Trollbunden
När du är borta, hungrar så vilt min själ. 
När du är nära, längtar jag likaväl - 
förtvivlad ser jag, 
stelnad, sluten, 
hur tom och fåfäng 
flyr minuten.

Ditt väsens stolta kungliga blomdoft fin 
jag ville hemligt dricka, ett heligt vin - 
men dödstung står jag 
som i drömmar, 
med törst som Tantalos 
i klara strömmar.

I ensamhetens tid har min tunga bränt 
att säga dig det vackra jag drömt och känt - 
men i din närhet 
min tanke somnar, 
min port är stängd, 
och hjärtat domnar. 
Poesi
Karin Boye
1920-talets verk