Visbok, 1923/Karl XII:s fältmarsch
Marsch, bussar! gån på uti Herrans namn,  
Spännen hanen friskt upp, läggen sedan ivrigt an,  
Gören fyr, bräcken av, tagen pliten i hand,  
Gån på! frukten ej varken mord eller brand.  
Gån på för vårt fädernesland!  
Att våga sitt liv för sin konung och släkt,  
Det är både Gudi och människom täckt,  
Därför ska vi käckt,  
I vår blå dräkt,  
Gå på, stå, dunka och slå,  
Ja, dem klå alla så,  
Att de, döda, ligga neder som strå.  

Fast litet förskräcker oss fiendens hop,  
Skönt han skulle komma med mordiskt skri och rop,  
Med sina stolta bussar, till oändeligt tal,  
Till häst och till fot över berg och dal;  
Dock göra de oss intet kval.  
Ty himlen, som vet att vår sak han är god,  
Han giver oss styrka av krafternas flod  
Och styrker vårt blod  
Till ett oändeligt mod,  
Så att man kan spörja försann,  
Huru städer och land  
Bliva frälsta genom vår tappra hand.  

Hallå! Mina bussar! hör trumman hon går,  
Valthornen de klinga, och marschen man nu slår.  
I Svea landsens hjältar! I ställen eder opp,  
Se'n på! sluten väl uti fallen tropp,  
Gån på med friskt mod och hopp!  
Helt litet vi akta, att vi äro få,  
I Gudi så äro vi många ändå.  
Ja! låt oss gå på,  
Och redeliga stå,  
Så att vi måga si',  
Huru de skola fly liksom bi.  
Ännu står Gud Sveriges konung bi!

Poesi
Sångtexter
Magnus Stenbock
Stormaktstiden
Fosterländska sånger