Mikor megszerettem


Láng Olivér versei 

1996. tavaszán Rapai Ágnes Láng Olivér álnéven küldte el verseit az irodalmi folyóiratoknak, hogy megviccelje a szerkesztőket. A vicc olyan jól sikerült, hogy csak ősszel derült fény az igazi alkotóra. Fél évig mindenki csak találgatott, vajon ki lehet Láng Olivér. Az Élet és Irodalomban közölt „Mikor megszerettem” című Láng Olivér költemény szemet szúrt Sipulusznak (Tamás Gáspár Miklós álneve), s a Beszélőben jegyzetet fűzött hozzá.

Mikor megszerettem 
A legpontosabb az, hogy előkelő volt,
szolid, bézs plisszérozott szoknyája passzolt  
a sárga blúzhoz csakúgy a tintakéken
tündöklő cipellőhöz, és a derékon,

mely kábé hatvan centi volt, jó szorosra
összehúzott övhöz, ez utóbbi rozsda-
barna ékszer, mely rámutatván a csípő
kerekded formájára, egyúttal irtó

diszkréten takarta, és még nagyon értett
a rúzsozáshoz, hisz körömlakkja érett
meggyszínéhez rózsás ajakpírt varázsolt
szájára, s ezzel szinte megbabonázott,

illetve azzal, hogy mikor már a padlón
feküdtünk, szoknyája felcsúszott, s egy apró
dologtól, a harisnyán fölfutó szemre
tévedt tekintetem, végleg megszerettem.

A Beszélő c. folyóirat 1996 júniusi számában erről a versről Sipulusz a következőket írta:

"És, május 24. Láng Olivér koeltoe nagy bajban van. Bár értékeljük, hogy - akár Krausz Tivadar - a saját...öö...nevén mer írni,vö. Talamon Alfonz, most mégis be kell vallanunk, hogy így dall: "A legpontosabb az, hogy előkelő volt. / Szolid, bézs plisszérozott (helyesen: plisszírozott) szoknyája passzolt / a  sárga blúzhoz, csakúgy a tintakéken / tündöklő cipellőhöz, és a derékon, // mely kábé hatvan centi volt, jó szorosra / összehúzott övhöz, ez utóbbi rozsda- /barna  ékszer..." No most jól értsük meg egymást: Láng koeltoe szerint előkelő az a nő, aki sárga blúzhoz világosdrapp rakott szoknyát visel - pokol! - barna övvel és kék cipővel. 

Ez még a kiskundorozsmai OTP-ben is fejcsóválást idézne elő. Az sem világos, mikor látott utoljára nőt poétánk, ha azt képzeli, a mai harisnyákon is úgy szaladgálnak a szemek, mint hajdan. No de előkelő... Ráadásul "körömlakkja érett / meggyszínéhez rózsás ajakpírt varázsolt / szájára..." Brrr."

Rapai Ágnes válasza a Beszélő 1996 júliusi számában:

„tisztelt baraatom stop a kiskundorozsmai oteepeeben reprezentatiiv felmeereest 
keesziitettem stop ime az eredmeeny mi felteetelezeeseet napnaal is feenyesebben bizonyiitja stop a dallas noeszereploeit tartjaak eloekeloenek stop most samantaarool iirok picinyke oodaat stop hiive laang oliveer koeltoe
U. i. Pliszíroz! (Magyar Értelmező kéziszótár), 1972, ISBN 9630507310 + Nyelvművelő kézikönyv, 1985, ISBN 9630523507 és 8) Tehát így Egy (ein) sz. És: nem drapp! Bézs! Bézs fr., div., nyersgyapjúszínű, homokszínű, szürkéssárga! (Idegen szavak és kifejezések szótára, 1973, 130 Ft!)”

Sipulusz megjegyzése Rapai Ágnes válaszához:

Olivér, a drapp is homokszínű, az értelmező szótár fabatkát sem ér, a taktaszadai OTP pedig bennünket igazol.Bodor Béla (És): a „lap” verzus „oldal” vitában mi Kosztolányi, Fülep, Kodály és Illyés mellett állunk. Sok szeretettel üdv. Sipulusz (NB. Nem „u. i.”, hanem „ui.”)

Kortárs magyar irodalom