ט"ז על חושן משפט רב
(ס"ב בהג"ה עם לא מהני) מה שהקשה הסמ"ע על הע"ש י"ל הא גופא מבעיא לתלמודא אי הוה האי עם דקרא לשון הפסוק וממילא א"צ המקנה לומר שום ל' לא עם ולא אגב או דלמא הפסוק אמר לשון הנותן לומר שהוא צ"ל עם וה"ה אגב וא"כ למסקנא מהני עם אלא דמ"מ כיון דרש"י ס"ל דדוקא אגב בעינן כמ"ש הב"י והרמ"ה חולק עליו ודאי אין שומעין להרמ"ה נגד רש"י בפרט להוציא ממון ע"י זה:

(סעיף ג' בהג"ה כל ספק ממון כו') בכל מקום שיש ספק בתלמוד ופוסקי' מי יזכה בממון לא מהני תפיסה לשום א' שיתפוס אחר שנולד הספק וזה הכלל בכל מקומות להתוס' בפ"ק דב"מ גבי תקפו להן מוציאין מידו אלא שהרמב"ם ס"ל דמהני תפיסה כמ"ש בסימן ש"ץ:

(סעיף ה' אפילו שיאמר קני כו') בב"י הקשה מאי אפילו ונ"ל דהוצרך לכתוב כאן כן כיון דזה המחזיק בקרקע קני עבדים אפי' בלא אגב כמ"ש סמ"ע והיה אפשר לטעות ולומר דבאין עבדים בתוכה לא קני היינו דוקא בלא אגב: