Gyerekkor (Csókák aludtak...)
Baróti Dezsőnek

Csókák aludtak a szuszogó fán,
tizenöt éve tán, kenyér után
járt apám a városon s asszonya
ép szagos szappannal mosta kishúgom
barna haját. Álltam: velem nem gondolt
senki már! vitte pipacsok szirmát
a szél, fejetlen álltak; a lomha
sötéten hét csillag pirúlt csak át!
jánosbogár s lécekkel kerítve messze
az alvó nyáj vigyázott; föl ne
öleljen az ég; mert tudták, nyelves
tűz leszek majd én, urak fejebúbján!

Radnóti Miklós versei