Nevėžis per karą
Juodo Nevėžio vilnys sukilo, 
Tamsios banguoja rūsčiai: 
Štai nuo Dubysos trenksmas prabilo, 
Griaudamas eina plačiai. 

Bėkit į kalną pasižvalgyti, 
Kas ten smarkiai vakaruos 
Beldžia, žaibuoja. Apmaudo vytį 
Pragaras neša nasruos? 

Žalgirio smarkūs eina atbudę 
Nuožmūs kryžiuočių pulkai? 
Mūsų prabočius amžiais bežudę, 
Kraujo prigėrę vilkai! 

Žudė kryžiuočiai! Švedai naikino! 
Plėšė prancūzų laikai!.. 
Bet nei prabočiai to nepažino, 
Ko susilaukė vaikai: 

Eina germanai nuo Magdeburgo, 
Eina nuo Reino vagos; 
Nuo Regensburgo, Mainco, Augsburgo 
Plaukia banga už bangos. 

Kaizeris veda, viešpats Berlyno, 
Kerštui teutonus visus; 
Ko neišplėšė, tai sunaikino, 
Kaip audražygis baisus! 

Juodo Nevėžio bangos nutilo: 
Tiek dar nematė velnių; 
Ir nusiminus upė pagilo: 
Ašaras neša žmonių!.. 

Laikas ir tuosius karo galiūnus 
Kaip perėjūnus nušluos! 
Vien tik ištvėrę Lietuvos sūnūs 
Augs ir tvirtės veikaluos. 

Maironis
Eilėraščiai