Szabadka
Ó régi nyár, mikor a vén verandán 
Két új poéta régi verseken 
Elbíbelődött s a hold arca sandán 
Két nyárfa közt bukkant ki az égen. 

Ó régi nyár, az ébenóra halkan 
Elmuzsikálta már az éjfelet, 
Az árnyak óriása várt a parkban 
S a denevér szállt rózsáink felett. 

Ó régi nyár, a zongorán egy akkord 
Fölsírt és mélyen a szívünkbe markolt, 
Künn a kutyák szűköltek elhalóan. 

Valami nagy bú olvadt föl a borban, 
Fájón figyeltünk vén magyar szavakra 
S álmában olykor sóhajtott Szabadka. 
Versek
Szonettek