Velnio žmogus
Velnias, pamatęs, kaip pondievs sukūrė žmogų, pavydu nesiliaudams sušukęs:

– Didelis čia daiktas, ir aš galiu tokį pat padaryti!

Ir pradėjęs molį minkyti.

Minkęs ir suminkęs žmogystą. Pūtęs dvasią, įpūtęs, ir žmogysta atsigavusi. Priėjęs pondievs, apveizėjęs žmogystą ir taręs:

– Užmiršai širdį įdėti, o pilvu du įdėjai savo žmogui.

– Teryžties, – atsakęs velnias, – lai būn kad ir vokietis.

Etiologinės sakmės