אור החיים על דברים כא י
פרשת כי תצא 
 
.

צריך לדעת למה הוצרך לומר כל זה שלא היה צ"ל אלא , עוד אחר שאמר  לא היה צריך לומר , ואולי כי לפי שבא הכתוב להתיר יפת תואר שאסורה שלא בשעת מלחמה, גם להתיר קדלי דחזירי  ושאר איסורין, חש הכתוב שביציאת ישראל למלחמה רגליהם לרע ירוצו כדי שיהנו מדבר איסור, לזה בא הכתוב והתנה ואמר  תהיה יציאתך  להנקם מאויביך שהם אויבי ה', על דרך אומרו  הלא משנאיך ה' אשנא וגו' לאויבים היו לי, לטעם זה תהיה יציאתך, ואם תעשה כן , ומזה אתה למד שזולת כן אם תהיה יציאתך לטעם אחר, והטעם מובן ממה שאמר בענין אינו מובטח שיתנהו ה' בידו:

. מצוה, כדי שלא יראה כמזלזל במתנת מלך.

או נתכוון לאסור יפת תואר כל עוד שלא שבו שביו, שלא יאמר אדם כיון שהותרה לי אחטפנה ואוליכנה ואבעלנה, תלמוד לומר  פירוש כשתשבה אותה ותהיה שלך אם ראית בשביה וגו', וטעם אומרו  ולא אמר אותו, רבותינו ז"ל אמרו  שהכתוב מדבר במלחמת רשות, ודקדק לומר שביו אפילו הוא מהכנעני שנאמר בו  :

עוד ירצה לפי שנאמר , לזה כשאמר  גמר אומר  פירוש מה ששבוי ועומד לפניך.

עוד רמז שהגם שתהיה אתה בגדר שביו לפי ערך המשתער ללוחם ונלחם אף על פי כן , ומזה עיניך תחזינה כי ה' הוא הנותנו לפניך ולא כחך ועוצם ידך עושה חיל: