Boken om vårt land/Kapitel 191
Nu vilja vi gärna känna vårt lands lagar. Alla 
behöva dem, alla måste lyda dem, och man bör ju veta, vad 
man lyder. Ty lagen är ett folks medvetande om det rätta. 
Men här måste vi läsa om en så viktig kunskap alldeles kort. 

Vi höra talas om en allmän lag och om grundlag. Vad 
menas därmed? 

Allmän lag kallas den, som i landet bestämmer, vad 
som är rätt, vad som är orätt, beskyddar den redlige, 
straffar den brottslige och ordnar den enskilda medborgarens 
rättsförhållanden. Vår allmänna lag är Svea rikes år 1734 
stadfästa lagbok med de tillägg och förändringar, som 
sedermera blivit av regent och ständer gemensamt 
beslutade. 1734 års lag omfattar nio huvudkapitel, kallade 
balkar på gammalt nordiskt vis, och de äro: 
Giftermåls-balken, Ärvdabalken, Jordabalken, Byggningabalken, 
Handelsbalken, Straffbalken, Missgärningsbalken, 
Utsök-ningsbalken och Rättegångsbalken. Du kan lätt lära 
dig namnen på dessa lagens balkar, om du i din 
minnes-kammare upptar följande korta gamla vers: 

Giftas, Ärva Jorden Bygga, Handeln är ett näringsfång, 
fly Missgärning, Straff, Utsökning och onödig Rättegång. 

I lagen ha under årens lopp många ändringar och 
tillägg blivit gjorda och nya författningar ha utfärdats. 

Grundlag kallas åter en sådan viktig lag, som 
bestämmer rättsförhållandet mellan regeringen och folket samt
grunderna för landets styrelse. Våra grundlagar voro 
Regeringsformen av år 1772, Förenings- och Säkerhetsakten 
av år 1789. Nu gälla som de viktigaste 
Lantdagsordnin-gen av år 1906 och Regeringsformen av år 1919. 

Vad innehålla dessa grundlagar? De innehålla vår 
konstitution, vår fria styrelseform, grundreglerna för vår 
plikt, vår rätt, vår trohet, vår frihet. Vad är en 
konstitution? Det är en sådan styrelseform, där styrelsen ‘och 
folket vardera åtagit sig vissa plikter och vardera 
förbehållit sig vissa rättigheter gentemot varandra. Makten 
att stifta lagar tillkommer lantdagen eller som den nu 
kallas riksdagen. 

Lantdagsordningen bestämmer närmare det sätt, på 
vilket det finska folket genom dess representanter vid 
lantdag uppträder såsom den andra statsmakten. 

Enligt lantdagsordningen av den 15 april 1869 valdes 
lantdagsmännen av de fyra stånden, men genom den nya 
lantdaesordning, som den 20 juli igo6 utfärdades, infördes 
stora förändringar däri. 

Riksdagen består enligt denna lag av 200 
riksdagsmän, som sammanträda i en kammare. Berättigad att 
välja och väljas vid riksdags mannaval är envar finsk 
medborgare, såväl man som kvinna, som fyllt tjugufyra år. 

Riksdagsmannaval ske vart tredje år, den 1 och 2 juli, 
och de valda representanterna innehava sina uppdrag 
för tre år framåt. Om riksdagen upplöses under 
treårsperioden förrättas nya val på tid som härvid föreskrives. 

Representanterna sammanträda i Helsingfors den 1 
februari varje år, och riksdagen varar tre månader. 
Efter riksdagsupplösning och verkställda nya val kan 
riksdagen sammanträda även på annan tid av året. 

Vid val av riksdagsrepresentanter användes s. k. 
»proportionell» valmetod, varigenom även de folkgrupper, som 
äro av annan åsikt än valkretsens flertal, kunna erhålla 
ett rättvist antal representanter i riksdagen. 

Riksdagen tillsätter »utskott», vilka granska 
riksdags-ärendena och om dem avgiva betänkanden, innan de 
slutligen avgöras av riksdagen. 

Riksdagens beslut ske genom omröstning, och de flesta 
rösterna gälla.

Boken om vårt land