Le panneau
Ott, ahol árnyas a csalit 
áll egy ivor, kis drága nő, 
a körme zöldes drágakő, 
halvány, piros rózsát szakít!

És hull-hull a vörös levél 
és a fehérek szállanak 
a kék medencén, hol a nap 
mint aranyos sárkány henyél.

És a fehér levél repül 
és a vörös ing hanyagul, 
ez sárga szoknyájára hull, 
az meg hollóhajára ül.

A lány lantot vesz s énekel, 
kirebben egy skarlát-nyakú, 
ezüstbegyű, ezüst daru 
s ércszárnnyal tör az égre fel.

A lány dalol, kezébe lant, 
úgy énekel, mint egy mese, 
mandulaszemű kedvese 
bámulja a füvön, alant.

És felsikolt most szörnyűképp
az édes, könnye megered,
gonosz tövis sebezte meg
rózsás-eres kagylófülét.
	
És most nevet, megint kacag, 
egy rózsa szirma hullt oda, 
hol sárga csipkefátyola 
mutat egy kék-eres nyakat.

Halvány, piros rózsát szakít, 
a körme zöldes drágakő,  
áll az ivor, kis drága nő, 
ott, ahol árnyas a csalit!
Versek
en:Fantaisies Décoratives