De vog dem, vi grov dem
De vog dem; vi grov dem 
en Grav i vor Have, 
lagde dem ved Siden af den alfar Vej; 
alle vore Blomster skal smykke deres Grave 
sønderjydske Piger, I forglemme det ej! 
Hvem gemmer vi vel ellers vore Kranse til! 
Søster, hvad er det du siger? 
Lad Fjenden plukke Blomster derude hvor han vil: 
Nælder hos de sønderjyske Piger. 

De ligger og lytter 
i Jorden dernede, 
lytter til hvert Fodtrin paa den alfar Vej, 
lytter, o paa Landsmaal en Læbe vil bede: 
Sønderjydske Piger, I forglemme dem ej! 
Og skulde vi vel have saa glemsomt et Sind; 
Søster, hvad er det du siger? 
De Døde har vi tegnet os i Hjerterne ind; 
de bor hos de sønderjydske Piger. 

Men ak, de kan ængstes; thi Tiden henrinder, 
jævnende, som Støvet langs den Alfarvej. 
Fjenden vil sig fæste de blegnende Kinder, 
sønderjyske Piger, I forglemmer jer ej! 
Nej, heller´ vi os vier til den døde Soldat; 
Søster, hør efter, hvad vi siger! 
Lad Tøjterne ved Elben være tysken parat, 
Enker, Enker er de sønderjyske Piger! 

Digte
1877