89. szonett
Hogy elhagysz, mondd, én adtam rá okot:
S mentségül nem lesz egyetlen szavam;
Nevezz sántának: s bicczentek legott;
Fogj rám akármit: nem védem magam’!
Nem bánhatsz oly igaztalan’ velem
– Hogy ürügyet találj a sziv-cserének –
Mint én magammal; kedved’ töltenem:
Elesküszöm azt is, hogy ismerélek.
Sétáid’ nem kisérem; ajkamon
Édes neved, ah szép üdvöm, nem űl,
Félvén valahogy azt megbántanom,
Viszonyunk’ emlitvén véletlenül.
        Éretted harczra szállok magam ellen,
        Mert kit te gyűlölsz: nem lehet szeretnem! 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 89 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett LXXXIX
fr:Sonnets de Shakespeare/89
ru:Сонет 89 (Шекспир/Гербель)