Smuikui griežiant
Pagundintos stygos, mikliai užlinguotos, 
Atliepia nuo smuiko, net juda laukai;
Ir šokti išėjo, žiedais vainikuotos, 
Baltveidės sesutės, bernužių pulkai.

Gaili ašarėlė seneliui iškrito;
Nuliūdus nusviro galva nuo pečių:
Jis atminė dieną pavasario kito, 
Kad pats nerimavo prie smuikų skardžių.

Jam rodės, dar vakar jaunystė žydėjo;
Šiandieną pražilo plaukai nuo šalnos!.. 
Ir ašari dvi nenoroms išriedėjo:
Pagailo anos vakarykščios dienos.

Oi, bėga tos dienos kaip vandenys upės, 
Kaip brangųjį turtą pagriebęs vagis;
O kapas beširdis, gyvybę išlupęs, 
Bežiūrint užmerkdins skaisčiąsias akis.

Maironis
Eilėraščiai