Kas tas paslaptis suprastų...
* * * 
Kas tas paslaptis suprastų, 
Kur krūtinę taip kilnoja? 
Kas atsakymą atrastų, 
Ko ji trokšta? Ko vaitoja? 

Ant krūtinės... begalinės, 
Nesuprantamos, jausmingos 
Slenka mintys paskutinės, 
Slenka, spaudžia rūpestingos. 

Rodos, spaudžia, o neskaudžia, 
Galvą vien žemyn svarina, 
Vien tik giesmę liūdną-griaudžią 
Mesti posmais jos masina. 

Bet tą giesmę kas priglaustų? 
Atsilieptų-pamylėtų? 
Ašarėle apsipraustų 
Ir man širdį pažadėtų? 

Daug nenoriu!.. O tiek noriu! 
Maž pasaulės nors plačiosios: 
Nesiklaupčiau prieš altorių 
Ten be Meilės amžinosios. 

Kas tas paslaptis suprastų, 
Kur krūtinę taip kilnoja? 
Kas atsakymą atrastų, 
Ko ji trokšta? Ko vaitoja? 

Maironis
Eilėraščiai