Dejlig er den himmel blå


Den korte udgave fra 1853 
Dejlig er den himmel blå, 
lyst det er at se derpå, 
hvor de gyldne stjerner blinke,  
hvor de smile, hvor de vinke 
//: os fra jorden op til sig, ://  

Det var midt i julenat, 
hver en stjerne glimted mat, 
men med ét der blev at skue 
én så klar på himlens bue 
//: som en lille stjernesol, ://  

Når den stjerne lys og blid 
sig lod se ved midnatstid, 
var det sagn fra gamle dage, 
at en konge uden mage 
//: skulle fødes på vor jord, ://  

Vise mænd fra østerland 
drog i verden ud på stand 
for den konge at oplede, 
for den konge at tilbede, 
//: som var født i samme stund, ://  

De ham fandt i Davids hjem, 
de ham fandt i Betlehem, 
uden spir og kongetrone, 
der kun sad en fattig kone, 
//: vugged barnet i sit skød, ://  

Stjernen ledte vise mænd 
til vor Herre Kristus hen; 
vi har og en ledestjerne, 
og når vi den følger gerne, 
//: kommer vi til Jesus Krist, ://  

Denne stjerne lys og mild, 
som kan aldrig lede vild, 
er hans guddoms-ord det klare, 
som han os lod åbenbare 
//: til at lyse for vor fod, ://

Den lange udgave fra 1810 
Dejlig er den himmel blå, 
lyst det er at se derpå, 
hvor de gyldne stjerner blinke, 
hvor de smile, hvor de vinke 
//: os fra jorden op til sig. ://

Kommer små og hører til! 
Jeg for eder sjunge vil 
om så lys og mild en stjerne, 
jeg det ved, I hører gerne, 
//: Himlen eder hører til! :// 

Det var midt i julenat, 
hver en stjerne glimted mat, 
men med ét der blev at skue 
en så klar på himlens bue, 
//: som en lille stjernesol :// 

Langt herfra i Østerland 
stod en gammel stjernemand, 
så fra tårnet vist på himlen, 
så det lys i stjernevrimlen, 
//: blev i sind så barneglad. :// 

Når den stjerne, lys og blid, 
sig lod se ved midnatstid, 
var det sagn fra gamle dage, 
at en konge uden mage 
//: skulle fødes på vor jord. :// 

Derfor blev i Østerland 
nu så glad den gamle mand; 
thi han ville dog så gerne 
se den lyse kongestjerne, 
//: før han lagdes i sin grav. :// 

Han gik til sin konges slot, 
kongen kendte han så godt, 
hørte og med hjertensglæde, 
at det lys var nu tilstede, 
//: hvorom gamle spådom lød :// 

Han med søn og stjernemand 
fluks uddrog af Østerland, 
for den konge at oplede, 
for den konge at tilbede, 
//: som var født i Jødeland. :// 

Klare stjerne ledte dem, 
lige til Jerusalem; 
kongens slot de gik at finde, 
der var vel en konge inde, 
//: men ej den, de ledte om. :// 

Klare stjerne hasted frem, 
ledte dem til Bethlehem; 
over hytten lav og lille 
stod så pludselig den stille, 
//: strålede så lyst og mildt. :// 

Glade da i sjæl og sind 
ginge de i hytten ind, 
der var ingen kongetrone, 
der kun sad en fattig kone, 
//: vugged barnet i sit skød :// 

Østerlands de vise mænd 
fandt dog stjernen der igen, 
som de skued i det høje, 
thi i barnets milde øje 
//: funklende og klar den sad. :// 

Den var dem et tegn så vist, 
at de så den sande Krist, 
derfor bøjed de sig glade, 
ofrede på gyldne fade 
røgelse med søden lugt! 

Vil I små ej også gerne 
se den lyse, milde stjerne! 
For den konge dybt jer bøje, 
som Guds rige har for øje, 
og vil lukke jer derind! 

Ser jer til den himmel blå 
med de gyldne stjerner på! 
Der den stjerne ej I finde, 
men den er dog vist derinde: 
over Jesu kongestol! 

Thi Han, som var barn på jord, 
blevet er en konge stor, 
og Han sidder nu deroppe, 
over alle stjernetoppe, 
//: ved Gud Faders højre hånd! :// 

Bøjer eder kun, I små, 
Han fra Himlen ser derpå! 
Sender Ham med hjertensglæde 
lov og pris till høje sæde, 
det er røgelse for Ham! 

Stjernen ledte vise mænd 
til nyfødte konge hen, 
I har og en sådan stjerne, 
og når I den følge gerne, 
komme I til Jesus vist! 

Denne stjerne, lys og mild, 
som kan aldrig lede vild, 
er Hans guddomsord det klare, 
som Han os lod åbenbare 
til at lyse for vor fod! 

Salmer
Julesange
N.F.S. Grundtvig forfatter
J.G. Meidell komponist
 Christoph Ernst Friedrich Weyse komponist
Thomas Laub komponist

sv:Härlig är Guds himmel blå