A gyűlölet hordója
Sápadt Danaidák hordója a Gyülölség, 
Melybe a vad Boszú rőtszínü, szörnyű két 
Karral dönti, hogy a vak mélységet kitöltsék, 
Nagy vödrökkel a vért s könnyet, a holtakét...

A Sátán lyukakat fúr titkon a fenékbe, 
S gyorsan foly ezer év izzadt munkája szét, 
Bár minden áldozat mégegyszer, újra élne, 
S csurranna ébredőn ezer test újra vért.

A Gyűlölet örök, komisz csapszékbe görnyed, 
Vad szomja az ital kortyától csak vadabb, 
És torka sokszoros, mint a lernai szörnynek.

─ Boldog részeg, kire a mámor győzve csap, 
De jaj, a Gyűlölet nem iszik, csak siralmat, 
Mert az asztal alatt elnyúlva sohsem alhat! 
Versek
Szonettek