Nándorról
Nagy Mahomet s Hunyadynk harcolt vad Servia síkján
     Omlott a bús vár, s vérözön álla tövén.
Már zászlót készűlt tornyára szegezni török kéz,
     Hogy lobogását egy hős magyar észrevevé.
Kezde civódni, s mivel nem használt élete, halni
     Ment, megölelte amazt, és leborúla vele.
Nem lobogott már a zászló, s Mohametre veszély dőlt.
     De téged nagy név, nem nevez a mai kor.
Nándor is, a csatahely, hol híred szárnya megindult,
     Elvesze már, s falain nem magyar ajka dörög.
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig