Szerenád (Zöldelt a...)
Zöldelt a lomb, a kikelet,
rigó futyölt fönn és alant!         
Fényárba vártam téveteg
sohase-volt szerelmemet.
Ó, aranyos szárnyú galamb!

Piros, fehér rózsák között 
rigó futyölt fönn és alant! 
Itt vontam a szivemhöz őt, 
lelkem gyönyörbe öltözött. 
Ó, aranyos szárnyú galamb!   

Almák sárgultak, mint a tűz, 
rigó futyölt fönn és alant! 
Ó, szerelem, te méla, szűz, 
mely rózsát, vágyat összefűz. 
Ó, aranyos szárnyú galamb!

Hó föd be mindent idelenn,
sír a rigó fönn és alant!
Meghalt szerelmem: kedvesem
lábánál fekszik csendesen
egy tört szárnyú, szegény galamb ─
vérét a bús föld issza be ─
édes galamb, szállj vissza te!
Versek