Kósza szerelmek
Nem tudni merről özönölnek 
   a májusi, halk levegőn
rokoni csókok, lágy örömnek 
   dalai zengnek remegőn.

Úgy hallja a szelíd napokban
   a mátka és a vőlegény, 
szerelmek szellemlába dobban
   lelkűk fehér, szűz lépcsején.

Nem tudni, mért jön egy tekintet, 
   félig könny, félig drága bor,
egy ismeretlen ajak intett 
   s most egy rózsás ajakra forr.

És ez a csók tűzzel világol, 
   megifjulnak a homlokok
és rajtuk túlvilági fátyol, 
   sok végtelen álom lobog.
Versek