Harc előtt
Békesség, magyarok! jó honfiak, egybe! 
Ki honát szereti, a viszályt feledje! 
Kit százados átok töredékre téphet, 
Kapcsolja ma össze szent béke a népet! 

Egyesség, magyarok! sziv szívre tapadjon, 
Kar karba fogódzék, ajk csókra gyuladjon! 
Testvértelen ág, légy testvére magadnak, 
Ne legyen ellene magyar a magyarnak! 
 	
Bátorság, magyarok ! a haza veszélyben, 
Az isten ostora kipattant az égen; 
Európa reszket, Babilon nyög immár, 
S a világ tengelye mint az inga himbál. 

Boszúra idézve trónján ül az isten, 
S ki kezét feltartsa, hatalom már nincsen; 
Sir, jajgat a földön az égi szabadság. 
Lakolni fog érté az emberi vadság! 

Kimondva a törvény, s már zajlik a tenger, 
Már zúg, morog a lég, s kóvályog az ember, — 
Felzúdult elemek forgószéle hajtja,
S mint jön a földrengés, úgy jön a harci napja. 

Békésség;, magyarok ! jó honfiak, egybe. 
Ki hónát szereti, a viszályt feledje! 
Véreskü pecsétje válta meg a hont rég, 
Még Pusztaszer ott áll, emléke ragyog még! 

Uj nagy idő készül, mint hajdani korban, 
Vészjele: vér és tűz gőzölög a porban; 
Mert ha a világnak összebomlik útja. 
Véren át, tűzön át jut mindig uj útra. 

Egyesség, magyarok ! sziv szívre tapadjon. 
Kar karba fogódzék, ajk csókra gyuladjon! 
Ha majd a vihar száll s bősz szárnya reánk üt, 
Találja az ellen a nemzetet együtt! 

Ezer év határán nézz vissza a múltba. 
Ezer év napjai most intsenek ujra: 
Ellenség sohasem, csak a viszály vert meg, 
S büszke csatáidat egyetértve nyerted! 

Bátorság, magyarok ! s hadd jöjjön a harczvész, 
Áldozni honáért vérét a magyar kész; 
Mert a kiomló vér szent ügybeli váltság. 
Érted foly örökké, ó égi szabadság! 

Békesség, magyarok ! had jöjjön a próba, 
Csak a hont szeresse az ősök utóda; 
A honszerelemnek diadal lesz bére, 
S állni fog a haza egy uj ezerévre!
Versek