Öt hét léghajón/X. fejezet
- Már gyakran próbálgattak tetszés szerint fel- és leszállani, uraim, a nélkül, hogy a léggömbből gázt kibocsátani vagy a csónakból terhet kivetni kellessen.

- Egy francia léghajós, Meunier, ezt azáltal akarta elérni, hogy levegőt komprimált egy belső tartályban. Van Hecke, egy belga doktor, szárnyakkal és lapátokkal igyekezett függőleges irányban működő erőt létrehozni, mely azonban a legtöbb esetben elégtelennek bizonyult. Az ily különféle módon elért eredmények jelentéktelenek voltak.

- Én tehát feltettem magamban, hogy e feladatot egészen más úton próbálom megoldani. Mindenekelőtt elvben egészen elejtem a túlsúlyt vagy terhet és csak rendkívüli esetekben veszem igénybe, például, ha gépem megsérülne vagy ha váratlanul rögtön kell felemelkednem, hogy valami előre nem látott akadályt kikerüljek.

- Az én fel- és leszállási készülékem egyszerűen azon alapszik, hogy a léggömb belsejében levő gázt különféle hőmérsék előidézése által tetszés szerint kiterjesztem vagy összehúzom. És ezen eredményt a következőleg érem el.

- Amint berakodtunk, láthatták önök, hogy a csónakkal együtt több szekrényt is rakattam be, melyeknek mirevalósága önök előtt nem volt ismeretes. Ilyen szekrény van öt.

- Az elsőben van mintegy huszonöt gallon víz, melybe néhány csepp kénsavat teszek, hogy villanyvezető voltát növeljem. Ezt a vizet egy igen erős Bunsen-féle teleppel felbontom vegyelemeire. A víz, amint tudjuk, két térfogat hidrogéngáz és egy térfogat oxigéngázból áll.

- Ez utóbbi, midőn a telep működésben van, annak pozitív sarkán kiválik és átmegy a második szekrénybe. E fölött van egy harmadik szekrény, mely kétakkora, mint az előbbi; ebbe jön át a hidrogéngáz, mely a telep negatív sarkán válik ki. Ez utóbbi két szekrény két csap által - melyek közül az egyiknek két akkora a nyílása, mint a másiké - összeköttetésben áll egy negyedikkel, melyet vegyítőszekrénynek nevezek, valóban itt keveredik össze az a két gáz, amit a víz felbontásából nyerünk; a vegyítőszekrény belső térfogata körülbelül negyvenegy köbláb.

- Most e szekrény tetejébe jön egy platinacső, mely egy csavarral van odaerősítve.

- Úgy látom uraim, hogy már rájöttek, hogy a készülék, melyet az imént leírtam, egyszerűen oxigén- és hidrogéngáz-fűtő, mely nagyobb meleget képes gerjeszteni a kovácsműhely tüzénél.

- Ezt előre bocsátva, most már áttérek készülékem második részére.

- Légmentesen elzárt léggömböm aljából csekély távolságra egymástól két külön cső nyúlik ki. Az egyiknek felső vége beleér a gömbben lévő gáz felső, a másiké annak alsó rétegébe. A két cső kaucsuk által összefoglalt ízületekre oszlik, hogy a gömb mozgásai szerint hajladozhasson.

- Mindkettő lenyúlik egész a csónakba és eltűnik egy hengeralakú szekrényben, melyet fütőszekrénynek nevezek. E szekrény két végén két erős fémlemezzel van elzárva.

- A cső jön a gömb aljáról, behatol ezen hengeralakú szekrénybe az alsó lemezen át, innen tovább halad a szekrényben és kígyózó karikákban folytatódik; e karikák legfelső gyűrűje csaknem érinti a szekrény felső oldalát, de mielőtt azon kimenne, egy kis kúpba megy bele, melynek öblös alja lefelé van fordítva. E kúpnak csúcsához van illesztve a másik cső, mely a hidrogéngáz felső rétegéből indult ki. A kis kúp öblös alja platinából van, hogy a fűtéskor meg ne olvadjon, mert az előbb leírt fűtő ezen szekrénybe a kígyózó karikák közepébe van helyezve, hogy a tetején kicsapó láng gyöngén nyaldossa a kúp öblös alját.

- Uraim, önök ismerik a mi szobakályháink berendezését. Tudják, hogyan működnek. A szoba levegőjének a kályha kerületén kell áthatolnia, amint ott átmegy, felmelegszik és kiadja a kályha falain a meleget. Hát amit most önöknek leírtam, valójában szintén ilyen kályhaforma.

- De hogyan is megy az végbe? Ha működésbe hozom a durrlégmelegítőt, a kígyózó karikákban és a kúpban levő hidrogéngáz felmelegszik és akkor mint ritkább és könnyebb, gyorsan emelkedik a csövön fel, mely a léggömb felső hidrogénrétegébe vezet; akkor alatta ür támad, melybe a gömb alsó rétegéből a még hidegebb, tehát sűrűbb és nehezebb gáz ömlik bele; a mi ismét felmelegedvén, felszáll és ismét a hidegebb jön helyébe. Így támad a csövekben és kígyózó karikákban a gáznak gyors körforgása, mely által a gömb gáza lassanként mind keresztülmegy a karikákon és minden fordulásnál melegszik egyet.

- Ámde a gáz minden hőfokra terjedelmének 1/480-ad részével terjeszkedik, ha tehát a hőfokot tizennyolc fokra emelem, a léggömbben levő hidrogéngáz 18/48-ad résszel vagy is 1614 köblábbal több helyet foglal el mint előbb, a gömb annyival nagyobbra duzzad fel, tehát annyival több külső levegőt szorít ki helyéből, ami emelkedési képességét százhatvan fonttal növeli, azaz éppen annyit ér, mintha százhatvan fontnyi terhet dobtam volna ki a csónakból. Ha a hőmérsékletet 180 fokra emelem, a gáz 180/480-ad résznyivel terjeszkedik, a gömb 16,140 lábnyival több levegőt szorít ki helyéből, emelkedési képessége tehát 1600 fonttal növekedik.

- Most már láthatják uraim, hogy ily módon könnyen csinálok tetemes változásokat léghajóm egyensúlyában. Léghajóm térfogata úgy van kiszámítva, hogy hidrogéngázzal félig megtöltve éppen annyi súlyú levegőt szorít ki helyéből, amennyit minden rajta levőkkel maga nyom; ily állapotában egyensúlyban van a környező levegővel és sem nem emelkedik, sem nem süllyed.

- Ha pedig emelkedni akarok, fűtőmmel oly hőfokra melegítem a gázt és oly terjedelművé teszem gömbömet, amilyenre szükségem van; ez felduzzad és emelkedik.

- A leszállás természetesen megint úgy történik, hogy mérséklem a fűtő melegét, a gáz hűl, összébb szorul, a gömb pedig megcsappan, és miután a kihűlés lassabban megy végbe, a süllyedés is lassúbb mint a felszállás; de az éppen jó, mert gyorsan leszállani tudni nem áll annyira érdekemben, mint felszállani és éppen azáltal kerülhetem ki az akadályokat, ha gyorsan tudok felemelkedni.

- De másrészt, amint mondám, van még bizonyos mennyiségű terhem is a csónakban, amely lehetővé teszi, hogy még gyorsabban is emelkedhessem, ha kell. A szellentyű a gömb tetején nem egyéb, mint biztonsági szellentyű. A gömb mindig ugyanazon mennyiségű gázzal marad megtöltve és ennek felhevítésével vagy lehűtésével képes vagyok fel is szállani, meg le is.

- Most uraim még egy gyakorlati részletet említek. A hidrogén és oxigén új egyesülése nem vizet, hanem vízgőzt hoz létre. Ez okból a hengeralakú vasszekrény fenekét a vízgőz eltávolítására még egy csővel láttam el, mely biztonsági szellentyűvel van ellátva; e szellentyű két atmoszféránál kisebb nyomás mellett magától kinyílik; ha tehát a gőz a kellő feszültséget elérte, magától elillan a csövön át.

- De most beszéljenek a számok.

- Huszonöt gallon víz elemeire felbontva, ad kétszáz font oxigént és huszonöt font hidrogént. Ez a rendes külső légnyomás mellett az elsőből 1890, a másodikból 3790 köbláb térfogatot képvisel, a vegyülékből összesen 5670 köblábat.

- Úgy de fütőm csapja, ha egészen kinyitom, óránként huszonhét köblábat fogyaszt és oly meleget ád, mely sokkal erősebb a legnagyobb világítólámpák lángjáénál. Átlagosan tehát, hogy magamat a magasban fenntartsam, nem fogok többet felhasználni óránként kilenc köblábnál; így tehát az én huszonöt gallon vizem 630 órai légútra vagyis több mint huszonhat napra elegendő.

- Azonfelül, mivel tetszés szerint le is szállhatok és vízkészletemet megújíthatom, utazásom tartamát oly hosszúra nyujthatom, amint nekem tetszik.

- Íme, uraim, ez az egész titkom; egyszerű; ennélfogva, mint minden egyszerű dolognál, a siker el sem maradhat. A gáz kiterjesztése és összehúzása a léggömbben: ez az én eszközöm, melyhez sem mesterséges szárnyak, sem más mechanikai motorok nem kellenek. A fütőkészülék a hőmérséklet változtatására és az azt melegítő durranó gázfúvó sem nem nehéz, sem nem kényelmetlen. Azt hiszem, így összehoztam a siker minden lehető feltételeit.

Ezzel Fergusson doktor befejezte előadását és mondanom sem kell, hogy lelkesen megtapsolták. Valóban senki sem tehetett ellenvetést, pontosan ki volt számítva, előre ki volt eszelve minden.

- Szó a mi szó - mondá a kapitány - de a dolog mégis veszélyessé is válhatik.

- Sebaj, - felelé röviden a doktor - csak sikerüljön.