23. szonett
Mint járatlan szinész a szinpadon,
Kit sodrából kiejt a félelem;
Vagy mint dühöncz, ki ép a tesz nagyon
Gyöngévé, mert ereje szertelen:
Akkép felejtem, félelembül, én
Kimondani, a mit szerelmem gondol;
Vagy szenvedélyem lázongó hevén
Lohadni látszom tulcsapó lángomtól.
Könyvem legyen, bár néma ajakkal, hát
Hatalmas szószólója érzetimnek!
Szerelmet esd s bizik, várván jutalmát,
Hőbben, mint nyelv által lehetne, hidd meg.
        Értsd meg a néma szerelem szavát!
        Nem hallja fül, elég a szem ha lát. 
Versek
Szonettek

en:Sonnet 23 (Shakespeare)
de:William Shakspeare's sämmtliche Gedichte/Sonett XXIII
fr:Sonnets de Shakespeare/23
ru:Сонет 23 (Шекспир)