Räddad
Världen strömmar av smuts, tomhet fyller den. 
Sår, som dagen slagit, läkas, när kväll är inne. 
Lugn, lugn jag huvudet lutar 
mot en helig syn, ditt dröjande minne. 
Tempel; tillflykt; rening; 
helgedomen min! 
På dina trappor undan mörkret räddad 
trygg som ett barn somnar jag in. 

Karin Boye
Poesi