Klubba och lilja
När barnet sammanknäpper sina händer
Och ber med rosig mun sin aftonbön,
Då varsnar jag en strimma af de stränder,
Dem grubblet sökt, men fåfängt, utan lön.

Ej kraftens jernbeslagna klubba mägtar
Att spränga porten till vår längtans land,
Den springer upp, när barnet endast fläktar
Derpå med liljan, som det bär i hand.

Poesi
Carl David af Wirsén