(Magyar költők)
Firkáltunk, bár senki magát nem törte nevünkért,
     S váratlan belepénk verssel az ősi hazát.
Pénzen vett szerelem gyönyörünk most s pénzen adott bor,
     S árához képest ez fanyar, az keserű.
Tudnillik szűken fizetett a nemzeti múzsa:
     Oh kétségbeesés, hol marad a te torod? 
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig