Nuo Birutės kalno
Išsisupus plačiai vakarų vilnimis, 
Man krūtinę užliek savo šalta banga 
Ar tą galią suteik, ko ta trokšta širdis, 
Taip galingai išreikšt, kaip ir tu, Baltija! 

Kaip ilgėjaus tavęs, begaline, plati! 
Ir kaip tavo išgirst paslaptingų balsų 
Aš geidžiau, tu pati vien suprasti gali, 
Nes per amžius plačių nenutildai bangų! 

Liūdna man! Gal ir tau? O kodėl – nežinau; 
Vien tik vėtrų prašau, kad užkauktų smarkiau: 
Užmiršimo ramaus ir tarp jų nematau, 
Betgi trokštu sau marių prie šono arčiau. 

Trokštu draugo arčiau: juo tikėti galiu; 
Jis kaip audrą nujaus mano sielos skausmus; 
Paslapties neišduos savo veidu tamsiu 
Ir per amžius paliks, kaip ir aš, neramus. 

Maironis
Eilėraščiai