Tündéri hitregénk köre (Magyar mythologia)
IV. TÜNDÉREK.

A magy. őshit felsőbb lényrekrőli tudata legélénkebben maradt fen az eredeti sajátságú tündéri képzetben. Mind az, mit egyéb mythosok a különféle felsőbb lények, szellemek, istennők, végzetnők, moirák, parcák, nornák, kérek valkyriák, fáták, féek, elfek, vízi, erdei, hegyi, háziszellemek: nymphák, dryadok, faunok és satyrok, gnómok, wichtek és törpékről tudnak, nálunk hitregénk általánosb tündérekrőli képzetében nagyobbrészt maig fellelhető. Hasonlón az istennőkhöz: az emberiség, a természet, föld, jóltévő anyáikint jelennek meg, kik a halandókat kegyelve, látogatva, boldogító munka, foglalkozás s művészettel megáldják; majd mint a szellemek, dzsinek, perik, féek: az emberiséggel elvegyülve, vagy a végzetnők, moirak, parcák, nornákkint: végzetük intézik, jóslatukkal előjelentik, meghatározzák, a csaták kimenetét eldöntik; míg másfelől ismét csupán helyi nymphák, víz, hegy, erdő, barlang, házi és kincs, őr és védszellemekkint, sőt olykor mint wichtek, gnómok, satyrok és faunok: az emberi élet és alak torzképzeteikint jelentkeznek.

     Csakhogy tündéri mythosunkkal ezenfelül még, egy sajátságos hitképzetet találunk összekötve, melynélfogva regéink és mondáink a tündéreknek egy különös, csodás, ős, boldoglétet, egy boldog aranyhont, tündérországot, tündérvilágot tulajdonítanak, hol őket ezen ős aranykori boldoglét veszi körül. S mig egyfelől a hitrege vélük, ezen aranykor tudatát azonosítja, másrészt igen jellemzőleg, szinte mythosi tudata körébe foglalja annak, a rosz, gonosz tündérek képletében elmúltát, átkos és ártalmassá változtát. — És valamint lejebb az óriásokróli mythosunkban egy ős cosmogoniai hit nyomaira akadunk, úgy itt a tündérit a benne visszatükröződő aranykori, és elmúlt ős boldoglétrőli mythosi eszmével, szoros összefüggésben találjuk (l. aranyk. X).

Ipolyi Arnold