Bibeln (Karl XII)/Psaltaren

Förspråket.

Ånge af the heliga Fäder hafwa sannerligen, fram för andra
böcker vthi Skriftene, älskat och berömt Psaltaren: och sant,
wercket prisar sin mästare sielft nogh: doch måste wij ock wår
tacksäijelse och lof thet på bewisa.

Vthi the förra åhr hafwer man omkring fördt ganska många the 
heligas legender, passional, exempelböcker; och ther nedh vpfylt werldena:
at Psaltaren i medlertijd war så vnder bäncken lagd, at man ick rätzliga 
kunde förstå en Psalm; hwilken likwäl gaf een sådana ädla och kosteliga
lucht ifrå sigh, at alle frome hiertan, af thessa obekända ord hafwa fått
kraft och styrkio; och therföre hafwa haft thenna boken kär.

Men jag håller thet så före, at ingen så skiönare helgons exempel- eller 
legendebok i werldene är, eller komma kan, än Psaltaren är. Och om
man skulle önska at thet bästa måtte blifwa samman hämtat, af alla
exempel, legender och historier, och på thet bästa wiset vthsatt, så måtte thet
blifwa en sådana Psaltare: ty här finne wij icke hwad en eller twå af the
heliga hafwa giordt; vtan hwad hufwudet för alla heliga giordt hafwer,
och thet alle helige giöra: huru the sigh ställa emot Gudh, emot wänner,
och owänner; och huruledes the sigh förhålla i allahanda nödh och
fahra. Och thes förvtan finnes ther vthi allehanda Gudommelig 
hälsosan budh och lära.

Och borde Psaltaren för then skul wara oss kär och dyyr, at han så 
klarliga förkunnar oss Christi dödh och vpståndelse; hans rike, och hela 
Christenhetenes tilstånd och wilkor vthmålar, så at thet wäl må heta en 
liten Biblia, ther vthi alt vppå thet härligaste och kortaste är författat,
som står vthi hela Biblien: och är giord til en skiön handbok. Och
tyckes migh at then Helige Ande hafwer sielf welat sammasättia en kort
Biblia och exempelbok, om hela Christenheten och all helgon: på thet,
at then som hela Biblien icke läsa kunde, måtte här hafwa fast hela
summan af then heliga Skrift, författadi een liten book.

Men öfwer alt thetta är Psaltarens ädla dygd och art, at andre 
böcker, wäl mycket ramla om helgons gierningar: men om theras ord
säija the ganska litet. Ther vthinnan är Psaltaren ganska märckerlig; ther
vthi han ock een så godh och söt lucht gifwer, när man ther vthi läser,
at han icke allenast vpräknar the heligas werck, vtan ock theras ord,
huru the hafwa bedit och talat medh Gudh; och ännu tala och bedia. At
the andre legender och exempel, när man them emot Psaltaren håller,
föga annat än stumma helgon oss föreställa: men Psaltaren föremålar
oss skiöna lefwande helgon. Thet är ju een stum menniskia emot een
talande, föra annat achtandes än som een half död menniskia; icke är
heller hågot kraftigare eller ädlare werck i menniskione än målet: efter
hon ther igenom ifrån annor diur måst warder frånskild, ju meer än 
igenom skapnaden eller annor werck: ty en stock kan ock bekomma 
menniskio skapnad igenom snickare kånst: och ett diur kan så wä see, 
höra, luckta, siunga, gå, stå, äta, dricka fasta, törsta, hungra, frysa,
och hårdt liggia, som een menniskia.

Men öfwer alt thetta är Psaltarens ädla dygd och art, at andre 
böcker, wäl mycket ramla om helgons gierningar: men om theras ord
säija the ganska litet. Ther vthinnan är Psaltaren ganska märckelig; ther
vthi han ock een så godh och söt lucht gifwer, när man ther vthi läser,
at han icke allenast vpräknar the heligas werck, vtan ock theras ord,
huru the hafwa bedit och talat medh Gudh; och ännu tala och bedia. At
the andre legender och exempel, när man them emot Psaltaren håller,
föga annat än stumma helgon oss föreställa: men Psaltaren föremålar
oss skiöna lefwande helgon. Thet är ju een stum menniskia emot een
talande, föra annat achtandes än som een half död menniskia; icke är
heller hågot kraftigare eller ädlare werck i menniskione än målet: efter
hon ther igenom ifrån annor diur måst warder frånskild, ju meer än 
igenom skapnaden eller annor werck: ty en stock kan ock bekomma 
menniskio skapnad igenom snickare kånst: och ett diur kan så wä see, 
höra, luckta, siunga, gå, stå, äta, dricka fasta, törsta, hungra, frysa,
och hårdt liggia, som een menniskia.

Ther til giör Psaltaren än meer, at han icke föreställer oss the heligas
slätta och gemena ord, vtan the alrabästa, som the medh stoor 
alfwarsamhet, vthi the högsta ärender medh Gudh sielf talat hafwa. Ther medh
han vthbreder för oss, icke allenast öfwer theras werck, theras ord; vtan
ock theras hierta, samt theras siälars innersta skatt, at wij kunne see
grunden och källan til theras ord och gierningar, thet är: them in i
hiertat, hwad the hafwa haft för tanckar, huru the hafwa stält och hållet
theras hierta i allahanda saker, nödh och fahra. Hwilket the heligas
legender och exempel icke giöra kunna, som the heligas werck och 
vndertekn allena beröma: ty om jagh än hörer af enom, eller seer mång
härliga werck, kan jagh likwäl icke weta huru i hans hierta tilstår.

Och såsom jagh mycket hällre wille höra en helig tala, än at see hans
werck, så wille jagh mycket hellre see hans hierta och hans siäls skatt,
än höra hans ord. Men thet gifwer oss Psaltaren ganska rikeligen på
the heliga, at wij kunne wara wisse huru vthi theras hierta tilstår; och
huru theras ord hafwa lydt, emot Gudh och hwar man. Ty ens
menniskios hierta är såsom ett skep i wilda hafwet, hwilket stormwädret 
ifrå the fyra werldenes hörn drifwer. Här stöter til, fruchtan och
bekymmer för tilstundande fall; ther kommer sorg och ångest, för thet onda
som närwarande är: här swäfwer hopp och förmätenhet om tilkommande
lycko; ther kommer blåsande säkerhet och frögd af närwarande ägodelar.

Sådana stormwäder the lära enom tala med alfwar; öpna hiertat,
och blottat in på grunden: ty then som är stadder i nödh och fruchtan,
han talar fast annorledes om olycko, än then som i frögd swäfwer: och
hwem som glädie wederfars, han talar och siunger mycket annorledes
om frögd, än then som står i fruchtan. Man plägar säija: Thet går
intet af hiertat när en sorgfuller leer, eller när en glader gråter: hans
hiertans grund står intet öpen, och kommer intet fram.

Hwad är nu thet mästa i Psaltaren, annat än sådana alfwarligit
taal i allahanda sådana stormwäder: hwar finner man skiönare ord om
frögd än vthi the Lofpsalmer och Tacksäijelsepsalmer? Ther seer tu alla
heliga in i hiertat, såsom i en skiön lustig öftagård: ja, såsom in i
himmelen, hwilke hiertelig skiön, lustig blomster ther vpgå, om allahanda
skiöna och lustiga tanckar; om Gudh och hans wälgierningar.

Twärt om, hwar finner tu diupsinnigare, klagligare, jämmerligare
ord om bedröfwelse, än vthi Klagopsalmerna? Ther kant tu åter see the
heligas hierta, såsom in i döden, i helwetet; hwilket mörker, hwilken
tökn ther är, om allahanda bedröfwelige Gudz wredes vpseende. Altså
ock ther the om hopp och fruchtan tala, bruka the ther til sådana ord, 
at icke någon målare kunde them således afmåla; icke Cicero, eller
någon annan medh sin wältalighet beskrifwa.

Och är thet, såsom sagt är, thet bästa, at the sådana ord til Gudh
tala, ther af kommer, at vthi thessom ordom är dubbelt lijf och alfwar:
ty hwar man eljes talar i sådan fall til menniskior, går thet enom icke
så hårdt af hiertat; är icke så lefwande och brinnande; tränger icke
heller så hårdt. Ther af är kommet at Psaltaren the heligas book är: och
hwar och en, ehuru medh honom tilstår, finner han ther vthi ord eller
Psalmer, the honom i hans saak tienlige äro, och så lämpade, såsom
the allenast för hans skul woro tijt satte, at han them sielf icke bättre
sättia, finna eller önska kunde.

Thetta är ock godt ther til, at när enom sådana ord behaga, och medh
honom wäl öfwereens komma, blifwer han ther af wiss, at han är vthi
the heligas gemenskap, och at allom heligom är så gånget såsom honom,
efter the medh honom siunga samma wisa. Synnerlig, om han the ord
således til Gudh tala kan, såsom the talat hafwa, hwilket i trone skee
måtte: ty enom ogudachtigom smaka the intet wäl.

Til thet sidsta, är Psaltaren een trygghet och ett wäl förwarat pass, at
man alla heliga vthan fahra efterfölja kan. Ty andre exempel och
legender om the stumma helgon, föregifwa mång werck, them wij icke kunne
efterfölja: men mycket flere gierningar som fahrligit wore at efterfölja,
och mästedels vpröra Secter och falska meningar; föra och draga ifrå the
heligas gemenskap: Men Psaltaren håller tigh ifrå wilfarelsen, in til the
heligas gemenskap: ty han lärer, at tu i glädie, i räddhoga, i hopp och
bedröfwelse, skalt thet samma tänckia, och tala thet alle helige tänckt och talat
hafwa. 

I een summa, wil tu see then heliga Christeliga kyrkian vthmålad, medh
sin lifachtiga färga och skapnad, och i en liten figur författad, så tag
Psaltaren för tigh, så hafwer tu en skiön, klar och reen spegel, then tigh 
vthwiser hwad Christenheten är. Ja tu skalt ock ther vthinnan finna tigh
sielf, och thet rätta γνῶθι σεαυτὸν, thet är kän tigh sielf: ther til Gudh
sielf medh all creatur.

Therföre wilje wij see oss så före, at wij tacke Gudh för sådana 
ovthsäijeliga gåfwor, och antaga them medh flijt och alfwar; bruke och öfwe,
Gudh til lof och ähra, at wij medh wåra otacksamhet icke måge något 
wärre förtiena. Ty tilförene vthi mörksens tijd, ho som en Psalm hade rätt
förstådt, och fått läsa eller höra honom förståndeligen på Swensko, hwilken
en stoor skatt hade thet skolat synts wara! och fingo thet doch intet: men
nu äro salige the ögon som see thet wij see, och the öron som höra thet wij
höre. Och fruchtar man, ja, ty wärr wij see, oss såsom thet gick
Judomen i öknene, ther the sade om thet himmelska brödet: wår siäl wämjar
widh thenna ringa maten. Men wij skole ock weta, at ther hoos står,
huru the wordo plågade, och blefwo döde: och skole taga oss wahra at icke så
går ock medh oss. Gudh som är nådenes och barmhertighetenes fader, 
hielpe oss genom JEsum Christum wår HERra vthi then Heliga Andas kraft,
at wandra efter hans heliga lagh och budh; honom ske lof, prijs, ähra och
tack, för thenna Swenska Psaltare, och för alla sina otaliga, och ovthsäijeliga
wälgierningar ewinnerliga: Amen, Amen.

Såsom Christenhetenes nödhtorfter äro mångahanda; altså äro ock vthi Psaltaren mångahanda slags Psalmer: ty

Omlige äro Läropsalmer: af hwilkom wij läre rätt känna Gudh, 
Ps. 67. 95. 96. 114. 136. 145. Gudz son, Ps. 2. 45. 72. Then Heliga
Anda, Ps. 33. 51. 104. 139. 143.

Christum til sin Person och ämbete, Presterskap, och rike. 2. 19. 29. 45.
67. 72. 89. 93. 95. 96. 97. 110. 113. 117.

En part vnderwisa oss om Christi pino, Ps. 22. 31. 69. 88. 118.
Vpståndelse, Ps. 3. 16. 18. 30. 86. 110. Och himmelsfärd, Ps. 8. 47 68.

Om skapelsen, Ps. 34. 97. 104. 138.

Om synden och döden, Ps. 14. 25. 32. 51. 53. 90. 130.

Om Evangelio och syndernas förlåtelse, Ps. 25. 32. 51. 103. 130.

Om troon på Christum, Ps. 2. 4. 31. 42. 62. 78. 91. 145.

Om goda gierningar, och een san Gudz dyrckan, Ps. 50. 81. 112. 116. För Öfwerheten, Ps. 18. 20. 21. 82. 101. 144. För Huusfäder, Ps. 127. 128.

Om een san boot och bättring, lära oss the siu bättringspsalmer, Ps. 6. 32. 38. 51. 102. 130. 143.

Om Döpelsens Sacramente, Ps. 29. Om HERrans Nattward, Ps. 111.

Om Gudz församling och Predikoämbetet, Ps. 1. 19. 29. 48. 50. 84. 92. 96.

Om Vpståndelsen, och thet ewiga lifwet, Ps. 16. 22. 27. 116.

Somlige äro tacksäijelse Psalmer, til at tacka Gudh för sina gudomeliga wälgierningar.

ör all tings skapelse, Ps. 104. 136. 139.

För syndernas förlåtelse, och the andeliga gåfwor, Ps. 34. 103. 111. 116. 145. 146. At han hielper sina församling; och the froma vthu fahrligheten, Ps. 9. 18. 23. 33. 34. 46. 66. 92. 107. 118. 124. 125. 129. Vthu sjukdom. 6. 30.

För the wälgierningar som Israels barnom wederfarne äro, Ps. 78. 114. 106. 136.

För Messie rike, Evangelij kundskap, och sins församlings beskydd, Ps. 45. 
47. 98. 100. 118. 138. 145. 146. 148. 149.

För fruchtene på jordene, Ps. 65. 85.

En part äro Frögdesånger.

Fwer Christi segerwinning, Ps. 68. 118. 149.

Öfwer Christi brudh, Ps. 45.

 1. Psalm.
THenne Psalm är en ingång, och ett företaal på hela Psaltaren, som
lärer hwar vthinnan then rätta saligheten står; och hwilke som
gudfruchtige eller ogudachtige äro, v. 1. The gudfruchtigas lägenhet
liknar han widh ett trä planterat widh watubäcker, v. 3. The 
ogudachtigas, medh agnar, som wädret bortförer, v. 4. Therföre hafwer
HERren the gudfruchtiga kär: men the ogudachtige skola ewinnerliga
förgås, v. 6.

Äll är then, som icke wandrar 
vthi the ogudachtigas rådh, och 
icke träder in vppå the syndares 
wägh; eij heller sitter ther the 
bespottare sittia.

. Vtan hafwer lust til 
HERrans lagh, och talar om hans 
lagh både dagh och natt.

. Han är såsom ett trä planterat widh 
watubäcker, hwilket sina frucht bär i sinom tijd, och 
thes lööf förfalna intet: och hwad han giör, thet 
lyckas wäl.

. En the ogudachtige äro icke så; vtan 
såsom agnar, som wädret bortförer.

. Therföre blifwa icke the ogudachtige i 
domenom, eller syndarena i the rättferdigas 
församling.

. Ty HERren känner the rättferdigas wägh: 
men the ogudachtigas wägh förgås.

 2. Psalm. 
THenne Psalm är een härlig prophetia om Christo och hans
andeliga rike, hwilket Hedningarna, Konungar, och mycket folk på thet
häfftigaste skola sigh emoot sättia, v. 1. Men HERren skal thet
ewinnerliga vppehålla, v. 4.  Sedan talar han om Christo, och hans Gudomeliga
macht, v. 6. Förmanar alla menniskior, at the anamma och hylla honom,
v. 10. Så framt the vthi hans wrede icke wilja ewinnerliga förtappade 
blifwa, v. 12.

Warföre wredgas Hedningarna, och 
folcken tala så fåfängt? 

. Konungarna på jordene resa sigh vp; 
och herrarna rådslå med hwar annan, 
emot HERran och hans Smorda.

. Låt oss sönderslita theras boijor; och kasta 
theras band bort ifrån oss. 

. Men then i himmelen boor begabbar them; 
och HErren bespottar them. 

. Han skal en gång tala medh them i sine 
wrede; och medh sine grymhet skal han förskräckia 
them. 

. En jagh hafwer insatt min Konung på 
mitt helga berg Zion:

. Jag wil om ett sådant sätt predika, som 
HERren til migh sagt hafver: tu äst min son, 
i dagh hafwer jagh födt tigh.

.  Eska af migh, så wil jag gifwa tigh 
Hedningarna til arfs; och werldenes ändar til 
egendom. 

. Tu skalt sönderslå them medh jernspiro; 
såsom leerpottor skal tu sönderkrossa them. 

. Å låter nu vnderwisa eder, I 
Konungar; och låter tuchta eder, I domare på 
jordene. 

. Tiener HERranom medh fruchtan, och 
frögder eder medh bäfwande. 

. Hyller Sonen, at han icke förtörnas, och 
I förgås på wägenom; ty hans wrede skal snart 
begynna at bränna: men salige äro alle the som 
trösta på honom. 

 3. Psalm. 

R en Bönepsalm, ther vthi David, tå han af sin vproriska son
Absalom fördrifwen war, klagar öfwer sina många fiendar, v. 1. 
Ställer them för ögonen Gudz thens Alsmächtigas hielp och närwarelse, v. 3.
Blifwer sigh tryggeliga vnder hans beskärm, v. 5. Ropar til HERran om
hielp och vndsättning, emot thessa sina fiendar, v. 7. 

N Psalm Davidz, tå han flydde för sin
son Absalom.

. Ck! HERre! huru månge äro 
mine fiender? Och så månge 
sättia sigh vp emot migh.

. Månge säija om mina siäl: Hon hafwer 
ingen hielp när Gudi. Sela. 

. En tu, HERre, äst skölden för migh, och 
then migh til ähro sätter, och mitt 
hufwud vprätter. 

. Jagh ropar til HERran medh mine röst, så 
hörer han migh af sitt helga berg. Sela. 

. Jagh ligger och sofwer, och waknar vp; ty 
HERren vppehåller migh. 

. Jagh fruchtar migh intet för mång hundrad 
tusend, the som läggia sigh emot migh alt 
omkring. 

. Vp, HERre, och hielp migh, min Gudh: ty 
tu slår alla mina fiendar på kindbenet; och 
sönderbryter the ogudachtigas tänder. 

. När HERranom finner man hielp; och 
tin wälsignelse öfwer titt folck. Sela. 

 4. Psalm.

R en Bönepsalm, ther vthi David åkallar Gudh om hielp emot
the vproriska, v. 2. Straffar them, och förmanar, at the besinna
sigh, v. 3. Lärer at rikedomar eller ymnighet är icke thet högsta goda, vtan
Gudz barmhertighet, ynnest, och nåde, v. 7. Ther han på sigh tryggelia
förlåter, v. 9.

N Psalm Davidz, til at föresiunga 
på strängiaspel. 

. Ör mig när jagh ropar, mine 
rättferdighets Gudh; tu som 
tröster migh i ångest: war migh nådelig, och hör 
mina böön. 

.  Herrar, huru länge skal min ähra 
skämd warda? Hwij hafwen I 
fåfängeligheten så kär, och älsken lögnen? Sela. 

. Besinner doch, at HERren förer sina 
heliga vnderliga: HERren hörer, när jagh åkallar 
honom. 

. Warden I wrede, så synder icke: taler 
medh edor hierta på edra sänger, och bider. Sela. 

. Offrer rättferdighet; och tröster vppå 
HERran. 

. Ånge säija: Huru skulle then wisa oss 
hwad godt är? Men vplyft, HERre, 
öfwer oss tins ansichtes lius. 

. Tu frögdar mitt hierta, ändoch the andre 
mycket wijn och korn hafwa. 

. Jagh ligger och sofwer alstinges i frijd: ty 
allena tu HERre hielper migh, at jagh må säker boo.

 5. Psalm. 
N Bönepsalm emot alla falska lärare, och ogudachtiga: hwilka
han här afmålar medh sina lifliga färgor, beder at Gudh wille
honom för them nådeligen bewara, v. 2. Och them förstöra, v. 5. Flyr
til Gudz barmhertighet om hielp emot sina fiendar, v. 8. Beder at Gudh
wille straffa them för theras ondsko, v. 10. Och wälsignar them som sigh
på honom förlåta, v. 12.

N Psalm Davidz, til at föresiunga för
arfwet.

. ERre hör min ord; gif acht 
vppå mitt taal.

. Gif acht vppå mitt roop, min Konung, och
min Gudh; ty iagh wil bedia in för tigh.

. HERre bittida hör mina röst: bittida wil
jagh skicka migh til tigh, och taga ther wahra vppå.

. Ty tu äst icke then Gudh, hwilkom ett
ogudachtigt wäsende behagar: then ther ond är, han 
blifwer icke för tigh.

. The stoorordige bestå intet för tin ögon: alla
ogierningsmän hatar tu.

. Ty förgiör the lögnachtiga: HERren
hafwer een styggelse widh the blodgiruga och falska.

. En jagh wil gå in i titt huus på tina
stora barmhertighet; och tilbedia emot
titt helga tempel i tine fruchtan.

. HERre, led migh i tine rättferdighet, för 
mina fiendar skul: giör tin wägh rättan för migh.

. Ty vthi theras mun är intet wist; theras
innersta är wedermöda: theras strupe är een öppen 
graf; medh theras tungor skrymta the.

. Döm them, Gudh, at the måga falla af sitt 
vpsåt: drif them vth för theras stora
öfwerträdelse skul; ty the äro tigh gensträfwige.

. Låt glädia sigh alla them som trösta vppå
tigh, ewinnerliga lät them frögda sigh; ty tu 
beskärmar them: låt them i tigh glada wara, som
titt namn kärt hafwa.

. Ty tu, HERre, wälsignar the rättferdiga:
tu kröner them medh nåde, såsom medh en sköld.

 6. Psalm.  

N Bönepsalm, vthi hwilken David medh suckan och tårar
bekänner sina många synder, medh hwilka han Gudh så högeligen
fortornat hafwer, v. 2. Sedan flyr han til Gudz innerliga 
barmhertighet om miskund och nåde, v. 3. Frögdar sigh emot sina fiendar, som
sade honom wara öfwergifwen af Gudi, v. 9. Och vtlåfwar sanskyldig
bättring, v. 11.

N Psalm Davidz, til at föresiunga på
otta stränger.

. Ch HERre! straffa migh icke
i tine wrede, och näps migh icke
i tine grymhet.

. HERre, war migh nådelig, ty jagh är swagh:
hela migh, HERre, ty mine been äro förskräckte.

. Och min siäl är swårliga förskräckt: ach
HERre, huru länge.

. Wändt tigh, HERre, och vndsätt mina siäl:
hielp migh för tina mildghe skul.

. Ty i döden täncker man intet på tigh: ho
wil tacka tigh i helwete?

. Jagh är så trött af suckande: jagh giör mina
säng flytande i hela nattene: och wäter mitt
lägre medh mina tårar.

. Mitt ansichte är förfallet af sorg, och är
gammalt wordet: ty jagh warder trängd på alla sidor.

. Ijker ifrå migh alle ogierningsmän;
ty HERren hörer min gråt.

. HERren hörer mina böön; mina böön
anammar HERren.

. Alle mine fiender komme på skam, och
förskräckes swårliga; wände sigh tilbaka, och komme
på skam hasteliga.

 7. Psalm.  

R en Bönepsalm, medh hwilken David beder emot Simei
Jemini son, och andra sina förföljare, v. 2. Önskar sin siäl olycko, så
framt han skyldig är, v. 4. Beder at Gudh wille ansee hans oskydlighet,
och förhielpa honom til sitt Konungsliga ämbete igen, v. 7. Förmanar
sina owänner at the bättra sigh, så framt the wilja vndwika Gudz hämnd
och wrede, v.12. Tackar så ändtlig Gudh, och befaller honom sin saak, v.18.

Avidz oskyldighet, ther han om sång
HERranom, för Chus ord skul then
Jeminitens.

. Ppå tigh, HERre, tröstar jagh, min
Gudh: hielp migh ifrån alla mina 
förföljare, och vndsätt migh.

. At the ickå få mina siäl fatt såsom leijon, och
sönderslita henne, efter ingen hielpare är.

. HERre min Gudh, hafwer jagh sådant
giordt; och är orätt i mina händer:

. Hafwer jag wedergullet them ondt som
migh medh frijd läto; eller giordt them skada som
mine fiender woro vthan saak.

. Så förfölje min fiende mina siäl, och få
henne fatt; och nedertrampe mitt lijf på markena, och
läggie mina ähroi vthi stofft: Sela.

. Tatt vp, HERre, i tine wrede; vphäf tigh
öfwer mina fiendars grymhet: och hielp
migh åter in i thet ämbete, som tu migh befalt 
hafwer.

. At folcket må åter församla sigh til tigh: och
för theras skul kom vp igen.

. HERren är domare öfwer folcken: döm
migh, HERre, efter mina rättferdighet och
fromhet.

. Låt på the ogudachtigas ondsko en ända
warda, och fordra the rättferdiga: ty tu 
rättferdige Gudh pröfwar hierta och niurar.

. In sköld är när Gudi, hwilken the
rätthiertade hielper.

. Gudh är en rätt domare; och en Gudh som
dageliga botas.

. Wil man icke omwända sigh, så hafwer
han hwässt sitt swärd; och spänt sin boga, och
måttar til.

. Och hafwer lagt ther döelig skått vppå;
sina pilar hafwer han tilredt til at förderfwa.

. Sij, thenne hafwer ondt i sinnet, medh 
olycko är han hafwandes; men ett feel skal han föda.

. Han hafwer grafwet ena groop, och kastat
ther grant vth; och är i then gropena fallen, som
gab giordt hade.

. Hans olycka skal vppå hans hufwud
komma; och hans arghet vppå hans hiessa falla

. Jagh tackar HERranom för hans
rättferdighet skul; och wil lofwa HERrans namn thens
alrahögstas.

 8. Psalm. 

Avid förvndrar sigh öfwer Gudz härliga namn, hwilket igenom
spenabarnas mun, thet är, vthan lekamlig macht, genom trona
och ordet warder vthspridt, v. 2. Sedan prisar han Gudz namn af 
skapelsen, v. 4. Af menniskiones återlösning, v. 5. Propheterar så medh
thet samma om Christi förnedring, rike, och herradöme öfwer all ting i
himmelen och på jordene.

N Psalm Davidz, til at föresiunga på
Gittith.

. ERre wår HErre, huru 
härligit är titt namn i all land, ther
man tackar tigh i himmelen.

. Vthaf vnga barnas och spenabarnas mun,
hafwer tu ena macht vprättat, för tina owänner
skul; at tu skalt nederläggia owännen, och then
hämngiruga.

. Ty jagh skal see himlarna, tins fingers werck;
månan och stiernorna som tu beredt hafwer.

. Wad är menniskian, at tu täncker på
henne? Eller menniskiones son, at tu
låter tigh wårda om honom?

. Tu skalt låta honom en liten tijd af Gudi
öfwergifwen warda: men medh ähro och härlighet
skalt tu kröna honom.

. Tu skalt giöra honom til en herra öfwer 
tina händers werck; all ting hafwer tu vnder hans
fötter lagt:

. Fåår och fää altsamman; wildiuren ock så
ther til:

. Foglarna vnder himmelen; och fiskarna i
hafwet, och hwad i hafwena går.

. HERre wår HErre, huru härligit är titt
namn i all land.

 9. Psalm. 

R een tacksäijelse, för then seger Gudh honom emot sina fiendar
gifwit hafwer, v. 2. Nemliga Gudh, som hielper the förtryckta, och
nederlägger the ogudachtiga, v. 5. En rättferdig domare, och alla
gudfruchtigas tilflycht, v. 8. Sedan beder han at Gudh wille hielpa honom
ifrån andra fiendar, af hwilkan han högeliga trängd warder, v. 14. På
thet han må prisa honom therföre, v. 15. Besynnerlig för hans
rättferdighet emot the ogudachtiga, v. 17. Önskar at Gudh wille bewisa sin
macht emot them, på thet the må kunna besinna at the äro
menniskior, v. 18.

N Psalm Davidz, om then skiöna
vngdomen til at föresiunga.

. Agh tackar HERranom af alt
hierta, och förtäljer all tin
vnder.

. Jagh frögdar migh, och är gladh i tigh; och
lofwar titt namn, tu Alrahögste.

. At tu mina owänner tilbaka drifwit
hafwer: the äro fallne och förgångne för tigh.

. Ty tu drifwer min rätt och min saak: tu
sitter på stolen en rätt domare.

. Tu straffar Hedningarna, och förgiör the
ogudachtiga: theras namn vthskrapar tu til ewig
tijd.

. Fiendarnas swärd hafwa en ända; städerna
hafwer tu omstört: theras åminnelse är förgången
medh them.

. Men HERren blifwer ewinnerliga: sin stool
hafwer han beredt til doms.

. Och han skal döma jordenes kretz rätt; och
regera folcket rättsinneliga.

. Och HERen är thens fattigas beskärm;
ett beskärm i nödene:

. Therföre hoppas til tigh the som titt namn
känna; ty tu förlåter icke them som sökia tigh,
HERre.

. Lofwer HERran, then i Zion boor:
förkunner ibland folcken hans werck.

. Ty han kommer ihogh, och frågar efter
theras blodh: han förgäter icke the fattigas roop.

. ERre, war migh nådelig: se til mitt
elände ibland owänner, tu som 
vphäfwer migh vthu dödsens portom:

. På thet jagh skal förtälja all tin prijs vthi
dottrenes Zions portom: at jagh öfwer tina hielp
gladh wara må.

. Hedningarna äro försänckte vthi the groop
som the tilredt hade: theras foot är fången i nätet
som the vpstält hade.

. Så förnimmer man at HERren skaffar
rätt: then ogudachtige är besnärd vthi sina 
händers werck, genom ordet. Sela.

. Ch at the ogudachtige til helwetet 
wände worde, och alle Hedningar som Gudh
färgäta.

. Ty han skal icke så alstinges förgäta then
fattiga: och the eländas hopp skal icke förtappat
warda ewinnerliga.

. HERre, statt vp, at menniskiorna icke få
öfwerhandena: låt alla Hedningar för tigh 
dömda warda.

. Gif them, HERre, en mästare, at
Hedningarna måga förnimma, at the menniskior äro.
Sela!

 10. Psalm. 

R en bitter klagan öfwer tyranner, församlingenes fiendar, och
theras listiga anslag emog Gudz folck, v. 1. Sedan afmålar han
theras ondsko medh alla sina färgor, v. 3. Beder Gudh, han wille frälsa
the gudfruchtiga, som vthan skuld förtryckte warda, v. 12. Och efter sin
rättferdighet straffa the ogudachtiga, och them til intet giöra, v. 15.

ERre, hwij träder tu så långt ifrå?
Fördöljer tigh i nödenes tijd?

. Så länge then ogudachtige
öfwerhandena hafwer, måste then elände lida:
the hålla medh hwar annan, och vptänckia arga list.

. Ty then ogudachtige berömer sigh af sitt 
sielfswåld: och then giruge wälsignar sigh, och
lastar HERran.

. Then ogudachtige är så stålt och wredh, at
han frågar efter ingen: vthi alla sina tanckar
håller han Gudh för intet.

. Han håller fram medh thet han före hafwer:
tine domar äro fierran ifrå honom: han handlar
högmodeliga medh alla sina fiendar.

. Han säger i sitt hierta: Jagh warder aldrig
omstött: thet skal ingen nödh hafwa i ewig tijd.

. Hans mun är full med bannor, falskhet
och bedrägerij; hans tunga kommer mödo och 
arbete åstadh.

. Han sitter i försåt i gårdomen: han dräper
the oskyldiga hemliga: hans ögon wachta efter
the fattiga.

. Han wachtar i hemlig rum såsom ett leijon
i kulone; han wachtar efter at han må gripa then
elända: och han griper honom, tå han drager
honom i sitt nät.

. Han förkrossar och nedertrycker, och til
jordena slår then fattiga medh wåld.

. Han säger i sitt hierta: Gudh hafwer
förgätet thet: han hafwer bortdolt sitt ansichte, han
seer thet aldrig.

. Tatt vp, HERre Gudh; vphäf tina
hand: förgät icke then elända.

. Hwij skal then ogudachtige försmäda
Gudh, och i sitt hierta säija; Tu skiöter ther intet
om?

. Tu seer thet ju: förty tu skådar wedermödo
och jämmer, thet står i tina händer: the fattige
befalla thet tigh; tu äst the faderlösas hielpare.

. Bryt sönder thens ogudachtigas arm, och
besök thet onda; så skal man hans ogudachtiga
wäsende intet meer finna.

. ERren är Konung altid och 
ewinnerliga: Hedningarna måste förgås vthu
hans land.

. The fattigas trängtan hörer tu, HERre;
theras hierta är wisst, at titt öra achtar ther vppå:

. At tu skaffar them faderlösa och fattiga
rätt; at menniskian icke meer skal högmodas på
jordene.

 11. Psalm. 

R en Tröstpsalm, medh hwilken han låter förnimma, sigh icke
wilja mera fly för Sauls wåld och tyrannij: efter som en part
styrckte honom, v. 1. Medan Gudh är rättferdig, alsmächtig, och en
hiertans ransakare, och seer på alla menniskiors tanckar och anslag, v. 4.
Förmår förhindra the ogudachtiga, och beskydda the froma, v. 6.

N Psalm Davidz, til at föresiunga. Jagh
förtröstar på HERran: huru säijen I tå
til mina siäl, at hon skal flyga såsom en
fogel på edro berge?

. Ty sij, the ogudachtige spänna bogan, och
läggia sina pilar på strängen, til at ther medh
hemliga skiuta the froma.

. Ty the sönderrifwa grunden; hwad skulle
then rättferdige vthrätta?

. HERren är i sitt helga tempel; HERrans
stool är i himmelen: hans ögon see ther vppå;
hans ögnahwarf pröfwa menniskiors barn.

. ERren pröfwar then rättferdiga: hans
siäl hatar then ogudachtiga, och them
ther gierna orätt bruka.

. Han skal låta regna öfwer the ogudachtiga
liungande, eld och swafwel; och skal gifwa them
owäder til löna.

. HERren är rättferdig, och hafwer 
rätthetena kär: therföre at theras ansichte skådar 
vppå thet rätt är.

 12. Psalm. 

R en Bönepsalm, at efter the rättsinnige äro fåå, v. 2. Och the
ogudachtige och otrogne äro månge, v. 3. Gudh wille therföre 
vthrota alla skrymtare och tyranner, v. 4. Och efter sitt löfte hielpa the
förtryckta, v. 6. Bewara sitt ord reent och oförfalskat, v. 7. Låter så 
förnimma huru skadelige the äro, v.9.

N Psalm Davidz, til at föresiunga på
otta stränger.

. Ielp HERre; the helige äro
förminskade: och the trogne äro fåå
ibland menniskiors barn.

. Then ene talar medh then andra onyttig
ting; och skrymta, och lära vthaf oens hierta.

. HERren vthrote alt skrymterij, och the
tungo som stoor ord talar.

. The ther säija: Wår tunga skal hafwa 
öfwerhandena; oss bör tala; ho är wår herre?

. Fter nu the elände förtryckte warda, och
the fattige sucka, wil jagh vp, säger
HERren: Jagh wil skaffa en hielp, at man 
frimodeliga lära skal.

. ERrans taal är klart såsom
genomlutrat silfwer i enom leerdägel, bepröfwat
siu resor.

. Tu HERre, bewara them och förwara oss
för thetta slächtet til ewig tijd.

. Ty thet warder allestäds fullt medh 
ogudachtiga, ther sådana löst folck ibland
menniskiorna rådande är.

 13. Psalm. 

Avid stadder vthi alsomstörsta hiertans ångest, klagar bitterliga at
han är af Gudi öfwergifwen, v. 2. Åkallar så Gudh om hielp, på
thet, han icke måtte blifwa borto i sin bedröfwelse, sinom owännom til
glädie, v. 4. Frögdar sigh i trone, at han är böönhörd, och vthlåfwar sigh
wilja blifwa Gudi therföre tacksam, v. 6.

N Psalm Davidz, til at föresiunga.

. ERre, huru länge wilt tu så
platt förgäta migh? Huru
länge fördöljer tu titt ansichte för migh?

. Huru länge skal jagh sörja i mine siäl, och
ängslas i mitt hierta dagliga? Huru länge skal
min owän förhäfwa sigh öfwer migh?

. Kåda doch, och hör migh, HERre min
Gudh: vplys min ögon, at jagh icke
bortsomnar i dödenom.

. At min owän icke skal beröma sigh, at han
är migh öfwermächtig worden; och mine
motståndare glädia sigh, at jagh nedre ligger.

. En jagh tröstar ther vppå, at tu så
nådeliga äst: mitt hierta gläder sigh, at tu så
gierna hielper. Jagh wil siunga HERranom, at
han så wäl emot migh giör.

 14. Psalm. 

R en innerlig klagan öfwer menniskiones förderfwade natur, så at
somlige framhärda som dårar vthi Epicurisk säkerhet och Gudz
föracht, v. 1. Hwilket han bewiser af Gudz eget witnesbyrd, som ransakar
hiertan, v. 2. Hotar them som HERran förachta, och hans heliga förfölja,
medh Gudz hämnd och wrede, v. 4. Önskar hierteligen at Christus then
vthlåfwade Messias må komma, sitt folck til förlossning, v. 7.

N Psalm Davidz, til at föresiunga. The
dårar säija i sitt hierta: Thet är ingen
Gudh til: the doga intet, och äro en
styggelse medh sitt wäsende; thet är ingen 
som wäl giör.

. HERren såg af himmelen vppå menniskiors
barn, at han see skulle om ther någor förståndig
wore, och efter Gudh frågade.

. Men the äro alla afwekne, och allesammans
odogse? Thet är ingen som wäl giör, ja icke en.

. Il tå ingen af the ogierningsmän thet
märckia; the som mitt folck vpfräta,
på thet the måga föda sigh: men HERran åkalla
the intet.

. Ther fruchta the sigh: men Gudh är när 
the rättferdigas slächte.

.  Skämmen then fattigas rådh: men
Gudh är hans tröst.

. Ach! at hielpen af Zion öfwer Israel komme,
och HERren sitt fångna folck förlossade: så skulle
Jacob gladh wara, och Israel frögda sigh.

 15. Psalm. 

R en Läropsalm, som beskrifwer hwilke the rätte och lefwande
Gudz församlings ledamoter äro, v. 1. Nemliga, the som genom
een san troo på Christum beflita sigh om ett gudfruchtigt, rättferdigt, och
obesmittat lefwerne, både efter then förra och andra taflan, och så
bewisa sin troo medh kärleks gierningar emot sin nästa; och låfwar them en
ewig lön, v. 2.

N Psalm Davidz. HERre ho skall boo i
tine hyddo? Ho skal blifwa på titt heliga
berg?

. Hen som wandrar vthan wanck; och giör
rätt, och talar sanningen af hiertat.

. Then medh sine tungo icke förtalar, och icke
giör sin nästa ondt, och sin nästa icke skämmer.

. Then som the ogudachtiga för intet achtar;
men them som HERran fruchta ährar han: then
som sinom nästa swär, och håller thet.

. Hen som icke gifwer sina penningar på
ocker; och tager icke skäncker öfwer
then oskyldiga. Then thet giör, han skal blifwa
widh sigh ewinnerliga.

 16. Psalm. 

En Prophetia om Christi pino och vpståndelse; ther David vthi 
Christi person, åkallar Gudz barmhertighet, och låfwar HERranom
tacksäijelse, v. 1. Nemliga sigh wilja giöra them heligom godt; hata
afgudadyrckare, v. 3. Beder Gudh, som är een källa och vhrsprung til alt
godt, at han wille honom vthi sitt lidande, begrafning och vpståndelse 
nådeliga bewara, v. 5. Så skal han giöra honom tacksäijelse, både i thetta
och thet tilkommande lifwet, v. 11.

Tt gyldene Klenodium Davidz.
Bewara migh, Gudh; förty jagh tröstar vppå
tigh.

. Jagh hafwer sagt til HERran: tu
äst ju HErren; jagh måste för tina skul lida:

. För the heliga som på jordene äro, och för
the härliga, til them hafwer jagh alt mitt behagh.

. Men the som efter en annan löpa, skola stoor
bedröfwelse hafwa: jagh wil icke offra theras
drickoffer medh blodh, eller föra theras hamn i
minom mun.

. En HERren är mitt godz och min deel:
tu vppehåller min arfwedeel.

. Lotten är migh fallen i thet lustiga; migh är
en skiön arfwedeel tilfallen.

. Jagh låfwar HERran then migh rådh 
gifwit hafwer: tuchta migh ock så mine niurar om
nattena.

. Jagh hafwer HERran för ögon altid: ty
han är migh på högra handene; therföre skal
jagh wäl blifwa widh migh.

. Therföre gläder sigh mitt hierta, och min
ähra är gladh, och mitt kött skal säkert liggia.

. Ty tu skalt icke låta mina siäl vthi helwete;
och icke tilstädia at tin Helige seer förgängelse.

. Tu kungiör migh wägen til lifwet: för
tigh är glädie tilfyllest, och lustigt wäsende på tine
högra hand ewinnerliga.

 17. Psalm. 
R en Bönepsalm, ther vthi David beder at then rättwise Gudh wille
bära witnesbörd om hans oskyldighet, i the saker hans fiender
honom tilmäla, v. 1. Bekänner sigh ledsagas av HERrans ord, v. 4. Och
beder att han wille bewara honom såsom sin ögnasteen, vnder sina wingars
skugga, v. 5. Klagar öfwer the ogudachtigas vppenbara wåld, så ock
hemliga practiker, v. 9. Beskrifwer så theras ostadiga framgång här i
werldene; och the gudfruchtigas oförgängeliga salighet, v. 14.

En Böön Davidz. HERre, hör 
rätthetena; gif acht vppå mitt roop, förnim mina
böön, then icke vthaf en falsk mun går.

. Tala tu i mine saak; och se tu vppå
hwad rätt är.

. Tu pröfwar mitt hierta, och besöker thet om
nattena, och ransakar migh, och finner intet: jagh
hafwer satt migh före före, at min mun icke 
öfwerträda skal.

. Jagh förwarar migh i tina läppars orde,
för menniskiors gierningar på mordarens wägh.

. Behålt min gång på tinom stigom, at min
stegh icke slinta.

. Jagh ropar til tigh, at tu Gudh wille höra
migh: bög tin öron til migh, hör mitt taal.

. Bewisa tina vnderliga godhet, tu theras
Fräslare som trösta vppå tigh, emot them som sigh
emot tina högra hand sättia.

. Bewara migh såsom en ögnasteen; 
beskärma migh vnder tina wingars skugga: 

. Ör the ogudachtiga som migh förhärja;
för mina owänner som efter mina siäl stå
alt omkring.

. Theras fete hålla tilsamman: the tala
medh sin mun stoor ord.

. Hwar wij gå, så äro the kring om oss;
sina ögon ställa the ther efter, at the måga slå oss
til jordena.

. Såsom ett leijon som roof begärar; såsom
ett vngt leijon som i kulone sitter.

. ERre, statt vp, öfwerfall honom, och
nederslå honom: vndsätt mina siäl ifrå the
ogudachtiga, medh titt swärd:

. Ifrå tine handz menniskiom, HERre,
ifrå thenne werldenes menniskiom: hwilka sin deel
hafwa medan the lefwa; them tu buken fyller
medh tina håfwor: the ther barn nogh hafwa;
och låta sina återlefwor  sinom barnom.

. Men jagh wil skåda titt ansichte i 
rättferdighet: jagh wil mätt warda, när jagh vpwakar
efter titt beläte.

 18. Psalm. 

R een besynnerlig tacksäijelse, ther vthi David så innerliga prisar
HERran, som honom hafwer förlossat ifrån alla sina fiendar, v. 2.
Förtäljer, af hwilka farligheter, och genom hwad medel Gudh honom
hulpit hafwer, v. 5. Sedan beskrifwer han Gudz wrede och kraft til at
hämnas, vnder the orden damb, liungeld, toordön, hagel, jordbäfningar, 
v. 8. Berömer sigh af sin oskyldighet och rättferdiga saak, hwilken omsider
winnit hafwer, v. 21. Vpräknar så the stora och många wälgierningar
Gudh honom bewist hafwer, och särdeles at han gifwer honom modh
och hierta til at kriga, och winna seger öfwer fienderna, v. 33. För alt
thetta lofwar han HERran, v. 47.

N Psalm til att föresiunga, Davidz
HERrans tienares, hwilken thenna
wisos ord talade til HERran, på then tijd
HERren honom hulpit hade ifrå hans
fiendars hand, och ifrå Sauls hand.

. Ch sade: Hierteliga kär hafwer jagh tigh,
HERre min starckhet:

. HERre min klippa, min borg, min
förlossare: min Gudh, min tröst, then jagh migh widh
håller: min sköld, och mins salighets horn, och mitt
beskydd.

. Jagh wil lofwa och åkalla HERran: så
blifwer jagh ifrå mina owänner förlöst.

. Ty dödsens hand hafwa omfattat migh; och
dödsens snaror öfwerfallet migh.

. Helwetes hand hafwa omfattat migh; och
dödsens snaror öfwerfallet migh.

. När jagh är i ångest, så åkallar jagh 
HERran, och ropar til min Gudh: så hörer han mina
röst af sitt tempel; och mitt roop kommer för
honom til hans öron.

. Jorden bäfwade och gaf sigh; och bergens
grundwalar rördes och bäfwade, tå han wredh
war.

. Damb gick vp af hans näso, och förtärande
eld af hans mun; så at thet liungade ther af.

. Han bögde himmelen, och foor neder; och
mörker war vnder hans fötter.

. Och han foor vppå Cherub, och flög: han
swäfde på wädrens wingar.

. Hans tiäll omkring honom war mörker, och
swart tiockt moln, ther han inne fördold war.

. Af skenet för honom delte sigh skyyn, medh
hagel och liungande.

. Och HERren dundrade i himmelen; och then
Högste lät sitt dunder vth medh hagel och liungande:

. Han skiöt sina skott, och förströdde them;
han lät fast liunga, och förskräckte them.

16. Der såg man vattuådrorna; och jordenes grund vardt blottad, HERRE, af ditt straff, af dine näsos anda och blåst. 

17. Han sände utaf höjdene, och hemtade mig; och drog mig utu stor vatten. 

18. Han halp mig ifrå mina starka fiendar; ifrå mina hatare, som mig för mägtige voro; 

19. De mig öfverföllo i mins motgångs tid; och HERREN vardt min tröst. 

20. Och han förde mig ut på rymdena; han tog mig derut; ty han hade lust till mig. 

21. HERREN gör väl emot mig, efter mina rättfärdighet; han vedergäller mig efter mina händers renhet. 

22. Ty jag håller HERRANS vägar, och är icke ogudaktig emot min Gud. 

23. Ty alla hans rätter hafver jag för ögon, och hans bud kastar jag icke ifrå mig. 

24. Men jag; är utan vank för honom, och bevarar mig för min synd. 

25. Derföre vedergäller mig H ERREN, efter mina rättfärdighet; efter mina händers renhet för hans ögon. 

26. Med de heliga äst du helig; och med de fromma, äst du from; 

27. Och med de rena äst du ren; och vid de afvoga ställer du dig afvog. 

28. Ty du hjelper det elända folket, och de höga ögon förnedrar du. 

29. Ty du upplyser mina lykto; HERREN, min Gud, gör mitt mörker ljust. 

30. Ty med dig kan jag nederlägga krigsfolk, och med minom Gud öfver muren springa. 

31. Guds vägar äro utan vank; HERRANS tal äro genomluttrad; han är en sköld allom dem som trösta uppå honom. 

32. Ty ho är en Gud, utan HERREN; eller en starker, utan vår Gud? 

33. Gud omgjordar mig med kraft, och gör mina vägar utan vank. 

34. Han gör mina fötter lika som hjortars, och sätter mig på mina höjder. 

35. Han lärer mina hand strida, och min arm spänna kopparbågan. 

36. Och du gifver mig dins salighets sköld, och din högra hand stärker mig; och när du förnedrar mig, gör du mig storan. 
 
37. Du gör under mig rum till att gå, att mina fötter icke skola slinta. 

38. Jag vill jaga efter mina fiendar, och gripa dem; och intet omvända, tilldess jag hafver nederlagt dem. 

39. Jag skall slå dem, och de skola icke kunna mig emotstå; de måste falla under mina fötter. 

40. Du kan rusta mig med starkhet till strid; du kan kasta dem under mig, som sig emot mig sätta. 

41. Du gifver mig mina fiendar på flyktena, att jag må förstöra mina hatare. 

42. De ropa, men der är ingen hjelpare: till HERRAN, men han svarar dem intet. 

43. Jag skall sönderstöta dem som stoft för vädret; jag skall bortkasta dem såsom träck på gatomen. 

44. Du hjelper mig ifrå det trätosamma folket, och gör mig till ett hufvud ibland Hedningarna; ett folk, som jag intet kände, tjenar mig. 

45. Det hörer mig med hörsam öron; men de främmande barn förneka mig. 

46. De främmande barn försmäkta, och brytas i sina bojor. 

47. HERREN lefver, och lofvad vare min tröst; och mins salighets Gud varde upphöjd. 

48. Gud, som mig hämnd gifver, och tvingar folken under mig; 

49. Den mig hjelper ifrå mina fiendar, och upphöjer mig ifrå dem, som sätta sig emot mig; du hjelper mig ifrå de vrånga. 

50. Derföre vill jag tacka dig, HERRE, ibland Hedningarna, och lofsjunga dino Namne; 

51. Den sinom Konung stor salighet bevisar, och gör sinom smorda godt; David, och hans säd evinnerliga.

 19. Psalm. 
R een Prophetia om Evangelio, som skal predikas öfwer hela
werldena, v. 2. Och vthi allahanda tungomål, v. 4. Och lika som solen
skiner allestädes, wärmer och wederqwecker all ting, v. 5. Altså skal
Evanelij lära allestädes vplysa, lära, trösta, luttra och rena hiertan, v. 8.
Sedan beder David om syndernas förlåtese, och at hans böön må
täckias Gudi, v. 15.

N Psalm Davidz til at föresiunga.

. Imlarna förtälja Gudz ähro;
och fästet förkunna hans
händers werck.

. En dagh säger thet them andra; och een natt
kungiör thet the andro.

. Intet måhl eller taal är, ther man theras
röst icke hörer.

. Theras snöre går vth i all land, och theras
taal in til werldenes ändar: han hafwer giordt
solene ena hyddo i them.

. Och hon går vth såsom en brudgumme vthu
inom kammar; och frögdar sigh såsom en hielte
til at löpa wägen.

. Hon går vp widh himmelens ända; och
löper omkring åter til samma ändan: och intet
blifwer för hennes heta förkyylt.

. ERrans lagh är vthan wanck, och
wederqwecker siälarna: HERrans
witnesbyrd är wisst, och giör the enfaldiga wisa.

. HERrans befalningar äro rätta, och frögda
hiertat: HERrans budh äro klar, och vplysa
ögonen.

. HERrans fruchtan är reen, och blifwer
ewinnerliga: HERrans rätter äro sanne,
allesamman rättferdige.

. The äro kosteligare än guld, och mycket 
fijnt guld; the äro sötare än hannog, och hannogs
kaka.

. Ock warder tin tjenare igenom them
förmanad: och then them håller, han hafwer stoor
löön.

. O kan märckia huru ofta han
bryter? Förlåt migh mina hemliga
brister.

. Bewara ock tin tienare för the stålta, at
the icke få råda öfwer migh: så blifwer jagh vthan
wanck, och oskyldig för stoor missgierning.

. Låt tigh täckias mins muns taal, och
mins hiertans tanckar för tigh; HERre min tröst,
och min förlossare.

 20. Psalm. 
R en kostelig Psalm, full medh lyckönskan, ther vthi frome
vndersåter bedia for sin Konung och Öfwerhet, tå han hafwer sigh krijg
påtagit; styrckia honom i sitt företagande, och önska Gudh wille honom 
bönhöra, beskydda, gifwa lycko och seger emot fienderna, v. 2. Försäkra
honom, at han medh seger skal igenkomma, medan han icke, som hans
fiender förlåter sigh på wagnar och hästar, vtan på HERrans namn, v. 7.

N Psalm Davidz, til at föresiunga.

. ERren höre tigh i nödene:
Jacobs Gudz namn beskydde tigh.

. Han sände tigh hielp af 
helgedomenom; och styrcke tigh vthaf Zion.

. Han täncke vppå all tin spijsoffer; och tin
bränneoffer ware feet. Sela.

. Han gifwe tigh hwad titt hierta begärar;
och fullborde all tin anslag.

. Wij frögde oss at tu oss hielper: och i wår
Gudz namn rese wij baneret vp: HERren
fulborde alla tina böner.

. U märcker jagh, at HERren hielper
sin smorda, och hörer honom i sinom
helga himmel: hans högra hand hielper
wäldeliga.

. The andra förlåta sigh på wagnar och
hästar: men wij täncke på HERrans wår Gudz
namn.

. The äro nederstötte, och fallne; men wij stå
vprätte.

. Hielp HERre: Konungen höre oss, när
wij rope.

 21. Psalm. 
R een prophetia om Christi Konungarike, at thet skal för Gudh
ewinnerliga blifwa, och winna seger öfwer alla sina fiendar, v. 1.
Här emot skal thet Judeska riket, som Christum och hans rike förföljer,
förstörde och i grund förderfwat warda, v. 9. Wäcker så Gudh vp til
hämnd; och tilsäger honom tacksäijelse, v. 14. 

N Psalm Davidz, til at föresiunga.

. ERre, Konungen frögdar sig 
i tine kraft; och huru ganska
gladh är han af tine hielp!

. Tu gifwer honom hans hiertas önskan; och
förwägrar intet hwad hans mun beder. Sela.

. Ty tu öfwerskuddar honom medh godh
wälsignelse: tu sätter ena gyldene krono vppå hans
hufwud.

. Han beder tigh om lijf; så gifwer tu honom
ett långt lijf, altid och ewinnerliga.

. Han hafwer stora åhro af tine hielp; tu 
lägger lof och prydelse vppå honom.

. Ty tu sätter honom til een wälsignelse 
ewinnerliga: tu frögdar honom meddh tins anletes 
frögd.

. Ty Konungen hoppas vppå HERran; och
skal igenom thens Högstas godhet fast blifwa.

. In hand skal finna alla tina fiendar; tin
högra hand skal finna them som tigh
hata.

. Tu skalt giöra them såsom en glödande vgn,
när tu ther til seer: HERren skal vpsluka them i
sine wrede; elden skal vpfräta them.

. Theras frucht skalt tu förgiöra vthaf 
jordene; och theras sädh ifrå menniskiors barn.

12. Ty de tänkte att göra dig ondt, och togo de råd före, som de icke fullborda kunde. 

13. Ty du skall göra dem till skuldror; med dina strängar skall du emot deras anlete skjuta. 

14. HERRE, upphöj dig i dine kraft; så vilje vi sjunga och lofva dina magt.

 22. Psalm.  
En ganska härlig prophetia om Christi pino, dödh och vpståndelse:
ther vthi David införer Christum medh the samma ord, som han
många hundrade åhr ther efter talade på korset; klagade sigh wara af Gudi
plat öfwergifwen, v. 2. Säger at fäderna äro wordne bönhörde: men
han är vnder allas försmädelse fölåten, v. 5. Vprättar sig åter medh
förtröstan, påminnandes Gudh sina förra wälgerningar, v. 10. 
Klagar öfwer sina fiendars grymhet, och sina odrägeliga plågor, v. 13. 
Åkallar Gudh om hielp, v. 20. Vthlåfwar tacksäijelse, och förmanar alla
gudfruchtiga til thet samma, v. 23. Sedan propheterar han om Christi
rike och församling, som af Judar och Hedningar genom Evangelij läro
öfwer hela werlden skulle församlade warda, v. 27.

N Psalm Davidz, til at föresiunga om
Hindena som bittida jagad warder.

. Min Gudh, min Gudh, whij hafwer
tu öfwergifwit migh? Jag ryter; men
min hielp är fjerran.

. Min Gudh, om dagen ropar jagh, så swarar
tu intet: och om nattena tiger jagh ock intet.

. Men tu äst helig, tu som boor ibland
Israels lof.

. Wåre fäder hoppades vppå tigh; och tå the
hoppades, halp tu them vth.

. Til tigh ropade the, och wordo hulpne: the
hoppades på tigh, och wordo icke til skam.

. Men jagh är en matk och icke menniskia;
menniskiors gabberij, och folcks förachtelse.

. Alle the som migh see bespotta migh; gapa vp
medh munnen, och rista hufwudet.

. Han klage thet HERranom, han hielpe
honom vth; och vndsättie honom, om han hafwer
lust til honom.

. Y tu hafwer dragit migh vthu mitt
moderlif; och wast min tröst tå jagh
än på mine moders bröst låg.

11. På dig är jag kastad utaf moderlifvet; du äst min Gud, allt ifrå mine moders lif. 

12. Var icke långt ifrå mig; ty ångest är hardt när; ty här är ingen hjelpare. 

13. Store stutar hafva belagt mig; fete oxar hafva omhvärft mig. 

14. De uppgapa med sin mun emot mig, såsom ett glupande och rytande lejon. 

15. Jag är utgjuten såsom vatten; all min ben hafva skiljts åt; mitt hjerta i mitt lif är såsom ett smält vax. 

16. Mina krafter äro borttorkade, såsom ett stycke af en potto; och min tunga lådar vid min gom, och du lägger mig uti 
dödsens stoft. 

17. Ty hundar hafva kringhvärft mig, och de ondas rote hafver ställt sig omkring mig; mina händer och fötter hafva de 
genomborrat. 

18. Jag måtte tälja all min ben; men de skåda och se sin lust på mig. 

19. De byta min kläder emellan sig, och kasta lott om min klädnad. 

20. Men du, H ERRE, var icke fjerran; min starkhet, skynda dig till att hjelpa mig. 

21. Fria mina själ ifrå svärdet, mina ensamma ifrå hundarna. 

22. Hjelp mig utu lejonens mun, och fria mig ifrån enhörningarna. 

23. Jag vill predika ditt Namn minom brödrom; jag vill prisa dig i församlingene. 

24. Lofver  H ERRAN, I som frukten honom; honom äre all Jacobs säd, och honom vörde all Israels säd. 

25. Ty han hafver icke föraktat eller försmått dens fattiga eländhet; och icke förskylt sitt ansigte för honom; och då han 
ropade till honom, hörde han det. 

26. Dig vill jag prisa, uti den stora församlingene; jag vill betala mitt löfte inför dem som frukta honom. 

27. De elände skola äta, att de mätte varda; och de som efter HERRAN fråga, skola prisa honom; edart hjerta skall lefva 
evinnerliga. 

28. Tänke derpå alla verldenes ändar, och omvände sig till H ERRAN; och alla Hedningars slägter tillbedje för honom. 

29. HERREN hafver ett rike, och han råder ibland Hedningarna. 

30. Alle fete på jordene skola äta, och tillbedja; för honom skola knäböja alle de som i stoft ligga, och de der med bekymmer lefva. 

31. Han skall få ena säd, den honom tjenar; om Herran skall man förkunna intill barnabarn. 

32. De skola, komma och predika hans rättfärdighet de folke, som födas skall, att han det gör.

 23. Psalm. 
Avid prisar Gudh som är then rätte herden, v. 1. Han förer siälen
i hälsosam beet; och wederqwecker henne medh friskt watn, v. 2.
Beskyddar henne vthi all bedröfwelse, och i sielfwa döden, v. 4. Sedan är
han ock then rätte wården, som föder honom medh then hälsosamma
spisen; smörjer hans hufwud medh then Heliga Andas oljo, v. 5. Och skal
låta honom öfwerflöda medh all andelig och lekamelig wälsignelse, v. 6.

N Psalm Davidz. HERren är min
herde, migh skal intet fattas.

. Han föder migh på een gröön äng;
och förer migh til friskt watn.

. Han wederqwecker mina siäl: han förer
migh in på rätta wägen för sitt namn skul.

. Och om jagh än wandrade i enom mörckom
daal, fruchtade jagh intet ondt; ty tu äst när migh;
tin käpp och staf trösta migh.

. Tu bereder til migh ett bord emot mina
fiendar: tu smörjer mitt hufwud medh oljo, och 
inskäncker fullt för migh.

. Odhet och barmhertighet skola följa
migh i alla mina lifsdagar: och jagh skal
blifwa i HERrans huus ewinnerliga.

 24. Psalm. 
R een prophetia om Christi rike, som skal vprättat warda öfwer
hela jordenes krets, v. 1. Sedan gifwer han tilkänna genom ett
samtaal, hwilke som äro the rätte lemmar i Christi församling, v. 3.
Förmanar så twänne resor all Öfwerhet, at the skola vplåta portarna för
Christo, och låta honom inrida medh sitt nådefulla rike, v. 7.

N Psalm Davidz. Jorden är
HERrans, och hwad ther vthi är; jordenes
krets, och hwad ther på boor.

. Ty han hafwer grundat henne på
hafwena; och på floderna beredt henne.

. O skal gå vppå HERrans berg? Och ho
kan stå i hans helga rum?

. Then oskyldiga händer hafwer, och
reenhiertad är; then eij lust hafwer til löösachtiga
läro, och swär icke falskeliga.

. Han skal vndfå wälsignelse af 
HERranom, och rättferdighet af sins hälsos Gudh.

. Thetta är then slächt som efter honom
frågar, then titt ansichte, Jacob, söker. Sela.

. Iörer portarna wida, och dörarna i
werldene höga, at ährones Konung må
draga ther in.

8. Hvilken är den samme ärones Konung? Det är HERREN, stark och mägtig, HERREN mägtig i strid. 

9. Görer portarna vida, och dörrarna i verldene höga, att ärones Konung må draga derin. 

10. Hvilken är den samme ärones Konung? Det är HERREN Zebaoth; han är ärones Konung. Sela.

 25. Psalm. 
R en Bönepsalm, ther vthi Propheten beder at Gudh, efter som
hans stora förtröstning är, wille förlåta honom alla sina synder, och
bewara honom för all skam och olycko, v. 1. Sedan talar han om Gudz
barmhertighet och sanning, v. 6. Om the gudfruchtigas wälsignelse, v. 12.
Beder Gudh å nyo vnder sin eländighet och bedröfwelse, v. 15. Emot sina
fiendars ondsko, v. 19. Wiser sin oskyldighet, v. 21. Och befaller så Gudi
sin hela församling, v. 22.

N Psalm Davidz. Efter tigh, HERre,
längtar jagh.

. Min Gudh, jagh hoppas vppå tigh,
låt migh icke komma på skam; at mine
owänner icke skola glädia sigh öfwer migh.

. Ty ingen kommer på skam then tigh
förbidar: men the löse förachtare komma på skam.

. HERre, wisa migh tina wägar, och lär
migh tina stigar.

. Led migh i tine sanning, och lär migh; ty tu
äst then Gudh som migh hielper; dagliga
förbidar jagh tigh.

. Tänck, HERre, på tina barmhertighet, och
vppå tina godhet; then af werldenes begynnelse
warit hafwer.

. Tänck icke vppå mins vngdoms synder, och
min öfwerträdelse: men tänck vppå migh efter
tina barmhertighet, för tina godhet skul, HERre.

8. HERREN är god och from; derföre undervisar han syndarena på vägenom. 

9. Han leder de elända rätt, och lärer de elända sin väg. 

10. Alle HERRANS vägar äro godhet och sanning, dem som hans förbund och vittnesbörd hålla. 

11. För ditt Namns skull, HERRE, var mine missgerning nådelig, den stor är. 

12. Hvilken är den der fruktar HERRAN, han skall lära honom den bästa vägen. 

13. Hans själ skall bo i det goda, och hans säd skall besitta landet. 

14. HERRANS hemlighet är ibland dem som frukta honom; och sitt förbund låter han dem få veta. 

15. Mine ögon se alltid till HERRAN; ty han skall taga min fot utu nätet. 

16. Vänd dig till mig, och var mig nådelig; ty jag är ensam och elände. 

17. Mins hjertans ångest är stor; för mig utu mine nöd. 

18. Se uppå min jämmer och eländhet, och förlåt mig alla mina synder. 

19. Se deruppå, att mine fiender så månge äro, och hata mig med orätt. 

20. Bevara min själ, och fräls mig; låt mig icke komma på skam, ty jag förtröstar uppå dig. 

21. Fromhet och rätthet, bevare mig; ty jag förbidar dig. 

22. Gud löse Israel utaf allo sine nöd.

 26. Psalm. 

Om en rätt saks befordran. 

N Psalm Davidz. HERre, skaffa migh
rätt, ty jagh är oskyldig: jag hoppas
på HERran; therföre skal jagh icke falla.

. Pröfwa migh, HERre, och försök
migh; ransaka mina niurar och mitt hierta.

. Ty tin godhet är för min ögon; och jagh
wandrar i tine sanning.

. Jagh sitter icke när the fåfänga menniskior;
och hafwer icke omgängelse medh the falska.

. Jagh hatar the ondas församling; och sitter
icke när the ogudachtiga.

6. Jag tvår mina händer med oskyldighet, och håller mig, HERRE, intill ditt altare;

7. Der man hörer tacksägelses röst, och der man predikar all din under. 

8. HERRE, jag hafver dins hus boning kär, och det rum der din ära bor. 

9. Ryck icke mina själ bort med syndarena, eller mitt lif med de blodgiruga; 

10. Hvilke omgå med arga list, och taga gerna gåfvor. 

11. Men jag vandrar oskyldeliga; förlös mig, och var mig nådelig. 

12. Min fot går rätt; i församlingene vill jag lofva dig, HERRE.

 27. Psalm. 
R en Tröstpsalm; at efter Gudh är wårt lius  och wårt lijfz kraft,
v. 1. Therföre skole wij icke fruchta för någon, ehuru stoor 
farlighet oss af menniskiom kan tilfogas, v. 2. Sedan beder han Gudh 
innerlig, at han i alla sina dagar må blifwa een sann ledamot i Christi 
församling, ther han kan wara trygger för all olycko, v. 4. Ther begärar han ock
warda böönhörd, ledsagad, beskyddad, och få see Herrans goda, v. 7.
På sidstone förmanar han sigh sielfwan til frimodighet, v. 14.

N Psalm Davidz. HERren är mitt
lius, och min hälsa; för hwem skal jagh
fruchta migh? HERren är mins lijfs
kraft; för hwem skulle jagh grufwa migh?

. Therföre om the onde mine moståndare och
fiender til migh wilja, til at fräta mitt kött, måste
the stöta sigh och falla.

3. Om än en här lade sig emot mig, så fruktade sig ändå mitt hjerta intet; om en strid hofve sig upp emot mig, så förlåter jag mig uppå honom. 

. Tt beder jagh HERranom, thet hade
jagh gierna; at jagh i HERrans huus
blifwa må i alla mina lifsdagar, til at skåda
then skiöna HERrans Gudztienst, och besöka
hans tempel.

. Ty han öfwertäcker migh i sine hydda i
ondom tijd: han förgiömer migh hemliga i sitt tiäll,
och vphöijer migh på ene klippo.

6. Och skall nu upphöja mitt hufvud öfver mina fiendar, som omkring mig äro; så vill jag i hans hyddo lof offra; jag vill 
sjunga och lofsäga HERRANOM. 

7. HERRE, hör mina röst, när jag ropar; var mig nådelig, och hör mig. 

8. Mitt hjerta håller dig ditt ord före: I skolen söka mitt ansigte; derföre söker jag ock, HERRE, ditt ansigte. 

9. Fördölj icke ditt ansigte för mig, och bortdrif icke din tjenare i vredene; ty du äst min hjelp; öfvergif mig icke, och drag icke handena ifrå mig, Gud, min salighet. 

10. Ty min fader och min moder öfvergifva mig; men H ERREN upptager mig. 

11. HERRE, visa mig din väg, och led mig på den rätta stigen, för mina fiendars skull. 

12. Gif mig icke uti mina fiendars vilja; ty falsk vittne stå emot mig, och göra mig orätt skamlöst. 

13. Men jag tror dock, att jag se skall HERRANS goda, uti de lefvandes lande. 

14. Förbida  HERRAN; var tröst och oförfärad, och förbida HERRAN.

 28. Psalm. 
N Bönespalm, at Gudh icke wille låta honom blifwa besmittad af
them som gifwa godh ord, och ställa sigh wänliga, men the hafwa
ondt i sinnet, v. 1. Beder at HERren wille wedergälla them, efter som
[t]he förtient hafwa, v. 4. Prisar HERran som honom så nådeliga
böönhördt hafwer, v. 6. Och befaller honom hela Gudz församling, v. 9

N Psalm Davidz. När jagh ropar til
tigh, HERre min tröst, så tig migh icke:
på thet när tu tiger, jagh icke warder
them lijk, som kulona fara.

. Hör mine böns röst när jagh ropar til tigh;
när jagh vplyfter mina händer til tin helga chor.

. Drag migh icke bort ibland the ogudachtiga,
och ibland the ogierningsmän, som wänliga tala
medh sin nästa, och hafwer ondt i hiertat.

. Gif them efter sina gierningar, och efter sitt
onda wäsende: gif them efter sina händers werck;
betala them thet the förtient hafwa.

5. Ty de vilja icke akta uppå H ERRANS gerningar, eller uppå hans händers verk; derföre skall han nederslå, och icke uppbygga dem. 

6. Lofvad vare H ERRAN; ty han hafver hört mine böns röst. 

7. HERREN är min starkhet, och min sköld; uppå honom hoppades mitt hjerta, och mig är hulpet; och mitt hjerta är gladt, och jag vill tacka honom med mine viso. 

8. HERREN är deras starkhet; han är den starke, som sin smorda hjelper. 

9. Hjelp ditt folk, och välsigna ditt arf, och föd dem, och upphöj dem till evig tid.

 29. Psalm. 
R een prophetia om Christi Evanglio, at thet skal förkunnas i hela
werldene, och af Konungar, Förstar, och herrar anammat 
warda, v. 1. Och skal kullslå och sönderbryta alt thet som ther emot står, v. 5.
Insättia syndafloden som är thet heliga dopet, ther then gamle Adam skal
dränckt warda; och åter födas een ny menniskia, v. 20.

N Psalm Davidz. Bärer fram
HERranom i wäldige; bärer fram
HERranom ähro och starckhet.

. Bärer fram HERranom hans
namns ähro; tilbedien HERran i heligo
prydning.

3. HERRANS röst går på vattnen; ärones Gud dundrar; HERREN på stor vatten. 

4. HERRANS röst går med magt; HERRANS röst går härliga. 

5. HERRANS röst sönderbryter cedrer; HERREN sönderbryter cedrer i Libanon; 

6. Och låter dem springa såsom en kalf; Libanon och Sirion, såsom en ung enhörning. 

7. HERRANS röst afhugger såsom en eldslåge. 

8. HERRANS röst berörer öknena; HERRANS röst berörer öknena Kades. 

9. HERRANS röst berörer hinderna, och blottar skogarna; och i hans tempel skall hvar och en säga honom äro. 

10. HERREN sitter till att göra ena flod, och HERREN blifver en Konung i evighet. 

11. HERREN skall gifva sino folke kraft; HERREN skall välsigna sitt folk med frid.

 30. Psalm. 

Davids tacksägelse, förmaning, bön. 

N Psalm, til at siunga om Davidz huus
wigning.

2. Jag prisar dig, HERRE: ty du hafver upphöjt mig, och låter icke mina fiendar glädja sig öfver mig. 

3. HERRE min Gud, då jag ropade till dig, gjorde du mig helbregda. 

4. HERRE, du hafver fört mina själ utu helvetet; du hafver behållit mig lefvande, der de i helvetet foro. 

5. I Helige, lofsjunger HERRANOM, och tacker i hans helga högtid. 

6. Ty hans vrede varar ett ögnablick, och han hafver lust till lif; om aftonen varar gråten, men om morgonen glädjen. 

7. Men jag sade, då mig väl gick: Jag skall aldrig omkull ligga. 

8. Ty du, HERRE, hafver igenom din goda vilja gjort mitt berg starkt; men då du bortdolde ditt ansigte, förskräcktes jag. 

9. Jag vill, HERRE, ropa till dig; Herran vill jag bedja. 

10. Hvad nytta är i mitt blod, när jag död är? Månn ock stoftet tacka dig, och förkunna dina trohet? 

11. Hör, HERRE, och var mig nådelig; HERRE, var min hjelpare. 

12. Du hafver förvandlat mig min klagan uti fröjd; du hafver afklädt mig min säck, och omgjordat mig med glädje; 

13. På det min ära skall lofsjunga dig, och icke tyst varda. HERRE, min Gud, jag vill dig tacka i evighet.

 31. Psalm. 

Hoppets kraft i nöd.

1. En Psalm Davids, til at föresjunga.

2. HERre, uppå dig förtröstar jag; låt mig aldrig på skam komma: Fräls mig genom dina rättfärdighet.

3. Böj tin öron til mig, hasteliga hjelp mig: War mig en stark klippa och en borg, at du hjelper mig.

4. Ty du äst min klippa och min borg; at du dock för ditt Namns skull mig leda och föra wille.

5. At du wille draga mig utu nätet, som de för mig stält hafwa; ty du äst min starkhet.

6. Uti dina händer befaller jag min anda; du hafwer mig förlöst, HERre, du trofaste Gud.

7. Jag hatar dem, som hålla uppå lösaktiga läro; men jag hoppas til HERran.

8. Jag fröjdar mig, och är glad öfwer dina godhet; at du anser mitt elände, och känner mina själ i nödene.

9. Och du öfwergifwer mig icke uti fiendans händer: Du sätter mina fötter uppå widt rum.

10. HERre, war mig nådelig; ty mig är ångest; mitt ansikte är förfallet för sorgs skull, dertil min själ och min buk.

11. Ty mitt lefwande är förtärdt wordet af bedröfwelse, och mina år af suckande: Min kraft är, genom mina missgerning, förfallen, och min ben äro försmäktade.

12. Det går mig så illa, at jag är en stor försmädelse worden minom grannom, och en styggelse minom kändom; de som mig se på gatone, de fly för mig.

13. Jag är förgäten af hjertat, såsom en döder; jag är worden såsom et sönderslaget kärille.

14. Ty månge försmäda mig illa, så at hwar man skyr wid mig; de rådslå med hwarannan om mig, och akta taga mig lifwet bort.

15. Men jag, HERre, hoppas uppå dig, och säger: Du äst min Gud.

16. Min tid står i dina händer: Hjelp mig utu mina fiendars hand, och ifrå dem som mig förfölja.

17. Låt ditt ansikte lysa öfwer din tjenare: Hjelp mig genom dina godhet.

18. HERre, låt mig icke till skam warda, ty jag åkallar dig: De ogudaktige warde till skam, och tystade i helwete.

19. Tystne de falske munnar, som tala emot den rättfärdiga hårdeliga, högmodeliga och hånliga.

20. Huru stor är din godhet, den du dem, som dig frukta, bewarat hafwer; och bewisar dem, som trösta uppå dig, inför menniskors barn?

21. Du förgömer dem hemliga när dig för hwars mans trug: Du förskyler dem i hyddone för de trätosama tungor.

22. Lofwad ware HERren; at han mig en underlig godhet bewisat hafwer, i enom fastom stad.

23. Ty jag sade i mine häpenhet: Jag är bortdrifwen ifrå dina ögon; likwäl hörde du mine böns röst, då jag til dig ropade.

24. Älsker HERran, alle hans helige: HERren bewarar de trogna, och wedergäller dem rikeliga, som högmod öfwa.

25. Warer tröste och oförfärade, alle J, som HERran förbiden.

 32. Psalm. 

2. Bot-Psalmen. 

1. En undervisning Davids. Säll är den, hvilkom öfverträdelsen förlåten är, dem synden öfverskyld är. 

2. Säll är den menniska, som H ERREN icke tillräknar missgerning; i hvilkens anda ingen falskhet är. 

3. Ty då jag ville förtigat, försmäktade min ben, genom min dagliga gråt. 

4. Ty din hand var dag och natt svår på mig, så att min vätska borttorkades, såsom det om sommaren torrt varder. Sela. 

5. Derföre bekänner jag dig mina synd, och förskyler intet mina missgerning. Jag sade: Jag vill bekänna för HERRANOM min öfverträdelse; då förlätst du mig mine synds missgerning. Sela. 

6. För detta skola alle helige bedja dig i rättom tid; derföre, när store vattufloder komma, skola de intet räcka intill dem. 

7. Du äst mitt beskärm, bevara mig dock för ångest; att jag förlossad må ganska gladeliga fröjdas. Sela. 

8. Jag vill undervisa dig, och lära dig vägen, den du vandra skall; jag skall leda dig med mine ögon. 

9. Varer icke såsom hästar och mular, som intet förstånd hafva; hvilkom man måste lägga bett och betsel i munnen, om de icke till dig vilja. 

10. Den ogudaktige hafver många plågor; men den som hoppas uppå HERRAN, honom skall barmhertighet omfatta. 

11. Fröjder eder af HERRANOM, och varer glade, I rättfärdige; och berömmer eder, alle I fromme.

 33. Psalm.  

Guds sannfärdighet, mage, tro. 

1. Fröjder eder af HERRANOM, I rättfärdige; de fromme skola prise honom härliga. 

2. Tacker HERRANOM med harpor; och lofsjunger honom på psaltare af tio stränger. 

3.  Sjunger honom en ny viso; sjunger väl på strängaspel med klingande ljud. 

4. Ty HERRANS ord är sannfärdigt; och hvad han lofvar, det håller han visserliga. 

5. Han älskar rättfärdighet och dom; jorden är full af HERRANS godhet. 

6.  Himmelen är gjord genom HERRANS ord, och all hans här genom hans muns anda. 

7. Han håller vattnet i hafvet tillsammans, såsom uti en lägel; och lägger djupen i det fördolda. 

8. All verlden frukte H ERRAN; honom rädes allt det som på jordene bor. 

9. Ty om han säger, så sker det; om han bjuder, så är det gjordt. 

10. HERREN gör Hedningarnas råd omintet, och vänder folks tankar. 

11. Men HERRANS råd blifver evinnerliga; hans hjertas tankar i evighet. 

12. Saligt är det folk, hvilkets Gud HERREN är; det folk, som han till ett arf utkorat hafver. 

13. HERREN skådar neder af himmelen, och ser all menniskors barn. 

14. Utaf sinom fasta stol ser han uppå alla de som på jordene bo. 

15. Han böjer allas deras hjerta; han aktar uppå alla deras gerningar. 

16. Enom Konung hjelper intet hans stora magt; enom kämpa varder icke hulpet genom hans stora kraft. 

17. Hästar hjelpa ock intet, och deras stora starkhet frälsar intet. 

18. Si, HERRANS öga ser uppå dem som frukta honom; de som uppå hans godhet trösta; 

19. Att han skall fria deras själ ifrå dödenom, och föda dem i hårdom tid. 

20. Vår själ väntar efter HERRANOM; han är vår hjelp och sköld. 

21. Ty vårt hjerta gläder sig af honom, och vi hoppes på hans helga Namn. 

22. Din godhet, HERRE, vare öfver oss, såsom vi på dig förtröste.

 34. Psalm. 
Tacksägelse för Guds godhet. 

1. En Psalm Davids, då han förvandlade sitt ansigte för Abimelech, den honom ifrå sig dref, och han gick sin väg. 

2. Jag vill lofva HERRAN i allom tid; hans lof skall alltid vara i minom mun. 

3. Min själ skall berömma sig af HERRANOM, att de elände skola höra det, och glädja sig. 

4. Priser med mig HERRAN, och låter oss med hvarannan upphöja hans Namn. 

5. Då jag sökte HERRAN, svarade han mig, och frälste mig utur all min fruktan. 

6. De som uppå honom se, de varda upplyste, och deras ansigte varder icke till skam. 

7. De denne elände ropade, hörde honom HERREN; och halp honom utur all hans nöd. 

8. HERRANS Ängel lägrar sig omkring dem som frukta honom, och hjelper dem ut. 

9. Smaker och ser, huru ljuflig HERREN är; säll är den som tröster uppå honom. 

10. Frukter HERRAN, I hans helige; ty de som frukta honom, de hafva ingen brist. 

11. De rike skola törstige vara och hungra; men de som HERRAN söka, hafva ingen brist på något godt. 

12. Kommer hit, barn, hörer mig; jag vill lära eder HERRANS fruktan. 

13. Hvilken är den som ett godt lefvande begärar, och gerna goda dagar hade? 

14. Bevara dina tungo för det ondt är, och dina läppar, att de intet bedägeri tala. 

15. Låt af det onda, och gör det goda; sök friden, och far efter honom. 

16. HERRANS ögon se uppå de rättfärdiga, och hans öron på deras ropande. 

17. Men HERRANS ansigte står öfver dem som ondt göra, så att han utskrapar deras åminnelse af jordene. 

18. Då de rättfärdige ropa, så hörer HERREN; och hjelper dem utur alla deras nöd. 

19. HERREN är hardt när dem som ett förbråkadt hjerta hafva; och hjelper dem som ett bedröfvadt mod hafva. 

20. Den rättfärdige måste mycket lida; men HERREN hjelper honom utu thy allo. 

21. Han bevarar honom all hans ben, att icke ett sönderbrutet varder. 

22. Den ogudaktiga skall det onda dräpa; och de som hata den rättfärdiga, de skola brottslige varda. 

23. HERREN förlöser sina tjenares själar; och alle de som trösta på honom, skola icke varda brottslige.

Psalm 35. 
Emot de grufveliga fiendar. 

1. En Psalm Davids. HERRE, trät med dem som med mig trät a; strid emot dem som på mig strida. 

2. Tag sköld och spjut, och statt upp till att hjelpa mig. 

3. Drag fram glafven, och beskydda mig emot mina förföljare. Säg till mina själ: Jag är din hjelp. 

4. Skämme sig, och varde bespottade, alle de som efter mina själ stå; vände tillrygga, och varde till skam, de som mig ondt vilja; 

5. Varde såsom agnar för väder, och HERRANS Ängel bortdrifve dem. 

6. Deras väg varde mörk och slipper; och HERRANS A"ngel förfölje dem. 

7. Ty de hafva utan sak ställt mig sin nät till förderf, och hafva utan skuld grafvit mine själ en grop. 

8. Han varde oförsedt öfverfallen, och hans nät, som han ställt hafver, fånge honom; och han varde deruti öfverfallen. 

9. Men min själ fröjde sig af HERRANOM, och vare glad af hans hjelp. 

10. All min ben säge: HERRE, ho är din like? du som hjelper den elända ifrå den honom för stark är, och den elända och fattiga ifrå sina röfvare. 

11. Der träda vrång vittne fram, och de vittna öfver mig, dess jag intet skyldig är. 

12. De göra mig ondt för godt, att min själ måste vara, såsom hon intet godt gjort hade. 

13. Men jag, när de kranke voro, drog en säck uppå; plågade mig med fastande, och bad träget af hjertat. 

14. Jag höll mig, såsom det hade varit min vän och broder. Jag gick sorgse, såsom den der sörjer om sine moder. 

15. Men de glädja sig öfver min skada, och församla sig; de halte församla sig emot mig oförsedt; de rifva, och hålla intet 
upp. 

16. Med dem, som skrymta och begabba för bukens skull, bita de sina tänder tillsamman öfver mig. 

17. Herre, huru länge vill du se häruppå? Fräls dock mina själ ifrå deras buller, och mina ensamma ifrå de unga lejon. 

18. Jag vill tacka dig uti den stora församlingene, och ibland mycket folk vill jag prisa dig. 

19. Låt dem icke glädja sig öfver mig, som mig utan skäl fiender äro; eller begabba med ögonen, som utan skuld hata 
mig. 

20. Ty de akta göra skada, och söka falska saker emot de stilla i landena; 

21. Och gapa med sin mun vidt upp emot mig, och säga: Så, så, det se vi gerna. 

22. HERRE, du ser det, tig icke. Herre, var icke långt borto ifrå mig. 

23. Uppväck dig, och vaka upp till min rätt, och till mina sak, min Gud och Herre. 

24. HERRE, min Gud, döm mig efter dina rättfärdighet, att de icke skola glädja sig öfver mig. 

25. Låt dem icke säga i sin hjerta: Så, så, det ville vi. Låt dem icke säga: Vi hafve uppsvulgit honom. 

26. Skämme sig, och till blygd varde, alle de som glädja sig öfver min ofärd. Varde med blygd och skam iklädde de som berömma sig emot mig. 

27. Berömme och glädje sig de som mig unna, att jag behåller rätt; och alltid säge: Lofvad vare HERREN högeliga, den sinom tjenare godt vill. 

28. Och min tunga skall tala om dine rättfärdighet, och prisa dig dagliga.

Psalm 36. 
Emot gudslösa skrymtare.

1. En Psalm Davids, HERRANS tjenares, till att föresjunga. 

2. Jag säger i sanningene, att de ogudaktige arge skalkar äro; ty när dem är ingen Gudsfruktan. 

3. De rosa hvarannan inbördes, att de måga främja sina onda saker, och skämma andra. 

4. All deras lära är skadelig och lögn; de låta ock intet undervisa sig, att de måtte något godt göra; 

5. Utan de tänka till skada på deras säng; och stå faste på den onda vägen, och sky för intet ondt. 

6. HERRE, din godhet räcker så vidt som himmelen är, och din sanning så vidt som skyarna gå. 

7. Din rättfärdighet står såsom Guds berg, och dine rätter såsom stor djup. HERRE, du hjelper både menniskom och fänad. 

8. Huru dyr är din godhet, Gud, att menniskors barn tröst hafva under dina vingars skugga! 

9. De varda druckne utaf dins hus rika håfvor, och du skänker dem med vällust, såsom med enom ström. 

10. Ty när dig är en lefvandes källa, och i dino ljuse se vi ljus. 

11. Utbred dina godhet öfver dem som känna dig, och dina rättfärdighet öfver de fromma. 

12. Låt mig icke undertrampad varda af de stolta, och de ogudaktigas hand omstörte mig icke; 

13. Utan låt de ogerningsmän der falla, att de måga bortdrifne varda, och icke bestå kunna.

Psalm 37. 
Gudlöshet lycka ostadig.

1. En Psalm Davids. Harmas icke öfver de onda; var icke nitisk öfver de ogerningsmän. 

2. Ty såsom gräs varda de snart afhuggne, och såsom gröna örter skola de förvissna. 

3. Haf hopp till HERRAN, och gör det godt är; blif i landet, och föd dig redeliga. 

4. Haf dina lust i HERRANOM; han skall gifva dig hvad ditt hjerta önskar. 

5. Befalla H ERRANOM din väg, och hoppas uppå honom; han skall väl görat; 

6. Och skall frambära dina rättfärdighet såsom ett ljus, och din rätt såsom en middag. 

7. Förbida HERRAN, och vänt efter honom. Harmas icke öfver den, hvilkom all ting, efter hans vilja, lyckosamliga framgå. 

8. Håll tillbaka af vrede, och öfvergif grymhet; blif icke vred, så att du ock illa gör. 

9. Ty de onda skola utrotade varda; men de, som vänta efter H ERRAN, skola ärfva landet. 

10. Det är ännu en liten tid, så är den ogudaktige intet mer; och när du efter hans rum ser, skall han borto vara. 

11. Men de elände skola ärfva landet, och lust hafva i storom frid. 

12. Den ogudaktige trugar den rättfärdiga, och biter sina tänder tillsamman öfver honom. 

13. Men HERREN ler åt honom; ty han ser att hans dag kommer. 

14. De ogudaktige draga ut svärdet, och bända sin båga, att de skola fälla den elända och fattiga, och slagta de fromma. 

15. Men deras svärd skall gå in i deras hjerta, och deras båge skall sönderbrista. 

16. Det litsla, som en rättfärdig hafver, är bättre än många ogudaktigas stora håfvor. 

17. Ty de ogudaktigas arm skall sönderbrytas; men HERREN håller de rättfärdiga vid magt. 
 
18. HERREN känner de frommas dagar, och deras gods skall blifva evinnerliga. 

19. De skola icke på skam komma i den onda tiden, och i hårdom årom skola de nog hafva. 

20. Ty de ogudaktige skola förgås; och HERRANS fiender, om de än vore såsom en kostelig äng, skola de likväl försvinna, såsom en rök försvinner. 

21. Den ogudaktige borgar, och betalar intet; men den rättfärdige är barmhertig och mild. 

22. Ty hans välsignade ärfva landet; men hans förbannade varda utrotade. 

23. Af HERRANOM varder sådana mans gång främjad, och han hafver lust till hans väg. 

24. Om han faller, varder han ej bortkastad; ty H ERREN håller honom vid handen. 

25. Jag hafver ung varit, och är gammal vorden, och hafver ännu aldrig sett den rättfärdiga förlåten, eller hans säd efter bröd gå. 

26. Han är alltid barmhertig, och lånar gerna; och hans säd skall välsignad varda. 

27. Låt af det onda, och gör det goda, och blif i evig tid. 

28. Ty HERREN älskar rätten, och öfvergifver icke sina heliga; evinnerliga varda de bevarade; men de ogudaktigas säd skall utrotad varda. 

29. De rättfärdige ärfva landet, och blifva derinne evinnerliga. 

30. Dens rättfärdigas mun talar vishet, och hans tunga lärer rätten. 

31. Hans Guds lag är i hans hjerta; hans steg slinta icke. 

32. Den ogudaktige vaktar uppå den rättfärdiga, och aktar dräpa honom. 

33. Men HERREN låter honom icke uti hans händer, och fördömer honom icke, då han dömd varder. 

34. Förbida HERRAN, och håll hans väg, så skall han upphöja dig, så att du skall ärfva landet. Du skall se, att de ogudaktige utrotade varda. 

35. Jag hafver sett en ogudaktig, den var fast väldig, och utbredde sig, och grönskades såsom ett laurbärsträ. 

36. Då man gick der framom, si, så var han borto; jag frågade efter honom, då vardt han ingenstäds funnen. 

37. Blif from, och håll dig rätt; ty slikom skall det på sistone väl gå. 

38. Men de öfverträdare skola tillsammans förgås, och de ogudaktige på sistone utrotade varda. 

39. Men HERREN hjelper de rättfärdiga; han är deras starkhet i nöd; 

40. Och HERREN skall vara dem biståndig, och hjelpa dem; han skall undsätta dem ifrå de ogudaktiga, och frälsa dem; ty de trösta uppå honom.

Psalm 117 
Messie nåderike.

1. Lofver HERRAN, alle Hedningar; priser honom, all folk. 

2. Ty hans nåd är väldig öfver oss, och HERRANS sanning (varar) i evighet. Halleluja.

Psalm 118 
Tacksägelse. Prophetia om Christo. 

1. Tacker HERRANOM, ty han är mild, och hans godhet varar evinnerliga. 

2.  Nu säge Israel: Hans godhet varar evinnerliga. 

3.  Nu säge Aarons hus: Hans godhet varar evinnerliga. 

4.  Nu säge de som HERRAN frukta: Hans godhet varar evinnerliga. 

5.  Uti ångest åkallade jag HERRAN; och HERREN bönhörde mig, och tröste mig. 

6. HERREN är med mig, derföre fruktar jag mig intet; hvad kunna menniskor göra mig? 

7. HERREN är med mig, till att hjelpa mig; och jag vill lust se på mina fiendar. 

8.  Det är godt att förtrösta på HERRAN, och icke förlåta sig på menniskor. 

9.  Det är godt att förtrösta uppå HERRAN, och icke förlåta sig på Förstar. 

10.  Alle Hedningar belägga mig; men i HERRANS Namn vill jag förgöra dem. 

11. De kringhvärfva mig på alla sidor; men i HERRANS Namn vill jag nederlägga dem.
 
12.  De omlägga mig såsom bi, de släcka såsom eld i törne; men i HERRANS Namn vill jag förgöra dem. 

13. Man stöter mig, att jag falla skall; men HERREN hjelper mig. 

14. HERREN är min magt, och min psalm; och är min salighet. 

15.  Man sjunger med glädje om seger uti de rättfärdigas hyddom; HERRANS högra hand behåller segren. 

16. HERRANS högra hand är upphöjd; HERRANS högra hand behåller segren. 

17. Jag skall icke dö, utan lefva, och förkunna HERRANS gerningar. 

18. HERREN näpser mig väl; men han gifver mig icke dödenom. 

19.  Upplåter mig rättfärdighetenes portar, att jag må der ingå, och tacka HERRANOM. 

20. Det är HERRANS port, de rättfärdige skola der ingå. 

21.  Jag tackar dig, att du näpste mig, och halp mig.
 
22.  Den stenen, som byggningsmännerna förkastade, är till en hörnsten vorden. 

23.  Det är skedt af HERRANOM, och är ett under för vår ögon. 

24.  Detta är den dagen, den HERREN gör; låt oss på honom fröjdas och glädjas.
 
25. O! HERRE, hjelp; o! HERRE, låt väl gå. 

26. Lofvad vare den som kommer i HERRANS Namn; vi välsigne eder, som af HERRANS hus ären. 

27. HERREN är Gud, den oss upplyser; pryder högtidena med löf, allt intill hornen på altaret. 

28.  Du äst min Gud, och jag tackar dig; min Gud, jag vill prisa dig. 

29. Tacker HERRANOM, ty han är mild, och hans godhet varar evinnerliga.

Psalm 119
Guds ords kraft, nytta. 

1. Salige äro de som utan vank lefva, de som i HERRANS lag vandra. 

2. Salige äro de som hans vittnesbörd hålla; de som af allo hjerta söka honom. 

3. Ty de som på hans vägom vandra, de göra intet ondt. 

4. Du hafver budit, att hålla dina befallningar fliteliga. 

5. O! att mitt lif hölle dina rätter med fullt allvar. 

6. När jag skådar uppå all din bud, så kommer jag icke på skam. 

7. Jag tackar dig af rätt hjerta, att du lärer mig dina rättfärdighets rätter. 

8. Dina rätter vill jag hålla; öfvergif mig dock aldrig. 

9. Huru skall en yngling sin väg ostraffeliga gå? När han håller sig efter din ord. 

10. Jag söker dig af allo hjerta; Låt mig icke fela om din bud. 

11. Jag behåller din ord i mitt hjerta, på det jag icke skall synda emot dig. 

12. Lofvad vare du, HERRE; lär mig dina rätter. 

13. Jag vill med mina läppar förtälja alla dins muns rätter. 

14. Jag fröjdar mig af dins vittnesbörds va"g, såsom af allahanda rikedomar. 

15. Jag talar det du befallt hafver, och ser på dina vägar. 

16. Jag hafver lust till dina rätter, och förgäter icke din ord. 

17. Gör väl med din tjenare, att jag må lefva och hålla din ord. 

18. Öppna mig ögonen, att jag må se under i din lag. 

19. Jag är en gäst på jordene; fördölj icke din bud för mig. 

20. Min själ är all sönderkrossad för trängtans skull, efter dina rätter alltid. 

21. Du näpser de stolta; förbannade äro de som vika ifrå din bud. 

22. Vänd ifrå mig försmädelse och föraktelse; ty jag håller din vittnesbörd. 

23. Sitta ock Förstarna och tala emot mig; men din tjenare talar om dina rätter. 

24. Jag hafver lust till din vittnesbörd; de äro mine rådgifvare. 

25. Min själ ligger i stoft; vederqvick mig efter ditt ord. 

26. Jag förtäljer mina vägar, och du bönhörer mig; lär mig dina rätter. 

27. Undervisa mig dina befallningars väg, så vill jag tala om din under. 

28. Jag grämer mig så att hjertat mig försmäktas; styrk mig efter ditt ord. 

29. Vänd ifrå mig den falska vägen, och unna mig din lag. 

30. Jag hafver utvalt sanningenes väg; dina rätter hafver jag mig föresatt. 

31. Jag håller mig intill din vittnesbörd; HERRE, låt mig icke på skam komma. 

32. När du mitt hjerta tröstar, så löper jag dins buds väg. 

33. Lär mig, HERRE, dina rätters väg, att jag må bevara dem intill ändan. 

34. Undervisa mig, att jag må bevara din lag, och hålla dem af allo hjerta. 

35. För mig in på din buds stig, ty jag hafver der lust till. 

36. Böj mitt hjerta till din vittnesbörd, och icke till girighet. 

37. Vänd bort min ögon, att de icke se efter onyttig läro; utan vederqvick mig på dinom väg. 

38. Låt din tjenare hålla din bud stadeliga för din ord, att jag må frukta dig. 

39. Vänd ifrå mig den försmädelse, som jag fruktar; ty dine rätter äro lustige. 

40. Si, jag begärar dina befallningar; vederqvick mig med dine rättfärdighet. 

41. HERRE, låt mig vederfaras dina nåd; dina hjelp efter ditt ord; 

42. Att jag mina lastare svara må; ty jag förlåter mig uppå ditt ord. 

43. Och tag ju icke ifrå minom mun sanningenes ord; ty jag hoppas uppå dina rätter. 

44. Jag vill hålla din lag allstädes, alltid och evinnerliga. 

45. Och jag vandrar i glädje; ty jag söker dina befallningar. 

46. Jag talar om din vittnesbörd inför Konungar, och blyges intet; 

47. Och hafver lust till din bud, och de äro mig käre; 

48. Och lyfter mina händer upp till din bud, de mig kär äro; och talar om dina rätter. 

49. Tänk dinom tjenare uppå ditt ord, på hvilket du låter mig hoppas. 

50. Det är min tröst i mitt elände; ty ditt ord vederqvicker mig. 

51. De stolte hafva deras gabberi af mig; likväl viker jag icke ifrå din lag. 

52. HERRE, när jag tänker, huru du af verldenes begynnelse dömt hafver, så varder jag tröstad. 

53. Jag brinner innan, för de ogudaktiges skull, som din lag öfvergifva. 

54. Dine rätter äro min visa i mino huse. 

55. HERRE, jag tänker om nattena på ditt Namn, och håller din lag. 

56. Det är min skatt, att jag dina befallningar håller. 

57. Jag hafver sagt, HERRE: Det skall mitt arf vara, att jag dina vägar håller. 

58. Jag beder inför ditt ansigte af allo hjerta; var mig nådelig efter ditt ord. 

59. Jag betraktar mina vägar, och vänder mina fötter till din vittnesbörd. 

60. Jag skyndar mig, och dröjer intet, till att hålla din bud. 

61. De ogudaktigas rote beröfvar mig; men jag förgäter intet din lag. 

62. Om midnatt står jag upp, till att tacka dig för dina rättfärdighets rätter. 

63. Jag håller mig till alla dem som frukta dig, och dina befallningar hålla. 

64. HERRE, jorden är full af dine godhet; lär mig dina rätter. 

65. Du gör dinom tjenare godt, HERRE, efter ditt ord. 

66. Lär mig goda seder och förståndighet; ty jag tror dinom budom. 

67. Förr än jag späkt vardt, for jag vill; men nu håller jag ditt ord. 

68. Du äst mild och god; lär mig dina rätter. 

69. De stolte dikta lögn öfver mig; men jag håller dina befallningar af allt hjerta. 

70. Deras hjerta är fett vordet, såsom flott; men jag hafver lust till din lag. 

71. Det är mig ljuft att du hafver späkt mig, att jag må lära dina rätter. 

72. Dins muns lag är  mig täckare, än mång tusend stycke guld och silfver. 

73. Din hand hafver gjort och beredt mig; undervisa mig, att jag må lära din bud. 

74. De som dig frukta, de se mig, och glädja sig; ty jag hoppas uppå din ord. 

75. HERRE, jag vet att dina domar äro rätte, och du hafver troliga späkt mig. 

76. Din nåd vare min tröst, såsom du dinom tjenare lofvat hafver. 

77. Låt mig vederfaras dina barmhertighet, att jag må lefva; ty jag hafver lust till din lag. 

78. Ack! att de stolte måtte komma på skam, som mig med lögn nedertrycka; men jag talar om dina befallningar. 

79. Ack! att de måtte hålla sig till mig, som dig frukta, och känna din vittnesbörd. 

80. Mitt hjerta blifve rättsinnigt i dinom rättom, att jag icke på skam kommer. 

81. Min själ trängtar efter dina salighet; jag hoppas uppå ditt ord. 

82. Min ögon trängta efter ditt ord, och säga: När vill du trösta mig? 

83. Ty jag är såsom en lägel i rök; dina rätter förgäter jag icke. 

84. Huru länge skall din tjenare bida? När vill du dom hålla öfver mina förföljare? 

85. De stolte grafva mig gropar, hvilka intet äro efter din lag. 

86. Dine bud äro alltsamman sanning; de förfölja mig med lögn, hjelp mig. 

87. De hade fulltnär förgjort mig på jordene; men jag öfvergifver icke dina befallningar. 

88. Vederqvick mig genom dina nåd, att jag må hålla dins muns vittnesbörd. 

89. HERRE, ditt ord blifver evinnerliga, så vidt som himmelen är. 

90. Din sanning varar i evighet; du hafver tillredt jordena, och hon blifver ståndandes. 

91. Det blifver dagliga efter ditt ord; ty all ting måste tjena dig. 

92. Om din lag icke hade min tröst varit, så vore jag förgången i mitt elände. 

93. Jag vill aldrig förgäta dina befallningar; ty du vederqvicker mig med dem. 

94. Jag är din, hjelp mig; ty jag söker dina befallningar. 

95. De ogudaktige vakta uppå mig, att de måga förgöra mig; men jag aktar uppå din vittnesbörd, 

96. Jag hafver på all ting en ända sett; men ditt bud är varaktigt. 

97. Huru hafver jag din lag så kär; dageliga talar jag derom. 

98. Du gör mig med ditt bud visare, än mina fiender äro; ty det är evinnerliga min skatt. 

99. Jag är lärdare, än alle mine lärare; ty din vittnesbörd äro mitt tal. 

100. Jag är förståndigare, än de gamle; ty jag håller dina befallningar. 

101. Jag förtager minom fotom alla onda vägar, att jag må hålla din ord. 

102. Jag viker icke ifrå dina rätter; ty du lärer mig. 

103. Din ord äro minom mun sötare än hannog. 

104. Ditt ord gör mig förståndigan; derföre hatar jag alla falska vägar. 

105. Ditt ord är mina fötters lykta, och ett ljus på minom vägom. 

106. Jag svär, och vill hållat, att jag dina rättfärdighets rätter hålla vill. 

107. Jag är svårliga plågad; H ERRE, vederqvick mig efter ditt ord. 

108. Låt dig behaga, H ERRE, mins muns välviljoga offer, och lär mig dina rätter. 

109. Jag bär mina själ i mina händer alltid, och jag förgäter icke din lag. 

110. De ogudaktige sätta mig snaror; men jag far icke vill ifrå dina befallningar. 

111. Din vittnesbörd äro mitt eviga arf; ty de äro mins hjertas fröjd. 

112. Jag böjer mitt hjerta till att göra efter dina rätter alltid och evinnerliga. 

113. Jag hatar de ostadiga andar, och älskar din lag. 

114. Du äst mitt beskärm och sköld; jag hoppas uppå ditt ord. 

115. Viker ifrå mig, I onde; jag vill hålla min Guds bud. 

116. Uppehåll mig igenom ditt ord, att jag må lefva; och låt mig icke på skam komma med mitt hopp. 

117. Stärk mig, att jag må blifva salig; så vill jag alltid lust hafva till dina rätter. 

118. Du förtrampar alla dem som villa gå om dina rätter; ty deras bedrägeri är alltsammans lögn. 

119. Du bortkastar alla ogudaktiga på jordene som slagg; derföre älskar jag din vittnesbörd. 

120. Jag fruktar mig för dig, så att mitt kött skälfver; och förskräcker mig for dina rätter. 

121. Jag aktar uppå rätt och rättfärdighet; öfvergif mig icke dem som mig öfvervåld göra vilja. 

122. Beskärma du din tjenare, och tröst honom, att de stolte icke göra mig öfvervåld. 

123. Mina ögon trängta efter dina salighet, och efter dine rättfärdighets ord. 

124. Handla med dinom tjenare efter dina nåd; och lär mig dina rätter. 

125. Jag är din tjenare; undervisa mig, att jag må känna din vittnesbörd. 

126. Det är tid, att HERREN gör der något till; de hafva omintetgjort din lag. 

127. Derföre älskar jag din bud, öfver guld och öfver fint guld. 

128. Derföre håller jag rätt fram i alla dina befallningar; jag hatar allan falskan väg. 

129. Underliga äro din vittnesbörd, derföre håller dem min själ. 

130. När ditt ord uppenbaradt varder, så fröjdar det, och gör de enfaldiga visa. 

131. Jag öppnar min mun, och begärar din bud; ty mig längtar efter dem. 

132. Vänd dig till mig, och var mig nådelig, såsom du plägar göra dem som ditt Namn älska. 

133. Låt min gång viss vara i dino orde, och låt ingen orätt öfver mig råda. 

134. Förlös mig ifrå menniskors orätt; så vill jag hålla dina befallningar. 

135. Låt ditt ansigte lysa öfver din tjenare, och lär mig dina rätter. 

136. Mine ögon flyta med vatten, att man icke håller din lag. 

137. HERRE, du äst rättfärdig, och rätt är ditt ord. 

138. Du hafver dina rättfärdighets vittnesbörd, och sanningena hårdeliga budit. 

139. Jag hafver när harmats till döds, att mine ovänner hafva din ord förgätit. 

140. Ditt ord är väl bepröfvadt, och din tjenare hafver det kärt. 

141. Jag är ringa och föraktad; men jag förgäter icke dina befallningar. 

142. Din rättfärdighet är en evig rättfärdighet, och din lag är sanning. 

143. A*ngest och nöd hafva drabbat uppå mig; men jag hafver lust till din bud. 

144. Dins vittnesbörds rättfärdighet är evig; undervisa mig, så lefver jag. 

145. Jag ropar af allo hjerta, bönhör mig, HERRE, att jag må hålla dina rätter. 

146. Jag ropar till dig, hjelp mig, att jag må hålla din vittnesbörd. 

147. Jag kommer bittida, och ropar; uppå ditt ord hoppas jag. 

148. Jag vakar bittida upp, att jag må handla om din ord. 

149. Hör mina röst efter dina nåde: HERRE, vederqvick mig efter dina rätter. 

150. Mine arge förföljare vilja till mig, och äro långt ifrå din lag. 

151. HERRE, du äst hardt när, och din bud äro alltsamman sanning. 

152. Men jag vet det långt tillförene, att du din vittnesbörd evinnerliga grundat hafver. 

153. Se uppå mitt elände, och fräls mig; hjelp mig ut; förty jag förgäter icke din lag. 

154. Uträtta min sak, och förlossa mig; vederqvick mig igenom ditt ord. 

155. Saligheten är långt ifrå de ogudaktiga; ty de akta intet dina rätter. 

156. HERRE, din barmhertighet är stor; vederqvick mig efter dina rätter. 

157. Mine förföljare och ovänner äro månge; men jag viker icke ifrå din vittnesbörd. 

158. Jag ser de föraktare, och det gör mig ondt, att de icke hålla din ord. 

159. Si, jag älskar dina befallningar; HERRE, vederqvick mig efter din nåd. 

160. Ditt ord hafver af begynnelsen varit sanning; alle dine rättfärdighets rätter vara evinnerliga. 

161. Förstarna förfölja mig utan sak, och mitt hjerta fruktar sig för din ord. 

162. Jag gläder mig öfver din ord, såsom en den stort byte får. 

163. Lögnene är jag hätsk, och stygges dervid, men din lag hafver jag kär. 

164. Jag lofvar dig sju resor om dagen, för dine rättfärdighets rätters skull. 

165. Stor frid hafva de som din lag älska, och de skola icke stappla. 

166. HERRE, jag väntar efter din salighet, och gör efter din bud. 

167. Min själ håller din vittnesbörd, och hafver dem mycket kär. 

168. Jag håller dina befallningar, och dina vittnesbörder; ty alle mine vägar äro för dig. 

169. HERRE, låt min klagan för dig komma; undervisa mig efter ditt ord. 

170. Låt mina bön komma för dig; fräls mig efter ditt ord. 

171. Mine läppar skola lofva, när du lärer mig dina rätter. 

172. Min tunga skall tala om ditt ord; ty all din bud äro rätt. 

173. Låt dina hand vara mig biståndiga; ty jag hafver utkorat dina befallningar. 

174. HERRE, jag längtar efter din salighet, och hafver lust till din lag. 
 
175. Låt mina själ lefva, att hon må lofva dig, och dine rätter hjelpa mig. 

176. Jag är såsom ett villfarande och borttappadt får; sök din tjenare, ty jag förgäter icke din bud. 

Karl XII
019