Nedaugel mūsų
Nors mūsų, broliai, nedaugel yra, 
Tačiau mes tvirti, jei riš vienybė; 
Į darbą stokim vyras į vyrą: 
Sujungtos rankos suteiks stiprybę. 

Didžios nelaimės spaudžia tėvynę, 
O priešas laukia jos prapuolimo, 
Kapuose bočiai, kurie ją gynė, 
Mes gi prislėgti nusiminimo. 

Tačiau tėvynė dar nepražuvus; 
Nušvis jos vėlei garbė spindėjus; 
Nuslinks ta šmėkla, kaip ir nebuvus; 
Saulutė džiugins vėl patekėjus. 

Tai ko gi mūsų dvasia beliūsta, 
Norint ne kartą širdį ir skausta; 
Pabudę naktį varykim rūstą: 
Dienos šviesesnės ateitis rausta. 

Maironis
Eilėraščiai