Till Carolina Rediviva
Ser jag dig skymta, 
å Carolina, min vän, bakom björkens frostiga ris, 
faller stillaste ljus på min väg 
som sol i dis.

Sträng och förnämlig 
är du likt en som livet ett skyddande harnesk skänkt, 
men av en skeptisk blidhets dager 
överstänkt -

som en gammal mans 
löje av lätt, lätt snö och höstmild ironi, 
tankfullt, med värme och vishet under 
och saktmod i. 
Poesi
Karin Boye
1920-talets verk