Naphimnusz
"Te vagy a távoli egek határán kibomló fény,
 te vagy a föld peremén lobogó égi máglya"
(Részlet egy sumer-akkád tábla szövegéből.
Komoróczy Géza nyersfordítása alapján
fordította Rákos Sándor)

Világítsd meg
a gyermek arcát,
ki sötét szobában, padlóreccsenés
múltán álomba szédül,
hol végtelen valóság az egykori hiány,
bőrén fölragyog anyja keze,
s idegeiben szerteárad a gyengédség;

Világítsd meg
két test egymásba hatolását,
a beszéd és hallgatás között kanyargó
ösvényt, a vörös rózsákkal teli
kertet és a kerítést, amelyen túl
soha nem juthatunk;

Világítsd meg
a bábú arcát az esőben,
amint lepereg a máz és a tükrök

üresen szemlélődnek;
Világítsd meg
a növények és állatok
mindentudó mozdulatait,
a tárgyak emlékeit, taníts
meg helyet változtatni és
oszlasd el a sötétséget. 
Rapai Ágnes: Máshol, Magvető, 1985.
</tt>
Licenc Creative Commons (magyarul)