Határozás
Eltüntetek ti boldog gyermek évek,
E zajgó élet csendes pitvara.
Riadnak már az alvó érzemények,
Eljött a tündér ifjuság kora.

A bibor hajnal hirtelen befutja
Éltem sötét, de nyugodt éjjelét,
S a szenvedélynek vért forraló napja
Boltján sugárit most lövelli szét.

Remény, oh! mondd meg, melyik lesz közőlök
Szövétnekem e puszta ösvényen?
Óhajtom őket — mégis tartok tőlök,
Ezer kétség közt válogat szivem.

Keblem leginkább tölti a művészet
Szent lángja, — hozzá vágyik érzetem,
S babérral kinál a csalóka képzet
Ha kurta éltem’ annak szentelem.

Igen! te érted fog éltem kimúlni,
Neked ajánlom minden perczemet!
S ha bár babér nem fog nekem virulni,
— Dicső szolgálni a művészetet!

versek