Lietuva brangi
Graži tu, mano brangi tėvyne,
Šalis, kur miega kapuos didvyriai:
Graži tu savo dangaus mėlyne! 
Brangi: tiek vargo, kančių prityrei.

Kaip puikūs slėniai sraunios Dubysos, 
Miškais lyg rūta kalnai žaliuoja;
O po tuos kalnus sesutės visos 
Griaudžiai malonias dainas ringuoja.

Ten susimąstęs tamsus Nevėžis,
Kaip juosta juosia žaliąsias pievas;
Banguoja, vagą giliai išrėžęs;
Jo gilią mintį težino Dievas.

Kaip puikūs tavo dvarai, tėvyne, 
Baltai iš sodų žalių bekyšą! 
Tik brangią kalbą tėvų pamynę 
Jie mūsų širdis mažai ką riša.

Kaip linksma sodžiuos, kai vyturėlis 
Jaukiai pragysta, aukštai iškilęs, 
Ar saulė leidžias, ir vakarėlis, 
Ramumą neša, saldžiai nutilęs.

Bažnyčios tavo ne tiek gražybe, 
Ne dailės turtais, ne auksu žiba; 
Bet dega meilės, maldos galybe,
Senųjų amžių gyva tikyba. 

Kai ten prieš sumą visi sutarę 
Graudžiai užtraukia „Pulkim ant kelių", 
Jausmai bedievio vėl atsidarę 
Tikėti mokos nuo tų vaikelių.

Graži tu, mano brangi tėvyne, 
Šalis, kur miega kapuos didvyriai! 
Ne veltui bočiai tave taip gynė, 
Ne veltui dainiai plačiai išgyrė!

Maironis
Eilėraščiai