Mano mūza
Sonetas

Su mūza savo iš pačios jaunystės
Aš gyvenau laimingai ir tyliai:
Ji man tarp šio pasaulio veidmainystės
Apreiškia meilę iškiliai...
Dažnai su bangomis sparnuoto įkvėpimo,
Kada harmonija atbunda manyje,
Jausmai širdingi jos, nesutepti likimo,
Žavėja mano sielą, žaidžia dainoje...
Ir visados, kuomet ar laimė, ar liūdnumas
Pasaulį užkariauja meiliai ar šaltai,
Į jįjį atsiliepia jos širdies gilumas,
Kaip aidas iškilus, kurs taip gi dyvinai
Už girių, už kalnų, koks ploto yr didumas –
Atliepia ir kančias, ir meilę skubina.

Eilėraščiai