Négy-öt magyar összehajol
Itt valahol, ott valahol 
Esett, szép, szomorú fejekkel  
Négy-öt magyar összehajol 
S kicsordul gúnyos fájdalmukból  
Egy ifjú-ősi könny, magyar könny: 
Miért is? 

És utána, mint a zápor 
Jön a többi könny: 
Miért is, miért is, miért is? 
S nincs vége könnynek és miértnek. 
Fölöttük hahota köszön, 
Hahotája, akik nem értnek 
S akik sohase kérdik s kérdték: 
Miért is? 

És csöpög a könny: 
Miért is, miért is, miért is? 
És hömpölyög fönt a hahota, 
Hogy soha, soha, soha. 

Ennyi búsulással fényesen 
Nyílnék meg az Ég, 
Ahol csak Ég és okos üdvösség van 
S itt nem elég. 
Itt nem kell csak a könny 
S itt valahol, ott valahol 
Esett, szép, szomorú fejekkel 
Négy-öt magyar összehajol. 
Miért is, miért is, miért is?

 Versek