Horváth Ádámnak
Barátom!

    Mivel érdemlettem érzékenységedet,
Hogy érettem bura süllyeszd vig lelkedet,
Hogy értem keseregj; hogy ég végzésével
Vigasztald szivemet jobb sors reménnyével?
Nem vagyok sem véred, sem régi barátod,
Csak azolta szeretsz, hogy kinomat látod.
Versek
Irodalmi levelek