טור מנוקד אבן העזר קנז
מי שיש לו אח מכל מקום, אפילו הוא ממזר, זוקק אשת אחיו ליבום, בין קטן בין גדול, אפילו הוא גוסס או פצוע מכות שאינו יכול לחיות מהן לא תינשא כל זמן שהוא חי.
ובלבד שנולד בחייו.
אפילו לא יצא אלא ראשו ורובו לאויר העולם קודם שימות.
ואפילו עבד או שפחה נאמנים להעיד עליו שהוא אחיו מאביו.
אבל אם נולד אחרי מותו, או שהוא אחיו מאמו, אינו זוקק אשתו ליבום.

גרים שנתגיירו ועבדים שנשתחררו - הרי הם כזרים, ואין להם אחוה זה עם זה לענין יבום, אפילו אחד מהם הורתו שלא בקדושה ולידתו בקדושה והשני הורתו ולידתו בקדושה, ואפילו הם תאומים ונולדו בקדושה הרי הם כזרים, ואין להם אחוה עד שיהיו שניהם הורתם ולידתם בקדושה.

כתב רב שרירא גאון: נפלה לפני מומר כיון שהורתו ולידתו בקדושה זקוקה ליבם ומתעגנה עד דחליץ לה.
ורב יהודה כתב - אי כד נסבה בעלה הוי יבם מומר לא בעי חליצה מיניה, ואם היה הבעל מומר ויושבת תחתיו ומת בהמרותו בלא בנים אינה צריכה יבום, דהא לאו אחיו הוא ואין זקוק לה חליצה. עד כאן.
ולא ידענא למה לא תהיה אשת מומר זקוקה ליבם. וגם מה חילוק יש בין אם היה יבם מומר כשנישאת או לא.

לא היה מוחזק באחין ואמר 'יש לי אחין' - אינו נאמן.
בא אחד ואמר 'אני אחיו' - אינו נאמן, ואפילו עד אחד מעיד עליו שהוא אחיו אינו נאמן להוציאה מחזקתה.
היה מוחזק באחין ואמר 'אין לי אחין', או שאמר על מי שהוא מוחזק שהוא אחיו 'אינו אחי'-
כתב הרב רבי זרחיה הלוי שהוא נאמן להתירה.
והרמב"ם כתב שאינו נאמן.
וכן דעת רב אלפס.
וכן היא מסקנת אדוני אבי הרא"ש ז"ל.

לא היה מוחזק באחין, ויצא קול שיש עדים במדינת הים שיודעים שיש לו אחין - הרי זו חוששת ותמתין עד שיבואו העדים ויעידו.

אשה שאין לה בן ולא אחין לבעלה, וחמותה וחמיה במדינת הים, ומת בעלה בכאן - מותרת לינשא ולא חיישינן שמא ילדה חמותה זכר והיא זקוקה לו.
יצתה חמותה מכאן מעוברת - חוששין שמא ילדה זכר.