Filosofen på landsvägen eller fria tankar i litteraturen
Filosofen på landsvägen

En Auktors rykte är som ett tungt lass i en brådstört brant:
ingen punkt för vila; 
ett steg i var blick; 
högre upp, eller tillbaka.
- Fatta mod, unge Man! 
Rättnu hinner du höjden.
- Du har hunnit den, och stupar.

Lyckligt, och tre gånger lyckligt det Land,
vars Konungar älska sitt Folk till den höjd,
som Svenska Bonden sina Hästar!
- Nationer, begären ej Epikteter till Regenter!
Begären ej att anses för likar av dem eder dyrkan förgudat!
Önsken dem endast av Himlen nåd, att väl fatta denna Sanning:
Död Häst drar ej kärra:
utkörd Häst drar ej fram.

O Kuskar! när skolen I en gång finna, 
att Piskan är skapad för Hästens skull,
icke Hästen för Piskan.

Huru många förnäma hava ej att tacka Fänaden för sin höghet?
och vad gräslig mängd mindre av stora Herrar i världen,
om den gode Guden icke tillåtit Hästar och Hundar födas!

En god Åker är ej den, där tre, fyra strån giva tjugonde kornet;
men där hela skörden ger tio: 
så är icke heller ett förträffligt Verk,
var man finner här och där en lysande rad,
men där allt är jämn styrka.

Fordom svarade Konungarne endast under Guds Dom.
Senare tider hava stiftat en Underrätt,
icke mindre fruktad, och mer snar att döma:
det är Allmänhetens Domstol i ett upplyst Land
- Men där Upplysning ej finnes, 
där finnes och ingen Allmänhet: 
där finns blott en Pöbel som åker i Vagn,
och en annan som går till fots;
en som sover på iderdun,
och en som sover på halm.

Att tro, är det samma för de flesta människor,
som att ej tänka därpå.
De göra med sin Religion, som man gör med sin Mätress:
man fruktar en undersökning;
man blundar, och är lycklig.

Som det är onekligt, att aldrig Eldsvådor uppkommit utan av eld,
ej heller Trätor om man ej talt,
ej heller Slagsmål om man ej ägt sina händers fria bruk;
så skulle ock följa lika klart för vissa djupsinniga huvun,
att förening och säkerhet säkrast vinnes hos ett Folk
genom följande trenne medel: Mörker, Tystnad och Bojor. 

Poesi
Johan Henric Kellgren