Skausmo balsas
Giedojau meilę, jauną viltį, 
Skambėjo stygos man saldžiai; 
Šiandieną tenka ar nutilti, 
Ar verkt už išgamas skaudžiai. 

Gana svajojus! Meilės vietą 
Užims rūstybės skaudulys!.. 
Prašneks žaibais!.. Bet širdį kietą 
Vargiai pajudins, atgaivins... 

O jūs, kurie krūtinę jauną 
Kas dieną šaldote ledais! 
Kuriems madera gerklę plauna, 
Kurie vien augate pilvais!.. 

O jūs, išlepę ir atšalę, 
Apkurtę žiovaunat paikai, 
Kai, nuo darbų-vargų išbalę, 
Gal jūsų miršta kur draugai!.. 

O jūs, kurie taip daug žadėjot 
Ir norus skelbėte gražius, 
Kur šventą ugnį tą padėjot 
Ir tuos sumanymus plačius? 

Žinau, dabar jums daug nereikia: 
Pavalgius atilsio saldaus; 
Ir, nieko pikto kaip neveikę, 
Kai mirste, tikitės Dangaus. 

Apakę! Savo kelią matot 
Tarp rožių, pokylių, juokų?.. 
O nelaimingi, nesupratot, 
Jog žemė - tai šalis vargų! 

Jog žemė - ašarų vietovė! 
Ir nelaimingas tas žmogus, 
Kurs veido ašara neplovė: 
Jam uždarytas bus Dangus! 

Maironis
Satyros