Poetui mirus
Poeto paslaptis, jausmus 
Sejoja kritikai per rėtį;
Uždavinys mat įdomus – 
Aikštėn autentiškai išdėti.

Išvilkę žmogų akyse
Prieš sočią, žiovaunančią minią,
Prekiauja gyva jo dvasia
Ir rodo perpjovę krūtinę.

Išplėšę žingeidžiais kabliais, 
Jo širdžiai atilsio ramybę,
Neklaus, ar pūna kaulai leis 
Paliesti savo šventenybę.

O, nelaimingas! Įstabia 
Pagerbęs giesme meilės rytą!.. 
Nedovanos tau nei grabe, 
Atvožę amžinatvės plytą.

Skurdžios gyvatos sūkury 
Neradęs laimės nei ramumo, 
Tu irgi dulkėse turi 
Besigailėt širdies jautrumo!

Maironis
Eilėraščiai