"A XXX-ik századból"
(Wojticzky Gyula, ifjú költő-társam ilyen című verses-könyvébe írtam, és nagyon szívesen, prológusként.)

Jó fiam, ma minden magyar elválik,
Ki messze és messzebb,
De Magánál, fiam, még az Időbe
Kandibb szemet tán senki sem meresztett:
Be, messze él már jó fiam mitőlünk.

Szép átálmodni magunkat a másba,
A nincsbe, a szépbe,
De ezer évet sietni s nem élni,
Édes fiam, nem irigyelem érte,
Mert jaj annak, aki kihull a Mából.

Szabad készítni arasznyi jövőket,
De élni nem mással
Mint a nekünk régen parancsolódott
Kinságos és mégis szent, mai Mával
Ez tán több, mint a XL-ik század. 
Versek