Az esthajnalhoz
Emeld fel bíbor képedet,
     Csendes Esthajnal!
Enyhítsd meg a természetet
     Harmatillattal.

Hozd alá a fáradt szemnek
     Kívánt álmait,
Fedezd bé a szerelemnek
     Édes titkait.

Titkon nyílnak az életnek
     Legszebb rózsái,
Mély titokban csörgedeznek
     Legszebb órái.

Ah, nékem is van egy titkom
     Szívembe rejtve!
Nem szabad azt kimondanom:
     El van temetve.

Nem szabad kijelentenem,
     Mely boldog vagyok;
S hogy ki az én egyetlenem,
     Kiért hervadok.

Csak a néma hold mosolyog
     Rám szemérmesen,
Mikor az örömcsepp ragyog
     Forró szememen.
Versek
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig