Medveének
<poem>
Medvecsalogató

Nénéim, nénéim, lassabban hajtsatok, 
Tűhegyes tüskék megszúrják talpatok!
Zelnice-termő pázsitos parton,
Málna-termő meredek marton
Lassabban hajtsatok:
Csipkefa felszúrja gyönge talpatok!

Medve-ín bűvölés

Éles fejszém
Épp most veszett el.
Nem te loptad el?
Így válaszolsz:
"Nem én loptam el!"
Hát hogyha nem vallod meg:
Medve-inat perzselek.
Amint ez a medve-ín
Itt megzsugorodik,
Kezed, lábad is, ím
Így megzsugorodik:
Akkor megtalálom
Fejsze-lopó emberem.
Add vissza a fejszém,
Meglásd, jobb lesz neked-
Akkor medve-inat
Nem perzselek!

Eskü-ének

Az ég, a föld, a víz, a tűz hallja meg!
Az ég érjen el,
A föld nyeljen el,
Víz-ár borítson el,
Tűz-láng emésszen el-
Szép nap, ne lássalak,
Ijam-fijam, vadam-halam
Ne lássam,
Ha másoknak
Tolvajként kárt okoztam!

Rapeszke asszony éneke

Öt teli házat győző.
Tíz teli házat győző
Rapeszke asszony
Falubéli asszonytársait hívja:
„Induljunk szaporán bogyószedő útra!”
Falubéli asszonytársai futnak, 
Szép szárnyas madárral ékesített
Ékes bödönjüket
Hónuk alatt hozva.

„Figyeljetek rám!- így kiált Rapeszke-
Nagy-sok halmos lápot bejárunk napestig,
Szarvasbika-legeltető zsombékhoz érkezünk,
Öregujj-nagyságú mézízű málna,
Öröm nézni, a földet béborítja…”
Ámde a málna bokros sűrűjében
Most megpillantunk
Egy erőskarmú
Karmos állatot.
Fene foga villan, szörnyű szája bődül, 
Falu-rengető rettenetes hangon.
Nem retten meg Rapeszke asszony -így kiált:
„Ha a karmos állat valakit megtámad,
Sietek én segítségül!”

- Szaporán szedő asszony mézízű málnával
Félig sem szedte meg bödönét,
Szép lassacskán szedő asszony mézízű málnával
Még nem borítá bé bödöne fenekét-
Falu-rengető haragos hanggal
Támadok rájok,
Város-rengető rettenetes hanggal
Támadok rájok.

-Falubéli asszonyok csapata
Szétfutamodik.
Tíz teli házat győző
Rapeszke asszony
Mint vihar dühével dacoló erős fa
Áll meg velem szemben.
Én, erős állat, karmos kezecském
Nyuszttal védett vállára
Odavetem.
Tíz teli házat győző nő,
Rapeszke asszony
Fonálnyeső finom kését
Ím előrántja,
Erős állat szívét, szent szívemet
Ezzel döfi által.
Nyakat-levágható gyökeres álomba
Szenderít engem.

Kiált Rapeszke a megrémült nőknek:
„Miért menekültök?!”
Falubéli asszonytársai 
Kérdezik erre:
„Erőskarmú karmos állat
Merre ment? Hol van?”
Rapeszke asszony ráfeleli:
„Az erőskarmú karmos állat
Ím, itt fekszik holtan.”

-Rapeszke asszony tíz teli házat 
Győző erejével
Nyuszttal védett válla fölé
Emelint engem.
Mohás lápon át így viszen engem,
Révhez kötött csónakba raknak,
Asszonyok csapata így evez vélem.
Tavi táplálékkal bővelkedő házba
Így visznek engem.
Három szál deszkából ácsolt állványon
Kiterítenek engem,
Leányokkal hangos, legényekkel hangos
Házban serkentgetnek engem.
Tíz teli házat győző
Rapeszke asszony
Ropja a táncot.
Énekkel vigadó vigasságos házban
Ropja a táncot.
Kaja kuj! Kaja kuj!

Forrás: Napfél és Éjfél, Finnugor rokonaink népköltészete, Képes Géza fordítása; Magyar Helikon, 1972.

Népköltészet