Buddha (Rainer Maria Rilke)
Messziről már érzi a zarándok, 
hogy arany csorog és ráesik, 
mintha itten ájtatos országok  
összehordták volna kincseik.

Ám mikor lassan közéig feléje 
a szobor szemöldje meredez: 
az nem itt az ő ivóedénye 
és nem asszonya függője ez.

Jaj, ki tudja, mennyi ritka, drága 
kincs megolvadt fénye tömörül 
itt e képben, mely e kis virágra

rányomódik: néma és agát 
és arányló és köröskörül 
úgy érinti a Tért, mint magát.
Versek
Szonettek