130. szonett
Szépem szeme nem lángol mint a nap;
Sem keble, mint a hó, nem oly fehér;
Piros korall, ajkánál pirosabb;
Sötét haja selyemmel föl nem ér;
Van rózsa fehér, patyolat s bibor,
Az ő arczán ily rózsa nem virul;
Hímes mezőn jobb illat árja forr
Mint kedvesem fürtjérül, ajkirul;
Hallgatnom őt öröm, de jól tudom,
Hogy a zene sokkal fölötte szép;
Angyal nem járt még vélem egy uton,
S megvallom, ő ha jár, csak földre lép:
        S ő nékem mégis szebb, ritkább virág
        Mint bármihez csalfán hasonliták. 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 130 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett CXXX
fr:Sonnets de Shakespeare/130
ko:소네트 130
ru:Сонет 130 (Шекспир/Гербель)