Indián szerenád
Első álmom rólad volt, 
első álmom elröpült. 
Még az esti szél nyögött, 
még az égen csillag ült. 
Lábaimban lakik egy 
szellem: az rejtélyesen 
huzott, hozott, vezetett 
ablakodhoz, édesem!

Csitt! a fekete folyón 
illat és szél úgy alél, 
mintha mákos álmokat 
tépegetne ott az éj. 
Apadoz a zokogás
a csalogány csöpp szivén, 
mint ahogy a tieden
kell hogy elapadjak én.

Jaj, büvölj föl a füből! 
Halok! Hullok! Ájulok! 
Szórja csókkal szám-szemem 
szerelmed mint záporok! 
Arcom fagyos és fehér, 
szivem dobzörgése vad: 
szorítsad szived fölé,
talán ott majd megszakad…
Versek

cs:Řádky k indické melodii
en:The Indian Serenade
ru:Индийская мелодия (Шелли/Бальмонт)