Gábriella
Kit rég kerülnek ánziktkártyás hölgyek,
Ím, felkeres egy, mint repkény a tölgyet
És kinek írni valósággal bánat,
Levelet írok egy szép kisleánynak,
Kit már többször láttam.

A Müllerájban, hol nincsenek álmok,
Ánziktkártyára rímeket csinálok,
Írok a régi írásbeli kedvvel
Annak, aki csak katonákat kedvel
S kit már többször láttam.

Bár a szivarfüst nékem nem hoz álmot,
E füstös úrral most magához szállok,
Mert uniformist kedvel bár magácska,
Mégis szivesen gondolok reája
És már rég nem láttam.
Versek