Laiškai Pauliui Drevinui (1)
1

Telšiai, 1938.X.13 

Mielas Pauliau, 

pats man jau seniai parašei laišką ir nesulauki atsakymo. Keiki mane, ar ne taip, mano mielas, teisi. Bet kaltininkas visada mėgsta teisintis, todėl tegu bus leista ir man pasiteisinti.

Tavo laišką aš gavau kokiam tai antradienį, grynai po savaitės, kaip jis buvo parašytas, ar dar vėliau. Mat aš pora dienų prieš laiško atėjimą buvau išvažiavęs į namus svarbiais reikalais (mirė mano Tėvelis) ir namuose išbuvau visą savaitę.

Pats prašei poezijos, bet matai, juk negalėjau beatsiųsti, jau buvo po termino. Kai išleisi (gal išleidai), teikis pasiųsti man.

Sveikinu Tave su poezija, mačiau jos visur: „Spinduliuos“, „Ateity“, „Prietely“. Labai produktyvus esi, girtina ypatybė. Gal būsi Šiauliuose X.15, kur įvyks Literatūros vakaras? Pasišnekėtume! Jei važiuosi, vežkis ir Danguolę, aš jau pasiilgau, pykstu, kam abu neatvažiavot su neseniai buvusia ekskursija mūsų gimnazijoj. Tiesa, tenka Tave pasveikinti su naujom pareigom ir už tai, kad išmokai gražiai skaityti.

Rašyk, jei netingi, man laišką, be to, sakyk, tegu ir Danguolė man pabrėžia, būčiau labai dėkingas. O dabar atiduok jai nuo manęs linkėjimų; 

tai sudiev, mielasis,
Vytautas Mačernis 

P. S. Kai rašysi laišką, įdėk poezijos. Foto savo dabar neturiu, kai turėsiu, tuoj atsiųsiu. Dabar, jei turi, siųsk savo.

V. M.
Laiškai