Vakaras (Ant ežero Keturių Kantonų)
Ežero skaisčios bangos liūliavo 
Žaliu smaragdu; 
Laivą be irklo varė, lingavo 
Vėsos dvelkimu. 

Saulė už Alpių leidos sutingus; 
Varpai Liucernos 
Dievui aukojo darbus vargingus 
Žmogaus ir gamtos. 

Medžių ant saulės kepintas lapas 
Nuspindo rasa; 
Rožių iš kalnų papūtė kvapas 
Skania sveikata. 

Audžiau nurimęs aukso svajones 
Aušros spinduliais; 
Lėkė jos, skrido, pilnos malonės, 
Padangių keliais. 

Vedė jas paukščių kelias žvaigždėtas, 
Lydėjo širdis 
Į tolimąsias, į numylėtas 
Tėvelių šalis. 

Kiek atminimų-atsitikimų, 
Gyvų kitados, 
Vienas už kito brėško ir švito 
Anapus ribos! 

Ten, kur palangėms stiepias sužiurę 
Žemčiūgų žiedai, 
Kur raudonmargę kreipia kepurę 
Jurginų pulkai, 

Ten, kur sesutės rūta dabina 
Kasas nuo mažens, 
Kur juodbėrėlį brolis augina 
Balnot ant rudens, 

Ten, kur Dubysa mėlyna juosta 
Banguoja plati!.. 
Ko, ašarėle, ko tu per skruostą 
Kaip perlas riedi? 

Ten tai prabėgo mano brangiausi 
Jaunystės laikai, 
Ir po tiek metų pats savęs klausi: 
Tai vien tik sapnai? 

Kiek atminimų-atsitikimų, 
Gyvų kitados, 
Vienas už kito brėško ir švito 
Anapus ribos! 

Maironis
Eilėraščiai