Szülő földöm szép határa
Szülő földöm szép határa,
Meglátlak­-e valahára?
A hol állok, a hol megyek,
Mindenkor csak feléd nézek.

Ha madár jön, tőle kérden,
Virulsz-e még szülő földem.
Azt kérdezem a felhőktűl,
Azt a suttogó szellőktűl.

De azok nem vigasztalnak,
Bús szivemmel árván hagynak.
Árván élek bús szivemmel,
Mint a fű, melly a sziklán kel.

Kisded hajlék, hol születtem,
Hej tőled be távol estem!
Távol estem, mint a levél,
Mellyet elkap a forgó szél.
Népköltészet