תפארת ישראל על סוטה ח
סוטה ח

יכין

משנה א
 לעיל [פ"ז מ"ב] הקדים עגלה ערופה למשוח. והכא כשמפרשן נקט איפכא. ה"ט דלעיל נקט יחד אותן שהן חובה על הקורא יותר מעל השומע, כברכת כהנים וכה"ג ופרשת המלך ופרשת עגלה. משא"כ קריאת משוח מלחמה שהחוב על השומע טפי, שהרי עקרו להתרות באנשי המלחמה. אבל הכא כשמפרשן, משוח דזוטר מיליה פסק ושדי להו, והדר מפרש עגלה ערופה דנפישי מיליה [כש"ס סוכה ד"ב א']:

 נ"ל דנקט "בשעה", ולא קאמר היה מדבר וכו', משום דפעמיים מדבר עמם [כש"ס כאן ד"מ ב'], אחד בגבול הארץ וא' קודם קרבם למלחמה, ור"ל דהיה כמה שעות שמדבר עמם. [עי' דברים כ']:

 כשהמערכות עומדות לפניו:

 נ"ל דנקט הכי משום שכשנחלק מלכות והיו יהודה ובנימין מתאחדים מדהיה חלק בנימין מובלע תוך חלק יהודה. ושמעון שהיה שייך למלכות ירבעם, והיה מועט באוכלסין, וחלקו סמוך ליהודה, היה רגיל יהודה המרובה לפול על שמעון, ושמעון המרובה באוכלסין יותר מבנימין שנתמעטו מאוד בפלגש בגבעה, חוזר ונופל על בנימין:

 [ד"ה ב' כ"ח]:

 שאינו יכול לילך ברגליו:

 אף שהנביא צוה להם רק שיושיבום, הם מרחמנות יתירה עשו מה שעשו:

 [וויהרען]:

 [פונקעלן דער וואפפען]:

 [געקלירר דער שילדע]:

 [יוכצען דער העערע], רננת חיל המלחמה:

 לסוג אחור בחרדה:

 [שאלל דער הערנער]:

 [זיך ענגסטען]:

 מההורגים ונהרגים:

 שר צבא שלהן וזכר גליות שסמכו על גבורתו. וזכר שובך שסמכו על חכמתו בטכסיסי מלחמה ועל רבוי עמו:

 ר"ל מחנה ישראל הלוחמים שהביאו הארון עמם ששברי הלוחות מונחים בתוכו [ירושלמי שקלים פ"ו ובבלי ברכות ד"ח ב'] עד כאן משוח מדבר וכהנים אחרים משמיעין דבריו לכל החיל. מכאן ואילך משוח מדבר ושוטר משמיע:

משנה ב
 שלא דר לתוכו עדיין:

 להכניס יין ושמן:

 שלא פדה עדיין פירות של שנת ד' מנטיעתו:

 כבכרם שאינו נקרא כרם עד שיהיה ה' גפנים:

 כופף ראש הזמורה תחת הארץ והיא צומחת מתחת ועולה:

 [איינאימפפען]:

 בנפלה לפניו סגי, וכדמסיק:

 ר"ל אע"ג שהוא כבר במלחמה ושמע שמת אחיו:

 להחיל:

משנה ג
 חדר שלפני הבית לשומר הפתח:

 גג בלי מחיצות:

 [גאללעריא] שלפני חדרים שבעלייה, שבו יורדין לחצר:

 שאין מגדלין פירות:

 אף שחלוצה אסור לכהן רק מד"ס. ואף שבשניהן אין עבירה עדיין בידו, דלא יחלל זרעו כתיב דהיינו בעילה, ולפ"ז אפילו כר' יוסי [במשנה ה'] אתיא:

 שסתרו וחזר ובנאו:

 מדינה בא"י שאין קרקעיתה יפה ללבנים:

 מדאינו מתקיים:

משנה ד
 שא"צ לצאת מעירן:

 ולא דר בו עדיין שנה:

 מדכתיב נקי יהיה:

משנה ה
 מכאן ואילך שוטר מדבר ושוטר משמיע:

 כשמתקשרין יחד הלוחמים אלו מול אלו:

 אפילו חטא שמד"ס:

 שיחזרו הבונה ונוטע ומארס:

 ולא יתבייש החוטא:

 דבעמוד והחזיר קאי, אבל בשאר עבירות לא, ולריה"ג גם בשאר עבירות כל שלא עשה תשובה חוזר. ובש"ס אמרינן דלר"י הגלילי גם אחטא דמד"ס חוזר ולר' יוסי רק אחטא דאורייתא. ותמיה הרי ר"י גם חליצה קחשיב וטפי הול"ל אפכא ודו"ק.

משנה ו
 ר"ל גם בסוף המערכה. והם הנקראים בזמנינו [אוואנטגארדע] ר"ל שומרים שלפני המחנה, [ואריערגארדע] ר"ל שומרי האחור. ומפרש התנא מהו פקודתן של שרי צבאות בכל קצוות החיל. מעמידין וכו':

 גבורים:

 אחורי המערכה:

 [שטרייטעקסטע]:

 רגליו:

 ה"ק תחילת נפילה ניסה. וגם נגד הפנים היו צריכים זקיפין שלא ינוס דרך שם מן הצד:

 בשניהם כתיב ניסה קודם נפילה. וצריכא דאי מקרא קמא י"ל מדמוכח רק במלת גם י"ל דלא תלו זב"ז. ואי מקרא בתרא לא כתיב שנפלו מישראל דוקא עוד י"ל דאי מקרא קמא י"ל דמגפה כמשמעו שמתו בדבר, ולא ע"י הריגה מאויבים:

משנה ז
 שחוזרים כנ"ל:

 אשה לאו בת מלחמה. רק לספק מזון ולתקן הדרכים אף היא יוצאת. מיהו לכבוש א"י וללחום בעמלק לכ"ע מלחמת חובה היא. ולהרחיב גבול א"י לכ"ע רשות. כי פליגי במלחמה שנגד אויב שיראים מהם שיצורו להם בעתיד, ת"ק קרי לה רשות, ור"י קרי לה מצוה:

בועז

הלכתא גבירתא