Nils Annerssas vise
Ja' fråger fan ätter Hârrgåls-Ola, 
ja' får fôll klåcke så väl som han; 
å inte bocker ja' mej te jola, 
fast ja' ä fatti å han ä grann. 

Han går mä råck åttå fine kläe, 
å grove vammle har bare ja'; 
han äter sôggel, ja' äter skräe, 
men ja' vill int vare han ändá. 

Fôll har han halsduk mä granne bråscher, 
men den ä snodd kring en brännvinns-tratt; 
fôll har han stövvler mä pomp-kaloscher, 
men tong ä foten å bene matt. 

Å när vi kommer i majstangs-dansen, 
då får en se hvem som licker ä: 
Ja' spänner högt te den treije kransen, 
han får int läggen opp övver knä. 

Å bjur vi opp e å samme jänte, 
så vet'l tusan hôlls dä bär te, 
men grannlôtts-Ola han får allt vänte 
tess fatti-Nisch tatt en sving äll tre. 

Vesst frier han nu te Hârrgåls-Bôlla, 
den vännste jänta på fämtan mil; 
men inte raker ho bål i stôlla 
å tar en tåckenen brännvinns-sil. 

Ja' hôger nåck hôlls ho nâgga ôtt mej 
i Rannsättskörka en gang i fjol; 
ja' ble så skrôv-gla, att - Gu fôrlôtt mej - 
hva pastårn sa hörd' ja' allri ol. 

Ja' minns nåck ågg hôlls ho bliga på mej 
i sistras, när ja' va te Patron; 
ja' tänkt', di yja skull' recktitt flå mej, 
å hjârte donk' som a slag' på lo’n. 

Å fôll ja' hôger hva ho sa te mej 
i går när Ola låg full i staal: 
"Å tror du, Nisch, att den där blir ve mej, 
så ä du vesst litte trinn i skaal." 

Då kom Patron, å han sa så hära: 
"Min kära Nils, ä du ut å går? 
Dä vraket Olof kan jag ej bära, 
du blir min statdräng till nästa år." 

Häj dunnskridon, dä va mjôlk i kôlla! 
Kom nu å skäll mej te intnô ha! 
Te åre geffter ja' mej mä Bôlla 
å köper klåcke i Filepsta.

Poesi
Sångtexter
Fredrik August Dahlgren
Verk på värmländska