Bercsényi marsal huszárja
Holnap nyakam töröm,
A holnapba hát hadd nézzek:
Pejkó lóról húll egy magyar,
Halott, levitézlett.

Tudta valamikor
Fényes okát haragjának,
De régóta csak dúl, robog,
Mint a buta bánat.

Elsötétült szive,
Mihelyst másért, mihelyst messze
Sarkantyuzta meg a lovát
Pokolnak eresztve.

Sajnálom szép időm
S haragomnak régi jussát,
Be, sajnállak ősi, magyar,
Árva szomoruság.

Holnap nyakam töröm,
Magyar sorsa, huszár sorsa,
Ha nem volna ilyen bolond,
Talán nem is volna.

Holnap nyakam töröm,
A holnapba hát hadd nézzek:
Prédák, szegények, jók vagyunk,
Magyarok s vitézek.

 
Versek