Öreg nénike
Ülnek a mában az őszhaju nénik, 
fürkészve, kacagva, mit is hoz a holnap, 
kis gondjaikat szeliden kibeszélik 
s merengve magukba tűnődve látóinak,

hogy mért, mikor is lesz ez erre s miképpen 
és hallani néha: Jövőre-,
ámde a néni a csipkekezében 
oly biztosan érzi, mi csalfa, mi dőre

a balga reménység s egyre csodálja. 
És lehanyatlik a kis, öreg álla 
a drága, fehérlő, ritka korállra, 
mellyel a sálját tűzi meg ő.

Egyszerre azonban a szeme színt vet, 
feltündököl ott két furcsa tekintet, 
míg vigad a többi, meglepi mindet 
és mutogatja, mint csodakincset, 
mely régi fiókból villan elő.
Versek