A parkban (Georg Trakl)
<poem>
Újra bolyongsz az ősi parkban.
Ó, piros és sárga virágok tiszta csöndje!
Ti is gyászoltok, szelíd istenek,
s a szilfák őszi aranya is.
A kék tavon mozdulatlanul mered
a nád, estbe némul a rigó.
Ó, az ősök porladozó márványa előtt
hajtsd le hát te is homlokodat!

Versek