Zápor (Csámpás zápor jött…)
Csámpás zápor jött és elverte
virágaim rendjét; aranybúzán
nevelt sánta galambom zengőn
csapta a falhoz, hogy turbékolt
sírva egész napon át; most ülök
a gondjaim lombja alatt és
szárítgat lassan az esti szél,
botom szorítgatom; a záport
lesem, tán hajnalra felhőzve
ujra visszajön, rémítni gyerekes
szeretőmet, kinek haján a nap
vidúl s mint vízipókok árnya
rózsa, délelőtti patakok alján,
rózsázva járkál szemében a félsz is.

Radnóti Miklós versei