Broder rus
Ieg hider Rus ieg er vel skøn 
huo mig vil tiene hand faar ond løn 
Det siger mine tiennere alle 
Som mig en Herre monne kalle 
Fordi de ere i Aarden met mig 
 
Thi faa de saadan løn som ieg 
Ith Klaaster laa vdi en skou 
fra købsteden paa en fremmit bou 
Der vdi vaare brødre mange 
som der oc haffde verit forlange 

Sorte kapper det vor deris dret 
der vaar i blant aff alskens slegt 
Vilde den ene dricke til siu 
Da bad den anden side til tu 
De drucke til sammen, ey vaar den trang 

saa lenge det ringde til ottesang 
Huer aff dem skulde i besinde 
hand haffde for sig en hederlig quinde 
Som tode hans klæder oc redde hans seng 
hun strøg hans kappe oc klaade hans dre[n]g 

Deris høffuiske leffnit Dieffuelen saa 
hand kom fuld snart for Porten at staa 
Hand sagde sig at vere tienniste løss 
hand lod som hannem suarlige frøss 
Thi bleff hand ladt at porten ind 

det flyde hand saa met lempe oc sind 
Abbeden lonte ha[n]ne[m] huss sette hanne[m] til borz 
Hand spurde hanne[m] at, huad ha[n]d ku[n]de gøre 
om hand kunde terske eller vogne kiøre 
Hand sagde ieg er en stegere dreng 

ieg kan oc fuld vel rede en seng 
Oc hente en Kone oc legge der i 
i saadanne kunster er ieg vel fri 
Ieg kan oc tappe gaat øl i kruss 
oc skencke der aff til dagen er liuss 

Ieg kan oc fuld vel tige quer 
huad mig befallis vaare det end ver 
I klaaster at tiene haffuer verit min id 
til denne dag aff barndoms tid 
Her Abbet hand spurde huad er dit naffn 

ieg hører du kant vel gøre gaffn 
Kiere her Abbet ieg hider Rus 
saa kalde de mig i steger huss 
Abbeden recte Rus sin haand 
tog hannem i tieniste strax paa stand 

Hand bad hannem ind til stegeren gaa 
oc hannem skulde hand vare paa 
Til Abbeden sagde hannem anderledis til 
Rus sagde, ieg det gøre vil 
Der skurede hand Gryder oc tode fad 

oc hialp flux til at rede mad 
En tid som Abbeden vaar til pass 
oc vilde da vende sit time glass 
Da lod hand Rus aff stegerssit hente 
hand kom fuld snart lod ey forlengte 

Huad er eders vilge her Abbet kier 
huad ieg skal gøre da staar ieg her 
Du skalt os hente glade geste 
de smuckiste oc end vdaff de beste 
Huor er i kent, huem ville i haffue 

seer til at i kunde snøre hendis kraffue 
Vdi den by der boer en quinde 
i afften du kommer er hun vel inde: 
Sig, at ieg haffuer sent dig did 
oc tag hende starx [sic] oc oc følge hende hid 

Der afftenen kom som Abbeden sagde 
Rus Abbedens huerff i huen haffde 
Huor snart hand til den quinde kom 
hand tucted sig, oc holt sig from 
Tog hende subtiligen ved sin arm 

oc sette hende smuckt i Abbedens karm 
Hand ledde hende fram hand lod ey aff 
før hun fick fat paa Abbedens staff 
Siden lod hand strax at stegersit staa 
oc pyntede vel i huer en vraa 

Om morgen til igen tog hand vare 
at følge hende hiem foruden fare 
A ha huor Abbeden hand vaar glad 
at hand haffde faat saa nydelig mad 
Han tackede Rus, huor hand hannem saa 

for hand kunde visseligen budet gaa 
Saa giorde Rus mod Munckene alle 
hand vaar rede huo hannem vilde kalle 
At dricke, at skencke, at hente Quinfolck 
at aldrig finge de saadan en tolck 

Saadanne stycker met mange flere 
at bruge det vaar vel Russes begere 
Før lod hand aldrig aff at fare 
end hand haffde dem alle vdi sin snare 
En tid som Rus i stegerssit kom 

stegeren begynte at se sig om 
Han spurde huor Rus haffde verit saa lenge 
om det vor seed aff gode drenge 
At lade sin Mestere ene staa 
naar gaffn skal gøris oc holde sig fraa 

Hand slo paa Rus at hand sig sked 
men Rus bleff da først retteligen vred 
En mectig stor Kedel paa Ilden stod 
hand sød fuld fast for Ilden vaar god 
Oc ingen vaar i Stegerssit saa nær 

som viste huad de brygde dær 
Rus tager sin mestere vid sin haand 
oc løffter hannem i det siudende vand 
hand giorde hannem ith skalckactig sned 
vende Artzen op oc hoffuedet ned 

Rus løff aff stegerssit met en hast 
hand vred sine hender hand roffte fast 
ynckeligen kærde met suck oc graad 
huor ilde det vaar hans mestere gaad 
Huorledis hand vaar vdi Kedelen styrdt 

oc skammeligen haffde sig selff formyrdt 
Abbeden kom met munckene alle 
den tid de hørde Rus saa kalle 
Toge stegeren op, sloge Vandet vd 
skurede Kedelen vel met sand oc grud 

Der det vaar giort i samme stund 
her Abbed hand tenckte ith andet fund 
Han klapte paa stegers dørren met en stock 
beropte Rus til en Mestere kock 
Befol hannem stegers met gryder alle 

alt køcken tyg, huad mand det kunde kalle 
Der met vaare Munckene vel til frede 
de vaare fuld glade at det saa skede 
Hand bleff deris kock ith aar eller siu 
til forn en skalck saa vel som nu 

Deris mad giorde hand saa vel ath smage 
om fredagen som de andre dage 
All fasten igennem lige saa 
det giorde det flaad hand kaste paa 
Met Ister, Smør oc megen speck 

som Abbeden fylte vdi sin seck 
Disligest oc hans brødre alle 
da monne de Rus en Mestere kalle 
Der Abbeden saadan kunst fornam 
hand fick end bedre vilge til ham 

Betenckte huad raad hand kunde finde 
at hand kunde Rus i klaaster binde 
At bliffue der alle sine dage 
hand fryctede nogen tid at faa hans mage 
Hand robte hannem frem spurde hannem ad 

met alle sine brødre hand inderlige bad 
At hand vilde det i sindet skriffue 
annamme kappen oc broder bliffue 
Der giorde de Rus til broder ald 
saa timedis dennem it fendens fald 

De meente de haffde pløget ret 
broder Rus fick da bedre dret 
Der effter en dag hende det sig saa 
broder Rus monne i port husit gaa 
Hand kaste sin kappe hand sette sig ned 

hand arbeyde saa hand suetis ved 
Oc inted andet end knypple giorde 
naar nogen kom, oc hannem spurde 
Huad hand vilde met de knipple gøre 
hand slog it lur, oc vilde ey høre 

Giorde knipple flere store end smaa 
forsamlede dennem alle vdi en vraa 
Siden bant hand huer knipple ved ende 
it bast, oc til sit kammer sende 
Hand hengde det oppa en støtte 

hand viste vel de skulle bliffue nøtte 
Der Munckene komme oc atter spurde 
huor fore Broder Rus de knipple giorde 
Hand suarede dem oc sagde saa 
ieg meente i skulle det selff forstaa 

Vor Regel hand siger det maa ey være 
at nogen broder skal arbeyde spare 
De lade giffuer ingen løn vden last 
det tror jeg vist oc holder fast 
Ieg tager mig saadanne sysle til 

at ieg ey aarckeløss gange vil 
Den dag kand komme oc kand vel staa 
man glædis at kunde de knipple naa 
Det skede der effter en føye stund 
at kircke Prieren vilde made sin hund 

Saa lod hand Abbedens Kone hente 
hun kom, fuld lidet hand Abbeden vente 
Hans glæde oc frygd hun vaar vel stor 
met alle sine brødre oppaa sit kor 
Som glæden var da størst oc best 

da bleff her Abbed Prierens gest 
Hand tog sin Kone fra hannem met mact 
her Abbet sagde Prieren farer end sact 
Skal ieg end venner oc vens venner nyde 
dette hoffmod skal mig fortryde 

Prieren gick strax aff sit huss 
oc holt sig heden til broder Rus 
Hand kerde sin nød met gredende taare 
broder Rus hand ynckede Prieren saare 
Oc bad hannem vrege sin wret 

hand maatte icke dricke det ind saa slet 
Prieren sagde, kiere broder Rus 
der henger nogle Knypple vdi eders huss 
Lader mig den beste der henger iblant 
huer broder en vdi sin haand 

Naar Abbeden siunger benedicite 
ieg skal dannem suare dig skal vorde ve 
Broder Rus hand sagde, det vil ieg gøre 
vreger wret, lader mig det høre 
Saa finge de knypple liden oc stor 

saa mange som stode paa Prierens kor 
Meden Prieren gick oc rede sig til 
da reyste broder Rus it andet spil 
Hand gick til Abbeden oc varede ha[n]nem at 
huorledis Prieren rede hans mad 

Hand fick hanne[m] knypple oc knyppels krafft 
vilde han saa mange haffue hafft 
Om naten det ringde til ottesang 
søffnhus veyen hand bleff fuld trang 
Abbeden oc Prieren der de da møttis 

O haffde du seet huor de da støttis 
De sparde huercken Ion, Ieppe eller knud 
broder Rus hand slucte strax liusene vd 
Oc lod dennem nappis som de kunde best 
Der vanckede saa mangen stolt kindhest 

Som Rus da tenckte de haffde vel nock 
da kom hand snigende som en snog 
Hand bar dem lius oc lod dem see 
der vaar icke en hand fant ey vee 
Hand skilde dem at met megen list 

forligte dennem strax oc det vaar vist 
Saa huer skulde haffue som ha[n]d haffde faadt 
de haffde huer anden trolige naadt 
Der effter skulde Abbeden ene for sig 
beholde sin Kone foruden suig  

Men Prieren skulde om lande gaa 
huor hand kunde sig en anden faa 
Da fick broder Rus met saadan snack 
sine Knypple igen met megen tackv
Da denne strid vor offuer staat  

en tid vaar Rus aff Klaaster gaat 
Om siele at fange giorde hand sin flidt 
det vor hans lyst, det vor hans id 
Dagen gick oc skred fuld fastv
Rus søgte klaasterit met en hast 

Thi duge Suenden vilde dugene brede 
oc Abbedens mad vaar icke end rede 
Paa veyen i skoffuen hoss en bro 
gick Klaasters bondens fede ko 
Huor snart broder Rus hand koen krengde 

tre fiæringe paa it træ hand hengde 
Den fierde hand til klaaster førde 
i kedelin kaste oc flux om rørde 
Saa snart kund mand ey dugene brede 
at Abbedens mad hand vaar ey rede 

Da klaasters bonde sin ko igen vente 
oc tiden begynte sig at forlengte 
Hand vente hende vel en time eller to 
men intet fornam hand til sin ko 
Den fattige mand hand gaff sig ilde 

hand aldrig viste huad hand vilde 
Hand lot at Skouen hasteligen staa 
oc mente hand skulde sin ko der faa 
Der met sine fattige Børn at føde 
hand haffde icke megen Fisk at bløde 

Iu mere hand lete, iu mindre hand fick 
saa lenge den mørcke nat paa gick 
At hand icke saa, huercken folck eller fæ 
saa slap hand i it gammelt træ 
Oc tenckte der dagen at forbide  

paa det at Vlffue skulde hannem ey slide 
Som hand saa stod, ey megit glad 
hand saa der skickte sig vdi en rad 
En mectig græselig Helffuedis skarev
Lucifer monne den ypperste være  

hand sette sig neder paa en stol 
at kalde til smmen [sic] hand befol 
De Dieffle i verden befalning haffde 
besuige Folckit oc gøre dem skade 
Der vilde hand skarpelig regenskaff høre  

oc vide huad huer hagde at føre 
Belsebub kom stod for sin herre 
her Lucifer, vilde i tige querre 
Da vil ieg sige huad ieg haffuer giortv
siden ieg for vd aff Helffuedis port  

Ieg viste tho kødelige brødre at være 
som haffde huer andre i hierted kære 
Deris kerlighed oc gode vilge 
intet Verdsens Menniske kunde at skille 
Før end ieg kom met mit treske fund  

deris kærlighed spilte ieg i samme stund 
Den ene slo den anden ihiel 
her Lucifer giorde ieg icke vel 
Lucifer sagde du siger god snack 
for saadanne gerninger bør dig tack 
    	 
Der nest kom løbende mester Astraat 
hans sind stod mer til ont end gaat 
Sin Herre her Lucifer giorde hand ære 
for hand vilde hannem ny tidende bære 
Her Lucifer herre nu skulle i vide  

huad ieg haffuer giort ey lenger bide 
Hoss Herrer oc førster haffuer ieg værit 
ieg haffuer ey kunst, eller arbeyde sparit 
Før ieg haffuer dennem tilsammen ført 
en perlemente haffuer ieg rørt  

Huer anden visse de kamp oc strid 
oc sette huer andre fuld kort en tid 
Den ene den anden vil forderffue 
try tusinde siæle vil ieg forhuerffue 
Oc føre dem ind for eders fod  

her Lucifer Herre bliffuer ieg ey god 
Ia Mester Astrot sagde Lucifer 
gør som du siger, oc tige fuld quer 
Strax i det samme time rom 
Asmodeus hand tredende kom  

Han faldt paa kne, ey andet torde 
for Lucifer strax sit regenskaff giorde 
Her Lucifer ieg sige vil 
min sysle haffuer verit til daabelspilv
Huor tho de saade at doble for sig  

den tredie vaar ieg visselig 
Falske skantzer ieg dem gaff 
ieg viste vel min fordel der aff 
Es faar sees faar fincke dus 
oc trøye faar quarter i mange hus  

Om naten før it lius vaar brent 
ieg haffde vel siu til Helffuede sent 
Ieg skickede det saa de bleffue icke styrde 
før end den ene den anden myrde 
Lucifer gaff hannem [megen tack]  

thi hand hørde der en [lystig snack] 
Den hele nat ieg [liuer ey] 
da haffde de Dieffle s[aadan rey] 
Den ene til den anden [fraa] 
ingen aff dem maatte [dog bortgaa]  

Før regenskaff vaar a[lt sammen giort] 
haffuer ingen hørt [eller spurt] 
Sagde Lucifer huor [Rus monne være] 
ieg sagner hannem iu b[lant denne skare] 
Strax i det samme øge[blick]  

Lucifer aff Rus hand tiende fick 
hand kommer her tredende met en en [sic] art 
Her Lucifer ieg haffuer icke arbeyde spart 
Forlader mig at ieg kommer silde 
ieg haffuer i act at gøre it gilde  

I Helffuede, lader iu bliffue mad rede 
der til vil ieg min Abbet bede 
Met alle sine Muncke skal hand did faare 
ieg haffuer dem fast vdi min snare 
Her Lucifer lader eder ey forlenge  

[Men reder deris mad] oc gører deris senge 
[fuld stacket en tid sk]al der til bliffue 
[Ieg vil dem alle til H]elffuede driffue 
[som dagen vilde ko]mme oc naten skred 
[Her Lucifer strax at] Helffuede red  

[met alle de Dieffle] hoss hannem vaare 
[Det vaar en stor vtal]lig skare 
[da giordis der buld]er met saadant skraal 
[At aldrig hørde man] saadan vraal 
[Den bonde so]m vdi træit stod 

[Han strax at Klaas]ter staande lod 
Paa Abbedens dør hand klappede fast 
Abbeden loed op met en hast 
Oc spurde hannem huad hand vilde 
hand suarede, oc sagde hannem aff it gilde  

Som Rus hans kock vilde hannem til bede 
oc Lucifer skulde dugene brede 
I Helffuedis grund met megen flid 
Her Abbet ieg siger eder komme i did 
Ehuor det gaar om øll eller mad  

alt faar i it flu fendens bad 
Der Abbeden hørde sin bondis ord 
hand tog hannem ind, sette ha[n]nem til bord 
Hannem storligen tackede oc vaar fuld glad 
at hand vilde saadant vare hannem ad  

Sine brødre lod hand tilsammen kalde 
berette saadant faar dennem alle 
Hand bad dennem gøre plict oc bod 
faar de haffde brøt den Herre Gud imod 
De begynte strax at læse oc siunge  

de tiente Gud met hierte oc tunge 
Oc bade hannem hielpe dem aff deris nød 
at de maatte vndgaa den euige død 
Strax sagdis der messer vdi Guds hus 
Her Abbet sende bud effter broder Rus 
 
Hand skulle til hannem i Kirken komme 
hand kom, det bleff hannem til liden fro[m]me 
Som Presten vilde vor Herre op bære 
Rus vilde icke lenger i Kirken være 
Hand holt sig strax at døren vd  

Abbeden fick om hans kappe strud 
Hand drog oc sagde, ieg maner dig 
du fule Dieffuel aff falsk oc suig 
At du dig skaber vdi en rød hest 
du haffuer oss verit fuld ond en gest  

Vden Kirken skalt du staa 
du skalt oc icke deden gaa 
Før ieg giffuer dig orloff der til 
betencker mig huad ieg gøre vil 
Du skalt oc ingen skade gøre  

ieg vil dig bedre dine caser høre 
Rus hand giorde som Abbeden bød 
hand bleff en hest, oc hand vaar rød 
Da maatte der alle Muncke see 
hand vaar en Dieffuel, Saa faa hand vee  

Her Abbet hand bad hannem fare bort 
en anden sted, hand viste ey huort 
Hand skulde sig skynde oc ey vere seen 
oc aldrig komme til Klaaster igen 
Rus gaff it skraal oc for sin vey 

huort hand da for, det spurde vel ieg 
Hand holt sig strax til Engeland 
der giorde hand platz baade quinde oc ma[n]d 
I Kongens Daatter hand siden for 
giorde hende stor pine som ieg vel tror  

Hendis deylighed hand snart foruende 
at moxen hende icke mange kende 
Kongen da hente lod 
saa mange Prester oc klaastermend god 
Vdi hans rige og [sic] den landz  

end dog at ingen der paa fands 
Faar huilcken Dieffuelen vilde vige 
hand actede flere saa at besuige 
Hand bleff atspurt i samme tide 
hui hand ey vilde maning lyde 
 
Hand suarede oc sagde, der er fordi 
en klaaster mand er ieg som i 
Broder Rus det er mit naffn 
der gaar vdaff fuld vide saffn 
Hand giorde dem oc en god besked  

om hans Abbet, oc huad hand hed 
Kommer hand icke hid met mig at kiffue 
da skal mig ingen her vdriffue 
Da Kongen saadant fick at høre 
it bud lod hand strax rede gøre  

Det sende hand strax til Saxe land 
hand lete saa lenge hand Abbeden fant 
Hand fick hannem breff, holt Kongens ord 
som Abbeden hand sad offuer sit bord 
Abbeden lesde Kongen breff  

fornam, huad herrensked Rus hand bedreff 
Hand giorde sig rede strax paa stand 
oc følgede dct [sic] bud til Engeland 
som Abbeden da til Kongen kom 
hand fagnede hanne[m] vel, thi hand vor from  

Huad kand ieg der aff sige mere 
hand lod hannem gantske vel tractere 
Siden sagde hand Abbeden aff sin nød 
Huorledis hans daatter vaar nær død 
Hand bad met suck oc megen graad  

Abbeden skulde finde nogre gode raad 
Den Dieffuel aff hans daatter at driffue 
at hun finge bod, oc bleffue i liffue 
Hand loffuede hanne[m] der faare mege[n] gaffue 
som Abbeden selff, mest vilde haffue 
     	 
Abbeden sagde til Kongen saa 
eders daatter skal komme for mig at staa 
Da den Iomfru for her Abbed kom 
fuld ilde gaff sig broder Russ der om 
Da huercken giorde bulder eller blær  

hand laa fuld stille, oc tiede quær 
Abbeden sagde hey, hør nu du 
broder Rus, huor est du nu 
Rus sagde, her Abbet ieg er her 
ieg vilde i vaare mig icke saa ner  

Da begynde Rus at skrige 
io dut, dis vær ieg maa nu vige 
Abbeden sagde, ieg biuder dig 
kom strax, oc stat her hoss mig 
Bliff til en hest som du vaast førre  

du skalt ey skade folck eller dørre 
Vindue, vegge, lofft eller mur 
eller noget andet creatur 
Broder Rus giorde som Abbeden bød 
bleff til en hest som førre vaar rød  

Huor stille hand hoss Abbeden stod 
da maatte mand see hand vaar ey god 
Kongen loffuede den himmelske Gud 
fortycte, at hand haffde brøt hans bud 
Hand loffuede for sin Daatter oc sig  

at tiene Gud met hiertet euindelig 
Huercken aad hand eller drack 
Før hand gaff Abbeden megen tack 
Bad hannem begere huad hand vilde haffue 
ha[n]d vilde ha[n]ne[m] giffue baade gunst oc gaffue 
 
Da saa her Abbed vdi en vraa 
en meget stor blyhaab huor hand laa 
hand talede til Kongen sagde saa 
alder naadigste Herre kand ieg faa 
Aff dette bly, dette vil ieg høre  

Saa megit som Rus kand en tid føre 
Paa ryggen offuer det salte Vand 
til Klaaster vdi Saxen land 
Herre det er nu min begere 
oc siden begerer ieg intet mere  

Kongen sagde det skal saa ske 
annamer det bly som i der see 
Kand Rus det oc alsammen føre 
da skal det eder alt sammen til høre 
oc der met eders klaasters beste gøre  
   	 
Abbeden sagde til broder Rus 
der ligger bly vdi det hus 
Det skalt du strax til Klaaster føre 
lad see du kant aff sted nu køre 
Nu skynde dig oc ver ey seen  

kom snart oc sige mig suar igen 
Broder Rus hand lod at lucten staa 
tusinde skippund bly paa ryggen laa 
Dem førde hand offuer met en fart 
hand kom igen oc end fuld snart  

Som Kongen offuer maaltid sad 
oc fick sig da met Abbeden mad 
Broder Rus ind at dørren kom 
til Abbeden gick oc spurde hannem om 
Om hand skulde Slaattit til Klaaster føre  

hand vilde det gandske gerne gøre 
Abbeden sagde til broder Rus 
dette Slaat det er it kongeligt hus 
Lad det her wbehindrit staa 
du skalt vel andre sysle faa  

Ieg vil dig sige huad du skalt gøre 
mig selff skalt du til Klaaster føre 
Foruden skade foruden skam 
biuder ieg dig at førre mig fram 
Abbeden bød Kongen gode nat  

paa Ruses Ryg hand sette sig brat 
Rus tog aff sted hand vaar ey seen 
førde Abbeden til sit Klaaster igen 
Som Abbeden vilde haffue Kircken tagt 
Rus haffde da blyed paa Kircken lagt  

Oc spurde fremdelis huad skal ieg gøre 
her Abbed lader mig det snarlige hørre 
Huor skal ieg bygge, huor skal ieg bo 
ieg venter mig aldrig mere ro 
Abbeden suarede met alffuers tale  

ieg vil dig ey lenger forhale. 
Icke langt her fra ieg siger dig dette 
ligger et greseligt øde sted 
Der skalt du bo til euig tid 
oc aldrig mere komme hid  

Eller nogen sted i andre land 
du skalt ey skade quinde eller mand 
Du skalt ey skade fisk eller fæ 
ey hus, ey marck, ey skou eller træ 
Eller nogen anden verdsens creature  

men ligge der til domme dag oc lure. 
Broder Rus giorde som Abbeden bad 
hand gaff it skraal oc tog aff sted 
Det gick hannem vd for vden gammen 
beskerme oss Gud fra hannem Amen.  
	 
Nu haffuer i hørt om broder Rus 
paa hans Historie en ende 
Beder inderligen Gud, so[m] er det euige liuss 
Rus faar oss icke at kende 
Huert menniske som salig bliffue vil  

tage sig fuld vel til vaare. 
Faar Dieffuelsens fund oc listige spil 
hand vil ret ingen spare. 
Tro Guds ord baade først oc sist 
den arme giff mad oc klede  

Da bliffuer du euig salig foruist 
oc Iesus giffuer dig fryd oc glede. 
Du Christne læsere acte nu vel 
huor Dieffuelen driffuer sit falske spil 
Men Christne menniske store oc smaa  

hand acter dennem til sig at faa 
hand icke soffuer, aldrig dag eller nat 
Hand løber om verden at gribe os brat 
met al sin falske list oc lempe 
Hand er fuld vnderlig en kempe  

hand skrider mod oss for vden suerd 
Hand acter os fuld ond en ferd 
Som i maa høre oc acte met skel 
I denne bog huo der læse vil 
Huor Dieffuelen sueg de Muncke saa ma[n]ge  

Ieg meen hand giorde dem fuld vel bange 
De tackede Gud at de bleffue hannem quit 
Thi hand forderffuit dem met stor flid 
Haffde Gud dem ey sin naade giffuit 
fordømde haffde de alle bleffuit  

Til helfuedis ild i euig brand 
met broder Rus den fulle aand 
Nu vil oss Gud sin naade giffue 
den stund wi her i verden leffue 
Om wi ville tro paa Iesum Christ  

at hand er al vaar salighed vist 
Oc haffuer oss løst fra saadan nød 
met sin pine oc bitter død 
Hand købte oss alle meget dyre 
Faar sit egit blod ey anden hyre  

Saa vil hand oss alle salige gøre 
oc oss met sig til Hemmerige føre 
Hans hellige Engle at bliffue lige 
saa haffuer hand giort oss fattige rige 
Alle vaare synder hand paa sig drog  

al Helffuedis mact hand neder slog 
Hans død, hand haffuer den død forstørt 
oc haffuer oss fra Dieffuelen ført 
For vden al vor fortieniste løn 
Det siger den hellig aand, al me[n]niskens køn  

Thi lader oss alle paa Christum kalde 
at hand os aldrig lad fra sig flade [sic] 
Men vil staa oss bi i al vaar nød 
oc spise oss met liffsens brød 
Som siel oc liff vederquege kan  

det siger ieg eder baade quinde oc mand 
Iesus er allene al vaar salighed 
vor frelser os alle, aff al vaar nød. 
Oc ingen anden os frelse kunde 
fra Gud Faders vrede i nogre lunde.  

Vden hans kieriste søns blod fin
haffuer oss allene løst, fra skyld oc pine.
Thi bør Iesu alleniste ære from
oc icke nogen Paffue eller Muncke i Rom
Thi de kunde ingen hielpe aff nød 

de gaa selff paa veyen, til den euigc [sic] død. 
Vden de vender fuld snart om 
oc til bage til Christum komme 
Met al selskaff, naade aff Gud begere 
som alle synder forlader och til giffuer herre 
 
Formedelst Iesum sin Søn allene 
Dette vidnesbyrd giffuer ieg Iesu met den hellig Aand 
for alle mørckhedsens mact baade quinde oc mand 
Thi glæder wi Christne oss, vid Iesum 
vaar frelsere allesammen  
och priser och loffuer Gud Fader met den 
Hellig Aand der faare euindelig Amen. 
MDLV.

Eksterne henvisninger 
 Otto Kalkar:  Ordbog til det ældre danske sprog (1300-1700)  

Fortællinger
1555
1868