Az albatrosz (Juhász Gyula fordítása)
A hajó népe, hogy mulasson olykoron,
Egy albatroszt fog el, a víz nagy vándorát, 
Amely közönyösen követi az uton 
A suhanó hajót a sós vízáron át. 

Bajjal teszik le őt a sík födélzeten, 
A lég királya itt bohókás és balog, 
Fehér, nagy szárnyait borzolja betegen, 
Midőn a környezet körötte ódalog.

E szárnyas utazó mily gyönge, törpe itt, 
E könnyed szárnyaló mily komikus, nehéz, 
Égő pipájával piszkálja emez itt, 
Menését mímeli egy másik tengerész.

A költő és madár olyan hasonlatos,
Ki a viharra vár, s repülve fölkacag,
De a tömeg között, hol nincs mély, nincs magos,
Óriás szárnyait bajjal vonszolja csak.
Versek
es:El Albatros
fr:L’Albatros
pt:O albatroz
ro:Albatrosul
ru:Альбатрос (Бодлер/Якубович)
ja:信天翁