A szerető ohajtása
Mint a gyenge virág haldokló fára fonódik,
     S repkény karjaival tartja ölelve hiven:
Úgyan fogjanak át, lánykám, hű karjaid engem,
     Majd ha nagy álmomnak végtelen éje közelg.
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig