Magyar tánc
Mit ültök itt vesztegelve? 
Táncra legények! 
Úgy szeretem az ifjakat, 
Hogyha serények, 
Rajta tehát, csak szaporán, 
Majd elmondom én, 
Ha megzendűl a hegedű, 
Ki-ki mit tegyen.

Ti karéjban fogtok állni, 
Én a közepén, 
Szemközt ki-ki a társával 
Reám figyelvén, 
Kezetek a csipőn legyen. 
Mozgástok szabad, 
Lanyhán, ildomtalan állni 
Éppen nem szabad.

A mell feszüljön előre, 
Fent járjon a fő, 
Büszkén emelkedjék a váll, 
Mint Mátratető. 
Karcsu derék, hajlós tagok, 
Fürge fickó láb, 
Teszik csinossá a táncost, 
Másképpen fabáb.

Zengedez már a hegedű, 
Kezdjük el tehát, 
Üssük össze bokáinkat, 
Pontban, egyiránt. 
Előbb jobbra, aztán balra 
Hármat ugorjunk, 
De a nótával egy húron 
Pengjen sarkantyúnk.

Mint a madár ágrul-ágra 
Midőn szálldogál, 
Ugrándozik nagy könnyeden, 
Majd kicsit megáll: 
Úgy lejtsen a ti tánctok 
Viszont változva, 
Úgy szép a tánc, ha tagokra 
Föl vagyon osztva.

No, most hátra fogunk lépni, 
De jól vigyázzunk, 
S ha egy szakasz nóta lejár 
Megint itt álljunk, 
Helyes deli testállásban 
Tapsolhat a kéz, 
De egyszerre, mert különben 
A zűrzavar kész.

Mint mikor a sebes zápor 
Lezúg a völgyön, 
Hányja veti a gallyakat, 
S a kő alább jön: 
Oly sebesen és erősen 
Zeng a nóta már, 
Hallja ezt a fürge legény, 
S biztatást nem vár.

Nyalka, feszes lépte, nyoma, 
Fordul mint evet, 
S néha, midőn kedve tartja, 
Ugrik másfelet. 
Széles kedvében a keze 
Már szabadon jár, 
Hol megnyomja a süvegét, 
Hol csipőre száll.

Vitéz Kinizsinek hírét 
Hallottátok-e? 
Hogy vigadott Kenyérmezőn, 
Azt tudjátok-e? 
Mint csatába rohanónak 
Tüzelt a szeme, 
Bajnokos volt mozdulása, 
Feszült kebele.

Gyáva az, ki tanyán vigad, 
Büszke a magyar, 
Vére a nemzeti hangra 
Fellobban hamar. 
Életerő, tűz és kedély 
Tánci jelleme, 
Fürge szabad lejtésekben 
Áll fő kelleme.

Most már rakjuk szaporábban, 
Mert három a tánc! 
Nem bánom, hadd oszoljon szét 
A karéjos lánc. 
De leánykát vegyen ki-ki 
S járja páronkint, 
S ha megperdül egyszer kétszer, 
Adja soronkint.

S ti leánykák lejtőzzetek 
Módos léptekkel, 
Nemzetünk táncát soha ne 
Feledjétek el. 
Ti pedig ne tágítsatok, 
Rajta legények! 
Úgy szeretem az ifjakat 
Hogyha serények. 
Versek