אלשיך על קהלת ו ט
(ט) והוא, כי הנה  וכו'. והוא, כי אחד מהדברים שמרפין ידי עובדי ה', הלא הוא כי היצר הרע פורע לאלתר עובר עבירה וטועם טעמה גוזל וחומס ואוכל ומאכיל לבניו ממנו, אך בעבוד את ה' שכרו בהקפה לעולם הבא, כי היום לעשותם ומחר לקבל שכרם (עירובין כב א). ועל כן יתחמץ לבב הצדיק עובד את ה' ובביתו אין לחם ואין שמלה, ולעומתו איש הבליעל מלא ביתו כסף וזהב, כי הלא יצר סמוך יאמר אליו קרב אלי ואפרע מיד ולא אל המאחר לשלמך. וזהו  שיראה האדם שכרו לפניו,  שהוא מאמר האדם לנפשו הלוך נפש עד מלון מושבך כי אז תקבל שכרך, כלומר ולכן טוב טוב היה יראה הוא יתברך פה לאדם עולמו בחייו למען ישכיל ולא שיהיה הכל בהקפה. באופן כי העני יתמרמר בראות כי לא יראה את כל מאומה בידו. ולא שזו טענה מספקת, כי הלא , כי הלא טוב לגבר לקבל שכרו בעולם הגדול והקדוש מבעולם הזה שהוא טוב גשמי. אך עם כל זה יש  ונפש בפתוי יצרו שמוצא מקום לפתותו, ומה גם לעני כי לא יראה טוב: