Későbben... Korábban…
Az élet többet adna tán,
ha kevesebbel is beérnők...
Ha álmunk nem lenne: kövér,
dús ételek és dús, kövér nők...

Ruhában a puha, pazar
pongyolaságba döntő selymek...
S megbujni: cifra paloták,
miket hullák fölé emelnek...

Rablásban is: hogyha kezünk
nem nyúlna zsebek fenekéig...
a tolvaj is, a gyilkos is
tudja: előbb-utóbb elérik...

Mégis... mégis... a messzeség
enyim s tiéd között: megőrjít...
S ajkunkra nyomja szörnyű vágy
feszes, csúcsos, kemény emlőit...

És szívjuk, szívjuk boldogan
a bűnnek mézes mámorában...
Rabolunk nőt és aranyat -
mind mérgez, későbben... korábban!.
 
Versek