יוסף תהלות/נג
תהלים נג

פרק נג

פסוק ג
לראות היש משכיל דורש את אלהים — אפשר להסמיך  בעניותי בדרושים, דאמרו רז"ל: לא חרבה ירושלים עד שביזו . והוינן בה, דהרי היה . וכתבנו, דאם היו מכבדים ת"ח לא היו באים לזה,  היה חשוב בעיניהם והיה מוכיחם ושומעים לדבריו; אבל כיון שהת"ח היו בזויים, שומע אין להם ובאו לידי עבירות גדולות.  החמירה תורה בכבוד חכמים,  כתב "את ה' אלהיך תירא" , לרבות ת"ח , כי הוא יסוד מוסד התורה,  באורך. : לראות היש משכיל שדורש את אלהים, לרבות ת"ח; דאם מכבדים ויראים מהת"ח יש מקוה לישראל לשמור התורה:

פסוק ד
כלו סג יחדיו נאלחו וכו'. שמעתי ד חלקים בגאוה הוא תועבה, והוא  רוח; אך שמינית שבשמינית, שהוא חלק , לתלמיד חכם שרי  . וזה שאמר: "כלו ס"ג יחדיו נאלחו", כי הוא תועבת ה'. אבל התלמיד חכם צריך שמינית שבשמינית, שהוא חלק , ולא עושה טוב מי שלא יש לו חלק מס"ד. : אין עושה טוב מי שלא יש לו חלק מס"ד; וז"ש אין עושה טוב, מי שעוסק בתורה  טוב, לאו שפיר עבד  שלא יש לו חלק אחד מס"ד. ע"כ שמעתי. ואני בעניי נראה לי ליישב הדרך  זה, לפי מאי דאמר  התם  דסוטה: "לא מינה ולא מקצתה! מי זוטר מאי דכתיב תועבת ה' כל גבה לב?" והכי פירושו: כלו ס"ג יחדיו נאלחו, דהם גסי רוח דיש להם חלקי גאוה מס"ג חלקים, והם . ולא תימא דחלק ס"ד שהוא שמינית שבשמינית שרי, : אין עושה טוב .ולא תטעה  שרי חלק מס"ד, לז"א: אין גם אחד, לא ת"ח ולא , אין עושה טוב. ודע, דהא דס"ג הוא גם רוח וכו' הם דברי הרמב"ם  המשנה באבות פ"ד, עיין שם. ובמזמור י"ד כתוב: "הכל סר יחדיו נאלחו", דלשון הסרה הוא הסרת דבר מכל הדבר,  בספרי: "וסרתם מן הדרך, מודה בע"ז" וכו'.  הרב באר שבע בהוריות:

פסוק ז
מי יתן מציון ישועות ישראל בשוב אלהים שבות עמו. פירש הרב מהר"י פייאמיטה, שבמזמור י"ד כתיב "ישועת ישראל בשוב ה'". דכשהישועה בשם ה', ממדת רחמים, אז היא ישועה אחת; וכשהיא ישועה משם אלהים, שהוא מדת הדין, הם שתי ישועות: א' – הישועה עצמה; והשנית, שהיא ישועה גם מצד הדין. והיינו דכתיב הכא: ישועו"ת ישראל בשוב אלהי"ם שבות עמו:

הערות

תהלים נג