A csontvázak kathedrálisában
Halál-Ur jó szomszédom volt
Magamat s mást ijjesztgetőnek,
De jaj, a csontváz-kupolák
Fejem fölé ivlődnek, nőnek.

Ez volt Ő vajjon máskor is,
Mikor nem én körömben vagdalt?
Most megimádom ijjedőn
E csontokkal építő angyalt.

De épít dulva a Halál
Tetem-téglákkal föl az Égig
S mindig közelebb s közelebb
Bajtárs s rokon csontjával épít.

Óh szörnyü csont-kathedrális
S nekrológ-hozó minden reggel,
Nemsokára térdelhetek
Csupa-csupa idegenekkel.

Óh nagy templom, bus menny-verő,
Bizarr-ékes kupoláidra
Tudom, hogy gyujtón nem jöhet
Soha-soha az élet-szikra.

És Halál-Ur templomában
Hol tolongva hal föl az Élet,
Rettegve, félve hódolok
S félek, hogy már tán nem is félek. 
Versek
Ady Endre