A három cigány (Kosztolányi D. fordítása)
Három cigányt láttam egyszer 
öreg fűzfa alatt, 
míg kocsim a poros úton 
üggyel-bajjal haladt.

Egyik hegedült magában, 
körötte a puszta, 
a pirosló esthajnalban 
húzta, egyre húzta.

Másik, pipával agyarán, 
bámulta a füstöt, 
nem is lehet ilyen boldog 
se király, se püspök.

A harmadik lágyan aludt, 
a cimbalma kint állt, 
cimbalmán a szél futkosott, 
szívén álom hintáit.

Cifra-foltos rossz ruhája 
volt itt mindahánynak, 
de ők jajnak, földi bajnak 
mégis fittyet hánynak.

Tőlük tudom, hogy az élet 
bús torát hogy üljük: 
elfüstöljük, elalusszuk 
és elhegedüljük.

Ment a kocsim, de sokáig 
tekintgettem rájuk, 
nézegettem sötét hajuk, 
füstfogta orcájuk.
Versek