מלבי"ם על מלכים ב יא
(ב) 
. ובד"ה (ב' כב, יא) כתב ותתן  בחדר המטות, וכפי מה שפרש"י שם שהמיתה אותם ע"י דבר וסם המות, ויואש שהיה יונק חלב רצו לתת סם המות למניקתו כדי שיתקלקל החלב, והחדר ששכבו שם בני המלך החולים על מטות דוי נקרא חדר המטות, ומשם גנבה אותו ואת מניקתו, זה סיפר כאן. ובד"ה. מספר כי המקום שהסתירה אותו שם בביהמ"ק קראו אותו ג"כ חדר המטות ע"ש המאורע, וע"ש בין שדי ילין (שה"ש א' יג), כדרשת חז"ל, וזש"ש
ותתן אותו בחדר המטות:

(ד) 
. יל"פ שרי המאות של הכרי והרצים,  הוא מענין כרתי ופלתי שהם הגבורים. ויל"פ שלקח שרי המאות, וכן לקח הכרי והרצים. ובד"ה (ב' כג, כ) נזכר אחר כך האדירים והמושלים: .

ובד"ה (שם, ב) שהם סבבו ביהודה ויקבצו את הלוים מכל ערי ישראל וראשי האבות לירושלים ושם כרתו ברית עם המלך וכו':

(ה - ו) 
השאלות (ה - ז) בד"ה נאמר שוערי הספים, בית המלך, שער היסוד, והמפרשים רצו להשוות השנוים האלה ואמרו ששער הרצים הוא שוערי הספים ושער סור הוא שער היסוד, והדברים פליאים. וגם מדוע לא הודיע מה עשו יוצאי השבת?:

 
וכו'. בד"ה (שם, ד - ו) כתוב  באי השבת לכהנים וללוים לשוערי הספים,  וכו'. ונדחקו המפ' להשוות המקראות. ולפי הפשט פי' הכתוב בכאן  {צ|שהשלישית מכם הם יהיו באי השבת והם ישמרו משמרת בית המלך}}, מבפנים, ועוד שתי שלישים יתחלקו בשמירת הבית מבחוץ, ויהיה  אחד בשער סור, ו אחד . ועתה מפרש ה הראשון שהם באי השבת, , ר"ל בית המלך: . שלא יסיחו דעתם רגע: . השנים (שהם אלה שעמדו בשער סור ובשער אחר הרצים) יהיו כל , מבחוץ (ויל"פ ושמרו את משמרת שישמרו את המשמרת, ר"ל שומרים סביב שומרים), ויהיו ג"כ לצורך . והנה לא פורש כאן בפרטות איך נחלקו השומרים מבפנים מבאי השבת, רק אמר סתם ושומרי משמרת בית המלך, ובד"ה פי' עזרא הסופר ששמירת באי השבת נחלק לשלשה, א' , וא'  וא' , היינו יתר העם שהם שתי הידות יוצאי השבת יהיו בחצרות בית ה' שומרים מבחוץ, כמו שחשב בספר מלכים:

(ח) 
. ובד"ה (שם, ז) אומר , וכבר בארתי ששם דבר על השומרים מבפנים, וכאן דבר על השומרים בכלל, ופי' את השומרים שמבחוץ, כאן פי'  היינו השומרים בחוץ, ושם אומר , היינו השומרים בפנים שהקיפו אותו ממש. כאן אמר , דהיינו במקום שמתחיל הסדר מבחוץ, ושם אמר שהשומרים הפנימים השגיחו שנית , באופן שלא יכנס שום אדם חוץ לגבולו. ולכן אמר כאן , ושם אמר , ששם מדבר משומרים הפנימים שהם קבלוהו בבואו ולוהו בצאתו, וכשיצא לוהו השומרים החיצונים בצאתו וכן בחזרה בבואו ולכן אמר כאן בצאתו ובבואו:

(י) 
. ושלמה עשה שלטי זהב כנזכר למעלה (א' י, יז) ויחסם אל דוד כי נעשה מן הזהב שהניח דוד. ובד"ה (שם, ט) אמר ואת המגנים ולא נזכרו כאן, כי לקחם שישק והיו מגני נחושת תחתיהם הנזכר למעלה (א' יד):

(יא) 
. ר"ל קצתם שמרו למזבח שהם השומרים הפנימים מבאי השבת, וקצתם שמרו הבית שהם שומרים החיצונים ממוצאי השבת, ושניהם עמדו מכתף הימנית עד כתף השמאלית, משמרת לפנים ממשמרת:

(יב) 
. פרש"י שהוא ספר תורה, ובאמת כפי הדין היה צריך שיכתוב לעצמו ס"ת אחר שמלך, רק לפי שעה נתנו עליו, ובפרט שיש לחקור אם יוצא אח"כ בס"ת שצוה לכתוב כשהיה קטן: . בד"ה (שם, יא) כתוב וימשחהו יהוידע ובניו, כי משיחת המלך צריך שיהיה ע"פ נביא, וזכריה בן יהוידע היה נביא, וכבר פי' חז"ל בהוריות (יא ב) וכריתות (ה א) שהגם שמלך בן מלך א"צ משיחה, כאן משחוהו מפני מחלוקת עתליה:

(יג) 
. פי' קול הרצים וקול העם, ובד"ה (שם, יב) קול העם הרצים והמהללים את המלך, ויל"פ כאן ג"כ קול הרצים וקול העם המהללים:

(טו) 
. אל מקום שהוא בפנים של סדרי המערכה של השומרים החיצונים שהיו סביב הבית, כדי שלא תומת בבית ה':

(יז) 
 וכו'. ר"ל כרת ברית שהמלך והעם יעבדו את ה', וזה הברית , ואח"כ כרת ברית  , שיהיו נאמנים למלכם, בענין שהברית השני תלוי בהראשון, וכן היה אח"כ שכאשר עזב את ה' קשרו עליו קשר והרגוהו:

(יח) 
 וכן עשו בפועל שהקדימו תחלה לקיים דברי הברית הראשון במה שבטלו בית הבעל והרגו את כהן הבעל, והכהן שם פקודות על בית ה', ומפרש בד"ה (שם, יח - יט) שהיו הפקודות שיקרבו התמידים כהלכתם, ולשמור את הבית כמצות הכתוב, כמ"ש בריש מס' תמיד:

(יט) 
. אח"כ קיימו הברית השני בין המלך ובין העם. ומ"ש , פי' בד"ה (שם, כ) את האדירים ואת המושלים:

(כ) 
. כבר נזכר שהמיתו אותה. וי"ל שתחלה עשו אותה גוסס ואח"כ גמרו מיתתה כדין, וימיתוה בחרב של בית המלך, כדין המתחייב למלך שמיתתו בסייף: