Csoport
Mint aki hirtelen virágcsokort tép, 
rendezget a Véletlen, egy hatalmas 
arcot kihoz, egy másik arcot elmos, 
két távolit megfog s él a csoportkép,

ezt fölcseréli, azt meg frissre fujja, 
most egy kutyát kilök a képből ujja, 
előrehúzza azt, ki mélyre nézett, 
ágak-lombok közül és az egészet

megrántja kissé, még mindig kötözve, 
majd hátralép, illesztve-rakva közbe 
s csak annyi ideje van, hogy a gyékény-

középre fusson, oda, hol a végén 
földuzzadó, nagy izmait mutatva 
áll az erőművész, bámész csapatba.
Versek
Szonettek