Išnyksiu kaip dūmas
Išnyksiu kaip dūmas, neblaškomas vėjo, 
Ir niekas manęs neminės! 
Tiek tūkstančių amžiais gyveno, kentėjo, 
O kas jų bent vardą atspės?

Kaip bangos ant marių, kaip mintys žmogaus, 
Taip mainos pasaulio darbai! 
Kur Sardės? Atėnai? Ar Rymo garsaus 
Kur vyrai ar jų veikalai?

O kas mano kančios? Ar tas įkvėpimas? 
Tie dvasios sumirgę žaibai!.. 
Tik kraujas sujudęs, širdies tik plakimas, 
Kuriems nebužilgo - kapai!

Užmirš mano giesmes! Poetai kiti 
Ieškos įkvėpimo brangaus;
Ir jiems ta žvaigždė švies iš tolo skaisti, 
Bet vėl kaip mane ji apgaus!

Ir kas ta garbė, giesmėmis apdainuota? 
Šešėlis, kurs bėga greta! 
Išnyko žmogus: ir svajota-sapnuota 
Išblyško kaip ryto aušra!

Maironis
Eilėraščiai