Aitvaro alus
Musteikių giminaitis turtingas vestuves kėlė. Norėjo alaus ir Musteikiui paliko dvi statinaites. O Musteikis prižadėjo:

– Aš alaus atvešiu!

Laukia nelaukia – vis Musteikių alus nerūgęs, dar jo nėra.

Kartą Musteikis sėdi ir mato – pasirodė šviesa.

– O dabar gerai! – sako.

Išbėgo pirkaitėn ir kalbasi su tuo. Klausia:

– Ko taip ilgai?

Sako:

– Kad aš vienam daikte nuskridau – užantspauduota, kitan daiktan – užantspauduota, trečian daiktan – laisva. Tai aš ir atnešiau.

Ir tos statinės pasidarė pilnos alaus. Tada savo žmonai išėjęs sako:

– Renkis, važiuosim!

Toji žmona pradėjo rengtis, o jis įsakė bernam:

– Pakinkykit du arklius, važiuojam!

Ir išleido šeimyna juos vestuvėsna. Nuvažiavo vestuvėsna ir nusivežė alų.

Mitologinės sakmės
Sakmės apie aitvarus