Chrysillis
Chrysillis, du mit verdens guld, 
min en´ og ønskeskat, 
mit lys i mørke nat! 
Kom nærmer hid, o hjerte huld, 
og læg dit øre til;  
jeg for dig sjunge vil. 
Lykkens sang, 
lykkens gang 
vil jeg vise uden fejl, 
hvor du mig, 
jeg og dig 
skue må som i et spejl. 
Solen skal ikke nå, 
de Vester vande blå, 
ej hænge lysen lok  
på stjerneflok 
før jeg, Chrysillis, har 
gjordt det for verden bar, 
hvor højt jeg elsker dig 
bestandelig.  

Du mindes vel den aftenstund, 
jeg dig ved hånden fik 
og ene hos dig gik. 
Endog af månens røde mund 
udblæste kuld og vind, 
dog blussed frit dit sind. 
Aftens tvang var ej lang, 
timer var som øjeblik; 
tiden flød, talen brød 
begge hjerters skjulte nik. 
Da blev den dulgte glød 
oppustet klar og rød, 
indtil vor hjerteblod 
i lue stod. 
Da bandtes venskabsbånd; 
da raktes mund og hånd; 
godnat tog hver da glad 
og skiltes ad.

1669
Gabriel Voigtländer komponist
Thomas Kingo forfatter