16. szonett
De mért magad nem állsz erősbben ellen
A vérszopó zsarnoknak, az időnek?
Meddő dalom mit óvni tehetetlen:
Saját erőd biztosban mentené meg.
Szép ifjuságod most van pompateljben:
Hány, még vetetlen, szüz kert vágyna néked
Élő virágot hajtani, a melyben
Festett képnél hivebben élne képed!
Élő vonással igy voln’ lelke teste
Valódnak örökitve oly hiven:
Se gyönge tollam, sem idő ecsetje
Nem birna igy, a világ szemiben!
        Csak másnak adva tarthatd magad’ itt meg,
        Saját rajzod csak mi megörökíthet! 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 16 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett XVI
fr:Sonnets de Shakespeare/16
ru:Сонет 16 (Шекспир/Гербель)