Virág Benedekhez (Berzsenyi Dániel)
Éván! merre, hová ragadsz?
Mely szentelt ligetek boltjai fednek el?
     Tíbur völgyei rejtnek-é?
Vagy Lesbos kiesült berkeit álmodom?
     Pindár, Stesichor isteni
S Alcaeus magasabb lantjai zengnek itt.
     Honnom Flaccusa, oh, Virág,
Itt szegdelsz te dicső delphusi ágakat.
     Itt kent fel Polyhymniád,
S eddig nem töretett hellai szirtokon
     Nyitsz útat, koszorús vezér,
S a Vértest Helicon hangjai töltik el.
     Példád élteti mellemet.
Jer, jer, légy kalaúz pályafutásomon!
     Fáklyád mennyei lángjai
Mint Pharus lobogó oszlopi, fénylenek.
     Jer, jer, karjaidon segélj
Ösvényedre! akármerre vezérlsz, megyek! 
Versek
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig