Második Mohács napján
Őszi ködben, égő éjben,
Égnek szálló, párló vérben
Meghördült a nagy Világ!
Ágyúk torkán villám villant,
Piavének vize csillant,
S egyre nőtt a vérvirág.

Olasz földön osztrák színért,
Érdemtelen, álnok szívért
Odaveszett míndenünk!
Elhagyottan, kifosztottan,
Édesinktől meglopottan:
Jaj, már hitünk sincs nekünk!

Olasz folyó zúgó partja
Mártirokkal van takarva
Ítélet-nap hajnalán.
S míg a moraj csenddé fúllad,
Amíg az Ég fénybe gyúllad:
Egy ország hal meg talán?

Vad vidéken, rab kenyéren
Ezen a legbúsabb éjjen
Azt kérdezzük könnyezőn:
Kit szeretünk, kit imádunk,
Szent országunk, kis családunk,
Meghalt-e a vérmezőn?

...Harcmezőről, csatazajban,
Máskor mindig boldogabban
Vittek haza szárnyaim...
Jaj, de mostan szívettépőn,
Fájdalomtól lázban égőn,
Könnyel teltek álmaim!...

versek