Tröst i naturen


 28. Tröst i Naturen. 
Frida har under lördagens brådska på kontoret erhållit en skarp förebråelse, 
enligt hennes försäkran orättvis. Bitterheten efter denna händelse kvarstår på 
söndagsförmiddagen. »En annan tänker och gör så gott en kan», sade Frida. 
Då hon envisas att ej vilja tala om annat, utbrister han efter 
en kort ordväxling:)

Vet Frida vad! 
Jag kan ej diskutera 
bland gröna blad, 
när mild vår sommar ler. 
Jag vilar glad, 
jag vill mig intressera 
i solens bad 
för fägringen, jag ser. 
Den klara bild! 
En mångfald väna flikar 
av äng så mild, 
av skog med gran och björk. 
Hör forsen, skild 
från oss av grönt, predikar 
och mässar vild 
med stämma, dov och mörk! 

Ej ölvagn kör, 
ej bondens mjölkskjuts klingar, 
ej tjutet stör, 
från vår fabrik, så röd. 
Jag hör, jag hör, 
hur ovan oss sig svingar 
en fågelkör 
i blåst och solskens glöd. 
Konstapelns fot 
ej trampar här bland gräsen; 
vid fredad rot 
går myran kry och glad. 
Glöm Vardags hot, 
glöm bort dess gråa väsen! 
Tag hälsning mot 
från klara böljors rad! 

Förgät ej så 
de ord, hon själv broderat, 
när sorger slå 
på orättvisans jord. 
De orden små, 
jag ofta observerat 
på lärften grå 
strax ovan fönstrets bord. 
Av rosor stänkt 
ett tänkspråk ljusblått färgas, 
med blad behängt 
det talar hjärtat till: 
»Vad rätt du tänkt 
kan ej av tiden härjas. 
Vad rätt du tänkt, 
vad du kärlek vill!» 

Se, scener små, 
som i Naturen spelas! 
Se, moln, som gå 
på himlen av och an, 
sig sammanslå, 
att åter lätt fördelas, 
så sten och strå 
få sol, som nyss försvann! 
Bland gröna blad 
man bör ej diskutera. 
I solens bad 
nog domna smärtans sting. 
Vet Frida vad! 
Jag vill mig intressera 
i högsta grad 
för glädjen runt omkring. 

poesi
sångtexter
Birger Sjöberg
Fridas bok