O en klinga
O en klinga, 
sviktande böjlig och stark, 
o en smidigdansande klinga, 
lydande stolt den strängaste lag, 
rytmens hårda lag i stålet - 
o en klinga 
ville jag vara till kropp och själ!

Dig jag hatar, 
du mitt usla videväsen, 
du som flätas, du som vrides, 
lydande tåligt andras hand. 
Dig jag hatar, 
du mitt lata drömmarväsen. 
Du skall dö. 
Hjälp mig, mitt hat, du längtans syster, 
hjälp mig varda 
klinga, ja klinga, 
dansande svärd av härdat stål! 

Karin Boye
Poesi