Honvágy (Joachim du Bellay)
Boldog a férfiú, ki, mint Odysseus 
Vagy Jázon, a regés aranygyapjas lovag, 
Tudással gazdagon a honi révbe fut, 
S jó rokonok között tölt békés napokat.

Ó, hányszor álmodom kicsiny tanyámról én, 
Kéménye füstje vár, ó, melyik évszakon 
Engedi meg az ég, hogy e száműzetés 
Ideje lepereg, s én újra láthatom!   

Mert kedvesebb nekem e ház, a hazai, 
Mint Róma vakmerőn terjengő tornyai. 
Kemény márványnál a vályoga jobb nekem.

S szentebb a gall Loire, mint a latin Tiber, 
És nem cserélem el a Lyrist semmivel, 
S Róma egénél szebb az én honi egem!
Versek
Szonettek