Bánk bán/Előversengés (prológus)
Ottó és Biberach

OTTÓ (örömmel vonja be Biberachot).
Ah Biberach! Örvendj! bizonnyal az
Enyim fog ő - az a szemérmes angyal -
Enyim fog ő lenni, kiért sokat
Oly nyughatatlan szívvel éjtszakáztam!
Oh Biberach, enyim bizonnyal ő!

BIBERACH
 Hm, hm, ugyan bizon! Melinda? jó!

OTTÓ
 Oh, mely hideg! - mit is beszélek én
 Ezen megúnt fagyos személy üres
 Szívének, aki eddig sem tudá azt,
 Hogy mit tegyen forróan érzeni.

BIBERACH
 Ej, sőt igen nagyon tudom, kegyes
 Herceg, hacsak reá találok is
 Gondolni, könnybe lábbad a szemem,
 Olyan nagyon tudom heves szerelmünk
 Áldott javát savát megérzeni.

OTTÓ
 Hallgass! - de mégis - halljad csak: Melinda -
 Oh addsza halhatatlan életet,
 Vagy csak szüntelen álmot, ég! - Örök
 Mindenható! hahogy Melinda hold:
 Endymion lehessek általa. - -
 Halljad csak: ő - Melinda szánakoz
 Rajtam, midőn komor tekéntetem
 Tartom szegezve rajta, azt sohajtván:
 "Miért nem maradtam a hazámba". -

BIBERACH
 Még
 Innét az ördög ássa azt ki, hogy
 Szeret.

OTTÓ
 De sírt, midőn valék vele -
 Sírt, Biberach!

BIBERACH
 Nevetni vagy pedig
 Könnyezni: az mindegy az asszonyoknál.

OTTÓ
 Úgy, úgy; de a szemem közé se néz. -

BIBERACH
 Páh, milliom! midőn nekem Luci
 Nem néz szemem közé, előre már
 Tudom, Lucim megént csalárdkodik:
 Jó hercegem, vigyázz! talán világnál
 Útálat a szerelme - és ha nem: mint
 Bánk hitvesétől, meglesz a kosár.

OTTÓ
 Akkor Melindáról lemondok és
 Színlett feláldozásom annyival
 Jobban kötöz szivéhez. Oh bizony
 Egy asszony álma vajmi gyenge a szép
 Hívségről, és - Melinda is csak asszony.

BIBERACH
 De Bánk - az áldozat-kipótoló -?

OTTÓ
 Ej, őtet a nagyúri hívatal -

BIBERACH
 El fogja úgy-é majd vakítani?
 Oh jó uram, csalatkozol, szerelmes
 Bánk bán szemének íly titok nehéz.

OTTÓ
 És még ma kell, hogy ő enyém legyen!
 Szerelmet érzek én, s csak az meríthet
 Vég nélkül édes Elysiumba, hol
 Önnön szerelmünk önkirálynénk,
 Szép életünk világa, valódi jó,
 Forrása annak, a mi nagy, koporsó
 Üregében élet, és kivánt jövendőnk
 Egyetlen egy kezesse - az, de az! -

BIBERACH
 Kárával a szegény hitesnek? Oh
 Te elragadtató szerelem te! a-
 Mely Éva csábítója volt, ugyan
 Ilyen szerelmet érezett az a
 Kigyócska. Prósit a fölöstököm!

OTTÓ
 Embertelen! Most oktatásra nincs
 Szükségem.

BIBERACH
 Ej, hercegem, hiszen, - no - jó

OTTÓ
 Távozz előlem -

BIBERACH
 Imhol a királyné - -

GERTRUDIS (belép).
 Ottó, no jőjj! látod, leereszkedek
 S magam jövök hozzád: de mondhatom
 Neked, hogy ez ma udvaromban az
 Ily esztelenkedések közt utolsó
 Fog lenni; mert azért, hogy a király
 Után való bánatjaimat kiverjem
 Fejemből, avagy téged hercegem
 Örvendezőbbé tégyelek - soha
 Jobbágyaim kedvéért nem áldozom fel! -
 Te holnap útazol! -

OTTÓ (dörmögve)
 Csak célomat
 Érjem - ha a pokolba is - megyek.
 (El, Gertruddal.)

BIBERACH
 Ej, ej, kegyelmes úr, vigyázz, vigyázz; mert
 Egy ily keszeg, sovány fiút az izmos
 Bánk bán - bajúsza egy végére tűz.
 (Utánok ballag.)

Bánk bán