Förola (boka numra ett)
Di mäst tå di här rägglan å paschasan skrivd ja först ôt Kallstatininga, för dä bönnra i Varmlann töckt dä va rolitt te läs tocke. Å atte ja nu gir ut dôm i e bok, d’ä bar för te förtjän litt pänga, för pänga behövver en så mö en kan få.

D’ä int ja sôm ha hett på allt, utta ja ha hört dä mäst tå ann fôlk, men ja ha satt ihopp’et, satt dä skull gå an i Kallstatininga. Te äxämpel dätt här ôm Skenerkutt, dä ha ja hört tå Annersch Jansa.

Sômma töcker fäll att dä int ä dä rätt måle, vasken rekti frissdalsk äll jösshärsk, för se ja ha vôr bå i Frissdaln å Jösshär å annastans åg, satt ja blanner ihopp.

Men dä får di fäll orsäckt.

För räxten går sockenmåla bort nu å dä blir ett blannmål tå alltihopp. Å så har di dä här skollärermåle, sôm ä sôm e tröckt bok å dä fördarver allt va mål hetter. Ôm trätti år ä dä ingen i hel Varmlann sôm begriper ett ol tå vårat mål — satt d’ä allt bäst te skriv å läs på’t, mennas ti ä.

Förord
Gustaf Fröding
Verk på värmländska