Nebelauk manęs sugrįžtant
Kartą paukščiai man dainavo –
     išdainavo dalį.
     Neišvargt dalužės savo,
     nepernešt vargelio.

     Girios ūžė. Ūžė vėjai.
     Slėnius kraujas plovė.
     Ir mane urvan įdėjo
     juoda negerovė.

     Nebdainuosiu balto beržo,
     ūžiant seno uosio.
     Vėtrą tolimą viliosiu,
     vėtrai tedainuosiu.

     Dar vaidenasi akyse
     meilė – žvaigždės – vėjas
     ir pro šal laimužė laimė
     taip gailiai praėjus.

     Nebelauk manęs sugrįžtant
     niekados, mieloji,
     Jau ne tau, o žaliai vėtrai
     širdį dovanoju.

Jakubėnas Kazys
Eilėraščiai