Kata meg a sorskérdések
Kata már igazán nagylány, a minap kilencéves is elmúlt.

Egy póttagot kooptált csonka családjában alighanem ő az igazándi háziasszony. Apja szerint (akinek kibukása révén csonkolódott meg a szóban forgó família), egyszerűen ő az egyetlen normális nő a világon.

Kata még hároméves sem volt, amikor anyja egy óvatlan pillanatban nagyfiú bátyjával egyetemben elemelte (később aztán de jure is) korhelynek nyilvánított apja mellől, cepelte egy világváros legvégéről a többi legvégére, aztán csak némi válópereskedés után történhetett, hogy apja és leánya olykor édeskettesben lehessenek.

Nagy édeskettesek voltak azok, ha csak egy villamosdöcögésnyire is futta belőlük.

Apja és leánya olyankor meghányták-vetették a világ dolgait, kivált a fonákja felől.

Szórványos csúcstalálkozókon, szinte mindig a materi lakban, Kata ragaszkodott az apa általi esti fürdetéshez, vacsoráltatáshoz, meséhez és betakaráshoz, miket fentemlített korhely örömest meg is cselekedett, baja csak a rakoncátlan tincsek elrendezése körül adódott, hát azok nem éppen egy iparos ujjai közé rakoncátlanodtak.

De hát a sorskérdések. Kata még félálomban is meg-megsúgott valami nagy okosságot az apának, aki aztán az éjszakai járatokon hazafelé bumlizva rágódhatott magába roskadásig.

Csak néhány másodlagos sorskérdést nem értett Kata.

Olykor lopva faggatta a szintén nem mindentudó apát, lehet-e olyat csinálni, hogy valaki elválik, és újfent összeházasodik. Meg hogy: ha őneki az anyája netán egy gyermeket szülne, testvérebbje lenne az inkább néki, mintha az apa által kooptált leányzó cselekedné ugyanazt.

Ezen sorskérdésekre az apa nemigen tudta a választ.

De egyre majdnem.

Az egy bibliai sorskérdés volt; nevezetesen: József, az ács, Isten státusban volt-e? Az apa válasza József nevű názáreti druszájának ember-voltát igyekezett megvilágítani, de ám a keresztkérdés: „Hát akkor a Jézus Krisztus hogy lehetett Isten Fia?” Keresztválasz: Ő Isten Fia volt. „De hát az anyja férje József volt, az ács.” „Ő inkább csak nevelte.”

És Kata sorsválasza: „Akkor ez pont olyan, mint anya meg az a torzonborz (…itt nagylány szájából is ildomtalan kifejezés következne…) , és pont olyan, apa, mintha te volnál az Isten.