Skausmo skundas
Už tatai, kad tave, tave viena tiktai 
Nuo jaunųjų dienų aš mylėjau karštai, 
Kad tau įkvėptas, amžinas giesmes po kojų 
Iki šiol nenuilsdamas klojau ir kloju, 
Kad kai pranašas tau atgimimą skelbiau 
Ji už savo gyvybę pamilęs labiau!.. 
O, už tai tavo priešai manęs nepamėgo 
Ir į aukštas angas, dantis grieždami, bėgo! 
Deja, ten už aukštų, už galingų angų 
Nuo Jugurtos laikų nesunku pirkt draugų: 
Neburnok, kad lig šiolei ten viskas venale, 
Betgi duota pakampių šmeižtams visa galia!. 
Ir šitai kaip kareivis nelygioj kovoj 
Be garbės ir be vardo tėvynėj laisvoj 
Aš perblokštas ir vienas!.. O mano tėvynė?.. 
Gint ji savo sūnų kitados garbę gynė! 
Bet dabar be garbės, be sostinės pati 
Vien tik partijų partijoms dirva plati. 
1927.VIII.22 

Maironis
Eilėraščiai