חפץ חיים על ספרא/אמור/פרשה ה


ביאור - פרשתא ה
 ואלו שניהם הלא נקנין בכסף.
 דאי לאו הכי הו"ל למכתב "וכהן כי יקנה בכספו הוא יאכל בו".

 שאין כסף, שכשנשלם השש יצא לחפשי חנם בלא כסף.
 פי' עבד כנעני שהוא שותף עם רבו, חציו עבד לרבו וחציו בן חורין לעצמו, שהרי יש לו בו כסף, אף על פי שאינו בכולו. ויש מפרשים שותפין ממש של כהן ושל ישראל.
 דמלת "הוא" יתר, דהו"מ למכתב "קנין כספו יאכל בו". מאי "הוא"? ולזה אמרו דמלת "הוא" דבק עם כספו ור"ל כספו הוא כולו אז יאכל בו, ולאפוקי אם אין לו בו אלא חציו.
 היינו שהוא שוה כסף ואז נחשב כמו קנין כסף, ולאפוקי אם הוא מוכה שחין שאין שוה כלום.
 דבתר לידה אזלינן אף על פי שאין שוה כלום.

 כגון שנעשה מוכה שחין אחר קנייתו לא יאכל.
 שיתף הכתוב לשניהן כחדא מדכתיב "ויליד ביתו הם יאכלו בלחמו", לומר ששניהן שוין בדין.

 כגון בת ישראל שניסת לכהן ומת ולה הימנו בן שאוכלת בתרומה על ידי בנה.
 כגון בת כהן שנשאת לישראל ומת ולה הימנו בן שאינה אוכלת בתרומה כדכתיב "וזרע אין לה ושבה אל בית אביה", מכלל דכי יש לה לא אכלה.
 פי' וכי אתה יכול למילף אכילה מהפסול.
 דיש רבים פוסלין ולא מאכילין כדתנן בפרק אלמנה לכה"ג שהעובר והיבם והאירוסין החרש ובן ט' שנים  פוסלין את אמם מלאכול אם היתה בת כהן לישראל ואין מאכילין אם היתה בת ישראל לכהן.
 שמעט הם המאכילין ולכן נאמר גם כן שהזרע פוסל ולא מאכיל.
 פי' יליד ביתו נקרא הבן הנולד בביתו, יאכיל דקרי ביה יאכילו, וא"א לומר כשאביו הכהן חי דאז אין צריך לדידיה, אלא אפילו כשאביו מת הוא מאכיל את אמו.
 שלא יאכילנה חטים ולחם הראוי לאדם. 
 אסמכתא היא דאין תרומה לכרשינין מן התורה (ר"ש).
 וכהן כי יקנה נפש, וגם בהמה בכלל כדדרשינן בפ"ב דביצה דקרא ד"אך אשר יאכל לכל נפש".
 פי' אם מת הכהן ואין יורשיו כהנים אין עבדיו אוכלין בתרומה אפילו לא זכו בהן עדיין היורשים (זית רענן).

 אלמנה בת כהן שנשאת לכה"ג או גרושה לכהן הדיוט שעשאום חללה, מנין שהם פוסלים אותם מן התרומה ולא תאכל תרומה עם היות שבעלה אוכל.
 פי' אפילו המאכיל בעלמא כגון כה"ג באלמנה כיון שהוא זר אצלה פוסל.

 ולמה צריך קרא לזה.
 שלא בא עליה בעבירה -- אין פוסלה מן הכהונה שאלמנת ישראל מותרת לכהן.
 כדכתיב "ובת כהן כי תהיה לאיש זר וגו'".
 שנעשית חללה על ידו.
 ואפילו לאחר שפוסלה מן הכהונה הוא נשאר בכהונתו ויש בכחו להאכיל נשים אחרות בתרומה.

 היינו במורם מקדשים והוא חזה ושוק כיון דנשאת לזר או שנבעלה לזר אצלה לא תאכל.
הכי גרסינן מאכלת היא את אמה.
 ומת הכהן.
 הר"ש גורס , דאפילו בכי האי גווני אף שנפסלה בעצמה מכל מקום מאכלת היא את אמה.
הכי גרסינן אבל מאכלת היא לאמה.

חפץ חיים על ספרא