Piskarevisan
Anders Janssons visa 

En visa vill jag sjunga om ni vill höra på 
Om den 9 års flickan från Silrud som de misshandlat så 
hennes moder den var döder och hennes fader i Amerka var 
och flickan var bortlegder till ett så kalladt gudligt par. 
      
Och uti samma hus blef borte tie kronor 
och ingen viste hvar den blef af 
Om icke hennes fostermoder 
Som sägs hafva lagt dem i qvaf. 
      
Der blef en sådan gräj der blef en sådan strid 
Och lilla Alma fick för allt det myckna li 
En tid de henne hota i veckor fyra fem 
men här skall du få höra på lite värre än. 
      
Fosterfarn han gick åt Westra Boda med list 
Han bad skollärar Fagerlind gå med mig hem och pisk 
Fagerlind han lydde blef med på öfvermod 
Han tog den lille Alma och ned till Lars i torpet drog. 
      
Han tog den stackars flickan uti sin högra hand 
Och när han på dem helsa skulle med kefva gjorde han 
Der ner hos Lars i torpet der satt en unger pojk 
Den jaga Lars på dörren och så sitt tjenstefolk. 
      
De flickan bad bekänna och satte före frågor 
De rit ut skam på ommen och lofvad henne djefvulens plågor 
Och flickan blef förfärad det vet nu en och hvar 
Hon löt den sak ta på sig som hon oskyldig var. 
      
Så grep de lilla Alma i vrede och raseri 
Och fick den store Lars i torpe att hålla i 
En legedräng de hade med sig i honom bodde räfven 
Du vet väl hvar han bor och att han kallas skäfven. 
      
Fagerlind grep i håret och Sjöqvist blötte spö 
Och fosterfar han piska så han blef het och rö 
Det blef en sådan jemmer, det blef en sådan skrik 
Så de som derpå hörde har aldrig förr hört slik. 
      
Ack tänk hvad ryslig jemmer och ynk att höra på 
Enär hon ber om vatten, men ej en droppa får 
De flickan så misshandlat att det var ömk att se 
Slikt har ej hörts i Sverige sen jorden skapad blef. 
      
Si när de länge piskat si då de hette på 
Hon läggs i öde rum när mat de sjelfve få 
Har någon menska hört en sådan uselhet 
Det var Guds store makt att hon behöll sitt rätte vet. 
      
Två barmhertig menskor flickan från dem tog 
Ej vet jag hvad de hette ej heller hvar de bor 
Men ett då säkert vet jag att ej läsare de är 
Ty vore de det der blef samma leken här. 
      
Men här hon lefde godt på alla sätt och vis 
Hon lefde som uti ett paradis 
Ja riktigt folk di var både han och hon 
De vore värd betalning ja väl en million. 
      
Men fosterfadren beredes ett ris (heller en spis ?) 
Fast detta sker på ett annat vis 
Och Fagerlind han är i fara 
Han måste åt Wennersborg att sig förklara. 
      
Ja Gud misskunde alle som mång små barn då har 
Och skall bortackordera för läsare sig tage var 
Ty läsare de ha en glänsande yta, men inuti är vrång 
Nu slutar jag min visa, min sång för denna gång. 
      
Om någon lustar veta hvem visan diktat har 
Det är en 27 års sotare den ifrån Stockholm var 
Den sotarn är ej fattig ej heller är han rik 
Men si han är som andra han är andra menskor lik. 
      
Nu får de sjunga visan bäst de kan 
Ty nu har alla piskrarne varit åt Långelan 
Tre af vittnena har vittnat rätt derför fick de beröm 
Och det var presten, stora och Hammarström 
      
De andra alla ha vittnat lögn 
För det de skulle slippa lägga klockare lön. 

Sedan visan blifvit uppläst, förmäler Fagerlind: att densamma upptecknats såsom den vanligtvis sjunges, men att det nog torde hända, att ett och annat uttryck sjunges olika, att med "kefva" förstås venstra handen, med "ommen" ugnen, och med "löt" som är imperfektum av lyta, måste, att Anders Andreasson i Guttarbol vanligen benämnes "Skäfven", efter hvad Fagerlind förmodar derföre, att han haft en skäfvig häst; att med "Lars i Torpet" afses skolrådsledamoten Lars Danielsson i Torgilsbyn, som vanligen kallas så och med "stora" pigan Kajsa Andersdotter i Jemnemon, samt att Fagerlind enligt en nu förevisad fullmagt af den 23 Augusti 1873 utnämnts till Klockare och Skollärare i Sillerud, dock med vilkor att han under Klockaren Nils Erikssons lifstid skulle åtnöja sig med halva klockarlönen. 
Källa: Domboken, Nordmarks häradsrätt, 1 december 1882, §305. 

Anm. "Silrud" i andra textraden är en avsiktlig felskrivning av bynamnet Sillerud beroende på rytmen vid framförande av visan. (Det lokala uttalet av bynamnet lät ungefär: Sell'ru.) 

En dag i januari 1883 fick (vittnet) Andreas Johannesson besök av Anders Danielsson "som var i så hög grad öfverlastad af starka drycker att vittnet måste hjelpa in honom". Anders Danielsson sjöng då nedanstående vers "som tycktes vara en fortsättning på visan". Händelserna i versen syftar på rättegångsdagen 29 november 1882 då piskarn (Karl Svensson) afdånar efter att ha stått upp som anklagad i nära 8 timmar. Daniel är Daniel Nilsson, ombud för Alma Augustsdotters fader. 

När Daniel sin sanning framförde 
Så tog det piskarn i kragen så han för dagen stöp 
Då slutas tinget för dagen 
Och fick höra tuppen i Ström han gol. 

Anders Danielssons följetång

      	     Följetång. 
Vers 1-5: 

Den 28 November då drog en skara hän, 
upp till Långeland med både qvinnor och män, 
Der fick de då ligge så länge, 
så det höll på att inte ta någon änne, 
Sing Sing Singlingafin Piskarne och Fagerlin. 

Ja somlige gick der i jemmer och rop 
och somlige dikta och somlige stafva ihop, 
För tinget det höll på att ej ta någon änne, 
derför lät de den visan förlänge – 
Sing Sing. etc. 

Ja somlige gick der ut och in och mottra och svor, 
men då piskarn för sanninga nekte fiçk de höra att tuppen han gol – 
Se då tog det piskarn i kragen (han stöp) – 
och så slutas tinget för dagen. 
Sing Sing. etc. – 

Sen kom de då fram med den piskarevisa i höst 
och alle, som i tingssalen voro, kunde ej håll sig för skratt, 
för då fick de då höre i den visa, 
huru de Alma hade plåga och risa. 

Hur du är går och vanker, 
så gå ej till Fagerlind och lån hus, 
för den enda belöninga du får, så blir du full i lus. 

en vers löd: 

Men i November månad blef Fagerlind innerligt gal’n 
Han stämde Anders Danielsson i Wibäck och Jansson i Eskedaln 
För de skulle till tinget komma och folk få mera att sjunga 
Om singeling, om piskarne och om Fagerlind. 

Några verser nedtecknade från recitation, videoinspelning ca 1993: 

Fagerlind han grunner, han grunner, i djupaste grunn 
och han ska få tag i sig en riktig banhund 
som kan hjälpa han på ting å skälle 
och som ska tala om när det gälle 
För singsang, siggeliggelin, det var Fiskarn och Fagerlin 

Fagerlind han spotte på tummen 
och rita ut satan på ommen 
För det singsang, siggeliggelin, det var Fiskarn och Fagerlin

Sångtexter
Skillingtryck
Nyhetsvisor
Okänd författare