Varpas
Kad rytą saulė spinduliu pirmiausiu
Apreiškė žemei tekėjimą savo, 
Užgaudė varpas liepimu aiškiausiu, 
Tarytum jisai žmogaus lūpas gavo:
Kelkite, kelkite, kelkite, kelkite...

Tuoj darbininkai visi suknibždėjo 
Lyg gyventojai užgauto skruzdyno 
Ir kasdieniniai darbai prasidėjo 
Žmonių lizduose ir ant lauko gryno. 
Kelkite, kelkite, kelkite, kelkite...

Varpas da garsiau ir da aiškiau gaudžia, 
O graudus balsas veržiasi per orą. 
Dėl ko nebaigia savo dainą graudžią? 
Tinginius prikelt turi tikrą norą.
Kelkite, kelkite. kelkite. kelkite...

. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 

Tai skambink, ,,Varpe"! tegul gaudims tavo 
Išilgai, skersai eina per Lietuvą! 
Budink ir šauki graudžiu balsu savo, 
O tas šaukimas perniek tenežūva! 
Kelkite, kelkite, kelkite. kelkite...

Kas darbininkas ir kas dirbti gali, 
Ant tavo balso prie darbo teimas! 
O kur atrasi tinginį miegalį, 
Tegul neliaudams jį budin gaudimas:
Kelkite, kelkite. kelkite, kelkite...

Eilėraščiai