A kanász
Az én falkám olyan falka,
ondolálva van a farka.
    Orrukban csak magyar mód
    csillog egy kis aranydrót.

Van egy pösze kis malacom,
fővárosi grófkisasszony.
    Sóhajtott is egy ízbe,
    nézi magát a vízbe.

Van nekem egy oly kis kanom,
szelid szóra kezes nagyon.
    Az ha fogja s egyet túr,
    a kőkastély felfordul.

Van egy semmi kis furulyám,
nem nőtt az, csak datolyafán.
    Azt ha fúvom, hull a makk,
    a fák táncra állanak.

S ahány felhő, összeszalad,
ha csördítem ustoromat.
    Réz a nyele, szikrázik.
    De sok szoknya megázik!

József Attila
Versek