Bror min och jag


Bror min och jag.

Vintern kommit ifrån fjällen,
Stjernbeströdd är himlapellen,
Föret öfverallt är underbart
Klingande och rart.
Här vid Opris, om vi passa oss,
Åkarslädar ha vi uti gross.
Himlen slutat snöga,
Månen i det höga
Åker genom skyn med bloss.

Silfver glänser från hans tömmar:
Titta, huru ljuset strömmar
Öfver våra berg och skogar, ack!
Från hans gyllne rack!
Emot jorden blickar han så klar,
Gammal kärlek har han ännu qvar.
Vintergatan far han
Och i molnen har han
Tunlar, som han genomfar.

Hej! Låt se att du är vaken,
Åkare! Kör fram med kraken!
Slädans nummer? Ja, här står det ju:
Hundratjugusju!
Nya taxan hänger här framför,
Bjällror klinga, allt är som sig bör;
Friskt cigarren blossar:
Fy, hvad fällen bossar!
Ut till Djurgårdsslätten kör!

Karl den Tolfte står och hyttar —
Der har Norge sina skyttar —
Hej! Det går ju som en vind —
Här är Djurgårdsgrind!
Här stod Blåpis, som var fordom bäst.
Här har firats mången Bacchi fest.
Åka här på före
Kostar tio öre
Ackurat per skrof och häst.

Månan sorgligt på ruiner
Öfver tempelplatsen skiner.
Här skall nu en Circus, ett tu tre,
Byggas af Hinné.
Flydda äro alla glada lag,
Hästar gnugga här en vacker dag.
Lyckan kan sig vända:
Då, min bror, kanhända
Engageras du och jag.

Titta nu, min bror, till venster!
Här är ljust i alla fenster:
Hasselbacken öppnat på försök
Källarhvalf och kök.
Här till höger har du ett ap’tek:
Det är kanske ödets glada lek,
Att vi här få skåda,
Hur de ställt sig båda
Midt för salig Bellmans ek.

Här är Slätten, som det heter,
Skapt för pukor och trumpeter.
Der har du Alhambra i ain glans,
Som det fordom fanns.
Här kan när som helst man slå sig loss,
Äta middag, dra sin lilla bloss,
Följa sina nycker,
Dricka, om man tycker,
Kaffe med sin Barbados.

Här till slut ha vi Novilla:
Hör, hvad messingstoner trilla!
Här är nu, liksom på hvart kafé,
Afgiftsfri entré.
Här är kotteri vid kotteri,
Här kan lätt man konfunderad bli.
Här är till exempel
Genombrutna tempel,
Fullt med Bacchi barn uti.

Hör, hur Bellmans sång oss möter:
Fader Berg i hornet stöter!
Alla skratta, ingen nu sig bryr,
Om det ute yr.
Lika godt hvad kölden har för grad,
Midt i vintern ha vi löf och blad;
Ljuft oss lagern skuggar,
Friskt tritonen dnggar
Öfver snäckorna sitt bad.

Vänner träffas här och grannar.
Täcka könet trifs och stannar,
Fastän röken, stundom intensiv,
Skäras kan med knif.
Dock om Djurgåln vändes in och ut,
Här skall Bacchus ha liksom förut
Sina bästa klubbar —
Nej, god natt, nu gubbar!
Nu är visan slut.

Elias Sehlstedt
 Ny Illustrerad Tidning
Poesi
1870-talets verk