ט"ז על חושן משפט שסח
מיד ליסטים ישראל פי' גזלן וכבר הארכתי בזה בסי' שס"א ס"ב וגם הי"מ שמביא רבינו כאן פרשתי לשם ולא כפי' ב"י כאן ע"ש גם כתבתי שם דהמציל דהכא מיירי בדרך פיוס מן הגזלן והוי שינוי רשות והוא מוכח דאל"כ האיך קונהו המציל מן הגזלן והא בהדיא כתב רבינו והמחבר בסי' שס"א ס"ס דאם בא אחר ונוטלו מן הגזלן שלא ברצונו כאלו נטלו מבית בעלים ואע"ג דכבר נתייאשו הבעלים חייב להחזירו כ"ז שהוא בעין ומו"ח ז"ל בסי' שס"ט דהך המציל כו' מיירי שנטל בע"כ של הגזלן ולא דק דא"כ אין שינוי רשות וחייב להחזירו לבעלים הראשונים כיון דיאוש כדי לא קנה:

(או מוכס עכו"ם) מה שהקשה סמ"ע מסי' שס"ט על דברי הרמב"ם שהם דברי המחבר ומוקי למ"ש בסי' שס"ט ס"ה שהנגזל רואה שהמוכס נתנו לאחר מ"ה מייאש מהכסות עצמו הוא דחוק מאוד דלא הוזכר בזה כלל שהנגזל רואה חילוף זה וקושיא מעיקרא אין כאן לפע"ד דמ"ש בסי' שס"ט ס"ה בנוטלן מוכס כסותו ודאי מיירי ממוכס ישראל ולא הוצרך לכאורה [לבארו] לפי שכבר הזכירו כמ"ש ר"ס שס"ח והא דכ' אח"כ בסי' שס"ט בד"א שהמוכס עכו"ם כו' לא נתכוין לומר שהדין שהקודם לו דהיינו נטלו מוכסים מיירי מהעכו"ם אלא אעיקרא דמילתא קאי במה שהזכיר בסעיף ד' שם שהמוכס הוא גזלן מסתמא ע"ז קאי דהיינו דוקא מוכס עכו"ם כו' או מוכס העומד ממילא ואפי' ישראל וזה מוכח מצד הלשון שכ' בד"א שהמוכס כליסטים (מזוין) (בזמן) כו' והיינו מה שהזכיר בסעיף ד' שמלאכת הליסטים היא מלאכת הגזלנים דאי קאי אסעיף שלפנינו לא היה לו לומר אלא בד"א במוכס עכו"ם אלא פשוט דאעיקרא דמילתא דמוכס הוא גזלן קאי אלא שהכניס בנתיים גם דין זה דמוכסין שנטלו כסותו ולעולם זה מיירי במוכסים ישראל ועומד מאליו וסמך בזה עמ"ש כבר כנלע"ד פשוט: