Az aranyszobában (Harmónia)
Elefántcsont keze halkan, észrevétlen, 
járt a billentyűkön megrebbenve néha, 
mint az ezüst sugár, ha zúg a levél fenn 
és remeg a nyárfa, a halovány, méla, 
vagy nyugtalan tenger dagadó tajtéka, 
ha fogat vicsorít hab a futó szélben.

Az aranyfalra meg úgy hullt az aranyhaj, 
mint lenge ökörnyál bomladozik széjjel, 
ha a peremizzsel játszadozik halkkal, 
vagy a napraforgó, ha oszlik az éjjel 
s föleped a napra vágyakozó kéjjel 
s a lándzsás liliom csupa láng és hajnal.

És piros ajaka isteni mámortul 
úgy égett a számon, mint a rubint mécses, 
melyben a tűz lobog s eleven bíbor gyúl, 
vagy a pomagránát, mely sebektől véres. 
Vagy a lótusz szíve, melyre tüzes-édes, 
rózsapiros bornak üde vére csordul.
Versek
en:In the Gold Room: A Harmony