Fehér hold (Paul Verlaine)
Fehér a hold, 
remegve kél, 
az ág dalolt, 
szólt a levél, 
szavuk lesem...

Ó, édesem.
A tiszta tó 
száz árnyat űz. 
Rajt látható 
a barna fűz.  
A szél zokog...

Fel, álmodók.

Mostan suhan 
az este lenn, 
halkan-busan 
és nesztelen. 
A csend mi mély.

Tündéri éj.
Versek