Laiškai
I 

Skubėk, laiškeli, ten, kur širdelė 
Sau apsirinko brangią vietelę! 
Bėk prakalbėti, meilę laimėti, 
Linksmybės saulei veide žibėti. 

II 

Taip malonu draugą mielą 
Man bebūtų jausti arti, 
Jam atverti savo sielą, 
Nuo širdies žodelį tarti!.. 
Bet ar šaltas laiško žodis 
Visą širdį beparodys? 

III 

Mano mieliausia 
Širdelę klausė, 
Ką atsakyti į šį laiškelį? 
Ar žodį duoti? 
Ar dar svyruoti? 
Ar sau belaistyt rūtų darželį? 
Oi, ne svyruoti, 
Tik žodį duoti, 
Karštai mylėti jauną bernelį 
Ir jam užmauti aukso žiedelį! 

IV 

Skubėk, laiškeli, į tą šalelę, 
Kur tankiai bėga mano širdelė, 
Ir ne tiek grože žodžių tuščia 
Prašnek į draugą siela slapčia! 
Ir daugel, daugel, kas tik širdyje, 
Tegul tarp mūsų vėlei atgyja! 

V 

Bėk, laiškeli, į kelionę, 
Nešk, laiškeli baltas, 
Draugui meilę ir guodonę, 
Ir mintis nešaltas. 
Bėk, prakalbink draugą seną 
Iš jaunystės metų 
Ir paklauski, kaip gyvena 
Tarp vargų verpetų. 

Maironis
Eilėraščiai