Boken om vårt land/Kapitel 28
(Nyland.) 

Södra Nyland är till större delen ett bördigt och väl 
odlat slättland, där byar och vackra herrgårdar ligga tätt 
invid varandra. Sju städer — Hangö, Ekenäs, Helsingfors 
Borgå, Lovisa, Kotka och Fredrikshamn — hava här sökt 
sig plats vid havsvikar eller flodmynningar. Stundom 
utbreder sig en vid sandmo över landets yta. Berg, kullar och 
åsar äro talrika, men mellan dem ligga fruktbara 
slättmarker, så att höjderna på flere ställen ligga likasom enstaka 
öar mitt ibland ängar och åkerfält. Vid kusten sänka sig 
bergen under Finska vikens yta, vatten betäcker de djupa 
dalarna, och endast bergstopparna resa sig i skapnad av 
tusen klippor och grund över det stormiga havet. 

Norra Nyland är däremot ett skönt, bergigt land på 
båda sidorna om den långa Stängselåsen, och där äro 
insjöarna så talrika, att man från varje höjd kan se många 
sådana. På norra sidan av åsen är Karislojo socken en 
nejd av idel berg, sjöar och sandåsar. Den annars så hårda 
och stränga finska naturen har strött sina gåvor med 
slösande hand över dessa lyckliga dalar. Här är aldrig frost, 
aldrig missväxt, aldrig nöd; skillnaden mellan goda och då- 
liga år består i litet mer eller mindre överflöd från de 
fruktbara åkerfälten. Här trivas ädla fruktträd och sällsynta 
örter; växtriket och djurriket tyckas här frodas i skönare, 
kraftfullare former än annorstädes i landet. 

Från denna av Skaparen välsignade nejd leder en 
enslig skogsväg norrut till Sammatti kapell. Naturen blir 
nu ödsligare och vildare, marken hårdare och ofruktbarare. 

Mellan stora moar, bevuxna med furor, mellan djärvt 
uppstigande höjder och ensliga svedjemarker glimma i fjärran 
gömda sjöar. Skogen glesnar, man ser en liten slätt, en by, 
ett skolhus, en fattig kyrka av trä; därpå fördjupar sig 
vägen åter i ödemarkerna. Fyra kilometer från kyrkan ser 
man ånyo en liten by mellan tre sjöar, och vid en av dessa 
sjöar, Valkjärvi benämnd, synes på stranden det låga taket 
av Paikkari torp. 

Betrakta detta torp; det har sin betydelse i boken om 
vårt land. Det är fattigt och anspråkslöst som de flesta 
ibland dess likar. Där är ett boningshus med stuga och 
kammare, en ladugård, en bod, ett brädskjul, några 
björkar, en strand, en beteshage, en täck sjö. Landskapet är
modell för hundrade insjölandskap i Finland. Den låga 
stugan har tre små fönster, en stor spis, ett par sängar, ett 
fordom målat väggskåp, ett gammalt väggur, ett bord, en 
bänk, ett par stolar, alla mörknade av ålder. I början av 
förra århundradet beboddes torpet av en fattig 
sockenskräddare och hans familj, och därav är det som Paikkari 
torp har fått sin märkvärdighet. 

Ty i denna låga koja föddes en man, vars namn aldrig 
skall glömmas, så länge ett finskt folk bebor detta land. 
Det var här den finska folksångens räddare, den finska 
forntidens återuppväckare, fosterlandsvännen, 
folkvännen Elias Lönnrot första gången såg dagens ljus. Om 
honom är mera att säga längre fram i denna bok. Men 
den koja, där han föddes, den omgivning, i vilken han 
uppvuxit, och det land, som han från barndomen lärt sig så 
högt älska, ha vi framför våra blickar i detta fattiga torp. 
Nejden är enslig, och från denna lilla by, i vars närhet 
doktor Lönnrot byggde sig ett hem för gamla dagar, är det 
långt till människors boningar. Från det närliggande höga 
berget synas här och där en åker, ett gärde, en fiskares båt 
eller en betande ko. Men runtomkring är en vid, 
oöverskådlig sträcka av djupa skogar och blå sjöar. Här är 
ödemarkernas stora lugn; hit tränger sällan ett larm från 
livets strider. Naturen står här i hela sin flärdlösa enkelhet, 
djupt allvarlig, stilla begrundande. Skogen doftar, sjöarna 
glimma, och dold mellan björkens lummiga grenar 
sjunger en enslig fågel om Finlands skönhet. 

Boken om vårt land