Boken om vårt land/Kapitel 136
Sedan Gustav Vasa befriat största delen av Sverge 
skickade han en liten krigshär till Finland under befäl 
av Nils Vestgöte. Finska adeln utrustade krigsmän, och 
om hösten år 1521 begynte den förenade finska och svenska 
hären belägra Åbo slott. Hövdingen där var en tysk, 
som kallades junker Tomas och hade krigsvana tyska 
legoknektar samt kanoner och alla förnödenhetei. De 
belägrande däremot voro illa utrustade. De stodo där 
hela vintern och kunde ingenting uträtta, men junker 
Tomas med sitt folk gjorde utfall från slottet. Därvid 
tog han flere svenska herrar till fånga, utom att han 
redan förut hade inspärrat finska fångar i slottets fängelser. 
En morgon upprestes höga galgar på slottsmurarna. I 
dem lät junker Tomas hänga några av fångarna för att
trotsa och håna deras landsmän, och Nils Vestgöte såg 
sin egen broder hänga i galgen. 

På vintern kom befallning från kung Kristian, att 
döda de fångar, som ännu voio vid liv, och junker 
Tomas lät icke säga sig detta två gånger. Bödeln fick nytt 
arbete, två finska riddare och flere av ringare släkt blevo 
halshuggna i slottet. En av fångarna hette Erik Fleming, 
en ung, dristig och klok finsk adelsman. Han ställde sig 
som en nitisk anhängare av konung Kristian och sade sig 
icke hata någon så mycket som den upproriska Gustav 
Vasa. När Fleming en tid bortåt fört sådant tal, blev han 
icke allenast skonad, utan vann även den grymma 
jun-kerns förtroende. En afton begärde Fleming att under 
hatten få göra ett utfall mot de belägrande, och junker 
Tomas samtyckte i hopp om att få hänga flere fångar. 
Fleming tog med sig de finska och svenska fångar, som ännu 
voro vid liv, samt till deras bevakning en trupp tyska 
knektar. I nattens mörker ryckte han fram mot svenska 
lägret, men hade förut sänt hemligt bud till Nils Vestgöte. 
Plötsligt omringades hans trupp av Nils Vestgötes folk. 
Då vände Fleming och fångarna strax sina vapen emot 
de tyska knektarna; dessa beVo nedhuggna till sista man, 
och de befriade fångarna mottogos med glädje uti det 
svenska lägret. 

Emellertid förgick vintern. Det starka slottet kunde 
ej intagas, och det första det blev öppet vatten kom en 
dansk flotta tili Åbo. Belägringen måste upphävas. Åbo blev 
åter plundrat av danskarna, och en stor eldsvåda 
uppkom därav, att Nils Vestgötes krutkällare sprängdes i 
luften. 

Fram på sommaren år 1522 fick junker Tomas 
befallning att samla en mängd livsmedel i Finland och föra 
dem över till Stockholm, där danskarna då belägrades av 
Gustav Vasa. Tomas seglade ut med en talrik flotta. 
När han närmade sig svenska kusten, sände han ett litet 
fartyg förut att speja, om någon fiende syntes till. Då 
råkade just Erik Fleming med en svensk flotta ligga på lur 
bakom en holme. Han övermannade oförmärkt det danska 
fartyget och förde besättningen fången till de svenska 
skeppen. Därpå klädde han sig och sitt folk i de fångna
danskarnas kläder, gick ombord på det lilla fartyget och 
styrde med fulla segel mot danska flottan. Junker 
Tomas såg fartyget nalkas, blev nyfiken att höra, vad 
budskap det förde, och lät ro sig i en båt till spej 
arfartyget. »Vad nytt?» frågade han. »Allt väl!» svarade 
Fleming i sin danska jacka. Då klev junker Tomas ombord 
på fartyget. Knappt var han på däcket, innan han märkte 
oråd och ville hoppa tillbaka i båten, men i detsamma 
blevo han och hans båtkarlar gripna. Fleming styrde 
nu åter mot svenska skärgården liksom för att visa vägen, 
och danska flottan, som sett junker Tomas gå ombord på 
fartyget, följde efter. Snart angrep Fleming danskarna, 
som voro utan anförare, och tog hela deras flotta utom 
ett fartyg, som kallades »Finska prinsen». Detta fartyg 
försvarade sig tappert ända till kvällen mot hela svenska 
flottan, måste skjutas i brand och sjönk med allt sitt folk. 

Junker Tomas fördes fängslad till Gustav Vasa och 
blev till straff för sin grymhet hängd i en ek. Det grämde 
honom mest, att han, som var en riddare, icke en gång 
aktades värdig ett rep av hampa, utan hängdes uti 
bastrep. Men Erik Fleming blev en rik och mäktig man samt 
amiral över svenska flottan. 

Boken om vårt land