Konungen
Och konung Gustav Adolf
Stod upp uti sin sal, 
Bröt av sin långa tystnad, 
Tog ljud och höll ett tal. 
Åhörare för gången 
Han hade summa tre: 
Fältmarskalk Toll, grev Piper, 
Carl Lagerbring, blott de. 

Och konungen tog ordet 
Och talte allvarsam: 
"Vår finska här, Gud bättre, 
Går bakläng's icke fram. 
Det hopp, vi byggt på Klingspor, 
Tycks ej fullbordat bli, 
Och Sveaborg har fallit, 
Det stödet är förbi. 

Vi trott allt i det längsta 
På uppenbarelsen, 
Men ärkeängeln dröjer, 
Han har ej vist sig än. 
Emellertid förspörjes 
Allt närmre krigets brak; 
Det är för oss som Konung 
En högtbetänklig sak. 

Och därför ha vi fattat 
Vårt Kungliga beslut, 
En föresats allvarlig 
Vi ärnat föra ut; 
Vi låtit nämmeligen 
Oss bringa hit i dag 
Den skrud, vårt svenska lejon 
Vigt in vid Narva slag. 

Kung Karl den tolvtes handskar 
Vi vilje lägga an; 
Det är i dubbel mening, 
Som Konung och som man. 
Vi vilje kring oss gjorda 
Den store hjältens svärd
Och slå som han med häpnad 
En svag, försoffad värld. 

Ni, Piper, skall oss hjälpa 
Hans ena handske på, 
Ni, Lagerbring, behandlar 
Hans andra likaså. 
Fältmarskalk Toll, er ålder, 
Er ära gör er värd 
Att spänna kring vår medja 
Hans segerkrönta svärd." 

Och konung Gustav Adolf, 
Högtidlig lik en gud, 
Stod snart för allas blickar 
I Karl den tolvtes skrud. 
Han var för stolt att tala 
I denna stund, han teg, 
Han gick ett varv i salen 
Med jättelånga steg. 

När detta varv han slutet, 
Var än en syn att se, 
Han räckte svärd och handskar 
Tillbaka åt de tre, 
Såg på dem med en uppsyn, 
Som ej för skämt var gjord, 
Och täcktes bryta tystnan 
På nytt med dessa ord: 

"Nu, Lagerbring, besörjer 
Ni strax till hären bud, 
Att vi i nåder klätt oss 
I Karl den tolvtes skrud. 
Fältmarskalk Toll, grev Piper, 
Er båda kallar jag 
Till vittnen av min handling 
På denna stora dag." 

Hurvida finska kriget 
Ett annat skick han gav 
Med denna stolta handling, 
Vet ej historien av; 
Men visst slog han med häpnad 
Sin värld där runtomkring, 
Den gamle Toll, grev Piper 
Och även Lagerbring.

Poesi
Fänrik Ståls sägner
Johan Ludvig Runeberg