Életcél
Az életet többnyire azért hibázzák el az emberek, mert azt tartják, hogy ez a Föld a világ.
Kukacgondolkodás. A kukac nem is gondolkodhatik másképp, mert az élete a bomlásra került hulladékokban, potyadékban folyik le, s életének célja, hogy azt a rothadékony anyagot élöhussá változtassa.
De az ember nem kukac. Az ember csak annyit eszik, amennyit a teste fentartása kíván. Nem több ez, mint amennyi olajat a gép fogyaszt. Azért van-e alkotva a gép, hogy olajat fogyasszon?
Az ember is láthatja, hogy életének feladata nem az evés, nem a test éltetése. Semmi munkája nincs az emberi testnek a természet anyag cseréjében, váltógazdaságában. Az ember magáért él és más emberekért. Az ember nem a testéért él, hanem a teste él az emberért. Tehát nem ő van a Földért, hanem a Föld őérette.
De ha nem a Földért vagyunk a Földön, akkor ránk nézve nem is lehet a Föld az egész Világ.
Följegyzéseimben gyakorta ismétlődik ez a két szó: testi-ember, lelki-ember. Tisztán kell értenetek ezt a két kifejezést.

Ha vén halottnak a sírgödör szélén mégegyszer megnyithatna az ajka, valamennyi azt mondaná:
- Bolondul éltem!
Mert valamennyi ugy élt ezen a Földön, mintha ez volna az örökkévalóság helye, s ő az elején érezte magát a végtelen időnek, ugy robotolt, verejtékezett, gyűjtött, rendezkedett, hogy az elején tul aztán jól élhessen. S egyszercsak, maga se tudja hogyan: ott fekszik a sírnál.
Tehát élt, de mégse élt. S erre nem eszmélkedett előbb.
Ha visszanézhetnénk a temető kapujából, bizony sokan elmondhatnánk: életünk idáig való utja nem volt egyéb, csak nyugtalanság a nyugalomért.

Születése mindennek: növénynek, állatnak, embernek a természet nagy gondosságában történik. Halála lehet minden kis eshetőség.
Nyilvánvaló, hogy az ember életében az életküzdelem (az előttünk ismeretlen célu) fontosabb, mint a test nagyidőre való biztosítása.
A test elvégre is szenvedésekre kötelezi az embert, s elég ebből amennyi ér bennünket.
A Teremtő bizonyára alkothatta volna az emberi testet évezrekig nyuló életre. Csak a sejtek vénülésének törvényén kellett volna egy kis változtatás.
De az élet célja nem a földi.

A panaszos közmondás: Egy apa eltart 9 gyermeket stb.
A valóság az, hogy az apa a gyermekben maga magát érzi. (Az a gyermek is ő.) A gyermek azonban az apját anyját más személynek érzi.
S ez így jó. Az apa, anya ne szakadhasson el a gyermekétől, de a gyermek szakadhasson el, élhesse a maga életét a maga teljes különvalóságában.
Mennyire azonos törvény: fa és a gyümölcse.
Parainesisek