Új dió
Pince mélyén forr a must,
vígan dudorász.
Költő, fogd a kalamust,
itt az őszi láz!

Rímet tollad hegyire,
a szívedbe kést!
S nem gondolva senkire,
igyál feledést!

Kés magától vígan vág
és szalad a toll;
és szivedre sok virág
foly a csap alól.

Alma, körte sorban áll,
héja homokos.
Akit búsít a halál,
biz az nem okos.

Új dióval púposan
teli a kosár. –
Kit ébren, kit álmosan
tör meg a mozsár.

Őszi fénybe hullni jó,
hidd el ezt nekem!
Régi bánat... új dió...
Örök énekem...
Versek