Gróf Zrinyi Miklósról
Ellenség csontjai közt gázolt vérében,
Nyugszik Zrinyi Miklós dicsőség ölében.
Elesett! de fején maradt borostyánja,
Nem lehetett ekként Szulimán zsákmánya.
Magyar! e sír felett ne hullass könnyeket,
Mert a könyv nem illet bajnoki sziveket.
Tapsolj, s kevélykedjél ilyen vitézedben,
Pompa gyanánt hordozd nagy nevét mellyedben.
Zrinyi! édes hazánk címeres fajzása!
Nyugodj! terjedjen rád az egek áldása.
Majd, ha a trombita rettentő hangjára
Mindegyikünk testét felvészi magára,
Elődbe sietünk, s ölelünk tégedet:
Megháláljuk akkor nemes esetedet.
Versek