A szamár (Chesterton, Kosztolányi D. fordítása)
Hogy hal röpült, erdő megindult, 
s fige nyílt a tövis helyén, 
hogy vérbe fúlt a hold világa, 
igen, akkor születtem én.

Szörny-fővel, szörny-szerű fülekkel 
vagyok a föld bőgő fia, 
minden négylábú állatokra 
egy ördögi paródia.

Rongyos kivertje a világnak, 
ős és bogaras akarat: 
éheztess, üss, nevess ki: mindegy, 
titkom azért bennem marad.

Szamarak! Én is éltem egykor 
s oly szép a múltak álma, haj: 
akkor öröm rivallt fülembe, 
s elém hullt minden pálmagally.
Versek