A zászlótartó
Oly elhagyottak mind a többiek,
rajtuk a vas, szerszám, bőr durva holmi.
Bár simogatja arcukat egy toll-mi,
azért magukban kell csak bandukolni,
de ő viszi - amint egy nőt vihet -
a Zászlóját az ünnepi ruhában.
Mögötte zúg a selyme, mind puhábban
s olykor kezére foly lágy fonadéka.

Amint szemét lehunyja néha-néha,
mosoly dereng: megvédi tűzbe-vérbe.

S hogy csillag az ellenség harci vértje
és vad gomolyba tusakodnak érte: -

akkor a Zászlót a rúdról letépi,
minthogyha szűziségét rablaná,
elrejti a fegyverkabát alá.

S ez dics a többinek és dísze néki.

 
Versek