(Nyájas tekíntetednek...)
Nyájas tekíntetednek
Kis Leányka, hódolok.
S arcod gyönyörrel érett
Rózsájinak pirultát
Andalogva nézelem.
Ott függnek elmerűlve
Égő szemem figyelmi.
De, haj Te intesz, - megyek
Visszagerjedő heved
Csókjaimmal oltom el.
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig