Távozás
Lengve sötét part árnyai közt a csolnak amott száll;
     Nyúgoti fenyvek alól szél s hab utána rohan.
És a lyányka halad, s végbúcsút intve kezével
     Alkonyi csillagként messze homályba letűn.
Szálljatok ah keggyel, habok istennéi, körűle,
     S hozzátok szeliden hű kebelemre megint! 
Versek
Epigrammák