Petőfi Sándor: Barna kislány szemének a...
Született a Nagy Magyar Alföldön, a Kárpátoktól az Adriáig és visszafelé, egy anyától Sorsharag nevű unokafivérével. Húszéves korában bejelentette a sóhivatalnál, hogy mindenkinek szabadnak kell lenni, magyar szabad, osztrák szabad, olasz szabad, német birod. szabad. Később a Magyar Lánccsörgető Egyesület Részvénytársaságnál kapott alkalmazást, mint főcsörgető, majd a Külső Tavaszmező utcában világítási minőségben működött, a szabadalmazott lángelme-égő társulatnál. Számos óriás jelentőségű felfedezést tett, így például ő jött rá, hogy a szerelem sötét verem, és hogy kint egy mezőn az ember jobban érzi magát, mint egy sötét szobában lecsukva fejjel lefelé, összekötött kézzel. "Csatában esem el, mibe fogadjunk" című versében megjósolja, hogy csatában fog elesni, mely ígéretét be is váltotta. Másik ígéretét "Szeptember végén" című versében, melyben azt írja, hogy nem csatában fog elesni, viszont nem váltotta be. Szobra a Duna-parton áll, fölfelé tartott három ujjával jelzi a közvetlen alatta állomásozó propellerközlekedés másodosztályú menetdíját: - mások szerint viszont arra esküszik, hogy Ábrányi Emilt nem is ismeri, nemhogy ő szólította volna fel a róla szóló költemények megírására.

BARNA KIS LÁNY SZEMÉNEK A...

        Barna kis lány szemének a lángja
        Idetűzött szívem pitvarába,
        Kis halacska szőke Tisza vizén,
        Örömében akrát ugrok biz én.

        Olyan az ő lelke, mint a rózsa,
        De mint az a fehér, tiszta rózsa,
        Fehér rózsa az én babám lelke,
        Fehér galamb az ő nagy szerelme.

        Barna kis lány, mikor megláttalak
        Bennem mindjárt nagy szerelem fakadt,
        Megláttalak New York kávéházban,
        Mint harmat kökörcsin-virágban.

        Kacsintottam, barna kis lány, neked,
        De te ültél zordon férjed mellett.
        Barna kis lány, te a fényes hajnal,
        Férjed pedig a fekete éjjal.

        Színművészet a te hivatásod,
        Barna kis lány, magyar vagy te, látom,
        Magyar az a fényes lelked neked,
        Az isten is magyarnak teremtett.

        Zordon férjed tojást evett, hármat,
        És titokban megcsípte a vállad.
        Hej, titokba, te is mosolyogtál,
        De hej, bizony, énreám gondoltál.

        Beültetek aztán kocsikába,
        S elmentetek egy nagy szállodába.
        Igaz, magyar szálloda volt az is,
        Igaz, magyar a lelked neked is.

        Kiskapunál, hej, megálltam ottan,
        Reszketett a szívem, rád gondoltam,
        Rád gondoltam, remegő szívedre,
        Fehér galamb, magyar szép lelkedre.

        Rád gondoltam, gondolsz-e most énrám,
        Kis kezedet összeteszed mélán.
        Megértetted-e az én lelkemet,
        Mint a szellő a fényes felleget.

        Fehér rózsa az én babám lelke,
        Fehér galamb az ő nagy szerelme,
        Barna kis lány, ha te szeretsz végre,
        Felrepülök a csillagos égbe.
Humor