A gyermek poeta
Ne fusd leányka,
Ne fusd Cupidót!
Hiába futsz te;
   Ő megragad.

Kertedben én egy
Rózsát szakaszték,
S – képzeld! – az álnok
   Abban feküdt.

Nem vettem észre,
S a rózsa kedves
Szagával együtt
   Felszívtam őt.

Ki szán meg engem,
Kis gyermeket már?
Bódult fejemben
   Im ö az úr.

S e kisded ének,
Mint ő parányi.
E kisded ének
   Már tőle van!

Versek