Зборник на Миладиновци/ Цар и царица
Заспала ми је царица
Царју на десно кољано,
Цар си царица будеше:
„Ја стани, либе царице!
Че божек тропа на порти,
Та стани да го подариш.”
А царица му думаче:
„Царју ле, господарју ле!
Оти ма сега сабуди,
Какво ли гледах на с'не!
Гледах го не догледах гo:
Сл'нце на земја падн'ло
И по сл'нце-то месеца,
И по месеца звездите.”
Цар си царици думаше:
„Либе хубава царице!
Нам това не је на добро.
Сл'нцето ни је царството,
Звездите ни је аскера,
Месеца сме ние сос тебе.”
Тако с' това думале,
Оште го не издумале,
То тежак аскер дофтаса,
Та си са царја фан'ле,
Т'а го са на кон качиле,
Назат му р'це врзаха,
Под kон му нозе коваха.

Ц