I kallade själar! ack, sofwen ej mer
Waker och Beder

1.
I kallade Själar! ack, sofwen ej mer,
Men anda och ögon upplyften.
En dröm och en skugga är lifstiden er;
Ty städs till det ewiga syften.
Hwi wiljen i ligga i dwala?

2.
Afskudden de hinder, som hålla er fast
I werldens lust och umgänge;
Förqwäfwen naturns och all egenhets last,
Ty lifstiden räcker ej länge.
Snart ropas: "Si, Brudgummen kommer!"

3.
Upp! låtom osz hasta, mot Honom att gå;
Och låtom odet synliga fara.
Hans Härolders röst låt osz akta uppå:
Han will sig i andan förklara
För rena och brinnande hjertan.

4.
Förblifwen i waksamhet samlade wäl,
Och bedjen i sanning och anda,
Att lamporna ingen ifrån eder stjäl,
Och hafwen er olja tillhanda
Nu re'n, att den då icke tryter.

5.
Åt Gud eder offren med allwar,
ej sken: Han kärlekens olja kan gifwa,
Befordra er tillwäxt med smörjelsen ren,
Ett själaljus för eder blifwa,
Som icke i döden utslocknar.

6.
Ack! wärdes, o Jesu, sjelf wäcka opp,
Att afdö och bedjaoch waka,
Att fröjdfullt och hoppfullt fortsätta wårt lopp,
Allt lugn och all hwila försaka,
Till desz wi wårt mål hafwa hunnit.

Sångtexter
Psalmer
Gerhard Tersteegen