Mano gimtinė
Ten, kur Nemunas banguoja
Tarp kalnų, laukų
Broliai vargdieniai dejuoja 
Nuo senų laikų.

Ten močiutė užlingavo 
Raudomis mane,
Į krūtinę skausmą savo 
Liejo nežinia.

Girios ūžė ten, minėjo 
Praeities laikus, 
Kai lietuvis netikėjo, 
Jog belaisviu bus.

Ten apleistos pilys griūva 
Ant kalnų aukštai;
Milžinų ten kaulai pūva, 
Verkia jų kapai.

Ten užaugau, iškentėjau 
Aš kančias visas 
Ir pamėgau, pamylėjau 
Vargdienių dūmas.

O tos dūmos vargdieninės 
Griaužia kai kada, 
Tartum rūdys geležinės 
Amžina žaizda.

Maironis
Eilėraščiai