תפארת ישראל על תרומות ט
תרומות ט

יכין

משנה א
 מותר לו להפוך במחרישה לעקור השרשים כדי לזרוע במקומו חולין:

 משום קנסא והגדולין תרומה [וט"ס יש בירושלמי וכ"מ בה' שנות אלי']:

 אפי' הביא שליש חייב להפכן דמדעיקר זריעתן לקסמין חיישי' שמא יכשל להנות מקסמין דסבור דהזרע לבד תרומה ואע"ג דבכל טבל הקשין מותרים הכא שאני דהזרע תרומה היה. מיהו לרמב"ם [פי"א מתרומה ה"כ] גם זה קנס' שלא יתכוון ויזרע להנות מהקשין:

משנה ב
 דלמא אכלי לה בטה"ג ולר"ט כהן זהיר בטומאה. מיהו לנגיעה כ"ע לא חיישינן דהרי לא הוכשרו דהרי הטל הוא א' מז' משקין המכשירין. והרי לא מעצר כרפ"ק דתענית ואי ס"ד דיש הכשר במחובר למה כתב רחמנא וכי יותן מים על זרע והרי הכל מוכשר. ורק שיחמץ דבר משכח"ל במחובר [כפסחים ל"ג א'] ואפ"ה יאכלו ישראל מצה בפסח דכל אגב מדלייהו לא מחמצו והטל נוזל ויורד [כפסחים ד"מ ע"א]:

משנה ג
 שם מעשרות כולל בכל מקום תרומה ותמ"ע כמו כלל אמרו במעשרות מאימתי פירות חייבים במעשרות. וכן בכולהו תלמודא עד שיפרטו לך:

 והוא הדין הלוי מוכר המעשר לכהן. ולא חיישי' שישכחו ויתנו לפיהן וכלעיל מ"ב מדאין להם שום התעסקות בשעה שיקבלו המעשר:

 מכה במקלות על שבלי תרומה:

 שלא יצטרך לחסום הבהמה כשתדוש מדאסורה בתרומה אם אינה של כהן:

 סל:

 שדש:

משנה ד
 מד"ס שלא ישהה תרומה טמאה אצלו כדי לזרעה וביני ביני יטעה ויאכלנה ומדתקנו שתשאר תרומה אף שנטהרה בזריעה על כל פנים מדדמי תרומה בזול אינו מטריח לזרע' [כתו' שבת די"ז ב]. ואפי' בדבר שזרעו כלה גידולי תרומה תרומה [רש"י פסחים דל"ד א] וכן מוכח מדקא' אבל הטבל וכו' דע"כ מיירי בזרעו כלה כמ"ו:

 בחזר וזרע הגדולי':

 ודוקא בזרעו כלה:

 דרובן חולין:

 דלא שכיחי:

 דמדאינן בכל המינין ג"כ הו"ל כאינן מצויין. ומיירי בזרען חוץ לירושלי' וכן מיירי מע"ש דלקמן במשנ':

 ודוקא בדבר שזרעו כלה וכמשנה ו:

 אפי' אין זרען כלה:

 ר"ל פודה כל התבוא' לתת רק דמים ששוה בזמן שזרעה דהיינו דמי הסאה שזרע:

משנה ה
 ערוגות:

 ונתערבו:

 אף דאין ביטול במחובר וכדמסיק בגדולי תרומה הקילו:

 דאין ביטול במחובר. מדהו"ל קבוע דכמחצה על מחצה דמי [ועי' רש"י גיטין נ"ד ב' ד"ה הר"ז לא ילקט]:

משנה ו
 שנתמרח בכרי והוקבע למעשר וזרעו. והשתא מפרש לטבל שבמשנה ד' דמותר בשזרעו:

 לאכלן עראי אף קודם שיחזור ויוקבע למעשר כיון שכבר הוקבע קודם שזרעו:

 מין בצל:

 קנאבלויך:

 דזרען כלה מהר מאד. וי"א דר"ל דוקא בזרע שום גדול כשעורה אין זרעו כלה משא"כ בפחות מזה. ולפי' קמא ק"ל וכי פליגי במציאות נבדקיני' אם זרעו כלה או לא וצ"ע:

משנה ז
 יאֶטען שתולש עשבים רעי' מבין הצמחים:

 צוויבעל פריכטע שאין זרען כלה:

 דהרי קיי"ל אין קנין לעובד כוכבים בא"י להפקיע ממעשר ואף דעכ"פ מרוחו פוטר מדאורייתא. עכ"פ מדרבנן אינו פוטר [כראב"ד ספי"א ממעשרות] והרי לפ"ז זרע העובד כוכבים טבל. ולהרמב"ם [פ"א מתרומ' ה"י] דס"ל דמרוח עובד כוכבים גם מדרבנן פטור ממעשרות צ"ל דהא דנקט הכא דפירותיו טבל היינו בשזרע העובד כוכבים החסיות קודם שמרחן:

 דאע"ג דגדולי טבל בדבר שאין זרעו כלה אסור. והרי חסיות כך הן. אפ"ה כיון דמרוח עובד כוכבים רק מדרבנן אינו פוטר. לא גזרו באכילת עראי בהן. ולהרמב"ם הנ"ל דהכא בלא מרחו עובד כוכבים מיירי. וא"כ הרי הוא טבל דאו'. א"כ לכאורה ק' הרי בטבל דאו' כשאין זרעו כלה גדוליו אסורים אלא די"ל דהא דבשאין זרעו כלה גידוליו אסורים היינו רק מדרבנן. והכא בזרע עובד כוכבים ואכילת עראי לא גזרו:

 קרייטער פפלאנצען:

 אפי' לכהן מצד מעלה:

 ר"ל עד שיחתוך מהצמח כל הראוי לאכילה. ומה שגדל אח"כ מותר דהשורש אינו מקט"ו:

 שיחתוך גם הגדל אחר שחתך פעם א':

בועז

הלכתא גבירתא