Aeternitas (Mihail Săulescu)
Ökrösszekér és pópa, koporsó és anyóka

s a nap leáldozóban egy hegytetőn, amint
a sárguló világon mégegyszer széttekint.

Ennyi... Csupán csak ennyi egy temetés! A hanton
eldünnyög egy imát is a pópa vonódó hangon.
Az anyó sír, az ökrök cammognak lassudan,
azt hiszik, hogy tanyájuk közel az utba van.

Csak ennyi! Elmaradnak a völgy ölén a falvak.
Nincsen mit elsiratni és nincsenek siralmak.
Ökrösszekér és pópa, koporsó és anyó,
az ökrök huznak, szokták, a járom arra jó.

A szürke csendességben a nap nyugodni tér

(A fordítás befejezetlen)
Versek
Töredékek