Lietuva
Lietuva, tu kurios vardas kaip Dievo litanijoj,
Girdisi giedant žalių girių alsavime, –
Kyre eleison, Tėvyne eleison!

Kai vienmarškinė vasara per pievas brenda,
Ar piemenys botagais genasi bandą, –
Viskas lyg šaukia, gieda ir skalina: –
Kyre eleison, Tėvyne eleison!

Ir viskas, kas tik buvo pradžioje,
Ką Dievas savo lūpomis pasakė,
Tai buvo – Lietuva!

Tėviške, esi labai vargais varginta,
Tad neveltui ašaroms paplūsta dangus...
Bet ar negana Tau, ar Tau nepritinka,
Kad paukščiai lengvai tavo vardą gieda,
O po kiekviena sermėga širdis vis plaka,
O po kiekvienu žingsniu klumpės šneka: –
Lietuva, tu tik tu viena per amžius!
Kyre eleison, Tėvyne eleison!

Cvirka Petras
Eilėraščiai