Kozák bölcsődal (ford. R. M.)
Aludj, gyönyörű kis fiam, 
     Dalolok neked, 
Hold ezüstje játszik vigan 
     Kis bölcsőd felett. 
Mondok mesét, hosszút, szépet, 
     Tündéréneket;
És lezárva szemecskédet 
     – Dalolok neked.

Bús morajjal foly a Terek, 
     Zokog halk danát: 
Partján áll a pogány török, 
     Tőre villog át;
De apád már régen visel 
     Bajnok életet:
Aludj, kisded, békességgel, 
     Dalolok neked.

Lesz idő, hogy harcra kelve 
     Még küzdened kell; 
Bátran hágsz föl a kengyelbe, 
     S szállsz csatára fel,
Én selyemmel kihímezem 
     Pici nyergedet...
Aludj, aludj, én édesem, 
     Dalolok neked.

Kozák léssz te, hős és délceg, 
     Párod nem leled;
Én majd téged kikísérlek, - 
     Te intesz egyet... 
Hányszor ejtek én az éjjel 
     Titkos könnyeket!
Aludj, angyal, égi kéjjel, 
     Dalolok neked.

Várlak majd bútelt kebellel 
     És reménytelen:
Szívem éghez emelem fel 
     Nappal s éjjelen; 
Várlak kínos gyötrelemmel, 
     Sorsod merre vet?... 
Aludj, míg a gond nem terhel, 
     Dalolok neked.

Adok én majd egy szent képet 
     A szíved fölé:
Te azt, ha imádat végzed, 
     Tedd magad elé;
S a harc s a vész napjaiban 
     Anyád ne feledd... 
Aludj, gyönyörű kis fiam, 
     Dalolok neked.

(1838)
Versek

fi:Kasakan kehtolaulu
ru:Казачья колыбельная песня (Лермонтов)