Sámson gőzöshez
Ki, mint a bérci sas, 
A büszke léguszó, 
Hasítod a habot, 
Hatalmas gőzhajó! 

Ki, mint a gondolat, 
Repülsz a víz felett, 
Utánad elhagyod 
A szálló felleget, 

Ki messzeségeket 
Nem ismersz útadon,
Kelettel nyúgatot 
Hordozva láncodon: 

Mi néked az idő? 
Mi néked a határ? 
Nekem ma mégis ah 
Röptöd csak mászva jár! 

Oh mert ma őt hozod 
Karomba, őt, a nőt, 
Ki szűmmel, mint a gyöngy 
Házával, összenőtt.

Ő véle elhozod 
Szerelmünk zálogit; 
Kis lánykám kék szemét, 
Fiam szós ajkait. 

Kik nélkül életem 
Lélek nélküli test, 
Sötét és puszta, mint 
Csillag nélkül az est. 

Szivemnek temploma 
Kipusztult omladék, 
Melyből az angyalok 
Serge kiköltözék.
Versek