Mint
Mint a beteg, ki néha visszagondol
 	egészségére s könnyez és nem érti,
úgy gondolok én vissza rossz soromból
 	az ifjúságra, lankadt lelkü férfi.

Jaj, az enyém volt-e a régi hársfa,
 	amelyre a vidéki éj aláfolyt
s én voltam-e a lánynak útitársa,
 	cigányhaján ki hordott lila fátyolt?

Csak színezem tovább a régi hársfát
és életemnek régi-régi társát,
mint a beteg, ki forró és fanyar

lázába édes képeket kavar
és álmodik, hogy jár a dombok alján,
előtte a kutyája s bot a karján. 
Szonettek