Sonett till en hund
Ånyo sommarvind i bladen viner 
och grönt står gräset på en grav i parken. 
Ett år har Peggy vilat under marken 
begråten djupt av många maskuliner. 

Hon var en dam i lantligt skön förvildning 
med mycken tapperhet och mindre bildning 
och älskad såsom få. Utanför porten 
stod smäktande allt mankön ifrån orten. 

Visst hade damen sina fantasier 
i alla vrår, bak alla draperier 
imaginära barn har Peggy hyst. 

Nu vilar hon. Frid över hennes minne 
och frid skall härska i ett rastlöst sinne, 
där fordom underbara hugskott lyst.

Poesi
Harriet Löwenhjelm