה"ה (עיין מ"ש רבינו בא"ח סי' קפ"ג).

 
 עטור בכתר, 
 ועטוף במלכות. 
 חי ביסוד. 
 מלא בת"ת. 
 הדחה ושטיפה בחו"ג. 
 ומקבלו כו' - בנצח כמ"ש נעיות בימינך נצח. שמקבל מחסד וגבורה וחוזר לחסד.
 ונותן עיניו בו - בהוד ששם שילוב הב' שמות, כי בו נגמר פלגא דגופא והן ברזא דעינים כידוע.
 ומסלקו כו' - בחכמה - יו"ד כמש"ו.
 ומשגרו כו' - בבינה.

בבת עין יהו"ה - צ"ל הו"ה.

ואישוני  - לא גרסינן..

דף רעד עמוד א
 הענין שכ' שנא"ן הוא בפניהם שבהילוכם לפנים כסדר כי פניהם ההולכין לצד ההוא שהולכין בחיה הימנית הוא שור ובאמצעית נשר ובשמאלית אריה וברביעית אדם. וכן בכל צד שהולכין וכסידורן כאן נאמר .  - בשור ועל כחו וכמ"ש ורב תבואות כו'.  בנשר וכמ"ש  גדול הכנפים כו'.  באריה - ידוע.  באדם כמ"ש ומוראכם וחתכם כו'.

פרשת שופטים

דף רעד עמוד ב
 ר"ל הפסוק  ע"ש יהו"ה. וכן מפרש לקמן הב"ד וד' מיתות הכל בשם יהו"ה. ואמר שתיבת  הוא יו"ד של השם -- י' של כי הוא י' פשוטה, וכ' של כי הוא יו"ד מליאה.   גימטריא  הן ב' ההי"ן במילוי א'. וזה - ו' הוא ו' פשוטה. ז"ה של וז"ה הוא ו"ו מליאה והוא מילוי אלפין בלא אל"ף של וא"ו שהוא גימטריא דם כידוע בסוד דמים טהורים, שאל"ף דאהי"ה משלמת אדם - מילוי מ"ה.

 שהוא ס"מ, שרו של אדום.

ה"א ה"א תרין - צ"ל ה' ה' . 

 בינה.  מלכות כידוע. והן ב' ההי"ן ובשניהן פי  כמ"ש מפי ב"ד כו' -- הרי פיפיות.

 ר"ל מלמטה הוא נוקבא, בית דין שלמטה, שמכריזין מלמעלה הוא בית דין שלמעלה. ר"ל שאין בית דין של מטה פוסקין עד שנגמר בבית דין שלמעלה. וזהו צדק צדק - ב' בתי דינין הנ"ל.

 ר"ל דינא אותיות אדני.
(לענ"ד צ"ל אשתכך כו' וכמפ"ו וחמת המלך שככה. ושם אתבסמותא. ד"ל).

 ר"ל ק"ש הוא בת"ת, שמע ישראל - ישראל סבא. ותפלה במלכות - אדני שפתי כו'. וחרבא הוא הוי"ה - ת"ת, ונרתק אדנ"י כנ"ל.

 שאמרו בגמרא שקאי על ק"ש וכתיב וחרב כו' ואמרו בגמרא כל הקורא ק"ש כו' כאילו אוחז חרב של שתי פיות כו'.

 והוא כלול מלכות כידוע.

 מביא ראיה שהוא נרתק אדני שמתחיל באדני ונאמר  שהוא מלכות, פי בית דין שלמטה.

 שכבר נשחט בק"ש כמ"ש בהת"ז שבק"ש של שחרית נשחט.

 ידוע שהטעמים הם מאני קרבא והזרקא הוא חנק - קו של הזרקא הוא החוט ויו"ד שעל הקו בעיגול כמין כריכה הוא הכרוך סביב הצואר כעין יו"ד ושאר החבל היוצא ונשאר מהכריכה הוא שקבוע בו הכריכה ותפוס בו והן יו"ד וא"ו של השם כמש"ו לקמן.

 שנשאוהו לס"מ במוט שהוא כעין חבל לחנק אותו.

 כמ"ש בפירודא לס"ם ונוקבא.

מאי מוט - צ"ל מט, והכי פירושו, מאי טעמא דההוא רשע שהוא מט בו שאצל צדיק נאמר , אבל ההוא רשע מט והן במ"ט שערים דבינה כמש"ו שהן מילוי הוי"ה וד' אותיות הוי"ה הפשוטה.

 הן שמע ישראל וברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד.

 בלא א' באמצע, כמש"ל בפסוק , שהוא"ו הוא בלא א' כזה ו"ו - גימטריא  - הריגה לו.

 ר"ל בחבל אוחזין בו שני ידים.

 מפרש והולך כל השם.

 שהיא אש של גבוה.

 הן ה' ספירות - ח"ג נה"י.

 ר"ל שהגוף הוא עץ החיים - ת"ת, ואש של גבוה אוחזת בו שכינה עילאה, ואיברים שלו הן נרות ואש שלמטה שהן נרות של השכינה תתאה שהיא נקראת , שרמ"ח איברים עם קוב"ה ושכינתיה גימטריא . וז"ש .

 שאין הגוף שלו נשרף.

 ר"ל מ"ש הסנה איננו אוכל היינו העלין והפירות שהן גוף ונשמתא של האדם, אבל הסנה עצמו -- שהוא ס"ם -- נשרף, והזר הקרב יומת.

 סיפא דקרא .

דף רעה עמוד א
 ר"ל ת"ת גוון חיוורו דאש. מלכות גוון אוכם דאש כמ"ש בזוהר שמות כמ"ש התורה כתובה לפניו באש שחורה על גבי אש לבנה.

 מלכות ותפארת כידוע.

 שע' בת"ת ע' ענפין. כמ"ש ע' שמות יש להקב"ה וד' צדיק כמ"ש תפלה לעני כו' כידוע.

 ת"ת וצדיק ומלכות כנ"ל.

 ר"ל שהפרישו בין ו' יסוד לז' מלכות - בת שבע. והן ז"ו של זומ"ם.

 שיבערו החמץ המפסיק ביניהם והוא בסוף אלף הששי קודם אלף השביעי.

 גלות הזה ושורפין בתחילת שש הוא בפורקנא בתרייתא שהתחיל הקץ בתחלת אלף הששי כידוע.

 פלוגתא דאביי ורבא בפרק קמא דפסחים.

פרשת תצא

דף רעה עמוד ב
 ר"ל אני - מלכות, כמ"ש לקמן.

 ר"ל דכתיב הוא שמי כו'. 

דאכלין תבל - צ"ל תבן.

 כמש"ו בפשוטי תורה.

 ר"ל דקלין הוא תבן וחומר הוא חטה, ובשניהם טוב ורע כמ"ש חט'ה -- ח"ט ר"ע, ה' - טוב.

 מסטרא . כמש"ו בסתרי קבלה.

מלכא - לית ל"ג. (ולי נראה שתופס לשון  על הפסוק , ור"ל כמ"ש  דעל סוס מלך דעל חמור בן חורין והיינו הדיוט ועבד לגבי מלך. ד"ל).

 ר"ל מט"ט שנקרא 'הדיוט', והוא רוכב על חמור דמסטריה שית סדרי משנה.

 בזמן שאין זכאין כ"כ כמ"ש בגמרא.

דף רעו עמוד א
 שהן חומרי ש"ס וזהו חמור כנ"ל. והוא אוכל תבן - קלין דאורייתא כנ"ל.

 הקדוש ברוך הוא.

 שארץ ישראל בדרגא דכנסת ישראל וישראל בדרגא דעמודא דאמצעיתא.

 ר"ל אע"ג שכִּינה אותו הדיוט - מכל מקום אל תהי כו' רק נגד בעלי קבלה קל.

 וכל זה רומז ליחוד עם הנשמה כידוע בסוד היחודים שסכנה גדולה שלא יתחלף ברע וכ"ש בנשמתא דטו"ר כמש"ו.

 שדברו על ארץ ישראל הגופנית.

 ר"ל נשמתא.

דף רעו עמוד ב
 דכלילת מכל ובה כל אורייתא. וז"ש ובה קיים כו'.

בגיניה כו'  - צ"ל בגינה. ור"ל דבית הוא שכינה והוי פתוח כו' במדת החסד דסליק לה בגדולה כנ"ל.

 ימין של ת"ת.

 מלכות, וז"ש תמן תרויח כו'.

 כמש"ו דה' מן אברהם וי' דיצחק הוא הי מן אלהים, והוא ה' דהכלה והוא מסטרא דשמאלא - ה' על י', ה' דאלהים.

 מסטרא דאברהם ויצחק הוי כ"ס י"ה כנ"ל, ועכשיו נעשית כוס מסטרא דמשה דרגא דעמודא דאמצעיתא וזהו כוס מלא בוא"ו וכוס בגימטריא אלהים מסטרא דשמאלא. וזהו ברכת ה' בבינה. וזהו שאמר לעיל מסטרא דשמאלא כו'.

 כמש"ו דאינון מסטרא דאברהם ויצחק - ה"י, והוא - וא"ו - מתייחד  עמה, כלה דיליה.

 מסטרא דשמאלא ולכן שם המחלוקת לשם שמים, וז"ש .

 ראשי תיבות משה, ור"ל גואל הראשון הוא גואל אחרון.

 בגלותא הת"ח כידוע.

דף רעז עמוד א
 דגם מפותה נותן לה חמשים שקלים.

 ור"ל לאבי הנערה - אברהם, בת היה לאברהם כו' דפתח נ' תרעין דבינה לה ומשם לישראל.

 ר"ל בשם אדני אותיות אמצעיות - דן, וזהו  - אני דאדני, כ' דכתר בינה נו(?) תרעין.

קדם דינא דא - צ"ל דן, ר"ל קודם דן ואח"כ יפקו.

 ר"ל זהו וברחמים גדולים.

 ר"ל גם כן ראיה שהוא יתברך בעלינו.

 ר"ל סיפא דקרא ולא כו' בעולה.

 ר"ל דעכשיו היא ארוסה כמ"ש ברעיא מהימנא לקמן דעדיין היא ארוסה לגבך רעיא מהימנא דהוא בדרגא דעמודא דאמצעיתא כמ"ש תורה צוה לנו משה מורשה - אל תקרי מורשה אלא מאורסה, ולעתיד לבא תנשא ותהא בעולה.

 בלא קידושין.

 כמ"ש שותה בעציצו. מה שאין כן אם היא אינה רוצה כגוון ראשון.

 ר"ל כן הוא בגוף שאית הדיוט לגבי נשמתא והן תרין גוונין הנ"ל.

 זהו שגוף הדיוט לנשמתא.

 יב"ק.

 דתמן מטה הנהפך מנחש למטה וממטה לנחש כמו שמפרש והולך.

 ר"ל ב"א בדיוקנייהו.

דף רעז עמוד ב
 ר"ל אבל השדים אינון רק דומים למלאכי השרת ובג' דברים בלבד.

 דלמעלה מלאכי השרת הן מסטרא דמט"ט - עולם המלאכים העוסקים בש"ס כנ"ל.

 ר"ל שיש עוד דרגא שהוא למעלה מעשר ובה אינה רק עשר, אם כן אינה מתייחדת בכלם אמר יו"ד שמא מפרש כו' עשר - ר"ל עשר אותיות בשמא מפרש והוא שם היחוד והוא ראיה שאין יותר מעשר. וז"ש דמתייחד בה לא סליק כו' .

  במט"ט דשם טוב ורע מט"ט וס"ם אלא בשדין יהודאין כנ"ל דאתהדר למלאך כנ"ל.

 ר"ל אבל ברתא דמלכא א"א להתחלל כמש"ו.

 שהיא נקראת שבת המלכה ויו"ט.

 קאי אדלעיל .

 ר"ל שמשם נשמתין לערב רב.

 מקשה הא בגלות הזה אין ע"ז שאין מכירין להוריד אותם והיאך אמר ואת רוח הטומאה כו' - הא אינן יורדין להם. ותירץ  - ר"ל  אותם הע"ר היודעים הטומאה ומכעיסין והטומאה נשמה לע"ר ומכעיסין בע"ר לכן יעביר אותם עמהם. וז"ש  - ר"ל שם בע"ר מכעיס הסטרא אחרא את הקב"ה ושכינה וישראל שבין הע"ר וז"ש .

 ר"ל בסטרא אחרא שבהם.

דף רעח עמוד א
 כצ"ל  (מצאתי כתוב על הגליון: פי', אי הוי כתיב וישמח הוי משמע הוא עם אשתו, ומדכתיב ושימח משמע לה לבדה).

 י"ב הנ"ל.

 וזהו  - תיכף כשמתחיל היום. (עיין  ליקוט לזה).

 ר"ל שהתפלה היא בדרגא דיליה - ח"י ברכות - וברכות לראש צדיק. ומביא ראיה מפסוק  שהוא צדיק כנ"ל.

 ר"ל וזהו תפלה לעני - תפילין של יד, כי יעטוף - ציצית.

 במלכות, נפש דצדיק.

 שהן שיורין דשדה כמש"ו ובאין לעני, כן תפלת ערבית גם כן לעני.

 ר"ל בארץ נכריה.

 דאתיין בגלגולא.

 בשביל השכינה שהיא בנשמתא.

 לשכינתא.

 שיחזור אותן בתשובה ויפרוק אותם ר"לו בדרגא דמט"ט, שכר שכיר, שליח דח"י עלמין כנ"ל.

 ר"ל ג' פעמים עבד נגד ג' תפלות.

 שהיא רבקה כמש"ל כברק חצו.

 ר"ל ז"ש  כמ"ש לקמן.

 מן צדיק.

דף רעח עמוד ב
 דוגמת השכינה כידוע.

 ר"ל במקום שאין מצוה אין תורה. דרוח אי אפשר להיות בלא נפש.

 ר"ל כן אבא בלא אמא כמש"ו דנוקבא צריך קודם.

 כמ"ש איש מזריע תחלה כו'.

 שטוב יותר כן (נ"א בן).

 ר"ל דבשם הוי"ה שמרומז בתיבה שכינת' עשרה דרגין דשמא מפרש הן עשר ספירות והוא חוזר למעלה שאמר .

  בגלותא דפה ולשון, כנסת ישראל וקוב"ה בגלותא, ואיהו כבד פה וכבד לשון, בין התלמידי חכמים באורייתא דבעל פה ובאורייתא דבכתב, ועל כן צריך הת"ח בזמן הזה להשתמר מן התנאים כנ"ל וז"ש . 

 לחשוב הקץ והרשיעו רבים כו'.

דף רעט עמוד א
 בגלותא.

 שכינה.

 קליפה של אגוז הקשה כמו אבן.

 אותה קליפה הדקה שבאגוז בפנים.

 גלות יון שלא האריך ולא שליט אלא בזמן בהמ"ק.

 וז"ש לעיל דהאי קרא כו' צדקתך כו'.

 כצ"ל. ר"ל דפתי לחוה כן רמאים בדור הזה לפתות.

 ר"ל זהו כעקרב.

 ר"ל עד הדור שיהא בו תהום בור רק כו'.

 דמארי מתניתין בדור האחרון.

 ר"ל מאי הוא לויתן על פי הסוד.

 כמ"ש ותהי לו לבת.

 כמ"ש תורה צוה לנו משה מורשה, ואמרו אל תקרי מורשה כו'.

 את ישראל למטה.

 בגלותא.

 שכל אחד יושב בעולמו ורעיא מהימנא בגלותא.

 כלה, כלת משה.

דף רעט עמוד ב
 ערב רב (נ"א עון). 
[מצאתי כתוב הגהת הרמ"ש. כמו נוקבא דקדושה נקראת 'חכמה' בשם אביה, כי אבא יסד ברתא (ובשבת היא העולה לשם בסוד ושמרתם את השבת כי קדש היא, לכן נקראת שבת כי הנוקבא הנקראת בת עולה עד אבא - י"ה, יו"ד ה"י במילוי, ובהכאה  גימטריא . הרי ), כן נוקבא דקליפה נקראת 'עון' בשם חכמה דקליפה כידוע. ונקראת שבתאי בסוד כל המוסיף גורע ובסוד שגגת  -- גימטריא , ששם השוגג עולה זדון שהוא עון. גם אחוריים דאדנ"י גימטריא . עד כאן].

 דשליטת ביום השבת.

 דלכן אין אומרים והוא רחום בשבת.

 אשת חיל, עטרת בעלה.

 בת שבע.
[מצאתי כתוב הגהת הרמ"ש. ועיין סוף ח"א ריש י"א ב'  תא חזי האי הר כו' ומאן עיינין אינון ז' דרגין שהן ז' ימי הבנין כמ"ש ותהי לו לבת].

 סתרין דקבלה.

 שהוא אין סוף. אַיִן - כתר, והחכמה מכתר, לכן לית סוף.

 קליפא דוקא (נ"א ירוקא).

 דמתני' הוא סלע אבנא הנ"ל.

 ר"ל מלכות דאצילות. ואית אבן דאיהי כו' - מלכות דבריאה.

[ אלא אבן. סלע דמשה כו'  - כצ"ל. ולא גרסינן . 

 כצ"ל. כן הוא בבה"ג תי' כ"א דף מ"ו סע"ד. ש"ל. ]

 ר"ל מלכות דיצירה שבה מתני'.

 עלמא דפרודא, כל דין הוא בפנ"ע. אבל בסתרי תורה כל אחד בחבירו כמים שאין להם סוף, דלית פקודא דלא כלילא מכל פקודין כמש"ל.

 על משה ואהרן.

 ברתא ארעא קדישא.

 שקודם כתיב איש מצרי זהו משה רבינו ע"ה כמ"ש איש מצרים הצילנו (ועיין הקדמת הזהר. ד"ל).

 בדינא בגלותא כמש"ו.

 אדם ומשה רבינו עליו השלום שניהם מ"ה - שמא מפרש, גימטריא , שהוא אדם שעל הכסא.

 חכמה ועמודא דאמצעיתא.

 בחבור הזה בא גם כן אדם הראשון.

 בפנחס.

דף רפ עמוד א
 גם כן בפרשת פנחס.

 ועל ידי פנחס אליהו הנני שולח כו' בההוא קבורה. בח"ל שפחה נוקבא דעבד.

 כנ"ל דבה מתקרי 'מת'.

 כמו מת עצמות בלא עור ובשר.

 כמ"ש בחיבורא קדמאה הנני נותן דמשה רבינו עליו השלום נותן לפנחס האי ברית.

 שמשה רבינו ע"ה גוף ופנחס ברית.

 ר"ל בחבורתו  - לשון חיבורא.

 בפורקנא כמש"ו.

 ר"ל דבחורף הולך למטה והמים חמין דינא דגלותא ובקיץ המים קרים - ברחמים גדולים אקבצך.

 ר"ל לשון כבייה, ור"ל דעכשיו נהיר ספר הזוהר על ידי רשב"י.

 רחמים גמורים, יד הגדולה כמ"ש לקמן.

 ה' ד.

 בינה כידוע (נכתב על הגליון: עיין תיקונים תיקון ה' שכינתא עילאה כו' כאור החמה).

 עכשיו חוזר ומפרש ג' ההי"ן, ה' אצבעאין כו'.

דף רפ עמוד ב
 שכולל עמודא דאמצעיתא - בן י"ה.

 ר"ל לסייע לדבריך.

 ר"ל אני אתן ראיה לדבריך דמראה איהי בימינא.

 ר"ל תחשוב גימטריא של .

חיזו דהאי - צ"ל דא.

 ר"ל שלא היה להיות רק בב' באברהם כנ"ל.

 ר"ל בתחלה נתגלה לו המראה בת עין ואח"כ אור של בת עין.

 ר"ל דכל ד' דרגין כאן;  - חכמה,  - בינה,  - דעת - עמודא דאמצעיתא,  - מלכות. (. וזהו שמסיים ברעיא מהימנא בן י"ה, ר"ל הן ג' דרגין ראשונים ובחלום דרגא ד').

 דנצח והוד מהן הנבואה, כשהן פתוחין הנבואה. ובזמן הזה שהן סגורים - בחלום אדבר בו כמ"ש בגמרא.

מראה. איהי ל"ג.

 כצ"ל.

 כצ"ל. ור"ל ז' אור בת עין וחמש אור ה' עילא הוא אור המראה.

 ולכן נלקין ביה"ו כנ"ל.

 בתראה.

 הוא יסוד המחבר בין א"ח לד'. וכשמסתלק הקוץ ונעשה כעין רי"ש נקרא 'אחר' כנ"ל.

דף רפא עמוד א
 ר"ל היבמ"ה - יבם ה'.

 ר"ל בו ג' אותיות יה"ו.

 ר"ל התמורה דאתחלף הוי"ה בא"ת ב"ש.

 ר"ל ראיה דאהי"ה שנוי מקום אי"ה מן אהי"ה כמש"ו ד גימטריא , רק דו' נתחלף לא"ה. 
[נכתב על הגליון: כמו המשנה מקומו הוא לא נשתנה רק מקומו - כן כאן המספר לא נשתנה רק ו' דיה"ו שינה מקומו למקום א"ה].

 כמ"ש אי"ה מקום כו' דסליק לכח"ב שהן אי"ה דשם הוי"ה בת"ת שהוי"ה נק' שם. ומעשה באדנ"י מלכות שנקרא מעשה.

 נצח והוד דאתפשט' עד שם. 

 ר"ל שכתוב באסתר  במט"ט ששם ש"ס משנה כמש"ו.

 ר"ל גם ת"ת נשתנה שם שינוי השם.

 רזא דגלגול בנער.

 בחליצה רזא דגלגולא בהאי נער דמט"ט אקרי נעל כמש"ו שעליו אמרו תופר מנעלים היה ובכל תפירה ותפירה היה מכוון לשכינה.

אג"ח - צ"ל אנת.

 ר"ל שהקב"ה שחבוש בתפילין של ראש ושל יד אין יכול להתיר כנסת ישראל שנקרא  כמש"ו משום שהוא קשור עמה גם כן ואין חבוש כו' עד שיעשו ישראל תשובה ויתער אימא עילאה - תשובה, בנ' תרעין דחירו.

 ר"ל בתפילין של ראש שעל עצם הגולגולת קרא עצם ובתפילין של יד שנגד בשר הלב קורא בשר ומסטרא דתפילין של יד שחבוש עמה שם אין מתיר כו'.

 דבידייהו הגאולה.

דף רפא עמוד ב
 ר"ל בר של הקב"ה ושכינתיה.

 ר"ל מעמלק כמש"ו.

 בלעם ובלק וכן עמלקים הן לשון רבים.

 דנחש הוא יצה"ר מסטרא דנוקבא שהוא מפתה לאדם כידוע דפתי לחוה.

 מאדים נברא ביום ב' ושבתאי ולבנה ביום ד' דעל כן קשין הזוגות דב'ד' הן זוגות.

 דמאדים וחמה אינון גיהנם, אימא דערב רב וסטרא אחרא. ושבתאי ולבנה הן לילית נוקבא תחתונה, סוף ד' דרגין. והן ד' נוקבא כידוע. והן ד' כוכבים רעים והכל מצד חצוניותם עננין דמכסין להון כמ"ש בפרשת פנחס וחמה נבראת ביום ב' וסומקא דחמה הוא מאדים גיהנם וכן לבנה ביום ד' - מארת חסר, . וחסרונה דלבנה הוא שבתאי - לילית כמש"ו. וחמה ולבנה הן עצמן טוב ורע.

 הוא בית הסהר דילה, בור רֵק, עניות, רֵק מכלום, מים אין בו כו', מדור הראשון דגיהנם.

 טוב שבה - חוֹלם דמאורות.

 לכן הוא בחולם, מלך ע"ג אתוון מן ה' מלכים דנקודות.

 ר"ל מאדים ושבתאי שהן רע דחמה ולבנה, מאדים בלילה ושבתאי ביום כידוע מסדר שימושן. וז"ש דסדר בריאתן כו'.

 בת דשבת, וש בשבת.

 כצ"ל.

 עטרה בראש צדיק נקר' שביעי, ר"ל דבת"ת היא אות רביעית שבשם והיא נקראת , שהוא שלישי. ובצדיק שהוא ששי נקראת שביעי.

 ר"ל בכוכ"ב. כתר ובינה -- כ"ב, וחכמה - כ"ו. הרי כוכ"ב. ולמטה עמודא דאמצעיתא - כ"ו, ושכינה - כ"ב. וכלא כליל עמודא דאמצעיתא כוכ"ב.

 חמה בישא, שפחה דילה, גיהנם, סיהרא אפילה, מיעוט דסיהרא, שפחה דילה שבתאי כו' - כצ"ל.

 שבתאי ושליט ביום שבת.

 בגלותא.

דף רפב עמוד א
 חולם ד, נקודה זעירא, לבנה בריאה. אחידא בסרכות במרה לבנה.

 פני חמה בהוד כנ"ל ונתן ההוד למשה.

 באלף הרביעי וחמישי נגד נצח והוד כידוע. 

 ברגלין - נצח והוד, אלף הד' והה'.

 ר"ל נתהפך תיבת הוד - דוה. והן גלות בג' הימים - באלף הרביעי, וחמישי, וששי - עד הקץ.

 ולכן בנפלם נפל הבית - בית המקדש.

 בנצח.

 בטחול.

 נגד עצם מעצמי ובשר מבשרי.

 ר"ל אף על גב דקוב"ה ושכינה בגלות, מכל מקום כבודי לאחר לא אתן, ואינן מטמאין. זהו לאביו ולאמו כו'.

 כצ"ל. ור"ל באומאה היא מלכות כמש"ו חי - יסוד, וקיים - ת"ת.

 דאינהו בעלמא דאתכסייא, בסתר עליון, בצל שדי כו'.

 כצ"ל.

 דמלאכים דאו"א - י"ה, ומכסין באות ו' והיא ה' רביעאה.

ובלו - צ"ל וכו' .

דף רפב עמוד ב
 שהשם הראשון ו' אותיות בחושבן ו', נשאר ל"ו אותיות, שכל אחד משש. וזהו , כמש"ו.

 דסמיכה בצדיק כו' כידוע.

 כצ"ל כמו חיות דסומכות לכסא והן באמת סמוכות לכסא כמ"ש הפייט נראות נושאות והן נישאות עם הכסא. וז"ש דה"א דאצילות כו'.

 קא חשיב עשר מדות ומתחיל מחסד. נביאים וכתובים - נצח והוד כידוע. אח"כ חכמים ונבונים - חכמה ובינה. ראשי ישראל - כתר עליון.

 ר"ל בעל מדה דידה הוא מארי דצלותא.

  גימטריא , והיא היכל של מלך - הוי"ה. שבו מתעלם  - . . וזהו לעמוד בעמידה כמש"ו.

 ר"ל ודאי בכל דור אית ראשים רק שיהיו בני ישראל.

 איך ה'  ישבה בדד כנ"ל בגרמ' יחידאה.

 ר"ל עד עכשיו אין איש - משה שנקרא 'איש'.

 בשבילו עשה, שעליו השגיח, שבו  -- ראשי תיבות משה, וכתיב .

 שש מדות דו' קצוות, דרגיה דרעיא מהימנא, ובהן כלילין כל המדות כידוע.

 ב"ש בפשוטו ומלואו שכלילין כל המדות.

 שהת"ח שבהן נהירו דשמשא דרעיא מהימנא מבוזין בעלמא.

 מלכותא קדישא.

 ר"ל שאין מקדש עצמו שלא ישלוט בו יצר הרע כל שהוא.

 שהוא יסוד שד"י כידוע, וכל הקליפות מתייראין משם זה. (וזהו שכתוב . ד"ל).

דף רפג עמוד א
 שהוא יסוד שד"י ומלכא הוי"ה מתלבש בו. אבל באצילות - גוף וברית כו'.

 זהו ענין בפני עצמו.

 הכסא עליון - בינה דבריאה, הוא תפילין של ראש על מט"ט שהוא ת"ת דבריאה, שש מעלות לכסא, שש אותיות שבשמו כידוע.

 ר"ל סנדל והוא שרפרף הכסא והן שני כסאות - כסא עליון וכסא תחתון, בינה ומלכות דבריאה. וז"ש  - ר"ל  - כסא תחתון,  - כסא עליון שנקרא 'מרום' כידוע.

 ר"ל ביצירה.

 כמש"ו דכליל מרוח ומים ואש, וזהו אותיות רוח שברומ"ח, ומ"ם שבו הוא מים שנכלל בו, לכן הוא בראשי תיבות, ושמאלא נכלל בימינא לעולם וכן נכלל גם כן כאן במ"ם דמים והוא בכולל א'.

 ר"ל שופר - ג' אותיות הי"ו, ה' ד - ה'. הרי השם בפשוטו. ביו"ד שופרות  -- י' אותיות דמילואו. הרי השם בו במילואו ופשוטו שהן עשר ספירות. ועילת העילות דמתייחד בהן שצריך להיות כן בכל פקודא ופקודא.

 שכאן ה"א על יו"ד.

 ורומח נתבאר לעיל וסייף הוא חרבא דקוב"ה - י' ברישא, וא"ו בגופא דחרבא, ה' ה' - ב' פיות כידוע.

 ר"ל עמודא דאמצעיתא.

 כצ"ל. ר"ל ג' קשרין שעל האצבע - ג' פעמים קדוש.

 ר"ל ק"ש בעונתה כמו אשר תקראו אותם שית בנין, במועדם, ר"ל בק"ש. וכן ברגלים. וז"ש הכי בג"ד כו'.

 ר"ל בכל מועד הוא  כמש"ו, והן ז' תחתונות ואימא עילאה עלייהו. זהו אז תקרא, כמו  - השם שנשלם בכל מועד כמש"ו.

 ר"ל בד' מינים שבלולב.

 ר"ל אעלה במחשבה, דמחשבה צריך לסלקא לעילת העילות דטמיר וגניז. זהו אעלה. ובתיבת אעלה רומז ארבע מינים כמש"ו. וז"ש לעיל וצריך לסלקא לה במחשבה בד' מינים.

 כצ"ל. ר"ל דד' מינים הן הוי"ה פשוטה כנ"ל שהן עצמן ה"ו, והלל - י"ה. הרי הוי"ה. ולכן צריך ליטול לולב בהלל, ומחשבה בה - י' אותיות דשמא מפרש, הרי י"ד דעשר ספירות הוי"ה פשוטה מחכמה למטה ושמא מפרש מכ"ע.

 ר"ל ז' שבתות דספירה ושבועות עצמה שבעה ימים דתשלומין שנקרא 'שבועות'. והן נגד ז' וז', דעמודא דאמצעיתא וכנסת ישראל -- הרי י"ד. 

 כנ"ל דשופר יה"ו והשופר - ה'. וי' שופרות - י' דשמא מפרש.

דף רפח עמוד א
 [היינו מאבא ולמטה ט' ספירות דאצילות שמשם מתחיל השם. כן כתב בתז"ח ע"ט א' בד"ה בתריסר].

 [ז"ל הגר"א בתיקונים נ"ד א' בד"ה קרקפתא. והוא אוירא עילאה וכמ"ש האר"י זללה"ה].

דף רפח עמוד ב
 [א"ה. עיין מה שכתב בזה הגר"א ז"ל בביאורו על תז"ח ע"ט א' ד"ה בתריסר כו'].

דף רצ עמוד ב
 [א"ה. עיין מה שכתב בזה הגר"א ז"ל בביאורו על תז"ח פ' ב' ד"ה ובסתרי עי"ש].

דף רצב עמוד ב
 [א"ה. עיין באור הגר"א ז"ל על זה בהיכלות פקודי רנ"ד ב'].