חפץ חיים על ספרא/בחקותי/פרק ו


ביאור - פרק ו
  שלא היה ראוי לכל אותו הדין אלא בשביל עון דורו שהיו רשעים, ומשמע ליה  שהם שני עניני נקמות. זהו כפי גירסתינו.
ויותר נכון לגרוס: . ויש נקם שאינו בברית כגון סתם נקמה דאז אין הנקמה כ"כ גדולה, אבל הנקמה שהוא בשביל הפרת ברית הנקמה גדולה מאוד (קרבן אהרן). וכן הסכים הגר"א לגירסא זו.
 ר"ל מפני המצור, וכן הוא בפסיקתא זוטרתי.
 דייקו שאמר  - משמע שמיתתן על ידי דבר, ואח"כ אמר  - משמע שהוא על ידי חרב, ולזה פירשו שעל ידי הדבר יהיו ניתנים ביד אויב.
.

 מלת  יתירא, ולזה דרשו מסעדי לחם הם פרפראות שבו נאכל הלחם.
 ר"ל שלא יהיה להם עצים להחם תנורים רבים, דאין לפרש ממיעוט הלחם, דהרי אמר .
 שיהא פת קיבר שחור הרבה שאינו מתדבק החלקים זה עם זה, ולזה הוא משתבר בתנור.
 רבי יוסי פירש  מלשון 'שקול הדעת', שמחסרון מעותיו אם יהיה לו איסר או פרוטה יהיה שוקל במחשבתו מה יקנה שישבע בו.
 שיהיה מארה בתוך המעיים, ודייקו חז"ל מלת  לומר שלא יהיה העדר השבע מפני מיעוט האכילה אלא ואכלתם כדי אכילת שובע ואעפ"כ ולא תשבעו מפני המארה.

 היינו המנחשים והקוסמים. דאי לאו הכי קשה מאי עונש היא שיכרתו הע"ז מישראל? אלא אלו המנחשים והקוסמים שבזה היו ממשיכים לעם לסור מאחרי ה' ולהתדבק בעכו"ם.
 כמשליך דבר הנמאס מלפניו כד"א .
 דהול"ל "עיר ערי", ואמר  -- לרבות אותם שיש להם שם כרך או מחוז - הכל יחרב.
 שהכל ישארו שממה שיחריבם האויב.
 היינו מן הקרבנות וכדלעיל בריש פרשת בחוקותי.

 לפי שייחס אותה אליו יתברך ואמר , ולזה אמרו שלא אמר זה אלא מפני שהיא מדה טובה לישראל וכדמסיים.

 דייקו מלת  שלא תפול על החרב, ולזה אמרו שהוא משל לה?מדה שתהיה נשלחת בהם ולא תשוב כמים אשר יורקו מן הכלי שלא ישוב לכלי, כך החרב לא ישוב מעשות מה שנשלחה והוא ילך תמיד אחריהם.
 כי מאורך הגלות נראה ח"ו כאילו שאין להם לחזור.

חפץ חיים על ספרא