Az én dalom (Móra László)
Az én dalom nem világra szóló,
Kincsszedőknek nem gyémántfényt szóró.
Parányi láng csupán.
Csak csendes hang, lélek rezdülése.
Senki-pusztán kolomp csendülése
Sok hangos dal után.

Az én dalom egy szív suttogása,
Messziről jött patak csobogása.
Parányi zaj csupán.
Felhő-darab ég alatt pihegve,
Száll szótlanul Elmulás-ligetbe
A tűnő Nap után…

Az én dalom estéjjeli lepke
Sötét éjnek paplanába rejtve…
Szálló, szürke árnyék…
Őshazából ezredéve megtért,
Táltosoktól oltártűznek felkért
Aprólángú szándék.

versek