A fecskéhez (Ismeretlen)
Kis fecske, te mihozzánk
Megtérsz szokott idődre.
S midőn nyarunk előjön,
Fészket csinálsz, s megintlen
A Nilus árja mellé
Repűlsz, ha kerget a tél.

   Eros nem ezt cselekszi!
Ő szüntelen belém száll,
S szívembe rakja fészkét.
Már benne pelyhes egyik
Fajzatja, másikát még
Tojása rejtve tartja.
Egy más kibújt felényig.
Mindig sipegnek éhes
Kicsinyd’im: a nagyobbak
Apróbbakat nevelnek,
S a felnöveltek ismét
Apróbbakat tenyésznek.

   Mit tegyek? ily sok Erost
Ki győzne felnevelni!
Versek