9. szonett
Nehogy egy özvegyet boríts könyekbe:
Azért emészted így nőtlen magad’?
De oh, ha igy utódtalan halsz meg te,
Egész világ viseli gyászodat,
Egész világ lesz özvegyed, s siratja
Hogy másolatod’ hátra nem hagyod,
Mig minden özvegynek a férj alakja
Magzatjai szemében ott ragyog.
Mit a pazarló szétszór a világban,
Helyt vált csak, a világnak el se vész;
De elpazalt szépség elvész magában;
Ha nem használod: megölője lészsz.
        Emberszeretet nincs oly szívbe zárva
        Mely gyilkos szégyent így borít magára! 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 9 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett IX
fr:Sonnets de Shakespeare/9
ru:Сонет 9 (Шекспир/Гербель)