Hallgatva titkoltam...
Hallgatva titkoltam, hogy a szép ifjúkorban 
gőgös gyönyörrel a babérról álmodoztam 
s ha a nagy homlokot babérgally fogta át, 
a jéghideg márvány tüzet csiholt szivemben 
s én a szüzek tavasztáncát is elfeledtem, 
elhagytam az aranyfürtös hajú szűz hazát.

Eldobtam, amit a tavasz bősége rám mért, 
egy zsongva fájó vágy gyönyörű viharáért 
s csókot vetettem én, jövő, jövő, feléd. 
Ó, Alpok ormain álló szobornak érce, 
csak a nagy érhet el s jégvállaidra égve 
ereszti le vérző, lelankadó fejét.
Versek