A szépek szépe
Ti élet édesét lehellő leányok!
     A szépség tüzénél olvasztott bálványok!
Kiket imád sok szív, áhítva reszketvén,
     S fellobant oltárán temjént égetvén,
Óldjátok le rólam gyarló kötésteket!
     Nem tudlak imádni többé benneteket;
Mert minden szépséget, mellyel hódítátok,
     Már az egy Lillában bésummálva látok.

Jer, szépem, mutasd meg azt kevély nemednek
     Együtt, a mivel ők egyenként kérkednek:
Hadd mondják, a kiknek vagyon finomabb ízek,
     "Te vagy a remekkép, ők pedig a skizzzek".
Léda gyermekinek hűljön meg a vérek,
     Szégyenljék magok közt a görög vezérek,
Azt, hogy Helenáért vesződtek Trójánál,
     Holott lehet, s van is, szebb személy nálánál!

Állj ki, irígy! találj mocskot tagjaiba',
     Nézd, legkényesb ízlés! van-é benne hiba?
Ha valamelly'k részét hibásnak mondjátok,
     Hibáztok. A szépet rútnak gondoljátok.─
Ha kérditek : "Mi szép?" azt felelem:
     Én a szépet s rútat oly formán képzelem,
Hogy szép mindaz, a mi őbenne láttatik,
     A mi benne meg nincs, az rútnak mondatik.

Tökéletes tehát, mind így ítélhetnek,
     E pompás munkája a szép természetnek:
De én e remekben egy nagy hibát látok,
     Melyet ti, elfogott szemek nem látátok.
Mert ámbár a pazér természet bő keze
     Minden kellemeket őreá hímeze:
Még is ily főmivben ez egy nagy csonkúlás,
     Hogy ő véle is köz a vénség és elmúlás.

Isten! Hát csak azért formálsz ily remeket,
     Azért árasztasz rá minden szépségeket,
Hogy egy „légyen” szódat elrontó „múljon”-nal
     Minden Gráciákat eltörűlj azonnal?
Hová tészed akkor ily dicső mívedet
     A milyent még semmi föld pora nem fedett?
Hadd tudjam! Sírjára rózsákat plántálok,
     S ezt írom fel: Szépek: de ez szebb volt nálok.

Jer, Lillám! Csak néked lehellek míg élek;
     Míg eszemet tudom, csak terád eszmélek.
Sőt, ha majd a halál engem valahára
     Kebeledből ragad vak tartományára.
Mikor már lelketlen porrá változtatott;
     Szóljál sírom felett csak egy fél szózatot:
Akkor is szikrái a hév szeretetnek
     Fagyos tetemim közt egybe lángot vetnek.
Versek