תפארת ישראל על מכשירין ה
מכשירין ה

יכין

משנה א
 ומים שעליו מכשירים דלרצון היו כפ"ד מ"ב:

 דלא ניחא ליה בשנייה. ודלא כר"א פ"ד מ"ה. ואין להקשות מחבית רפ"ד. נ"ל דהתם לא סגי בלא"ה. משא"כ הכא היה אפשר שיטבול אם גם לא היה הנהר השני. מיהו באותו נהר עצמו אפילו הלך בו מיל. כולו לרצון. רב"א:

 שהיה חבירו שכור. ודחהו לנהר ב' אחר שטבל:

 ר"ל לדחיית בהמתו. שדחתו בהמתו. כ"כ ע"ר הגאון זצוק"ל:

 שדחהו חבירו לרצון:

משנה ב
 שלא בכוונה:

 שמעלה ע"פ מים אבעבועות:

 מהצפור:

 בצפור:

משנה ג
 דעל ידי שיבללם. יתנגבו מהר. עיין פ"ג מ"ו:

 פליגי אי ניזל בתר סופו. דרצונו שיתלחלח מעיקרא כדי שיתנגב בסוף. כ"כ ע"ר א"מ הגזצוק"ל:

משנה ד
 המים שבקנה המדה:

 דניחא ליה ברושם לח שבקנה לידע עי"ז עמקו. והמים התחתונים מהרושם אע"ג דלא ניחא ליה בהו. הואיל ולא אפשר. הו"ל כאחורי חבית רפ"ד. ה"נ א"א שיהיה רושם למעלה. אם לא יתלחלח הקנה גם למטה. רב"א:

משנה ה
 כדלעיל:

 ר"ל אמק"ט ואינן מכשירין. אפילו אותן מים שבחלק האבן היוצא למעלה משטח המים. דעכ"פ מחוברין הן למקוה:

משנה ו
 העור עם השער נקרא שלח. ומכה עליו אחר כבוסו. לנערו מהמים:

 ר"ל אם הכה עליו בתוך המים. ואף שמתכוון שיצאו המים. ולא דמי למנער אילן פ"א מ"ב דהכא העור תוך המים. וחוזרים ונכנסין בו:

 ונעשה כוונתו:

משנה ז
 מקום בשולי הספינה שמתקבצין שם המים שנדחקו בסדקים:

 רודער:

 ונתכוין שיצאו המים. אז היוצאין מכשירי'. כהרעדת אילן פ"א מ"ב:

 לבדקה. וי"א שלא תסדק בחום:

 לחזקו אחר ליבון באש:

משנה ח
 כסוי שעל המאכל שבשולחן:

 מחצלת גמי לכסות הלבנים:

משנה ט
 שמערה מכלי טהור לטמא:

 לא נטמא העליון. דניצוק אינו חבור:

 שהוא עב:

 קמח בדבש שג"כ עב קצת:

 זופפע עבה:

 כשנפסק הקלוח השותת. קופץ העמוד שנגע במשקין טמאים שלמטה. לאחוריו לתוך כלי העליון:

משנה י
 מטהור לטמא:

 דצונן לתוך חם מעלה הבל מתחתון הטמא. והוא מתערב בניצק:

 חומו:

משנה יא
 מהפכת בכף:

 מהבל הטמא:

 דההבל מחבר הזיע שבידיה עם המאכל ושאני מניצק. דהכא עליון טמא:

 רק בנטף זיע מידיה לקדרה. נטמאה:

 אמק"ט ואינו מכשיר. דלא חשיב משקה:

 דמדצרפם ועירה אותן מן המאזנים לכלי אחר. אחשביה משקה:

 ג"כ כך דינן:

בועז

הלכתא גבירתא