Sulpicia Cerinthushoz
Szánod-e lánykádnak, kedves, gyötrelmeit? Oh lásd
   Mint gyengíté el őtet az őszi hideg.
Múljon el egyszer már nyavalyám, ez az isszonyu! azt ha
   A szeretett ifjú együtt ahítja velem.
Jaj, de ha kínjaimat nem szánja, mi haszna hogy élek?
   Lánykád, oh kedves, élni csak érted akar.

Versek