Hangzatka hatos jambusokban
Akartam énekelni véres harcokat, 
S vitézeket, kik nagy nevet s hírt nyertenek, 
Midőn tövisről gyenge rózsákat szedtenek, 
S felbátoríták azzal a lajhárokat.

Áldám magamban villogó acélokat, 
Mellyek szünetlen még előttem fénylenek, 
Szívemben új s új lángokat gerjesztenek; 
Zengek tehát nagy tetteket s királyokat.

A Músa: "Csak hangzatka, mondd, te éneked, 
Kicsíny, szelíd, lágy, gyenge, érzemény, 
Nem hallik el világra, nem hoz hírt neked;

Zengjen hadat, ki nyugtalan, ki vad s kemény, 
Vagy akit ámít, s elragadt a csalfa fény; 
Tőlem, barátom, ez legyen szövétneked." 
Szonettek