Shakespeare (Henry Wadsworth Longfellow)
Zsúfolt utak forrongó képe tűn fel, 
   vérbő, csapongó emberáradat;
sikátorok dörgése; harci kürtjel; 
   sötét odúkba tengerészhadak

lármája; alvó, pihenő hajó-raj;
   toronyharangzúgás; gyermekkacaj; 
a kerti falon át két gyenge sóhaj,
   ölelkezik a virág és a gally.

Ezt érzem, hogyha lelkem álmodoz 
a legnagyobb Költő lelkében úszva, 
akit híven kegyelt mindegyik Múzsa.

Kezébe nyugszik az aranykoboz, 
szentelt babér simul roppant fejéhez, 
és ül közöttünk, Ő, a Musagetes.
Versek
Szonettek