Tavasszal (Georg Trakl)
<poem>
Sötét lépteink alatt lágyan süpped a hó.
A fa árnyékában
Szeretők vetik fel rózsás pilláikat.

A hajósok zordon kiáltásaihoz örök társul
Szegődött a csillagos éjszaka,
S az evezők halkan ütemre vernek.

Nemsokára ibolya nyílik a düledező
Falakon:
A remete halántéka így borul zöldbe lassan.

Versek