אלשיך על תהלים עח יד
(יד) כו'. ראוי לשית לב אל אומרו ולא אמר "באש" כמו שאמר ביום , וכן אומרו מה שביום לא נאמר "כל היום", והנה אפשר לומר כי ביום לא נאמר בכל כי טרם כלות היום היה מקדים עמוד האש ונאותים לאורו בערב יום (שבת כג ב), אבל אם היה עמוד הענן מקדים טרם הסתלק עמוד האש והיה מסתלק מיד עמוד האש היו משוללים מעט בסוף הלילה מהאור, כי אם באופן כי לא היתה קדימת עמוד הענן לילה כי אם לכבוד בעלמא, אך עמוד האש היה מאיר כל הלילה:

עוד כיוון באומרו , בשום לב אל אומרו בתורה להאיר להם ללכת יומם ולילה (שמות יג), שיראו מלות יתירות, אך כיוון הכתוב להודיע, בל יראה שלא היה אור עמוד האש מאיר רק ליושבים ראשונה במחנה אותם שהעמוד בפניהם, אך לא לכל אשר במחנה עד סופו, באופן שאם היו חפצים ללכת בלילה לא יאיר להם עמוד האש רק להולכים ראשונה במחנה הראשון אך כל יתר העם בחשך ילך, על כן אמר להאיר להם כו' לומר שהיה מאיר להם באופן שיאותו לאורו ללכת כולם יומם ולילה, כי אור האש היה פרוש בכל המחנות מאיר להם כמו שמאיר להם אור היום, וזהו הזכירו מדת יום בלילה באומרו להאיר כו' יומם ולילה כי אומרו "יומם" הוא מיותר אך הוא להקיש ולומר כי אור עמוד האש היה מאיר להם בלילה, עד שיכלו ללכת לאורו כאשר ביום וזהו אומרו להאיר להם ללכת יומם ולילה. וזה יאמר פה באומרו שהוא כי לא היה עמוד אש לפניהם מעובה, שלא יהנו ממנו רק אשר העמוד בפניהם, כי אם שבאורו היה הוא יתברך מנחה אותם כאשר בענן ביום:

עוד יתכן יאמר כי לא היה העמוד אש מחמם להם באופן יצר להם חומו, ומה גם בימות החמה, לזה אמר לומר, שאור אש היה להם ולא חומו, וזה גם כן כיוונה תורה לפי זה באומרו (שמות יג) בעמוד אש להאיר להם. עוד יתכן באומרו ובאומרו , והוא כי עמוד אש היא מדת לילה שהוא דין, והיה קשה כי לפחות מחצי הלילה והלאה היה ראוי להתחיל במדת הפכה, על כן אמר לומר, שאדרבא גם תחלת הלילה לא היה בעצם כאש כי אם אשר בו, שהוא הדקות והבהירות שבעמוד האש כלהבת היוצאה מהגחלת, כי הלהבת דקה, כך דקות מדת הדין הוא אור שבאש היה המאיר להם הוא החסד ורחמים שבאש, וזה כל הלילה אפילו תחלת הלילה וזהו כו':