Ko siekiu ir alkstu
Sapnų be kančios ir ramumo saldaus 
Taip alksta pavargėliai žmonės, 
O man tie šešėliai širdies neprigaus: 
Aš noriu verpetų, karionės. 

Tarp marių plačių kad užkaukia vilnis, 
Plačiau man siūbuoja krūtinė; 
Ir žiūri tolyn nusiblaivius akis, 
Ir nori apimt begalinę! 

Man meilės nereikia, kai siūlos pati; 
Neapkenčiu jausmų silpnybės; 
Vien žavi bekalbė širdis paslapti, 
Kurios nepasieksi gilybės!.. 

Einu nesuprantamas vienas keliu 
Be draugo, ir nieks nepalydi; 
Nors verkia širdis, linksmai juoktis galiu, 
Ir kūdikiai laimės pavydi. 

Ko siekiu ir alkstu, vargiai bežinau! 
Pasiekt nepasiekiama šalį? 
Tik atilsio vieno kaip maro bijau, 
Tik norai užmigti negali. 

Maironis
Eilėraščiai