55. szonett
Márvány s aranyozott fejedelmi emlék
Nem éli túl hatalmas énekem’;
Azokra az időktől szenny gyülemlék,
Mit itt neved mindegyre szebb leszen.
A vészt hozó harcz szobrokat ledönt,
Falat leront a lázadás tövig;
De Mars vasát, s a harczi láng-özönt
A te hired s neved nem félhetik.
Irigy mindent felejtés, zord halál,
Mind, mind hijába szállnak szembe véled:
Hired a legkésőbb korig fenáll,
Mig a világra jő a vég itélet.
        Igy élsz – mig új életre kelsz jövőben –
        E dalban és szerelmesek szemében. 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 55 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett LV
fr:Sonnets de Shakespeare/55
ru:Сонет 55 (Шекспир/Брюсов)