Hahnemann
1                

Eddig anyag harcolt anyag ellen a bús beteg ágyán,
     S durva csatájok közt kín vala élni tovább.
De te jövél, s a parányokból felidézted az alvó
     Szellemeket, s küldéd mesteri bűvöd alatt.
S újra szelíd nemtők kísérik az emberiséget,
     És a halál retteg gyötreni áldozatit.

2                

Meghaltál, hogy kötve ne légy egy testhez örökké:
     S lelked az ős elemek gyógyerejébe vegyűlt. 
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig