ט"ז על יורה דעה שו


סעיף ג
שזה כמו מסייע כו'. דכיון שהוא תם ובזמן הזה דאין מקריבים אותו למה נוטלו ממנו קודם זמנו אלא ודאי שכוונתו לסייע לו בשביל שיתן לו כל המתנות כהונה והוה כגוזל אחרים וזהו שכתב הטור בד"א בתם בזמן הזה כו':

סעיף ד
ואפי' ספק בכור כו'. איסורא איכא אבל אין כופין אותו. כן כתב מהרא"י שם:

סעיף ו
מנה כנגד מנה. פי' אם יש לו חתיכ' בשר חולין שידוע משקלה יוכל לשקול בשר בכור כנגדה וכן נגד כלי וקופיץ:

אבל חלבו כו'. דלא עביד רבנן מעלה אלא בבשר:

דינו כבשר. פי' לענין שלא יהיה נמכר במקולין:

סעיף ז
תוך שנתו. ולא לאשהויי דלא ליתי לידי תקלה בגיזה ועבודה:

מיום שמיני. דאז ראוי לאכילה ואין מונין אלא מעת שנראה לאכילה:

סעיף יא
נולדו לו שני טלאים. מזה יש ללמוד ג"כ לענין שני ילדים שנולד א' בט"ו באדר הראשון והשני נולד בר"ח אדר שני ובשנת הי"ג אין עיבור דנעשה השני בר מצוה קודם לראשון כמו כאן: