Kezdődő szerelem
Mi bájol engemet,
Hő lángra keblemet
   Ki gyújtja fel?
Leány! kökény szemed,
Sugár szép termeted
   Vonz s bájol el.

Reményem jő s repül
Öröm, bú ví belül,
   Velőm lobog,
Nyugalmam nem
Miolta kebelem
   Feléd dobog.

Mosolyogva könny fakad
Szememben, fennakad
   Szavam, s remeg;
Kegyes tekinteted,
Midőn reám veted,
   Igéz úgy meg.

De bár epeszt tüze
S mindenha bajt füze
   A szerelem;
Eloltani félek őt,
Sőt a kedvöldösőt
   Még nevelem. 
Versek