ש"ך על יורה דעה רעג


סעיף ב

פירוש שלא יעשה אותיות קטנות בשיטה העליונה ותחתונה כדי שישאר שיעור גליון ולא מפני ריוח שבין פרשה לפרשה כגון פרשה סתומה שצריכה להיות פתוחה באמצע וכתובה משני הצדדין לא ימעט הכתב כדי להתחיל בסוף. טור:

סעיף ג

לא יכתבנה חוץ לדף. כ' העט"ז אפילו אות אחת בפנים ואחת בחוץ אסור ולא משמע כן מדברי הרא"ש ופוסקים וכ"כ בספר מעדני מלך דף ע"ח ע"ב דדוקא כולה חוץ לדף אסור:

ומדברי הט"ו ושאר פוסקים נראה דאין קפידא אלא לכתוב תיבה אחת חוץ לדף אבל לא ב' אותיות מתיבה גדולה שהם כתיבה וכן משמע להדיא מדברי רש"י וב"י והרא"ש שכתבו גבי נזדמנה לו תיבה בת ב' אותיות לא יזרקנה לבין הדפים לא יכתבנו חוץ לגליון השרטוט של דף אע"פ שמותר לו לכתוב שתי אותיות חוץ לדף מתיבה בת חמש תיבה שלימה לא הותרה ע"כ משמע דב' אותיות מתיבה שלימה שהם תיבה מותר:

סעיף ד

משמע דאפי' יותר מג' אותיות יכול לכתוב חוץ לדף כיון שאינה רוב התיבה וכ"פ הב"ח אבל לפעד"נ עיקר להחמיר כהרא"ש וטור דדוקא תיבה של ד' אותיות יכול לכתוב חציה חוץ לדף אבל ג' אותיות חוץ לדף אע"ג שרוב התיבה תוך הדף לא יעשה כן וכן דעת הסמ"ק והגהת מיימוני שכתבו גבי תפילין שלא יכתוב שלשה אותיות חוץ לשיטה ולמדו כן מספר תורה ומביאם ב"י בא"ח סי' ל"ב וכ"כ הטור והמחבר שם סעיף ל"ג ותימה שנראה שדברי המחבר סותרים זא"ז וצ"ע:

סעיף ו

והם ב' דבראשית. יו"ד יודוך אחיך. ה' הבאים אחריהם בפ' בשלח קודם השירה. ש' שמר לך ויש עושים ש' שופטים ושוטרים. מ' מה טובו. ו' ואעידה בם. כן הוא בהגהת סמ"ק סי' קנ"ה ובהגהת מיימוני אבל מדברי המרדכי דלקמן נראה מבואר דוי"ו של בי"ה שמ"ו היא וי"ו אחרת חוץ מוי"ו ואעידה:

ובהגהת מרדכי בהלכות קטנות כתב שהר"מ כ' מה שנהגו הסופרים לכתוב ווי העמודים במגלה וספר תורה אי איישר חילי אבטלינוהו ואין להתחיל שום עמוד בוי"ו רק אותיות בי"ה שמ"ו וכן וי"ו של ואעידה בם דמתוך כך באים לידי קלקול שמרחיבין ומקצרין אותיות שלא כדת כדי לצמצם וי"ו בראש העמוד עכ"ל ומיהו מצאתי דבי"ה שמ"ו אפילו בדיעבד פסול אם לא נכתב בראש העמוד אבל ווי אם לא נכתב למעלה כשר דדוקא לכתחלה בעינן עכ"ל ומביאו ב"י (ובמעדני מלך ריש דף ע"ט הבין דהאי ומיהו מ"כ מלשון ב"י הוא שכ' כן ע"ש) מבואר דבי"ה שמ"ו יש לדקדק: