Nevetni látsz
Nevetni látsz: de aki nevet, nem én vagyok, 
Szélben reszkető csengőket küldtem magam helyett. 
Hallod sebes beszédem: pedig hozzád már nincs szavam, 
Kerge kereplők másolják igazi hangomat.

Sudár termetem látszat, tekintetem fénye csalás, 
Konok igazságom hazugság, megértésem közöny, 
Aki jár-kel, évődik, s még csókol, s még szeret, 
Csupán varázslat: ha meglököd, összeomlik.

De ÉN megmaradok: néhány sápadt vonal csak, 
Mint pókháló egy sarokban, ahová senkise néz.
Ott lengek majd fölötted, mikor más keze nyúl derekadhoz, 
Ott lengek feketén, mikor más előtt fekszel mezitlen.
Versek