Dienų sielvartai
Nežadinki laimingo, jei kada sapnuoja 
Užburtas pasakas ir amžinas dausas, 
Kai stygos virpančios jo sielai sudainuoja 
Ar rūta kvepiančias prisimena kasas. 

Ką duosi, elgeta, jo sielai nemirtingai 
Už Dievą amžiną, jį žemei sugražinęs? 
Gal leisi svetimu pasidalint duosningai, 
Su replėmis buržujo klėtį atrakinęs? 

Vargų našta ir veidas prakaituotas... 
Kad kūno alkanus pasotintų nasrus? 
Paskui gi kirminams karste pakeltų puotas 
Protingo tvarinio likimas per žiaurus? 

O, neišmanėli, kurs dievindamas protą, 
Įžvelgti negali skaidrios širdies troškimo, 
Bent to nepavydėk, jei kuomet sužalota 
Dausų aukštybėse ieškos užsimiršimo! 

Maironis
Eilėraščiai