134. szonett
Igy, im bevallám, ő tehát tied,
S helyébe én jutottam zálogúl;
Ám veszszek ott, csak másik énemet
Add vissza nékem boldogságomúl.
De nem teszed, s ő sem vágy szabadulni;
Te: mert önző vagy; és ő: mert szelid.
Szenvedni értem meg tudott tanulni
S hordozni már szoros bilincseit.
Törvényt fölötte bájod lát, s felettem,
Fukar te, ki csak a hasznot lesed;
Lezárod őt, ki megfizet helyettem,
S ki én gonosz hibám miatt esett.
        Őt elveszítém, s bár mindent megad,
        Ő is tied, s én sem vagyok szabad. 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 134 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett CXXXIV
fr:Sonnets de Shakespeare/134
ru:Сонет 134 (Шекспир/Гербель)