Irmelin Rose
Se, der var en Gang en Konge, 
Mangen Skat han kaldte sin, 
Navnet paa den allerbedste 
Vidste hver var Irmelin, 
Irmelin Rose, 
Irmelin Sol, 
Irmelin Alt, hvad der var dejligt.   
	 
Alle Ridderhjelme spejled 
Hendes Farvers muntre Pragt, 
Og med alle Rim og Rytmer 
Havde Navnet sluttet Pagt: 
Irmelin Rose, 
Irmelin Sol, 
Irmelin Alt, hvad der var dejligt.   
	 
Hele store Bejlerflokke 
Der til Kongens Gaarde foer, 
Bejlede med ømme Lader 
Og med blomsterfagre Ord: 
Irmelin Rose, 
Irmelin Sol, 
Irmelin Alt, hvad der er dejligt!   
	 
Men Prindsessen jog dem fra sig 
(Hjertet var saa koldt som Staal), 
Lastede den Enes Holdning, 
Vrænged ad den Andens Maal. 
Irmelin Rose, 
Irmelin Sol, 
Irmelin Alt, hvad der er dejligt!

Viser