Nuotrupos
I

Jei ne dainium skirs mane likimas,
Tai dabar dainuoti tuščia būtų:
Juk tas kraujo įstabus virimas
Be naudos atvėstų ir pražūtų.

Bet tikiu − akordas slėpiningas
Ir paskui skambės širdyje mano,
Ir pasaulio žadins pajautas širdingas,
Žaisdamas bangose skausmo okeano.

II

Man malonūs vaizdai
Kūdikystės laikų,
Dainos meilės pirmõs
Ir ošimas miškų...

III

Žvaigždutė žiba danguje...
Žvaigždute, kam tu švieti?
Nūnai vis viena į tave
Aš negaliu nuskrieti...

Man šioji žemė paprasta
Daug už tave mielesnė, −
Ir visa kas joje puiku,
Ir ateitis skaistesnė.

Eilėraščiai