Az Ortológusokra
<poem>

I.De mivel verba valent usu, 
Halad a nyelv, akárhogy nyúzzu(k). 

II.Kisütik, hogy a magyar nyelv 
Nincs, nem is lesz, nem is volt; 
Ami új van benne, mind rossz, 
Ami régi, az meg tót.  

III.Motto: Üsd, nem anyád! 
Közmondás. 
Boncold csak nyelvész! hát baj, hogy az áldozat élvész? 
Tartozik ez terád?...Egy bizonyos: nem anyád!  

IV.A NAGY MUNKA 
Szót, ragot és képzőt idegentől mennyit oroztál 
Attól fogva, hogy e négy folyam árja itat, 
Miklosich és Dankovszky nyomán s irigyelve babérjok’ 
Egy sereg ifju tudós rád bizonyitja mohón. 
S minthogy utánok a szláv böngészni valót nem igen hágy, 
Most jön a német, oláh, új-görög és talián, 
Perzsa, tatár, török, és amit száz évig az átkos 
Újító szellem vak dühe fúrt faragott. 
E nagy munka ha kész, (sietős!), a többivel aztán 
Visszamehetsz Magyarom, Scythia téreire. 

V.Ahogy indult a nyelvészet árja: 
Árpád nyelve csak ferdített árja. 

VI.Ezután már hát hiába 
Küldtök vissza Ázsiába, 
Illünk az orosz igába,  
A nagy Szláviába. 

VII.Amit Miklosich és Dankovszky s Leschka szerényen 
Meghagya, Bernátok kótyavetyélik el azt. 
Kapod ürügyhöz ez is, mint a mennykőhöz előde, 
Hogy, ha mi bönge maradt, elszlavizálja szegény. 

VIII.KI VAN 
Azon hírre, hogy ezt ’aus ist’-nek (vége van) olvasták 
Nálam s megakarják támadni 
Már ha ki van kártyád, sincsen ki a nyelvtudományod, 
Nyelvőr! Nem nyelv-őr vagy te, ha nyelvi malheur. 

IX.Oh Búdenc, Búdenc! Magad is már mennyire túlmensz, 
Nézd fiadat, Simonyit! Elhagya, rád se konyit. 
</poem>

Versek