Az elzárkozott
Kertem alatt ha kimégy a rétre, leányka, s az ajtót
     Zárva s szökőkutamat víztelen állva leled;
És zaj nélkül az ernyőket, hol máskor öröm zeng,
     S pusztán a szerelem játszadozása helyét:
Vissza ne térj, kedves! idegennek nem vagyok én honn;
     Téged, csak jőj, kert s kert ura várva fogad.
Versek
Epigrammák
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig