Sudegintas numirėlis
Tėvas mirdamas pasakė sūnui:

– Man mirštant, pažiūrėk pro kamanas. Jei man bus blogai, tai nedaryk taip, kaip aš dariau.

Kai tėvas ėmė mirt, sūnus užlipo ant krosnies ir žiūrėjo pro kamanas. Pamatė, kad prisistatė velniai. Jie nuėmė odą, kūną išsinešė. Į odą įlindo vienas velnias ir būna.

Sūnus pašarvojo numirėlį, pakvietė žmones. Paskui prinešė malkų, užkūrė krosnį, labai prikūreno. Atsinešė grandinę, virvių ir kaip įmanydamas pradėjo raišioti numirėlį.

Žmonės pyko ir barė, kad jis savo tėvą taip niekina. Bet sūnus dirbo savo. Suraišiojo, paėmęs įmetė į krosnį ir uždegė. Kai tik oda sudegė, velnias kad lėkė ir krosnį išgriovė!

Tada visi suprato, kas to numirėlio viduj buvo.

Jei sūnus būtų numirėlio nesudeginęs, tai jis būtų vaikščiojęs ir nedavęs žmonėms ramybės.

Mitologinės sakmės