Įžanga („Vizijos“)
Į žemę piktas vakaras atėjo, 
Toks baisiai svetimas ir neramus, 
O ten už lango blaškosi klajoklis vėjas 
Ir lyg keleivis beldžias į duris.

Bet aš vidun jo niekad neįleisiu, 
Duris užversiu dar tampriau – 
Aš pilnas nerimo, kažko pasiilgęs baisiai, 
Paskendęs vakaro rimty, mąstau

Apie šią žemę ir kalvas suartas, 
Ir iš storų sienojų pastatytus šiuos namus, 
Ir žmones einant iš kartos į kartą – 
Tuos žmones jaunus, pranašius.

Menu jų vasaros auksinį derlių, 
Gegužės mėnesio naktis brandžias, 
Laukus, priėjus pjūčiai, grūdą berlų 
Ir kuriančių žmonių kančias.

Tai plazda jie šio vakaro šešėliuos, 
Ryškėja mostai ir galia 
Ir pamažu atgimsta vėlei, 
Atgimsta vėlei per mane...

Eilėraščiai