Eina garsas
Eina garsas Prūsų žemės: 
        žirgą reik balnoti; 
Daug kryžiuočių nuo Malburgo 
        rengias mus terioti. 
Pasilik, sesute, sveika, Nuramink širdelę: 
Aš pagrįšiu nepražuvęs į tėvų šalelę. 

Daugel turtų pas kryžiuočius 
        nuo senos gadynės; 
Auksu žiba miestų bonės, 
        šilko pilnos skrynės. 
Aš parnešiu sau iš Prūsų kalaviją kietą, 
Tau, sesyte, šilko skarą, diržą auksu lietą. 

Jau pavasaris išaušo, 
        gieda vėversėlis, – 
Nebegrįžta nuo Malburgo 
        mielas bernužėlis! 
Saulė leidos, buvo kova: kraujo daug tekėjo; 
Mylimasis už tėvynę galvą ten padėjo. 

Mano draugės gieda linksmos 
        ir šilkais dabinas; 
Man gi ašaros tik rieda 
        ir kapai vaidinas! 
Nekalbėsi, bernužėli, man meilių žodelių! 
Neužmausi aukso žiedo ant baltų rankelių! 

Maironis
Eilėraščiai