ש"ך על חושן משפט קלד


סעיף א

 עיין בתשובת מהרא"ן ששון סי' קנ"ה. ובתשובת מהרשד"ם סי' פ"ד:

סעיף ב

 עיין בתשובת מהרשד"ם סי' קל"ט ודבריו צ"ע ועיין עוד בס"ס קס"ד ורי"ג:

סעיף ג

 עיין בסמ"ע ס"ק ט' עד וא"כ קשה למה יהא האומן נאמן יביא הבעה"ב עידי מסירה המכירין אותו כו' לפי מה שהבין דעדי מסירה מכירין אותו לא ה"ל להקשות דיצטרפו דהא בלא"ה אפי' אית ליה מגו ה"ל מגו במקום עדים אבל פשוט שמיירי שעידי המסירה ג"כ אין מכירין אותו או שהלכו להם וכן פי' בב"ח ע"ש עוד שם דהמחבר שיטפיה לשון דהטור העתיק וא"כ לא דק דבפרישה כתבתי דהאי אף ע"פ שמסרו בעדים שכתבהטור אדלעיל קאי ולא אבבא זו עכ"ל וכן מצאתי בטור ישן על קלף אע"פ שמסרו לו בעדים ולא ואע"פ והיה כתוב אח"כ ב' נקודות והיה כתוב אחר כך ואם העדים כו' עיין בתשובת מהרא"ן ששון סי' ק"ט:

סעיף ד

 כתוב הסמ"ע מיירי בדאיכא עדי ראייה עכ"ל ואם הלוקח יודע שהיה של התובע אע"פ שאין לו עדים מוציאין מידו דהוי כחד סהדא והוה האומן משואיל"מ וכמ"ש לעיל סי' ע"ב ס"ק צ"ז והוכחתי כן מדברי התוס' פ' חז"ה דף ל' ע"א בשם הרשב"א ע"ש ודוק ועיין מ"ש שם דלתשובת הרשב"א אפילו ליכא עדי ראיה שהלוקח עומד במקום עדי ראיה וא"כ יש לפרש כאן דברי טור כפשוטו ומ"מ לענין דינא העליתי שם דלא כהרשב"א ע"ש:

סעיף ה

 עיין בסמ"ע ס"ק י"ד ובדרישה כתבתי כו' משם עד סוף הסעיף קטן הכל לע"ד אינו נכון והעיקר כמ"ש הב"ח דגם הטור סובר כהי"א שכתב המחבר וכמה שכתב מור"ם עיין שם: