Köszöntő (Láncba fűzni most szeretném...)
Láncba fűzni most szeretném
	Én a jázmint s violát,
Hogy velek megtisztelhetném
	Ezt a lelkem-várta mát.

Szép Lilim! halmos mellyedre
	Rózsazáport hintenék;
Haj, Lilim: hószín öledre
	A piros mint illenék!

Jaj, de most a tél csatázik
	S véle a szél és a jég,
Minden fagy most, minden fázik,
	Csak szerelmünk lángja ég.

A te szádon a tavasznak
	Százszorszépe nyíl, virít;
Ah! az én orcáim asznak,
	Engem a nyár süt, pirít.

Eszerént mi bőjthavában
	Ollyal kedveskedhetünk,
Amit csak tavasz javában
	S nyár felé szemlélhetünk:

Add nekem te két orcádnak
	Kellemes virágait,
Én ajánlom bíbor szádnak
	Szám hevűlő csókjait.

Óh, engedd meg, hogy meghintsem
	Vélek orcád két felét,
Hogy velek köszöntsem, kincsem!
	Szép nevednek reggelét.

Ötven versbe ötven szókkal
	Annyi érzés bé nem fér,
Mint egy csókba: hát egy csókkal
	Száz köszöntő fel nem ér.

Én azért hív tisztelésem
	Íly ritmusba foglalom,
Tés, ha tetszik, idvezlésem
	Így fogadd el, angyalom.
Versek