A kávéra
Rab szerecsen véres veríték-gyümölcse,
 Melyet, hogy ládájit arannyal megtöltse, 
 Fösvény anglus elküld messze nemzeteknek, 
 Nádméz! mennyi kincsét olvasztod ezeknek. 
 Hát te, rég csak Mokka táján termett kis bab, 
 Mennyit szenved érted nyúgoton is a rab, 
 A bölcs iszonyodik,látván, egy csészéböl 
 Mint hörpöl ö is részt anglusok bünéböl.”
 
Versek