(Tartson meg az isten...)
Tartson meg az isten
Minden magyar embert,
Azután a többit,
Ha roszban nem hevert.
Mert a gazemberért
Még vizet sem adok,
Gazt még földemben is
Tőből kiszaggatok.
Végre tartson isten
Épségben bennünket.
Mert sok terhes munka
Kivánja kezünket.
Kezünk után legyen
Mezőnk virágzásban,
Büszkén mutathassuk,
Hogy szabad földünk van.
Jusson és maradjon
Termésünk díjából;
Igy osztozunk meg jól
Isten áldásából.
Versek
Vörösmarty Mihály
Magyar irodalom 1772-től 1849-ig