A könny vegyelemzése
Ó könny, miben a bánat szétoszol, 
mint ahogy a villamos, kormos égen 
eltűn a felleg az esőbe szépen; 
ó könny, te enyhe, te szelid mosoly,

nyel a szerelmes győztes csók között, 
mint a nap, amely a viharba vissza─
tekint és a szivárvány fényét issza; 
gyémántnedű, szívünket öntözöd.

Harmat voltál, mely eddig csendbe rezgett; 
de Vanquelin, Fourcroy vegyelemzett; 
lombikba főzött, hevített sokat,

és megfejtette végre titkodat:
egy kis rnészfoszfát, nyák, víz, szóda, só,
gyémántnedű!... Ugye kacagtató?
Versek
Szonettek