Orfeus-szonett
Tavasz van újra. A föld, mint a gyermek, 
aki verset tud, költeményt, olyan. 
Azért, amit lassan fejébe vertek, 
most átveszi jutalmát komolyan.

Szigoru volt a tanítója. Kérdezd, 
milyen az agg fehér szakálla, nos, 
mondd meg, hogy hívják a zöldet, a kéket: 
mind tudja ő, úgy, hogy csodálatos!

A szünidős föld játszik a sikító 
kisgyermekekkel. Megfogunk mi végre, 
víg föld, s elcsípi őt egy kis bohó.

Mindazt, mire oktatta a tanító
s nyomtatva van lenn törzsbe és gyökérbe,
nekünk dalolja ki a földgolyó!
Versek
Szonettek