ש"ך על יורה דעה שסו


סעיף א

עי' בח"מ ס"ס רי"ז:

שגנאי להם שבני המשפחה לא יהיו קבורים במקום אחד כמנהגם ואע"ג דמי שצוה שאל יספידוהו שומעין לו כדלעיל סי' שד"מ סעיף י' שאני התם דאמר כן בשעת מיתה אבל הכא זוזי אנסוהו א"נ התם לדידיה לחוד אבל הכא מקום הספדו יורשיו ובני משפחתו נספדים שם ואיכא פגם שלהן:

סעיף ב

מפני שבניה מתייחסים על שם משפחות אביהם וגנאי לבני משפחתם ליקבר אצלם. טור:

סעיף ד

מפני שחייב בקבורתה כמו שנתבאר בא"ע סימן פ"ט: