Miért ne innánk?
Igyunk, barátim! a komor
     Bú lángja nem csatázik,
     Ha mádi borral a gyomor,
     A kis pokol, megázik.
     Igyál! ne, e szőlő-gerezd
     Levével öblödet fereszd.
     Vígadj, öcsém! maholnap
     Zsákjába dughat a pap.

Mi gondod a továbbira,
     S világod hogy éled?
     Tekints csak e jó mádira,
     Szíved, tudom, megéled.
     Más hadd gyötörje a fejét,
     Tőltvén bolond esztendejét;
     Éljünk rövid napunkkal,
     Múlatva víg igyunkkal.

A Bakhus úr pincéibe
     Magam leszek vezértek:
     Nunc est bibendum![1] ennyibe
     Horáccal egyetértek.
     Igyunk, eb aki nem barát!
     Tegyünk le minden maskarát,
     S már most no, poculatim
     Igyunk, vidor barátim!

[1] Horatius. Carm. Lib. I. Od. 37.
Versek