Pesten áthaladva
Éjféli csendbe értünk Pestre,
Vágyaimnak városába.
Megsápadt arcom pírba festve...
A szívem égő álmodásba...

Úgy hittem benne s vártam egyre,
Hogy ágyat véletek vetek...
Beolvadok a lelketekbe
És boldog régi én leszek!

De jaj, hiába vágytam, vártam
Beszédes, tarka álmokat!
Fütyült a gép. Letört a szárnyam.
Megölte minden álmomat...

Nézlek szép város, fényes éjbe,
Mint vézna csíra a napot...
Siratlak, mint kit összetépve
A legszebb álma elhagyott...

versek