Balaklavos pilies griuvėsiai
Šitie mūrai, sulūžę į grioves pakriaušes,
Puošė tave ir gynė, Kryme nedėkingas!
Dabar kiurkso ant kalnų lyg didžiulės kiaušės ;
Juose kirminas bręsta bei žmogus nuodingas.

Lipkime ant bokštelio. Štai spokso išaušęs
Raštas ant erbo; vardas gal rykio grausmingas,
Kurs baugino kariją, nūnai pasišiaušęs,
Vynlapiu apsigaubęs lyg vabzdys niekingas.

Čionai kaldavo graikas atenišką dabą.
Čia italas mongolams geležis atmėtė,
Ir mekkietisnamazą būdavo nyniuoja.

Šiandien kovai joudsparniai skrieja apie grabą,
Lyg pilyj, kurią maras visiškai išvėtė,
Vėluvos gedulingos bokštuos plevėsuoja.

Sonetai