Rudenio pasaka
Klausyk! – Tai rudenio pasaka
Šlama tarp krintančių lapų!
Argi ta saulėta vasara
Liko tik tolimas sapnas?

Gaila, taip gaila, lyg motiną
Veža į raudančias kapines –
Išganymo netartą žodį
Uždarė į amžiną atilsį.

Ū-ū – dejuodamas vėjas
Skverbias į širdį ir sielą.
Taką, kuriuo vaikštinėjom,
Greitai užklos baltas sniegas.

Šaltą pageltusį lapą
Spaudžiu prie degančių lūpų –
O, negražinama vasara!
Veltui su ašarom klūpau.

Nėris Salomėja
Eilėraščiai