Rímek
Titkom
 
Hogy életemnek mi a "plussz"-a,
nagyjából ide írom:
részegségét más átalussza,
én átélem ─ papíron.
 
Bábel tornya
 
Való, mese unottan ásít
ezernyi könyvből s nem kap keretet,
Bábel-torony minden tudás itt,
mit nem köt össze szeretet.
 
Tömeg
 
"Ki állhat a Tömegnek ellen?"
Én nem, hagyom, bármerre menjen:
"Libeg-lebeg, ing, zúg, ahol van,
de végül ott lesz egy akolban."
 
Siker
 
Ha föltett szándékkal cselekszel
s más lesz a tett, mi abból kikerül,
vágtass utána, fogd meg egyszer,
ami véletlen sikerül.
 
Élet
 
"Rejtély ez itt nekem, temérdek."
Hát élj tovább, majd csak megérted.
 
Vágyam
 
"A legnagyobb vágyam, tudod mi?
Tulajdon árnyam átugorni."
 
Sírirat
 
Egy fűzfaköltő vált itt földi röggé,
ne támadjon föl, por legyen örökké.
 
Mérleg
 
Csak Isten és a kislány
marad versemben tisztán.
 
Tanács
 
Tudod hogy intézd bölcsen életed?
Légy víg! ─ ha nem megy, légy elégedett.
 
Alázat
 
"Mért bánt a dölyf vad láza, nos?
Mért rontasz úgy neki a nagynak?"
Hisz lennék én alázatos,
de hát sohase hagynak.
 
Pénz
 
Mit ér a legnagyobb, a drága kincs,
mit ér neked?
Egészséges ember, ha pénze nincs,
félig beteg.
 
Törtetők
 
"Nyargalnak egyre, árkon-bokron át."
De hát kik ők? "A Gőg s a Butaság."
Nyargaljanak csak, te senkit se bánts.
Hátuk mögött ül a Rontás és a Gáncs.
 
Sehogysem
 
Nem tudsz te a világ kedvére tenni:
bár jó vagy és erényed is ezernyi,
azt várja, hogy kezes légy, senki-semmi!
 
Kép
 
A gondolat kész, jő az ötlet,
rohan nyomába már a toll,
egy röpke kép, megvan, de köd lett,
kiszállt eszemből valahol...
 
Fiatalok
 
"Valami kedveset mondj az ifjúságnak."
Hát gyermekek, szeretlek és imádlak.
Hisz hajdanában ─ ifjan, elfeledten ─
magamat is sokkal jobban szerettem.

Lear

Az öregember mindíg Lear király!
Rég messze van és a sorból kiáll,
kivel közös volt harca, tette,
rég másfelé fordult s birál,
ki tűrte egykor őt s szerette,
az ifjúság száll, mint a vad sirály,
bolond ki rászól: szedte-vette,
jer énvelem vénülni már.

Orvos
 
Sose nevezd az orvosod galádnak.
Hív támasza ő otthon egy családnak.
Ami betegség, néki: "kassza".
Csak nem kívánod, hogy apassza?

Alkalom

Hogy a költő-nevetmegérdemeljed,
ne hősöket, ne pásztort énekelj meg.
Itt Rhodus! Uccu, táncolj angyalom,
most írj te verset, hív az Alkalom.

Világ

"Te szereted ezt a világot,
mikor a mélyét látva-látod?"
Nagyon! Tudom, nincs ostobább
s így nembosszanthat most tovább,
tán fájnamég ez-az, hogy így van, 
de arról is már verset írtam.

Ihlet

Most egy ─igen─ a tett s a szándék.
Nem tudjuk, álmodunk, teszünk-e
és nem tudjuk, mi jár az eszünkbe,
ilyenkor a lelkünkbe láng ég:
amit kapunk csupa ajándék.
 
Önismeret
 
Eliszonyodni nem nehéz
annak, ki jól magába néz.
 
Vénség
 
Hát vén vagyok már, ócska, gond-dúlt?
Nagy gyermek s pólyám újra fölveszem?
Én nem tudom, nekem ment el az eszem,
vagy az egész föld megbolondult?

Művész

Hát vén vagyokmár, ócska, gond-dúlt?
Nagy gyermek s pólyám újra fölveszem?
Én nem tudom, nekem ment el eszem,
vagy az egész föld megbolondult? 

Tisztelet
 
Nem a Szerelem, csak a Tisztelet
fűz össze majd veled.
Ó Nap, melengess, légy derűs,
úgy, hogy ne süss!
 
Hűtelen
 
"Megcsalt a nő, rútul kijátszott
s most elmegy könnyedén."
Hát nem való az is, mi látszott?
Ha két karomba zártam én,
nem volt enyém?
 
Alkotás
 
Csak öntudatlan formál a valóság.
A legnagyobb, mit alkotunk, merő kény,
aligha pompáznának úgy a rózsák,
ha sejtenék, mily édes a verőfény.
 
Biztatás
 
Nem lelsz te menekvést
abban, mi mulandó.
Rongy életedet vésd
örökbe halandó.  
Versek