Ražančius
Išeinant į žmones man motina davė
Juodą ir ilgą ražančių…
Taip vargdamas vargą kasdieną žinojau.
Kad Dievą aš nešu už ančio.

Motin, sopulių daug iškentėjau,
Daug nunešiau kryžių sunkių, –
Ražančius pats nieko niekad nekalbėjo
Tik žalčiu kabojo po mano kaklu.

Ei, motin, o dabar nežinau kur ražančius,
Nežinau kur Dievas ir kur Marija,
Žinau tik, kad galo nėra mano kančiai,
Motina, motin, obelėle balta!..

Cvirka Petras
Eilėraščiai