טור מנוקד אבן העזר קלו
נותן לה גט הוא או שלוחו, לידה או ליד שלוחה, ואומר בשעה שנותנו לה "הרי את מגורשת ממני בגט זה ומותרת לכל אדם", או "הרי את משולחת ממני".
ואם שלוחו נותנו לה אומר "הרי את מגורשת מפלוני בעלך".

וצריך שתדע בשעה שמקבלת גיטה שהוא גיטה, ושהיא מקבלת אותו להתגרש בו.
אבל אם נותנו לה בחזקת שהוא שטר חוב - אינה מגורשת, אלא אם כן יאמר לה אחר כך "הרי זה גיטך", או שיודיענו לעדים תחילה כדלקמן.

נתנו לה בשתיקה והיה מדבר עמה על עסקי גיטה והיו עדיין עסוקים באותו ענין, הוי גט. ואם לאו, אינו גט.

ואם אמר לה "איני אישך", "איני בעלך" - אינו גט אפילו לפוסלה לכהונה, אפילו היה מדבר עמה על עסקי גיטה, דכתיב ושלחה ולא שישלח את עצמו.
אמר לה "הרי את לעצמך" - הרי זה גט.
אבל אמר לה "הרי את בת חורין" - לא אמר כלום.

ואם יש אחד בעיר ששמו כשמו ושם אשתו כשם אשתו, אינו יכול לגרש אלא בפני האחר, שמא יכתוב גט ויתננו לאשת האחר ששמו כשמו ויאסרנה על בעלה.

אין מגרשין בשבת.
ואם השעה צריכה לכך, כגון שכיב מרע שתקף עליו החולי ורוצה לגרש כדי שלא תיזקק ליבום, אם הגט ברשותו, יתן לה הרשות ותזכה בו ובגט שבתוכו, אבל לא יטלטל הגט ליתנו לה מפני שהוא מוקצה.
ואם אי אפשר בלא טלטול, כגון שאין הגט מונח ברשותו - יטלנו בידו ויתננו לה, שלא העמידו דבריהם במקום שכיב מרע.