Första lärkan


Första Lärkan.
Sjung ej, lärka! det är ej af nöden:
Döden lurar på din första drill.
Du ej känner dina mörka öden:
Skytten sigtar, och du hör i döden
Underdånigst någon hofkatt till .

Vänligt kommer du att hos oss gästa,
Vårens fröjd du bjuder menskan på.
Ack! låt bli att vid vår jord dig fästa:
Menniskan är van att klå sin nästa,
Håll dig utom skotthåll i det blå.

Vet, din undergång är bland de största
Prisbelöningar i sångens kall.
Sök ej här att vara få den första,
Blod är det hvarefter menskor törsta:
Fly! — Att sjunga här är knall och fall!

Elias Sehlstedt
Svenska Familj-Journalen
Poesi
1860-talets verk