Kisfaludyhoz Sándorhoz
Mi kellemes hang reszket, ezüsthuron
Koncerteket zeng! Aeoli hárfa ez
     A Rába partján. Oh, mi tündér!
          Álom-e vagy csalatás ragadt el?

Nem, nem csalódtam. Honnom alakjai!
Balzsamlehellő hyblai fürtöket
     Hószin kezekkel homlokára!
          Kisfaludynk koszorúkra méltó.

Pengesd szerencsés lesbosi lantodat!
Édes keserved mennyei hangzati
     Petrarca, Sappho hervadatlan
          Érdemeit tereád ruházták.

Oh, hogy mosolygjon rád Amathusia,
S pályádon Eros myrtusi lengjenek!
     Oh, énekelj még nemzetednek:
          Mézajakad dalait kivánja.

Oh, énekeld még gyenge szerelmidet:
Sirhalmodon majd zöld amaranth fakad,
     S hangját kegyesebb zengedéssel
          Hamvaidon nyögi Phíloméle. 
Versek
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig