Patriarkaliska Julklappar och en Profetisk moral på köpet
<div class="layout2" style="text-align:justify">

Patriarkaliska Julklappar och en Profetisk moral på köpet.

Den förflutna veckan var en märkvärdig vecka,
mindre för de händelser som derunder timat, än för
de Patriarkaliska namn den har i sitt sköte. Låtom oss
i korthet genomgå densamma.

Söndagen den 16:de var Lazarus (Skorpionen),
Hvilken mängd af elände, trasor och skorpionsting
innesluter ej detta namn! Måtte det i alla tider
genomtränga Garmandens isterrustatag och stryka sorgens
blyhvitt öfver de välgödda kindernas rosor! Stockholms
Stads Consistorium hade samnma dag i Hufvudstadens
kyrkor utlyst sockenstämmor till val af ledamöter i
Fattigkommittén. Måtte denna Kommitté blifva en
Lazari-kommitté i dess första och icke i dess andra bemärkelse!

Måndagen den 17:de var Ignatius (Vattummannen).
Vi känna blott två personer med detta namn: En
Hospitalsriddare, som dränktes i Palestina af Saracenerna
och en fanaticus, som stiftade Jesuiterorden och dog af
vattuskräck på ett Hospital.

Tisdagen den 18:de var Abraham (Vattumannen).
Farbror Abraham är för väl bekant af alla för att
behöfva något särskilt loftal. Hvarföre Almanackan satt
honom en vattenhink i näfven; torde sålunda få
förklaras: Abraham måste, som man vet, i sitt sköt bära
en mängd syndare, den mest torra och beniga föda
man kan tänka sig. Derföre i händelse han skalle
sätta någon tugga eller något ben i halsen på sig, är det
bra vigt för honom att så nära ha sköljningsmedel till
hands.

Onsdagen den 19:de var Isac (Stenbocken). Blef
på gamla dagar blind för att slippa se sina egna horn;
gned mycket på styfvern, och det enda, som hans son
Jakob kunde lura ifrån honom, var den faderliga
välsignelsen.

Torsdagen den 20:de var Jakob (Stenbocken). En
ansedd Jude, som stal grynvällingen från sin egen
broder. Almanackan hade denna dagen lofvat snö; men
som någon snö ej föll, var det helt säkert snömoset i
Svenska Akademien, som Almanackan mente. På
samma sätt kunna vi uttyda Stenbocken.

Fredagen den 21:sta var Thomas
(Vintersolståndet). Det allmänna misstroendet tyckes ha nått sin
höjd. Få se om vi få ljusare dagar.

Lördagen den 22:dra var Joseph (Vattumannen och
Stenbocken). Var högsta hönset i korgen hos Kung Farao,
och gaf sitt folk landet Gosen. Vattumannen och
Stenbocken kunna vi ej uttyda, så framt man ej med
den förra menar, att han tog vatten öfver hufvudet och
med den sednare historien om Potiphars fru.

I går Söndag den 23:dje var Israel (Vattumannen).
En persona moralis, som representerar ett helt folk, men
har i allä tider på ett högst omoraliskt sätt Öst till sig så
mycket den orkat. Firades i går med eklärering
både af Guds och Israels barn.

I dag Julafton hafva vi Adam och Eva (Fiskarna).
De förste Julklapparne voro de, som Adam och Eva
gåfvo hvarandra i Paradiset i största ärbarhet och
oskuld; men sedan de nappat på ormens krok, gaf
Eva Adam det olycksbriugande äpplet, hyarföre Adam
fann sig föranlåten att ge henne ett fikon att skyla
sig med. Presenterna voro ej dyra, men dyrköpta.

De Julklappar, man åtnjuter i oskuldens dagar,
höja glädjen i barnkammaren, men de, som modet eller
högmodet hoplackat, uppbrytas slutligen af björnramar
och leda till gäldstugan; och med denna vackra
Profetiska moral sluta vi vår afhandling.

Freja
August Blanche