Išvarytas velnias
Netoli mūsų, Nuolekų kaime, Lyduokių parapijoj, buvo burtininkas Karklas – senas bernas. Vieną kartą jis buvo pajauniuose su pamergėm. Visiem pripylė po stikliuką degtinės, ir jis paėmė vienai pamergei pripylė. Paėmus gerti, ji pamatė, kad tokios kirmėlaitės kruta. Ji negėrė. O visi sako, kad burtininkas padarė. Jis klausia:

– Ko tu negeri?

– Kad pabūrei.

Paskui kitai pamergei pabūrė – ir ta gėrė. Ir ėmė pilve šnekėt velnias. Šnekėjo viską, šnekėjo:

– Duokit valgyt, duokit gert! Pieno duokit, mėsos! Ji labai išsigando.

Jis mokėjo padaryt ir atidaryt, atitaisyt. Ėmė nuvažiavę jį prašyt.

– Kaipgi čia tu padarei jaunam žmogui? Tada tas liepia, sako:

– Išlįsk! Pilve sako:

– Per kur? Aš pro galvą lįsiu! Sako:

– Negalima!

– Tai aš lįsiu pro pilvą!

– Negalima!

– Tai, sako, – pro ranką!

– Negalima!

– Tai, sako, – pro koją! Sako:

– Negalima! Tik pro vieną kojos mažutį pirščiuką! Tai kaip lindo, ir nunešė kojos mažutį pirščiuką.

Jis davė vaistų, ir nieko nebuvo.

Kurie moka tik paburt, tai bjaurūs. Kiti moka ir atburt.

Mitologinės sakmės
Sakmės apie burtininkus