תפארת ישראל על בכורים ג
בכורים ג

יכין

משנה א
 ואפי' סמדר או פגים דבשעת הפרשה אין צריך נגמר פרי. והא דלא נקיט להו תנא דרך חשיבותן כמו שנזכרים בקרא ארץ וגו' גפן תאנה ורמון ה"ט מדבעי למנקט להו דרך בכירותם דתאנה ממהרת להתבשל מקודם וכדכתיב התאנה חנטה פגיה ואחר כך הגפן והרמון בסוף מדקליפתו קשה מתבשל באיחור זמן מאד.

 מעט באסט לסימן.

 דלא הוקדש בקריאת שם רק בתלוש:

משנה ב
 כל ישראל נחלקים לכ"ד מעמדות וכנגדן היו עשרים וארבעה משמרות כהונה ולויה ומכל מעמד היו דרין איזה אנשים מהן בירושלים בקביעות להיות שלוחין לאחיהן כשיגיע זמנן לעמוד על הקרבת התמידין ומוספין ובכל שבוע ושבוע משמר א' מכהונה ולויה חצי' עולה לירושלים לעבודה וחציו השני הולכין ליריחו שהיא סמוכה לירושלים כדי לתקן ולשלוח משם מזון לחצי המשמר שעלה לירושלים [כן משמע ממתני' רפ"ד דתענית ומברייתא שם דכ"ז א' ומפרש"י במתני' ולא זכיתי להבין דברי הרמב"ם רפ"ו מהל' כלי המקדש  ודברי הר"ב רפ"ד דתענית ההולך בעקבותיו יע"ש] ואנשי המעמד מתכנסין בעריהן ומתענין ד' ימים בשבוע ומתפללין שיקובל קרבנות ישראל כפ"ד דתענית:

 להעיר שהי' דר שם ראש המעמד לעלות יחד דברוב עם הדרת מלך:

 שלא יתטמאו באהל הטומאה מפני רבוי ודוחק האורחים [כך נ"ל ודו"ק]:

 ר"ל כשהאיר השחר:

 ובדרך היו משוררים שמחתי באומרים לי בית ה' נלך. ול"מ היה נ"ל שבדרך היו משוררים כל ט"ו שיר המעלות ושם המזמורים האלו מעידים למה שנתקנו אלא שבכל יום התחילו עם שמחתי באומרים לתשובה על דברי הממונה שאמר קומו וכו' וכשהגיעו לירושלים עומדות היו רגלינו בשעריך ירושלים בהר הבית הללו אל בקדשו וכו' ומסיימים בעזרה כל הנשמה תהלל יה וגו' והתחילו הלוים בשיר:

משנה ג
 ר"ל תאנים וענבים יבשים:

 המיוחד לשלמים:

 הוא המובחר שבאילנות שבא"י ועלהו רענן תמיד גם לגלויי דבכורים מז' מינין הן:

 פלעטהע. ולפע"ד נקרא הכאה ע"ש הקשת האצבעות על נקבי החליל:

 בלכתם בדרך ולא הלכו רק ב' חלקי היום:

 שלוחים להודיע ביאתם:

 אם היו הפירות יבשים מניחים רטובים למעלה ותמיד מניחים המובחרים ביותר למעלה מפני זה אלי ואנוהו:

 שרי הכהנים:

 שרי הלוים:

 גבאי אוצר בית ה':

 כל ישראל נכבדים ובני מלכים רק אם באו הרבה יוצאין לקראתם הרבה ואם מעט מעט:

 כשעוברין לפניהן. אע"ג דאין בעלי אומניות חייבים לעמוד מפני ת"ח בשעת מלאכתן הכא חביבה מצוה בשעתה וכ"כ חייבין לעמוד בפני נושאי המטה או בפני נושאי תינוק למול:

משנה ד
 מלך בבית שני בעל נפש ושררה רבה:

משנה ה
 שהיו תולין סביב לסלים ולא ע"ג שלא יטנפום:

 הגוזלות שבידם וי"א דאבכורים קאי וכן נ"ל דאי גוזלות שבידם כיון דאינן עולות הו"ל חולין בעזרה:

משנה ו
 להניפן והיינו לר"י אבל לת"ק א"צ תנופה כלל [סוכה דל"ז ב'] :

 שפת הסל:

 מוליך ומביא מעלה ומוריד:

 הישראל מניחו אצל קרן מערבית דרומית דמזבח:

 בפישוט ידים ורגלים נגד ההיכל:

משנה ז
 בלשון הקודש:

 מפני הבושה:

משנה ח
 סלים:

 ענפים:

 וויידען:

 שכך נאה יותר:

 והעשירים מחזירין הקלתות לבתיהן:

משנה ט
 ר"ל אפי' בפריש ואתרוגין וה"ה בפירות ח"ל:

משנה י
 התאנה או אשכול שבכרה:

 מה שמוסיף עליהן בשעת הפרשה משאר תאנים וענבים:

 הפירות היפים שנותן למעלה להדר הבכורים:

 ר"ל אינו מוסיף רק מאותו מין שביכר:

 דרשאי להדר תאנים בענבים וה"ה איפכא:

 בקבלן הכהן מע"ה אינן חייבין במעשר:

 ולאכלן בטומאה יש ספק:

משנה יא
 ר"ל בבואו מעבר הירדן שמביאין משם בכורים [כפ"א מ"י]:

משנה יב
 לגבות מהן בחייו כשתתגרש:

 ר"ל גם ס"ת שוה לבכורים כדינין הנ"ל. וי"א דקאי על שהוא קונה דגם ס"ת מותר לקנות בבכורים וקמ"ל דאף דלא אפשר תו למיתא לידי אכילה דהרי אסור למכור ס"ת כ"א לפדיון שבויים ולישא אשה ולת"ת וסימנך פאת :

 הבכורים:

 ר"ל דכהן המקבלן יחזיק טובה [דאנק זאגען] לבעלים שנתנם לו דברשות הבעלים ליתנן לכל כהן שירצה אפי' אינו ממשמר אותו השבוע ולהכי הוה ליה כשאר קדשי הגבול שאין נתנין רק לחבר המחזיק בתורת ד' [כחולין דק"ל ע"ב] ור"י לשיטתי' אזיל דסבירא ליה הכי [ספ"ד דחלה]:

 פליגי עלי' דר"י בתרתי:

 ואין ברשות הבעלים ליתנן לכהן שירצה:

 ר"ל כשאר קדשי מזבח דנתנין גם לע"ה דהואיל והכניסום למקדש מזדהר בהו הע"ה לאכלן בטהרה:

בועז

הלכתא גבירתא