Ramund
Forkortet udgave fra A.P.Berggreens Danske Folkesange og Melodier, 1869.

Ramund var sig en bedre mand 
om han havde bedre klæder 
Dronningen gav hannem klæder på stand 
af blårgarn, bast og læder 
"Sådan vil jeg ikke ha´"  sagde Ramund 
"Sådan står mig ikke bra" 
sagde Ramund hin unge  

Ramund gik sig ved salten søstrand 
der så han syv jætter stande 
"Tager jeg Ramund i min mindste hånd 
og kaster ham langt af lande" 
"Det gør aldrig ene du" sagde Ramund 
"komme må i alle syv" 
sagde Ramund hin unge  

Ramund tog til sit gode sværd 
det han kaldte Dymlingen Røde 
Hug han de jætter syv med en færd 
at blodet randt dennem til døde 
"Der ligger alle syv" sagde Ramund 
"alt står jeg her endnu" 
sagde Ramund hin unge  

Ramund ladede skibene syv 
med guld og med ædle stene 
sejled så over sø så stiv 
alt ind under kejserens lande 
"nu er jeg kommet her" sagde Ramund 
"nu har jeg bedre lært" 
sagde Ramund hin unge  

Kejseren ud af vinduet så 
med angest og sorrigfuld mine 
Vo er den mand som i gården mon stå 
og der så hæsselig grine? 
"Det er mig og jeg har lyst" sagde Ramund 
"med dig at vov´" en dyst 
sagde Ramund hin unge  

Kære Ramund du lade mig leve 
jeg så omend aldrig din lige 
Min yngste datter vil jeg dig give 
samt halvparten af mit rige 
"Det tar jeg når jeg vil" sagde Ramund 
"Og så din datter til" 
Sagde Ramund hin unge  

Ramund tog til sin store kniv 
den han kaldte Dymlingen dyre 
Skilte da kejseren ved hans liv 
at hovedet det fløj femten mile 
"Jeg mente den ej bed" sagde Ramund 
"Alt rinder blodet ned" 
Sagde Ramund hin unge

Folkesange
Anonym komponist
Anonym forfatter
Folkeviser