Så lunka vi så småningom
Under måltiden, varvid han ställer döden under gästernas ögon

Så lunka vi så småningom
från Bacchi buller och tumult,
när döden ropar: "Granne, kom,
    ditt timglas är nu fullt!"
Du gubbe, fäll din krycka ner —
och du, du yngling, lyd min lag:
den skönsta nymf som åt dig ler,
    inunder armen tag!
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Du, vid din remmare och press
rödbrusig och med hatt på sned,
snart skrider fram din likprocess
    i några svarta led!
Och du, som pratar där så stort
med band och stjärnor på din rock,
ren snickarn kistan färdig gjort
    och hyvlar på dess lock!
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Men du, som med en trumpen min
bland riglar, galler, järn och lås
dig vilar på ditt penningskrin
    inom din stängda bås,
och du, som svartsjuk slår i kras
buteljer, speglar och pokal,
bjud nu godnatt, drick ur ditt glas
    och hälsa din rival!
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Och du, som under titlars klang
din tiggarstav förgyllt vart år,
som knappast har med all din rang
    en skilling till din bår,
och du, som ilsken, feg och lat
fördömer vaggan, som dig välvt
och ändå dagligt är plakat
    till glasets sista hälft,
tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Du, som vid Martis fältbasun
i blodig skjorta sträckt ditt steg,
och du, som tumlar i paulun,
    i Chloris armar feg,
och du, som med din gyllne bok
vid templets genljud reser dig,
som rister huvud, lärd och klok,
    och för mot avgrund krig.
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Och du, som med en ärlig min
plär dina vänner häda jämt
och dem förtalar vid ditt vin,
    och det liksom på skämt,
och du, som ej försvarar dem,
fästän ur deras flaskor, du,
du väl kan slicka dina fem,
    vad svarar du väl nu?
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Men du, som till din återfärd,
ifrån det du till bordet gick,
ej klingat för din raska värd,
    fastän han ropar: "Drick!"
Driv sådan gäst från mat och vin,
kör honom med sitt anhang ut
och sen med en ovänlig min
    ryck remmaren ur hans trut!
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Säg, är du nöjd, min grannen, säg!
Så prisa värden nu till slut!
Om vi ha en och samma väg,
    så följoms åt... Drick ut!
Men först med vinet, rött och vitt,
för vår värdinna bugom oss —
och halkom sen i graven fritt
    vid aftonstjärnans bloss!
Tycker du att graven är för djup,
nå, välan så tag dig då en sup,
tag dig sen dito en, dito två, dito tre,
så dör du nöjdare!

Sångtexter
Poesi
Carl Michael Bellman
Fredmans sånger