Haremo kapinės
Mirza keleiviui

Čia jaunutėles kekes iš meilės vynyno
Imta Allaho skobniui. Čia perlės rytinės,
Laimės jūroj pagautos, nūn rojaus imtinės,
Prieglobstyj amžinatvės, ilsis ant kapyno.

Jas visos malonybės apleido laikinės;
Tiktai šaltas turbonas žvilga ties gėlyno,
Lyg šešėlių bunčiukasir ant akmens gryno
Raidės, giauro išdrožtos, tebspinkso vardinės.

O jūs, Edeno rožės! Pas tyrąją srovę
Po drovos lapais dienos jūsų pražydėjo,
Amžinai prieš netikių užslėptos daugovę.

Nūn žvilgys svetimžemio teršia tą vietovę…
Atleisk, Pranaše didis! Jis vienas žiūrėjo
Iš kitataučių verkdams į mūsų senovę.

Sonetai