Még három holnapos koromban
Még három holnapos koromban feltettem,
Hogy a kulacs mindig strázsáljon mellettem.
          Addig iszom, mig a
               Fogam ki nem ázik;
          Tőle vérem melegűl,
               Szemem szikrázik.

Ha én a pinczébe jó kedvvel lemászok,
Hol kétszáz hordó bort nyögve tart az ászok,
          Addig iszom, mig a
               Fogam ki nem ázik,
          S a szőlőmag bennem
               Majd ki nem csirázik.
Népköltészet