Óceánok gyöngye
Búvár szememből óceánok gyöngye,
Mi visszacsillan.
Rátaláltam s többé el nem eresztem.

Mint pásztorok csillaga boldog égen, 
Fénylik örömben,
S hí istent látni bábeli népet.

Bánatban homálylik rejtőzködően 
S felhők gyülvén,
Már-már siralmas záport fest szinével.

A harag fekete korma eltakarja, 
Ördögfiaknak
Akkor áll borpocsékló szüretje.

De nehéz éjéből szeretetre virrad,
Szép sugarával
Sokak szivére fonódik virágosan.

S tisztulva jótól-rossztól, nevezhetetlen
Lesz egyszerüsége,
Mint egykor kagyló szélén, alszik világos éjszakában.

Álma: szikrásan hinti földre-égre 
Legmélyebb lángját,
S minden szemekből önfényét látja vissza.
Versek