ט"ז על חושן משפט קנח
(סעיף ב' המוכר גינה) כו' לפי המ"מ שהביא הסמ"ע ס"ק ד' דיליף לה מסי' ש"ך תמוה לי דהא שם מיירי בשדה וכאן כתב הרמב"ם אחר דין זה אבל אם מכר בבקעה סתם אין מחייבין אותו לגדור כו' ונלע"ד לפרש דברי הרמב"ם בדרך זה דבגינה יש זרעים ושייך שם כלאי זרעים ובשדה אם מכר לו סתם גינה לבד יד הלוקח על התחתונה איזה שירצה המוכר יכול ליתן לו וכשנותן לו המוכר גינה מעורב' בין גינותיו ולא יהיה שום גדר מפשיק יתחייב המוכר להרחיק מלזרוע בקצה גינתו זרע שהוא כלאים עם מין הזרע שיזרע הלוקח אבל אם יש שם גדר אין צריך להרחיק כמ"ש התו' פ' לא יחפור דכ"ה ד"ה א' גפנים כו' וע"ז כתב אפי' במקום שנהגו שלא לגדור פי' שבין ב' שותפין יש שם מיצר ביניהם או שהחזיק כ"א כבר להרחיק שיעור שעליו להרחיק משא"כ בגינ' מעורבת שאין מיצר מפסיק וכבר יש שם זרע של המוכר עד קצה החלק שנותן ללוקח מסתמא לא מכר לו אלא עד שיהיה שם גדר וזה דומה לחופר בור סמוך לשדה חבירו בשדה העשויה לבורות דסי' קנ"ה סי"ז דצריך להרחיק אפי' עושה בהיתר הכא נמי צריך הלוקח לתת חצי ההוצאה ולא אמרי' בזה בעין יפה מוכר:

(סעיף ה' ויש מי שאומר) תימא דאמאי דפריך בגמ' לא יעשה חזית לא זה כו' ומשני דלא כאביי כו' ה"ל לאוקמי ככ"ע ועשיית חזית משום שמא יפול הכותל ונ"ל דס"ל לדיעה זו דעשיית חזית ל"מ אם יפול הגדר דלא היה ניכר וא"כ עיקר חזית כ"ז שהכותל עומד ע"ז פריך לא יעשה לא זה ולא זה:

(בטור סוף סי' זה מביא דברי הרמ"ה בענין היקף השדה של פנימי דחשיב ליה בתברת') נראה דהרמ"ה קמ"ל דלא נטעה לומר דאותו שיעור של החיצון נגד הפנימי בזה יש הנאה לתרווייהו הן באורך הן ברוחב ע"כ ישלמו אותו השיעור ביחד והמותר מן החיצון דהיינו מה שבקרנות ישלם החיצון לחוד וא"א לפרש כן דהא אמרי' בגמ' דפנימי גורם היקף יתירא לחיצון ולפי מה שזכרנו אין כאן היקף יתר אלא דשיעור היקף אחד לשניהם ע"כ פי' הרמ"ה דלא די בזה אלא בקרנות מפסיד החיצון בשבילו דכל שיעור של הפנימי הוא עושה שהחיצון מתרחב בשבילו כמו כל דבר שאם השנים איזה פנימי לחיצון ודאי יתרחב החיצון ובהיקף חללו מבחוץ בשבילי וזה ההיקף יתירא שהפנימי גורם לחיצון בקרנות וכדי לידע מה שיעור בזה כתב הרמ"ה לחשוב כל השדות בתשבורת ותעשה כמו חדרים קטנים בכל חדר אמה על אמה ואח"כ תעשה כן מרובע הפנימי ותראה לאיזה שיעור הוא מגיע כמה חדרים כאלה יש בחיצון ותנכה בשיעור חדרים קטנים שבאו מן הפנימי הן שליש הן רביע וא"ל למה הוצרך לחשוב גם החיצון בתשבורת לא לחשוב רק הפנימי בתשבורת וכפי אותו הסך תנכם מן החיצון זה אינו דאם תעשה כן לא נדע מה ישלם ומה שיעור של היקף יתירא שעושה פנימי על כרחך מפרש שגם החיצון תעשה ממנו חדרים קטנים ותחשוב עם הפנימים הם שליש או רביע מן החיצון כן חייב ליתן לו לחיצון לאותו ההוצאה שהוציא וע"כ כתב הרמ"ה לפום דאתהני כו' והוא ניהו שיעור הקיפא כו':