En utrikesfarare


En utrikesfarare.

Seglet är hissadt!
Rätt har du gissat:
Till Australiens guldkust jag far.
Uppå dess stränder,
Hvart man sig vänder,
Rikaste guldsand i pytsar man tar.
Der öfver polen
Jemnt skiner solen,
Gud vet om inte det skiner ett par.

Der kan man ligga
Friska och pigga
Året i ända på baraste mark.
Ingen man nekar
Hugga sig stekar,
Sparris och sallat i kålgård och park.
Drufvor der glöda
Illene röda,
Knäckebröd växer på träden som bark.

Aldrig hvarandra
Menskorna klandra:
Göra och låta är hvars och ens sak.
Ingen der undrar,
Fama ej dundrar,
Huru man lefver i skrubb och gemak.
Der kan man resa,
Gå och kinesa
Efter behag och i hvars och ens smak.

Der fås bekanta,
Högst intressanta,
Utan att knappast gå utom sin knut.
Har man en flamma,
Aldrig dess mamma
Hänger i hälarne hvarje minut.
Der kan man möta
Flickor så söta,
Genast begynna att leka tittut!

Prest och magistrar,
Knekt och ministrar
Toge man säkert derute för troll.
Glansen af titlar
Ingen der kittlar:
Der vill man ha sitt förstånd i behåll.
Ingen bär stjerna,
Ingen sin hjerna
Bråkar med riksdags- och tings-protokoll.

Aldrig man fryser,
Huttrar och ryser,
Aldrig der nordan kring knutarne far.
Ack! i de länder
Hackas ej tänder.
Evigt sig spegla i böljan så klar
Lummiga öar.
Aldrig det snöar,
Aldrig tulubber och lappskor man har.

Aldrig man törnar
Der emot björnar.
Prygel af skolfux, löjtnant och korpral
Aldrig man smakar.
Ingen skomakar'
Ympar uppå oss liktornar och qval.
Aldrig man möter
Någon som nöter
Skjortveck och frack, krinoliner och schal.

Hurra, kamrater!
Guld till dukater
Friskt skall jag vädra med spaden i hand;
Bygga mig stuga,
Drufvorna suga,
Kullra i solsken och gyllene sand!
Vill det ej smaka,
Far jag tillbaka
Hem till min gröt och mitt fädernesland.

Elias Sehlstedt
Illustrerad Tidning
Poesi
1860-talets verk