(Fordítsd felém, oh Delia...)
Fordítsd felém, oh Delia, fényedet,
     Egy boldogtalan kéri segéd kegyed.
          Ritkítsd setétét a vak éjnek
               Míg panaszos szavait kiöntöm.

Nincs nyugtom a Föld csalfa vidékein
     És a kerítő tőrök alá bukom
          Ha egy reménnyel
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig