A renegátokhoz
Foszlik, bomlik az őskéve.
Nem tartja már a vasmarok!
Árpád ritkult erdejébe’
Átvedlenek a farkasok.
– De maradunk még magyarok!

Elmentetek hűvös csendben.
Tikkadt, fehér volt ajkatok.
Szégyen élt a lelketekben.
Nem bánkódtunk miattatok,
Mert nem vagytok már magyarok!

Új trikolor színe vezet
Idegen hon ege alatt.
Mi ellenünk fogtok kezet,
Mire az ég újra hasad.
– De lesz még, ki magyar marad!

Feledtétek dajkátokat,
Alföld rögét, mit vér takar.
Elhagytátok anyátokat.
Idegen pénz hatalma mar.
– Aki így tesz, az nem magyar!

Legyen kérges a tenyerem,
Legyen az étkem sótlan,
Legyen kicsiny a kenyerem,
Legyen fészkem bús, szótlan:
De maradok itt is magyar!

Alszom inkább tarlott mezőn.
Ágyam legyen deres avar!
Roggyon előbb össze erőm,
A szívemben éljen a jaj:
De maradok igaz magyar!

versek