Kokiems velniams jūs, bepročiai ar žiaurūs žmonės...
Kokiems velniams jūs, bepročiai ar žiaurūs žmonės, 
Vieni kitiems ant žemės pragarą sukūrę, 
Burnojate, kad tai Praamžius be malonės 
Į kovą amžiną už būvį jus subūrė! 
Ar saulės šilumos, ar duonos neužtektų, 
Jei meilė širdyse nesaunori prašnektų? 

Juk taip nedaug žmogaus laimužei reikia, 
Tiktai skaisčios nedrumskite širdies jam tyčia! 
Apkerpėjus lūšna varguoliui dangų teikia, 
Kai jo šeimynoje ramumas ir bažnyčia. 
Bet duona net balta karti bus, mano ponai! 
Jei meilė nepriglaus, nešildys milijonai. 

Maironis
Satyros