Sköna maj, välkommen
Sköna maj, välkommen 
till vår bygd igen! 
Sköna maj, välkommen, 
våra lekars vän! 
Känslans gudaflamma 
väcktes vid din ljusning; 
jord och skyar stamma 
kärlek och förtjusning; 
sorgen flyr för våren, 
glädje ler ur tåren, 
morgonrodnad ur bekymrens moln. 

Blomman låg förkolnad 
under frost och snö; 
höstens bleka vålnad, 
gick hon nöjd att dö. 
Vintern, härjarns like, 
som föröder nejden 
och i skövlat rike 
tronar efter fejden, 
satt med isad glaven 
segrande på graven, 
dyster själv och mörk och kall som den. 

Inga strålar sänktes 
på vår morgon ner, 
ingen daggtår skänktes 
nordens afton mer, 
tills, av svaner dragen, 
maj med blomsterhatten 
göt sitt guld i dagen, 
purpurklädde natten, 
vinterns spira bräckte 
och ur lossat häkte 
kallade den väna Flora fram. 

Nu ur lundens sköte 
och ur blommans knopp 
stiga dig till möte 
glada offer opp. 
Blott ditt lov de susa, 
dessa rosenhäckar, 
till din ära brusa 
våra silverbäckar, 
och med tacksam tunga 
tusen fåglar sjunga 
liksom vi: Välkommen, sköna maj!

Johan Ludvig Runeberg
Poesi
Sångtexter