Emlék (Kölcsey Ferenc)
Ömledező csermely, s te szelíd berek, árjai mellett,
     És te kies hajlék a berek árnya között,
És te, ki ott lebegél hajadat koszorúzva virággal,
     Itt eped a költő, barna leányka, feléd.
Egykoron ah dalain ha borongó kénybe merűltél,
     S májusi harmatként reszkete könnyed elő:
Ajkaidon ó zengd ki nevét, ó zengd ki sohajtva,
     S hab, berek, és hajlék zengeni fogja veled!
Versek