Nehéz tudni czélját, végét
Nehéz tudni czélját, végét,
Kitanulni mesterségét
          Az asszonynak.
Száz meg ezer útja vagyon,
Tekervényes az is nagyon
          Fortélyának.
Birj bár bölcsek nagy eszével,
Legszentebbek szentségével,
Egy leány egy menyecskével
          Megcsalnának.

Már a világ kezdetében,
Az ártatlanság kertében
          Csalárd vala.
Hol jó dolga, semmi baja,
Mégis a férfinek vala
          Ártalmára.
Maga vétkét másra kente,
Az almába fogát fente,
Szegény férfi boldogsága
          Igy elvesze.

Sok jó férfit sirba tesznek,
Bubánattal megemésztnek
          Az asszonyok.
Nem gondolnak a hűséggel,
Sem házasság szentségével,
          A ravaszok.
Sokféle a tekintetök,
Változó a szeretetök,
Fortélyos minden szerelmi
          Tettetésök.

A hállót maga megveti,
Rút képét ha festegeti
          Szép formára.
Mellytől sok madár lábára
Lépfa ragad nem sokára,
          A nyakára.
Igy a bölcsek, okosok is,
Az ártatlan ifiak is,
Még az égi madarak is
          Megfogatnak.

Szives kérdés, szép felelés,
Titkon adott csók, ölelés
          Első próba.
Mellyből im a következés,
Mi legyen az értekezés,
          Ki ki tudja.
Sokszor az a megrontója,
Ki a száját megcsókolja,
Nem minden ember gondolja,
          Milly való ez.

Sem ebédjét, vacsoráját,
Sem früstökét, ozsonnáját
          Nem sajnálja.
Örömest tesz illyeneket,
Gondolja, majd mind ezeket
          Megszolgálja.
Ha dolgában véget érhet,
Ha kurafit kap vagy férjet.
Jó, ha férfi mellé érhet
          A ruhája.

Ha más módokat nem lelnek,
Vén asszonyokat rendelnek
          Keritőknek,
Ha illyeket tud találni,
Bátran mer aztán kiállni
          Hitetőknek.
Nehezebb pedig ezeknek
Megállni mesterségöknek,
Mint száz ezer pokolbeli
          Ördögöknek.

Ne higyél a szerelmének,
Mig nem látod személyének
          Indulatját.
Vedd próba közé lelkének,
Az ő sok ágú szivének
          Gondolatját.
Ha szelid s érzékeny, becsüld,
Ha buja, hütelen, kerüld,
Mert elveszted életednek nagy
          Jutalmát.
Népköltészet