Klára Visegrádon
Tündérkert övezé a hajdan büszke Magaskőt,
     Gyér bokor ül szomorún mostani romja körűl:
Oly vala s ilyenné lett a szűz párta, midőn az
     A vadan eltépett lány kebelére lehullt.
Természet! gyászod jól illik e szörnyü falakhoz:
     Klára elestének képe s boszúja te vagy.
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig