Mikor ostrom fenyegette a várost
Óbester, kapitány vagy hadnagy úr, 
Kit sorsa védtelen portámra vet, 
Ha a tisztes, jó munkát kedveled, 
Óvd meg házam s ki benne elvonul: 
Majd meghálálja, mert áldott a húr, 
Mely hírrel zeng meg ily szép tetteket, 
Vizen s szárazon hinti szét neved, 
Amerre csak nap tűzkorongja gyúl. 
Ez Múzsák berke: rá lándzsát ne rázz, 
Nagy Sándor is kegyes volt egykoron 
Pindar telkéhez, s ép maradt a ház, 
Bár porba hullt minden szentély s orom, 
És a költőért, ki Elektra gyász-
Dalát zengte, nem lön Athéne rom.  
Versek
Szonettek