A szelíd pap
Csak béke, jóság a lelküknek álma, 
kezükbe rózsa illene és pálma.

S föléjük egy halvány bura üvegje, 
akár az ég, kék színekben remegve.

S lábuk alá, mely jár sok úton által, 
ezüstös ösvény aranyszínű sávval.

S úgy menne mind, tavon, vízen haladva, 
mint hófehér liliomok csapatja.

Ők a szelídek, kiket álmok űznek, 
naiv fiai, hívei a Szűznek,

lángolnak ők és hangosan kiáltnak 
a háborgó orkánok csillagának.

És Őt dicsérik a viharba halkal, 
mint angyal-kórus aranyos ajakkal.

És úgy kérik, hogy a tűztől, a vágytul, 
szivük kigyullad s nagy szemük kitágul.

És úgy szolgálják a mennyek virágát, 
hogy hitüket imák tüzébe mártják.

És Ő egy este, hallván szent igéik, 
a kis Jézuskát csókra nyújtja nékik.
Versek