Tanyai reggel
Gyorsan kitárom az ablakredőket, 
s a zümmögő és cifra nyári kert
szobámba lépett, minden nevető lett, 
a fény kicsattant a virág kikelt.

Poros fűszál szikrázik égi könnytül, 
felhőtlenül villámlik az azúr; 
a dombok alján vattapuha köd gyűl, 
a búza sárgul mozdulatlanul.

A béreslány, végében a fasornak, 
facipőben csoszog, kutat csikorgat, 
a szérű zúg, csipeg a csirkeól.

A szorgalmas ásó pengéje szól, 
viz foly, fa rezzen, rebben a madárka, 
és a mezőszag becsap a szobámba.
Versek
Szonettek