לבוש אורח חיים נז


סעיף א
ואחר כך אומר הש״ץ: "ברכו את ה׳ המבורך", ועונין הקהל אחריו: "ברוך ה׳ המבורך לעולם ועד", ויחזור הש״ץ ויאמר בלחש: "ברוך ה׳ המבורך לעולם ועד", כדי לכלול עצמו גם כן בכלל הברכה, שכבר לא אמר אלא "ברכו". אף על פי שגם אמר "המבורך" שבו כולל גם כן את עצמו עמהם, באמרו: "ברכו" למי שהוא "מבורך", מכל מקום טוב הוא שיחזור ויאמר: "ברוך ה׳ המבורך לעולם ועד" בלחש. ואחר כך יתחיל מיד בקול רם ברכת יוצר אור וכו׳:

סעיף ב 
ואין להפסיק כלל בין ברכו ליוצר אור אפילו לדבר מצוה, כגון לקבול שיעשו לו דין וכהאי גוונא. ומאריך החזן בניגון ברכו וכו׳, ובעוד שמאריך בו יאמרו הקהל יתברך וישתבח וכו׳. מיהו נראה לי נכון הוא שיאמרו זה בעת שמאריך החזן הניגון באות אחד, אבל בשעת חיתוך החזן את האותיות והמלות יכוין לכל מה שיאמר הש״ץ ויבינהו, נראה לי.