Erškėčiais vainikuotoji
Ateina aušra jau dainuodama,
     aušra vainikuota erškėčiais.
     Ateinu ir aš paskui ją,
     kad tuos vainikus pamylėčiau.

     Ir šaiposi juodas kalėjimas,
     pačioje jaunatvėj nusilpome.
     Einu aš ir pančių palydimas,
     einu, nors ir vėjų nušvilpiamas.

     Dar tyli nuvytusi žemė
     ir akmenys skamba po kojų,
     bet veidas liepsnos dar jaunyste,
     nutils alkanieji raudoję.

     Kol švis čia dar saulė žeruodama,
     aš veržtis tolyn tenorėčiau.
     Ateina aušra jau dainuodama,
     aušra vainikuota erškėčiais.

Jakubėnas Kazys
Eilėraščiai