A zene (Tóth Árpád fordítása)
Gyakorta a zene, mint tenger, úgy ragad,
   Hűs égbe sodorva,
Vagyok, tág éteren vagy ködplafon alatt,
   Hab kósza bitorja.

Mellem előre dűl, tüdőm telin dagad,
   Akár a vitorla,
Megtiprom a torló, hátas hullámokat,
   Bár éj fedi sorra;

Érzem, hogy át meg át egy remegő hajó
   Fájdalmai járnak;
Vihar és forgatag s lágy szél, lebegni jó,

   Keblén a nagy árnak,
Visznek. ─ Máskor a mély, mint vad kínom fagyott,
   Nagy tükre ragyog! 
Versek
Szonettek