Én vagyok a magyar gyerek
Én vagyok a magyar gyerek!
Dicsekedni avval merek.
Fogadom is, a mig élek,
Száz némettel sem cserélek.

Félreteszem a kalpagom,
Pengő csizmám öszvecsapom,
Tánczra lábom billegetem,
A németet kinevetem.

Galambomat tánczra rántom,
Kemény fogással nem bántom.
Megölelem, megcsókolom
Szép piros magyar angyalom.

Neki eresztem kedvemet,
Összeverem tenyeremet,
Ez az élet! —­ Vig kedvemben
Kiáltom nagy örömemben.

Csak csuszog a német lába,
Mert nincs sarkantyús csizmája,
Hímét ő csak egyről varrja,
De a magyar, mint akarja.

Isten hozzád gyáva német,
Ugy nézlek mint tarka gémet.
Én vagyok a magyar gyerek,
Kérkedni magamnak merek.
Népköltészet