Rugių varpos
Boba kepė blynus, ir vaikas susišiko. Tai ji ėmė, blynu vaiką nušluostė ir numetė. Lig tol būdavo varpos per visą šiaudą. Už tai žmonės duonos ir netausodavo, nei duonos, nei blynų. Dievas užpyko ant žmonių, kad taip nebrangina jo dovanos, ir pradėjo braukyt varpas. Šuva pamatė, kad dievas brauko varpas, tai pradėjo prašyt dievo, kad nedaryt bado. Dievas šunio prašymo paklausė ir paliko varpas tiek, kiek šuva apžioja.

Nuo to laiko žmonės ir gyvena iš šuns dalies. Gera šeimininkė, duoną kepdama, ir šuniui pakepa bandelę.

Etiologinės sakmės