Vintas
Jei nori draugijoje nieku nebūti, 
Mokinkis išgarbinto vinto! 
Tą vieną svarbiausia pašalinęs kliūtį, 
Sau stosi ant kelio ištrinto. 

Prie vinto nereikia gražios iškalbos; 
Šiandieną ne ji liaurus renka; 
Vien žodžiai: du trys iki ryto aušros 
Per kiaurąją naktį užtenka. 

Garbingos matronos, kurių liežuvėliai 
Tarškėdami sukas ratu, 
Prie vinto nurimsite bent valandėlei 
Ir drauges bus šmeižt nesklandu. 

Prie vinto nereikia nei didelio proto! 
Atimti-pridėti gana. 
Prie vinto bus lengva ir kojoms pilvoto, 
Ir kam pavyduoklė žmona. 

Be vinto žmogaus lyg nepilno dar meto: 
Gerai, jei pakenčiamas bus; 
Negaus pagarbos, nors kalbėtų iš reto 
Ir žydų skaitytų raštus. 

Jei vintą mokėsi, tavęs neapleis 
Kaip mylimą svečią pakviesti; 
Su vyrais didžiais, generolais garsiais 
Galėsi greta atsisėsti. 

Jei kokį norėsi aprūpint dalyką. 
Tai vinto mokėt bus naudinga: 
Nieks sauso neklauso, nedirba už dyką: 
Prie vinto pakviesk reikalinga. 

Šimtinę įbrukti – gal neatsargu: 
Supyks!.. Bet pralošt jam gali! 
Ir reikalas tavo praslys kaip ledu, 
Ir pirštai nebus sutepti. 

Kišenė – tuščia! Irgi vintas padės: 
Prikimši... ne savo, tai kito! 
Nenori garsaus piniguočio garbės: 
Per vintą ar vienas nukrito? 

Tau laiko per daug: iš bėdos išvaduos 
Prie vinto susėdę draugai; 
Ir nieks dykaduonio tau vardo neduos, 
Ir laikas netęsis ilgai. 

Maironis
Satyros