Sig nærmer tiden, da jeg må væk


Note
Den bedre kendte melodi af  Oluf Ring fra 1922 var rettighedsbelagt til 2016, da Ring døde i 1946.
Teksten er det første digt, "Præludium", i Blichers digtsamling Trækfuglene

Teksten
Sig nærmer Tiden, da jeg må væk,  
jeg hører Vinterens Stemme;  
Thi også jeg er kun her på Træk,  
og haver andensteds hjemme.  
    
Jeg vidste længe, jeg skal herfra;  
det Hjærtet ikke betynger,  
Og derfor lige glad nu og da 
på gennemrejse jeg synger.  
    
Jeg skulle sjunget lidt mer' måske -
måske vel også lidt bedre; 
Men mørke Dage jeg måtte se,  
og Storme rev mine Fjædre. 
    
Jeg vilde gerne i Guds Natur  
med Frihed spændt mine Vinger,  
Men sidder fast i mit snævre Bur,  
det alle vegne mig tvinger. 
    
Jeg vilde gerne fra højen Sky 
udsendt de gladere Sange;  
Men blive må jeg for Kost og Ly 
en stakkels gjældbunden Fange. 
    
Tit ligevel til en Smule Trøst  
jeg ud af Fængselet titter,  
Og sender stundom min Vemodsrøst 
med længsel gennem mit Gitter.  
    
Lyt og, o Vandrer! til denne Sang,  
lidt af din Vej Du hidtræde!  
Gud véd, måske det er sidste Gang  
du hører Livsfangen kvæde.  
    
Mig bæres for, som ret snart i kvæld  
at Gitterværket vil briste;  
Thi kvidre vil jeg et ømt Farvel;  
måske det bliver det sidste.

Efterårssange
Steen Steensen Blicher forfatter
Oluf Ring komponist
Thomas Laub komponist
1837