Baltoji poema
Šj rytą — Pasaka šarmota baltam parke.
Šį rytą baltos nuotakos alėjom vaikšto — —  
Taip tyliai — nesugirgžda šilko skaros —
Taip tyliai — kaip padangėj baltas garas.

Ją vakar išvariau. Ji, kaip gyvatė, čiulpė mano sielą —
Paskui verkiau  — —
Ilgai verkiau — Kaip telegrafo vielos švilpiant vėjui.
Kur ji — manoji meilė ugniažiedė?
Ją išvariau į šaltą tuščią naktį,
Ir užsklendžiau duris — — —
Tai buvo vakar, vakar   — — —

Šį rytą parko medžiai — baltos nuotakos.
Šį rytą brilijantų nubertais takais jinai sugrįžo —
Mano meilė ugniažiedė — — — 
Baltom alėjom ji sugrįžo — — — 

Ko sugrįžai, ko parėjai, nelaukiamoji?
Man tavo burtų vergija skaudi, skaudi — — —
Ji tyli. — Snaigės pėdas mūs užkloja — —
Tylėdama man ranką deda ant peties — —
Ir ant snieguoto balto tako
Pabiro brilijantai mėlyni —
Jos ašaros — —   

Nėris Salomėja
Eilėraščiai