A származásával kérkedő öszvér
Prelátusnál szolgált egy öszvér s hetyke gőggel
        egész nap anyjáról beszélt:
        hogy kanca volt, hogy hősen élt,
        s rokonként dús előkelőkkel,
járt itt, meg ott, amott. Helyesnek vélte hát:
        írják be íly anyák fiát
        a hon dicső történetébe.
Majd orvos vette meg. Hogy méltatlankodott!
S mikor vénségire malomban dolgozott:
jó atyja, a Szamár, akkor jutott eszébe.

        Igy hát a sors bár mostoha,
        de észretér egy ostoba,
        nyugodtan mondhatod magadban:
        hogy haszna volt, - tagadhatatlan.

Versek