Magyarország térképénél
Árpád szerezte szent Hazánknak
Kicsinyre festett képe, te!
Végigsimitom sebzett tested,
— Ó, ezredévünk végzete…

Hazámnak bánattépte arca,
Világ térképén legszebb pont:
Meddig maradsz még összetépett
És fájó gyászruhába vont?

Északnál Kárpát görnyedt bérce,
Keletnél székely hegyszalag:
Ó, lesz-e nótás még az erdőd?
És néped lesz-e még szabad?

Forrásod tiszta szent vizét, jaj,
Ki issza most, siró Tiszánk?
Északról, délről, napkeletről
Sok kósza nép nevet miránk.

De mint a gyöngy a kagyló mélyén:
Szivünkbe rejtve él hitünk.
S bár fáj a tőrnek még nyitott sebe,
De élünk, dolgozunk, hiszünk!

E hittel szőttük koszorunkat,
Mi aprószivü emberek,
S beléfont mindenegy virágunk
Az Isten érintette meg.

E hittel áldott kis virágok
Hazám képére hulljatok!
Az ős-hegyekkel védett ország
Szent porához simuljatok.

Kézzel az Isten érintette meg,
Csókkal pedig az ajakunk.
Belétemetjük esküvésünk:
Mi győzni, győzni akarunk!

versek