Bilincsbe verve
Fáj a lelkem, hogyne fájna!
Szent szerelmünk rózsafája
Május szóra hajlott,
Új virágot hajtott,
És én messze, messze tőle,
Parancs szóra csak előre!
S azt sem tudom, milyen lett a rózsa?
Szót fogad-e, elhallgat-e
Babusgató szóra?

Fáj a lelkem, hogyne fájna!
Messze földön kis tanyánkba
Szerelmünk hajtása,
Arcunk, szemünk mása
Míg a forrás mézét szopja,
Egy jó asszony szíve lopva,
Panaszkodva azt dobogja nékem:
„Siess hozzám, nézd az orcám,
Sok a szenvedésem!...”

Fáj a szívem, hogyne fájna!
Az is lehet, hogy még máma
Hívó csatatéren
Kiömlik a vérem,
S elveszek, hogy sose látom
A ma fogant kis virágom’...
Ő se látja soha meg az arcom?...
Ha örökre bús rögökbe
Fagyott szívvel alszom...

versek