Remete sírja
Egy jámbor remetét lelsz e' kis üregbe letéve,
     Kit szent gondjai közt csendesen ére halál.
Melly élelmit adá, itt hajladoz a' fa fejénél,
     Lábainál csörög a' kút' ere, mellyet ivott:
Halk suhogásaikat még hallja-e valljon alant is?
     Hallja; de álmadozik 's álma örökre szelíd.
Versek
Epigrammák
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig