Halottak kara
Mi néma halottak örökre csatázunk, 
hatalmas a sírban a mi sokaságunk. 
Mi szántjuk a földeket és ti arattok, 
suhintva a rendet, emelve a sarlót, 
és mind, ami kezdet, örökbecsü munka, 
a földi kutakba ma átzubog újra, 
szívünk gyülöletje, szerelme szünetlen 
még lüktet a földön a lázas erekben 
s mit felkutatánk, a tudás hegyi ormán 
a földi futás közepette ma kormány 
s hódít a zenénk, a dalunk meg a képünk, 
babérkoszorúzva halottan is élünk, 
keressük a célt ma is, éjbe törődünk, 
mi sír miriádjai! Térdre előttünk!
Versek