Šalin dūsavimai
Šalin, nusiminę dūsavimai skaudūs! 
Jie silpnina dvasią paikai. 
Ar mums kaip mergaitei raudoti nuraudus, 
Nors spaudžia nelaimės, vargai? 
Ne taip mūsų bočiai didvyriai kariavo, 
Kai, gindami brangiąją Lietuvą savo, 
Jų ėjo į kovą pulkai. 

Kam trokšti pradengti tą uždangą-girią, 
Kur slepia kelius ateities? 
Juk Dievas teisingas ir valdo, ir skiria 
Laikus iš aukštos paslapties! 
Kas bijo šešėlio, - šešėlius temato, 
Tas Dievo galybės tikrai nesuprato: 
Naktis jam visur be vilties. 

Kaip vyrai be baimės mes stokim į kovą, 
Kaip milžinas amžių baisus, 
O meilė tėvynės tebūnie vadovu 
Ir Dievas, kurs valdo visus! 
Darbuosmės ir eisme, kur šaukia tėvynė! 
Mylėsme ir gerbsme, ką proseniai gynė! 
Tėvynė iš miego pabus. 

Ne kumštė tevaldo pasaulį šiandieną, 
Bet meilė, tikyba, šviesa! 
Ne kardui abišaliam kalsime plieną: 
Jo apmaudo galia - maža. 
Kas kardu kariauja, nuo kardo ir žūva, 
Ar maž po milžinkapius kaulų jau pūva? 
Kita ateitis artima! 

Į darbą, į darbą, kaip Dievas įsakė, 
Su tekančia saule vilties' 
O Tėvas aukščiausis, kurs amžiais mus plakė, 
Paguodžiančią ranką išties. 
Su Dievo pagalba, ir mokslu šarvuoti 
Tik stokim į darbą už laisvę kovoti, 
Išnyks palydovai nakties! 

Maironis
Eilėraščiai