La mer
A téli ég fehér ködén 
bámul a hold a vízre le, 
mint bősz oroszlán vad szeme, 
körötte rőt felleg-sörény.

Keréknél kormányos tanyáz, 
egy árny az árnyban és kutat, 
ugrálnak az acélrudak, 
zörög a gép és dörg a ház.

Zúg a vihar a vízbe kint,
amint megy a nagy, lomha dóm
s a sárga tajték hallgatón
mint omló-bomló csipke ring.
Versek