Elfojtott könnyek
Úgy sírhatnék!... megbántott valami,
Nagyon megbántott, mondhatatlanul.
És a felhővel a lélek rokon:
Megkönnyebbűl, midőn esője hull.

De én nem sírok, nem szivelhetem,
Megfogadám, hogy többé nem sírok.
El, könnyek!... szívem úgyis oly üres,
Megfértek benne, odafolyjatok.
Versek
Petőfi Sándor
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig