Anmälan af utkomna Skrifter
<div class="layout2" style="text-align:justify">

Anmälan af utkomna Skrifter.

Bref om Teatern och isynnerhet den Stockholmska
de sednare åren, är titeln på en 40 sidor stark brochure,
som helt nyligen i Bokhandeln utkommit. Den börjar
med en kort, men ganska träffande historik öfver den
dramatiska litteraturens förhållande till de Tyska och
Fransyska teatrarna. Något dunkelt förefaller oss detta
Författarens uttryck: ”Ingen med urskiljnivg lärer påstå,
att Kotzebue är felfri — i detta fall vore han odräglig
&c.” Att det kan räknas ett mekaniskt instrument till
fel att vara förmycket kompliceradt, är en erkänd
sanning, men att detsamma kan gälla en estetisk produkt är
hvad vi ej kunna medgifva. Att Kotzebue således skulle
varit ”odräglig” om han varit ”felfri”, förefaller oss så
eget, att Vi gerna skulle vilja höra Författarens vidare
förklaring deröfver. Med undantag af detta förekomma
för öfrigt ställen, som om de för en och annan ej äro
spritt nya, likväl äro af mycket intresse. Derefter
öfvergår Författaren till vår teater och utvecklar med
kännarens förmåga både dess estetiska och ekonomiska
ställning.

”De sköna konsterna”, säger ban, ”äro bildningens
blomma och likasom alla blommör behöfva de vård för
att utvecklas till den skönhet de genom odling kunna
hinna. Konstnären i Sverige kan icke göra sig stora
förhoppningar, hvarken om ryktbarhet eller bergning, ehvad
talanger naturen också givit honom, ehuru stora hans
bemödanden också varit, och den gamla fördomen emot
skådespelarens konst röjer sig ännu alliför ofta, äfven
hos dem, som anse sig mest fördomsfria,”

Författaren, sedan han genomgått de Stockholmska
Teaterdirektionerna ifrån Gustaf den III:s tid, dem han
med en viss skonsambet tyckes behandla, hvilket ej
heller må förtänkas honom, emedan de, i förhållande till
den närvarande Teaterstyrelsen, onekligen äro
ljuspunkter på teaterns horisont, uppgifver, att den närvarande
Direktionen redan under de fyra första åren af sin
förvaltning ökat teaterns skuld med mer än 47,000 R:dr;
nemligen:
  1832—1833          13,876 R:dr
  1833—1834          12,434  "
  1834—1835          13,082  "
  1835—1836           8,062  "
Orsakerna till denna skuldsättning tillskrifver han; hvad
som redan förut hvar och en insett, det af Direktionen
i högsta grad förvända hushållningssystem, bestående dels
i att på repertoiren uppsätta idel utskottspjeser och af
större Författares, såsom Schillers, blott de sämsta; dels
i aflägsnandet af verkliga talanger med bibehållandet af
allt dåligt. Derefter talar Författaren om bur Hr
Springer i början af detta år satte Direktioneh åtminstone för
ett qvartal på benen, yttrande:

”Sedan den estetiska och artistiska förtjensten
längesedan upphört att göra sig gällande, var det också
lyckligt att finna en: annan förtjenst, och teaterns behållna
vinst på Apan lärer utgjort nära 20,000 R:dr.”

Derefter finner man, efter Hr Springers afresa,
teatern vid spelårets slut (d. 1 Juli 1838) i en ny skuld af
mer än 20,000 R:dr B:ko, ”dels till teaterpersonalen, dels
för obetalte leveranser” — Utom några betydliga bidrag
från Statskontoret, hade teaterns skuld varit öfver 126,000
R:dr B:ko, men genom de sårskilta. bidragen var den
minskad till 98,009 R:dr. Huru mycket den blifvit ökad
sedan d. 1 Juli får man nog i sinom tid veta.
Författaren upplyser vidare, att när Grefve Lagerbjelke lemnade
sin befattning, hade teaterkassan en behållning af 2,000
R:dr; att nuvarande Direktion år 1837 väl uppgaf sig
äga en behållning af 600 R:dr, men visligen förtegat att
”2:ne års ränta på den gamla skulden sedan 1818 var
obetald och att hela den föregifna behållningen icke var
tillräcklig för dess liqviderande” Enligt Författarens
uppgift, om hvars riktighet vi hafva gjort oss förvissade,
har den nuvarande bristen sålunda uppkommit:
  Under Hr Grefve Pukes styrelse mer än    34,000 R:dr.
  Under: Hr v. Beskows                     15,000  "
  Under Hr Westerstrands                   56,0005 "
Läsaren finner hur ojemförligt större teaterns skuld
blifvit under den närvarande Direktionens tid; oaktadt
ryktet utbasunat Hrr W. och F. såsom stora Ekonomer
och Räkenskapskarlar. Hr B. är då vida lyckligare, ty
om honom har ryktet aldrig talat annat än högst
negatift, och sjelf har han ej sökt vederlägga detsamma. Vi
fråga eder således, J Herrar af Teaterstyrelsen, om ni
ännu kunnen trösta eder med, att anmärkningarna mot eder
icke annat äro ån ett ”skrik”, eller för hvad ni bebagen
kalla dem? — Vi fråga Aftonbladet, i hvars hjerna
fribiljetterna ännu måste spöka, hvarföre det är så mån
om att loforda Direktionen, när den någongång råkar
hitta på något dugligt, men förtiger allt det dåliga — det
vill säga, det estetiska Departementets åtgärder, och
hopplockar allt hvad som kunnat berömmas hos de spelande? —
Men återvändom till ifrågavarande arbete. Den enda bock
vi deruti kunnat upptäcka är den, som Författaren ansett
sig böra göra för förste Direktören. Vi hafva visserligen
lika litet som Författaren något att invända mot ”Hr W:s
personliga redbarhet” och det ”älskvärda sätt ätt vara”,
hvarigenom han ”förvärfvat sig många vänner”; men att
allt det der ”utgjort det värn, som understödt teatern”,
besvarar det närvarande förhållandet på ett, som vi
hafva sett, äfven för Författaren högst otillfredsställande sätt.
Att vara ”redbar” och ”älskvärd” är visserligen i våra
tider att värdera såsom någonting ovanligt. Men om en
styresman, hvilken, i likhet med Hr W., hvad teater
beträffar så olyckligt fyller sin plats, långt för detta
lemnat densamma, hade det varit vida mer redbart och
älskvärdt handladt, redbart både mot honom sjelf och
Publiken, älskvärdt mot de arma sånggudinnorna. På grund
deraf tro vi raka motsatsen mot detta Författarens utrop:
”Då detta stöd (Hr W.) undandrages, hvad skydd har
den (Teatern) emot opinionens ogillande!”

Detta lilla arbete är emellertid att rekommendera;
stilen deruti röjer ett lika utbildadt konstsinne som en
öfvad hand, och oaktadt en och annan släng af gamla
relationer då och då tyckes röja sig deruti, genomgår
likväl i allmänhet en ädel opartiskhet detsamma.

Freja
August Blanche
Teater
Bref om theatern