Gorkij önkéntes
Kezedben, ásó, drótvágó olló;
Ősz fejed fölött kóválygó holló, -
        Hová rohansz, Gorkij önkéntes?

Csapzott vén hajad lecsüng már vállig!
Véres szemedből borláng világit -
        Hová rohansz, Gorkij önkéntes?

Rogyó lábad a mély hóba gázol?
S hátad sajog még a kancsukától -
        Hová rohansz, Gorkij önkéntes?

Magos a sánc; és szabad nép védi;
Fegyvere uj, de bosszuja régi -
        Hiszen tudod, Gorkij önkéntes.

Magos a sánc, és botlik a lábad,
S már vacsorára a varjak várnak -
        Megállj, megállj, Gorkij önkéntes!

Ott voltál, hol a legnagyobbak -
Igazság pajzsát hová dobtad,
        Hová dobtad, Gorkij önkéntes?

Hová hagytad Nyomor-országot?
Hallod, hogy zug a millió átok,
        Hallod, hogy zug, Gorkij önkéntes?

Öreg vállad a fegyver lehuzza -
S füledbe sir a nagy orosz puszta:
        Fordulj vissza, Gorkij önkéntes!

Fordulj vissza, mig nem hiába,
S vágd oda cárod részeg arcába,
        Vágd oda már, Gorkij önkéntes:

Orosz anyák ha mind hármat szülnek,
Diadalt itt akkor sem ülhet
        Soha, soha, Gorkij önkéntes.

Kancsuka zughat s száz cári gazság,
Egy fegyver győzhet csak: az Igazság;
        S az a miénk, Gorkij önkéntes.
Versek