Sétáló nő nyáron az utcán
Mondd, látod-e a drága nőt, a boldog, 
lassú sétára induló koboldot? 
Az utca sarkán nyilván majd fogadja 
sok régen eltűnt, hajdani lovagja.

Fölötte játszi bájjal a napernyő 
s ő váltakozva pajzán és merengő: 
most árnyba bújik, mert a gyors verőfény 
egyszerre sérti és mégis merő fény.
Versek