Alpių viršūnės
Aukštai kalnų viršūnės šviečia, 
Ledais apkaltos ir snieguos! 
Nuo amžių koja jų neliečia 
Žmogaus. užgimusio varguos. 

Nuo aukšto išdidžiai apmato 
Žmonių stropius dienos takus, 
Tačiau gyvatos margo rato 
Jų veidas neatjaus puikus. 

Kas joms, didžiulėms! Milijonai 
Pro šalį amžinais keliais 
Nuėjo kaip lig laiko monai 
Su mažutėliais geiduliais!.. 

O jos be jausmo, be silpnybių, 
Vienodos amžiais nuo aušros, 
Kad liepė Viešpats iš tamsybių 
Išeit ant saulės atviros. 

Ir amžių amžiais sau galingai 
Jos baltuos saulės spinduliuos!.. 
Kas aš prieš jas, kurs rūpestingai 
Vos tik rytojaus beviliuos! 

Maironis
Eilėraščiai