Bacchushoz
A te rettentő karodat Lycurgus
Veszte és Pentheus letörött királyi
Polca s vad Roethus szomorú halála
                    Hirdeti, Éván!

Hát reám mit sujt haragod, hogy eddig
Édes áldásod megutálva néztem,
S éltető lángját poharadnak ajkam
                    Még nem izelte?

Megvetőd lelkét örökös komoly gond,
Néma bágyadtság, megölő hidegség
Gyötri, s e szép föld örömit mogorva
                    Homloka fojtja.

Ámde, kit Cypris kegyel és Camoena
Lelkesít, nem kér örömet tetőled;
Égi nektárt nyújt Aganippe néki
                    Ámor ölében. 
Versek
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig