Topolis
Prie mano lango topolis grakštus,
Myluojamas saulutės, išbujojo,
Jis mena man senus senus laikus
Krašte, kur girios ošė ir kerojo.

Tas topolis, ir didis, ir puikus,
Ir vis lipšniau saulutė jį myluoja,
Jis mini laimėje praūžusius laikus,
O mano siela laimę vien sapnuoja.

Bet aš tikiu: už metų, už kitų
Įkris jos spindulys į mano buitį juodą,
Uždegs jausmus, bet jau ne sielvartu,
O meile, kuri viską žmogui duoda.

Eilėraščiai