Három év múlva
A szűk kapu rozsdásan megcsikordul. 
Sétálok a kert drága, halavány, 
édesdeden andalgó sugarán. 
Nedves tüzek szikráznak fel a porbul.

A régi kert. A vadszőlő-lugasban 
pár kertiszék, egy hosszú árnyas út, 
a szökőkút ezüstös ajka zúg, 
panaszkodik, pityereg sírva, lassan.

A rózsa bólong, mint a múltba, régen, 
pár liliomszál merevül kevélyen, 
a lombokon madárdal rezeg át.

Még áll a régi-régi kis veranda, 
csöndben mállik-kopik agg vakolatja, 
s hervadnak a keserű rezedák.
Versek
Szonettek