A hol felnőtt vala
A hol felnőtt vala egy édesz almafa,
Szárig gyoszár virág alatta nőtt vala,
     Szegény árva lyánka alatta ül vala,
     Maga koszorúját kötögeti vala.

Hova gyoszár nem ér, bila gyöngyvel toldgya,
Bila gyöngyvel toldgya, aranyval nyomtattya,
     Énekeli vala tanolt énekeit,
     Törölgeti vala keserves könnyüit.

Isztenem, isztenem, szerelmesz isztenem!
Apa sz anya nélkül hogy kell igy megélnem?
     Attyafiju nélkül, egy hitesz társz nélkül,
     Mit fogok csinálni éltemben egyedül!

Csak ajtón szóllamlék egy idegen szózat,
Ne szírj, ne keszeregj, e szavakra biztat,
     Apád, anyád sz atyádfija leszek,
     Hitesz társzad helyett, hitesz társzad leszek.

Ne hitegeszsz ingem, te kevély idegen,
Mert nekem isz vagyon jegyesszem gyürüsszem.
     Jegyesszem, gyürüsszem, jegybeli szép mátkám,
     Ő lesz életemben nekem apám sz anyám.

Ki moszt isz oda van hadban hadakozni,
Hadba hadakozni, zászlót elhordozni,
     Holnap délelőttre tán jó hirt fog hozni,
     Hajnalkor akarok elibe indulni.
Népköltészet