Ohajtás
Oh ha volnék rétnek hűs patakja,
Tudnám, merre folyjak habjaimmal!
Csörgenék a kedves ablakánál,
Hol levetközik s ruháit ölti;
Szomját majd belőlem oltaná el;
Mellét meghüsíteném habommal,
És a kedves, kedves szívhez érnék. -
Oh ha volnék rétnek hűs patakja! 
Versek