Зборник на Миладиновци/ 263 песна
264

Што ми се белеи, лелеит?
Ели ми је бели шатор?
Ељ ми је грутка снежовца?
Ељ ми је соколово пиле,
Ели ми је бело платно?
Ели ми је руди овен?
Да је грутка снежовица,
От с'нце ке скопнеше;
Дá да ми је бело платно,
Лељ ке го девојка зберит;
Да је соколово пиле,
Даљ ке пиле отлеташе;
Дá да ми је овен руди,
Дá лели ке в поле слезит;
Туку било бели шатор,
А пот него Болен Дојчин;
Крај него сестр' Ангелина:”
„Ајти сестро Ангелино,
Земи с'да, та начекај,
Начекај от мојте paни,
Та растури по п'тишта,
По п'тишта, по све друмја,
Донеси лекоита вода,
Да измиам моите рани.”