Csendes élet
És vége a komédiának,
A fütty s a taps elhallgatott,
A nagy függöny szépen legördült,
S én ott hagyám a színpadot.

S most itt vagyok.... olly messze, messze,
Száz mérföld tőlem a világ,
Ki egykor azt becsavarogtam,
Mint a garabonczás diák.

Itt űlök feleségem mellett
Ebb' a csendes kis faluba',
Egykor szűk volt a föld, s imé most
Elég tág e kicsiny szoba.

Itt nézem a hajnalt s az alkonyt
És feleségem mosolyát,
S szemem nem kíván többet látni,
Bármilly kevés az, amit lát.

Ki tette volna föl felőlem,
Hogy illyen furcsán járok még?....
De mikor ollyan furcsa, furcsa
Portéka az a feleség! 
Versek