Babilon vizénél
Babilon vizénél ültünk, 
Sionra emlékezve árván, 
Szomorú fűzre függesztettük, 
És nem vertünk ki dalt a hárfán. 
Mert rabtartóink azt kívánták, 
Hogy énekszóval énekeljünk,
Sionról szóljon az imádság, 
Sionról, amit elvesztettünk.
Versek