רשב"ם על דברים ב
(ג). צפונה: לצד ארץ ישראל כי בדרום ארץ ישראל הלכו במדבר:

(ד). היושבים בשעיר: לא אלה הם אותן אדום שיצאו בחרב לקראת ישראל, שהרי באלה כתיב כאשר עשו לי בני עשו היושבים בשעיר, אבל אדום לא מכרו כלום וכתב בהם ויט ישראל מעליו:
וייראו מכם: מגזרת וישבו וידעו ויאמרו, אבל ויראו את ה' וידעו כי שמי ה' מגזרת ואמרו והלכו וכולם להבא הם:

(ה). כי לא אתם לכם מארצם: וכן כתב במואב אל תצר את מואב, וכן בבני עמון אל תצורם כל האזהרות הללו הוצרך משה להודיע עכשיו פן ירך לבבם לאמר אם רצון הקב"ה לתת לנו נחלה ויכולת בידו, למה לא הוריש לנו אלה האומות שעברנו דרך עליהם, לכך הודיעם עכשיו שהקב"ה לא חפץ בדבר שהרי נתנה הקב"ה להם כדכתיב בכלם כי ירושה לעשו נתתי את הר שעיר, כי לבני לוט נתתי את ער ירושה וגם בעמון כי לבני לוט נתתיה ירושה, לכבוד אברהם שקרוביו היו כאשר עשה ישראל, וגם כתב משה להודיע לישראל שלא ידאגו כלום, אם לאומות הללנו נתן נחלה לכבוד אבותינו כל שכן שיקיים לישראל לתת להם נחלת עמים שנשבע לאבות:

(ז). לא חסרת דבר: כשאין מקום לקנות מזונות סיפק צרכך בלא כסף ובלא מחיר, ובמקום שמצאת ליקח הספיק לך לקנות:

(יד). והימים אשר הלכנו מקדש ברנע: ממקום שילוח מרגלים שלשים ושמנה שנה כי בשנה שנייה שלח מרגלים:
אנשי המלחמה: בני עשרים שנה יוצאי צבא:

(יט). כי לבני לוט: בשביל שהיה נכדו של אברהם וכל שכן אתם שבני אברהם אתם:

(כ). ארץ רפאים תחשב אף הוא: כמו רפאים שניתן לאברהם בין הבתרים שכתב שם את החתי ואת הפרזי ואת הרפאים, אף היא נחשבת כרפאים ואע"פ כן נפלו לפניהם ונצחום וכל שכן שאתם תירשון:
תחשב: אבל לא נקראת ארץ רפאים כי אם ממלכת עוג בבשן שכתב בה לפנינו ההוא יקרא ארץ רפאים, כלומר הוא רפאים שנא' בין הבתרים ולכך ירשום ישראל:

(כג). כפתורים היוצאים מכפתו השמידום וישבו תחתם: אף אתם תדעו כי הקב"ה ינחילכם את אשר נשבע לאבותיכם:

(כד). והתגר בו: כמו והתגרה:

(כט). והמואבים היושבים בער: אבל בשאר מואבים כתב בהן אשר לא קדמו אתכם בלחם ובמים, וכן בני עשו היושבים בשעיר כמו שפירשתי למעלה, אבל בני עשו הקרויים אדום יצאו לקראתם בחרב ויט ישראל מעליו ויסובו את הר שעיר ימים רבים: