A balkon
Emlékek anyja, te, úrnők között is úrnő,
Te, minden drága kéj, te minden szent szabály!
Hívd: és a múlt ködén csókunk szépsége túlnő:
A méla kályhatűz, a bűvös esthomály ─,
Emlékek anyja, te, úrnők között is úrnő!

Gyúlt alkonyok során, ha fellangalt a szén,
S balkonunk estelét a rózsaköd beszőtte,
Mily lágy volt a szived! s ott mily kéjt leltem én!
Nem múló dolgokat fontunk szelíd beszédbe,
Gyúlt alkonyok során, ha fellangalt a szén.

Be szép is a tünő napfénnyel langyos alkony!
Mily nagy mélység a tér! mily hősi úr a szív!
Éreztem, legdicsőbb úrnőm, kebledre hajlón,
Hogy véred illata, mit cimpám fájva szív.
Be szép is a tünő napfénnyel langyos alkony!

Mint lomha fal feszült közénk a sűrü éj,
De a homályon át szemem szemedre lelt még,
Ittam lehelleted, ─ ó, drága mérgü kéj! ─
S fivéri kezeim alvó lábad ölelték.
Mint lomha fal feszült közénk a sűrü éj.

Tudásom így ezer szent percet fölvarázsol,
Idézve multamat, mely térdeidre hullt.
Édes szépségedet hol is keresni máshol?
Hisz enyhe tested és lágy szíved: ez a múlt!
Tudásom így ezer szent percet fölvarázsol.

Ti eskük, illatok, sok végnélkűli csók!
Óh, visszaád-e még az ón-nem-járta örvény?
S keltek-e, mint napok, új égre gyulladók,
A roppant tengerek hűs mélyén megfürödvén?
─ Óh, eskük, illatok, sok végnélkűli csók!
Versek

cs:Výbor z Květů zla II./Balkon
de:Der Balkon (übersetzt von George)
es:El balcón
fr:Les Fleurs du mal/1861/Le Balcon
ru:Балкон (Бодлер/Бальмонт)