O stode du i kylig blåst
O stode du i kylig blåst
På enslig stig,
Så ömt jag skulle med min plaid
Då skydda dig.
Om olycksödens bittra storm
Ikring dig ljöd,
Du fann en fristad i min famn
I lif och död.

Och stod jag på den vildaste
Och största hed,
Den heden blef ett paradis,
Blott du var med.
Och vore jag all verldens kung,
Och vi var ett par,
Min kronas skönaste juvel
Min drottning var.

Poesi
Robert Burns
Gustaf Retzius