T. N. Nádasdi Sárközy Istvánné Sz. Chernelházi Chernel Eszter asszonynak tiszteletére
Hát már mindég csak vígsággal,
     Mindég csak a nagyvilággal
     Zengedezzen énekem?
     Ki ád a sok örvendésre,
     Ki ád a verséneklésre
     Annyi erőt már nekem?

Mennyi volt a pécsi várban,
     Mennyi itthon s Kaposvárban
     Fáradságom és bajom!
     Alig jövök meg amonnan,
     S már letett lantom újonnan
     Felparancsolja Bajom.

Felveszem, fel, víg lélekkel
     S énekkel s örömversekkel
     Megpróbálom pengetni:
     De fáradt lant, rezgő ének
     Mit tesz? azt Eszter nevének
     Nem illő szenteltetni.

Mégis bízván jó szivében,
     Énekemet hevenyében,
     Mint tudom, lepergetem.
     Tán ezzel is rovásomnak,
     Háladó indúlatomnak
     Egy pontját lefizetem. ─

Dícséretébe azoknak
     A beléd szállt virtusoknak
     Nem fogok belé talám:
     Felette van a köznemnek
     S az én csekély énekemnek,
     Amint én tapasztalám.

Úgysem illő itt dícsérni:
     Aki hát kíván esmérni,
     Útasítom magadhoz;
     Nem kell több, csak egyszer lásson,
     Már túl lesz a bámúláson,
     S többeket kűld házadhoz.

Már most hát csak arra mégyek,
     Hogy méltó udvarlást tégyek,
     Szép Eszter! szép nevednek;
     Énekeljek és vígadjak,
     Az örömre okot adjak
     Úri sok vendégednek.

No tehát ott kinn hadd essék,
     Az uraknak is csak tessék
     Ázni benn a szobába:
     Kérem is az egész asztalt,
     Kit már Bakhus megvígasztalt,
     Tőltsön bort poharába.

Íly napot rég óhajtottunk,
     Most tehát hogy reá jutottunk,
     Méltó lesz örvendeni.
     Örvendjenek minden rendek,
     Örvendjünk, én is örvendek,
     Esztert kell köszönteni.

Kívánjuk, éljen sokáig,
     Sok szép idők lefolytáig
     Virágzó egészségben.
     Lássa sok vídám óráit,
     Unokája unokáit,
     Férjével zőld vénségben.

[Velek együtt virágozzék,
     Több íly szép lelket is hozzék
     A Sárközy- s Chernel-ház;
     Hogy e két famíliával
     Díszeskedjen, mint napjával,
     Mind Bajom, mind Csernelház.

Vivátot zengjenek néki
     E Respublica vidéki,
     Mi is bort vegyünk elő:
     Úr, ifjasszony, pap és mester
     Kiáltson fel: vivát Eszter,
     Éljen Eszter, éljen ő!]

Az Eszter egészségéért,
     Gyermekiért és férjéért
     Most már egyet hörpentünk,
     Egy derék salve-ivással
     És egy vivát-kiáltással
     Fejezvén komplimentünk. ─ 
Versek