Ki tudja, hol?
A hamu, sár és vér felett, 
A lótiporta rét felett 
Lement a hold. 
Futott az éj. Már nincs csata. 
De sokan nem tértek haza 
Kolin alól.

Egy ifjú is, félig gyerek,
A puskaport ízlelte meg,
És ott maradt.
A zászlaját emelte még, 
S a halál fogta már kezét  
Kolin alatt.

Mellette a szent könyv feküdt,
Mely ott járt véle mindenütt
Az ütközetbe.
Egy gránátos, Bavária
Fia meglátta: biblia,
Hát fölemelte!   

S vitte a könyvet egyenest,
Mint utolsó üdvözletet,
Mely sírva szól.
És beleírta az apa:
— Kolin. Fiam a föld alatt,
Ki tudja, hol?

És aki ezt dalolta most,
És aki békén olvasod, 
S lelked dalol:
Egyszer majd én is, meg te is 
A föld alatt alszunk, s nem is     
Tudjuk ma: hol?
Versek