Beato angelico…
Szűz rokonom, ki néma boltivek közt
Fehéren éltél, mint Jordán hava,
Ki nem kimélted testedtől a vesszőt,
Beato... voltál boldog valaha?

Mikor az Apenninek lanka táján
Rügyezni kezde a koratavasz,
Nem érezéd a mély magány homályán,
Hogy a te lelked rügybontása az?

Hogy a te vágyad hajtja künn virágát,
Hogy a te véred ujjong a mezőn?
Nem álltál-e ablaknál, könnyezőn?

Én nem tudom. De bús falak homályát
Derűs lelked álma ragyogja át
S megértem szüzeid bús mosolyát!
Versek
Szonettek