Tristitiæ
Ó, boldog az, ki gazdagon 
él birtokán kincsek között 
s nem bánja, hogy eső zörög 
és földre reccsen a pagony.

Ó, boldog az, ki sanyarú 
éh kínjait nem ismeri, 
anyát, ki gonddal van teli 
s apát, kit megőszít a bú.

De boldog az, kit bánat öl, 
az élete harc és teher 
s jajából lajtorját emel 
és Istenhez hág rajta föl.
Versek