125. szonett
Mi haszna tartsak baldachint neked,
Tisztelve téged csak külső jelekkel?
Széles lobort minek építgetek,
Ha összedől, alig emelkedett fel?
Hányszor, ki puszta külső bájt imád,
Többet veszít mint nyerni is reméle;
Hiú édért jó tápot ád,
S mig élvezi, szegényebbé lesz véle.
Nem! hű szivben tisztellek téged én:
Fogadd szegény, de önként-adományom’.
Magam’ s a mim van lábadhoz tevén,
Kölcsönben érte csak szived’ kivánom.
        El, gyáva rágalom! rút mérgivel,
        A hű szivet nyelved nem éri el! 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 125 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett CXXV
fr:Sonnets de Shakespeare/125
ru:Сонет 125 (Шекспир/Гербель)