Idealas
Be aukšto tikslo, idealo
Sunku gyventi čia ant žemės,
Kur taip dažnai dangus aptemęs,
Kur sielvartams nėra vis galo,
Kur jauną, žvainąją krūtinę
Slogina proza kasdieninė.

Nuo giedro ryto kiaurą dieną
Šaltai ir gailiai žemė ošia,
Buities vienodą dramą lošia,
Jausmus galąsdama į plieną.
Ir veltui tyrą, skaistų aidą
Čionai norėtumei išgirsti,
Tiktai išgirsi skundą, vaidą, –
Dainoms kelių čia neprakirsti!

Ir būtų sunku ir nemiela
Be aukšto tikslo, idealo
Gyventi ir jaunutę sielą
Auklėti pajautomis melo.
Vai, nežinau, kas atsitiktų
Tada krūtinėje poetos...
Čionai jam nebebūtų vietos,
Jam žvaino sapno nebeliktų...

Bet ne! Tas giedras idealas
Dar žemėje visai nežuvo:
Jis pranokėjui dainiui kliuvo,
Ir toli jo dainužės galas...
Jis vienas gieda dieną naktį,
Ir moka jo širdužė plakti.

Eilėraščiai