117. szonett
Vádolj, hogy vissza oly gyéren fizettem
Jóságodat, mely oly nagy s drága volt;
Hűséged’ emlegetni elfeledtem,
Melyhez naponta annyi láncz csatolt;
Nagy áron vett jogod’ hányszor bitorlám,
Keresve mások társaságait;
Akármi szélnek felvonám vitorlám’,
Bár tőled a legtávolabbra vitt;
Ródd fel mi bennem vétek és nyakasság,
Tetézd bizonyságokkal a gyanút,
Haragodat szemöldeid mutassák;
De le ne sujtson ébredő boszúd
        Mig elmondom: mind próba volt csupán,
        Szilárd vagy-é s szeretsz-e igazán? 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 117 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett CXVII
fr:Sonnets de Shakespeare/117
ru:Сонет 117 (Шекспир/Гербель)