Čiaurika pančasika
Dar ir dabar matau svajonėj 
Lotosui lygias jos akis, 
Krūtinę apvalią, malonią, 
Ir aistroj alpsta man širdis. 
Dar pabučiavimų žarijos 
Ant lūpų tirpsta kaip medus! 
Kaip ta bitelė iš lelijos 
Jų gerčiau amžiais saldumus. 

Dar ir dabar manau, brangioji! 
Man be tavęs gyvent – mirtis. 
Viena tu man žvaigždė skaisčioji! 
Tu mano laimės priežastis: 
Ir jei likimas mane gyvą 
Nusprendė skirt su tavimi, 
Tai kas man Brama, Višnu, Siva? 
Jie ne dievai!.. Man svetimi!.. 

Dar ir dabar visam pasauly 
Tuščia ieškočiau panašios: 
Nieks nenurodys nei apgaule 
Kaip mano mylima gražios: 
Veidelio nuostabia skaistybe 
Kas iš mergaičių jai prilygs? 
Net Kamo moteries gražybė 
Prieš ją drovėdamos išnyks. 

Dar ir dabar karštai ją myliu 
Skurdžioj akivaizdoj mirties 
Ir raminuos, kentėdams tyliu 
Dėl jos, dėl jos tik atminties! 
Skubėk gi, budeli teisėjas! 
Gyvatos siūlą man nutraukt. 
Nusiraminsiu tiek kentėjęs; 
Gana kančios man galo laukt! 

Maironis
Eilėraščiai