Téli este
Hóviharok örvényt vernek, 
Gyászt az ég magára ölt. 
Majd sírni kezd, mint a gyermek, 
Majd mint farkas, bőg, üvölt. 
Majd belékap a fedélbe
És a szalmát dúlja szét, 
Majd mint vándor, késő éjbe 
Veri a ház reteszét.

Öreg kunyhónk meghajolván 
Szomorúan leborul, 
Anyácskám, mért ülsz mogorván 
Az ablaknál szótlanul?
Tán a vihar némitott meg, 
Mely nyugalmat nem talál? 
Avagy fonó-kerekednek 
Lágy zaján elaluvál?

Ifju korom ápolója, 
Ürítsük ki a kehelyt. 
Ha elszáll a bú folyója, 
A szív könnyebben felejt. 
Zengd el a dalt: – a kis cinke 
Hogyan élt a tengeren;
Zengd a lányt, ki mosolyt hintve 
Vízért járt szép reggelen.

Hóviharok örvényt vernek,
Gyászt az ég magára ölt; 
Majd sírni kezd, mint a gyermek, 
Majd mint farkas bőg, üvölt. 
Ifju korom ápolója,
Ürítsük ki a kehelyt, 
Ha elszáll a bú folyója, 
A szív könnyebben felejt.

(1825)
Versek

hy:Ձմեռվա իրիկունը
pl:Wieczór zimowy
pl:Zimowy wieczór
ru:Зимний вечер (Пушкин)
sl:Zimski večer (Aleksander Sergejevič Puškin)