Szonett (Wordsworth)
Apácának nem fáj soha a zárda, 
cellákba boldogok a remeték, 
bús zugjaikba diák-csemeték, 
takács s leány a rokkánál nem árva, 

az is vidám, a méh a napsugárba, 
mely tar hegyeknél röpködött elébb, 
egy gyűszűvirág szűk kelyhébe lép: 
ó, aki önmagát börtönbe zárta, 

az nincs börtönben: én is úgy szerettem, 
ha megkötött keményen a szonettem, 
tartózkodásra és szabályra intvén, 

és boldog lennék, ha akadna Szellem, 
ki föllázadt a nagy Szabadság ellen. 
A versemnek épp úgy örülne, mint én. 
 
Versek
Szonettek