(Majd meglássuk - uram...)
Majd meglássuk - Uram, mit igért volt, tudja-e most is,
     Vagy már szélnek eredt a hazug, álnok ige?
Majd meglássuk - Uram mit látunk? egy kis egérkét,
     Melynek csúf lételt a dagadó hegy adott?
Hej! nem jól megyen az, mikor a nyelv oly szaporán jár,
     Hogy szép tettel utól nem lehet érni szavát.
Mondta: "röpülni fogok!" a strucc is hajdan: ugyancsak
     Mondani könnyű volt, ámde röpülni nehéz.
Földre tapadt, mint ón, s nevetének társai: rendre
     Majd meglássuk - Uram, érti-e, mit teszen ez?
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig