Liūdesys
Negana mano sielą verpetai 
Benešiojo ir daužė keliais? 
Ar ant veido daug ženklinę metai 
Bent jau kartą nurimti neleis? 

O, tie norai širdies begaliniai, 
Argi jie be kapų neužmigs? 
Argi valandai vien paskutinei 
Šaltą atilsį jie tepaliks? 

Ko ieškojo širdis, neatrado, 
Nors betrokšti vargiai dovanos! 
Nepasotinęs amžino bado, 
Jį tik pridengiau rūbais šalnos. 

Ant nudeginto raisto dar vėjas 
Sutrūnėjusius varto lapus; 
Bet ten ąžuolas, metais šlamėjęs, 
Neprašneks! Rytmečiais neatbus! 

Jei prašnektų, tai skųstis tegali 
Tarp laukų be rasos ir žvaigždės 
Ir minėti tą ilgesio šalį, 
Iš kurios jau vilties negirdės!  

Maironis
Eilėraščiai