Szonett (Shakespeare)
Ha krónikájában letünt koroknak
Találó s szép leírást olvasok,
A melyben régi mesterek dalolnak
Holt nők bájáról, mely most is ragyog.

Daluknak tárgya szépség, ugy találom,
S a kéz, a láb. az ajkak és szemek -
A mit a régi toll fest mindenáron,
Tebenned én most mindent föllelek.

Igy hát jövendölés magasztalásuk,
S mit jósszemekkel láttak, versbe szedték,
Hogy benned azt valóra váltva lássuk.

De hozzád méltóképpen nem tehették!
Mi is előtted megcsodált virágunk,
Bámulva bár, de néma ajkkal állunk.

 
Szonettek

en:Sonnet 106 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett CVI
fr:Sonnets de Shakespeare/106