Chloe (Láttam! látta Chloét...)
Láttam! látta Chloét andalodó szemem!
Ah, mint lenge felém, s mint mosolyodt reám!
Mint a latmusi szép szenderedő felett
          Rezgő Cynthia csillaga!

Tündér ambroziát hinte lehellete,
Mint a hesperi kert mennyei lombjai.
Nincs oly illat egész Tempe virányain,
          Sem, Callirhoë, partidon.

Szép, mint a ragyogó nap s feselő virág:
Szép, mint a fiatal Cypria, amidőn
A tenger kiadá isteni kellemit
          Ég, föld ünnepelése közt.

Oh ti, lengedező híves Etéziák,
S rózsás esti szelek gyenge fuvallati,
Jertek gyúlt kebelem lángjait oltani:
          Égek! Szívem elolvadott! 
Versek
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig