Züllött költő siratja feleségét
Hsieh leánya, ó te szép, te boldog,
ki egy rongyos költőé lettél ifjan,
kis szatyrodból varrtál ruhámra foltot,
én meg aranyhajtűid is elittam.
Ebédre hányszor giz-gazt szedegettünk,
télvíz-időn rőzsénél melegedtünk.
... Ma kézhez kaptam százezer ezüstöt
s mit vettem néked? A templomba füstöt. 
Versek