Tėvynės dainos
Tėvynės dainos, jūs malonios. 
Taip širdį žadinat saldžiai! 
Kodėl tai mūsų gražios ponios 
Negieda jūsų gan seniai? 
Akutės melsvos, rankos baltos, 
Bet širdys jų kaip ledas šaltos. 

Sesutės mūsų nuo senobės 
Dėvėjo margus rūbelius; 
Dūzgeno plonas, baltas drobes 
Ir koja suko ratelius. 
O iš karštos jaunos krūtinės 
Skambėjo dainos sidabrinės. 

Kaip rožės jos tada žydėjo 
Ir lankė rūtų darželius, 
Dar vainikus žalius dėvėjo 
Ir šilko kaspinus žalius; 
Dainavo, gerbė žalią rūtą, 
Kęstučio žirgą ir Birutę. 

Kalbos nemindžiota gimtinės 
Nei dainų mūsų Lietuvos; 
Neskundės vyras nusiminęs 
Dėl meilės moterų lengvos! 
Tada už auksą nemylėta, 
Tada už dainą nemokėta. 

Kas atdarytų aukso skrynią 
Tėvynės dainų malonių? 
Ir kas prižadintų gadynę 
Sesučių, dainomis garsių? 
Tėvynės dainos, jūs auksinės, 
Be jūsų šąla mums krūtinės! 

Maironis
Eilėraščiai