Boken om vårt land/Kapitel 76
En kulen höstafton seglade några sjömän i sin jala*) 
längs havskusten nära Viborg och sågo en stor eld 
upptänd på stranden. De voro frusna, gingo i land för att 
värma sig och funno till sin förskräckelse en sovande jätte 
ligga i rundel kring brasan med fotterna under huvudet. 
Sjömännen fingo brått att åter begiva sig ut till sjöss, men 
i detsamma vaknade jätten. »Varifrån ären I, finska 
gossar?» frågade han. — »Därifrån, därifrån», stammade 
sjömännen och pekade mot trakten av Viborg. Jätten sade: 
»Nog känner jag Vi borg och den stora stenen ikyrkmuren 
ovanom dörren: den har jag själv i mina unga år fört dit 
från Neitsytniemi. Men, finska gossar, haven I icke något 
gott med er från Vi borg?» 

Sjömännen buro en tunna tjära från sin jala, och 
jätten tömde i en klunk tunnans innehåll. »Tack», sade 
han, »det var den gamla viborgska drycken. Men begiven 
nu eder bort, innan mina gossar återvända! De äro unga 
och ostyriga; det kunde gå eder illa.» 

Sjömännen läto icke säga sig detta två gånger. De 
sprungo ombord och hade knappt hunnit hissa seglen, 
när de sågo två unga jättar på stranden. Den ena kastade 
en så tung sten, att jalan så när hade sjunkit. Den andra 
sprang ut i vattnet och grep så hårt i bakstammen, att 
jalan med fulla segel icke rördes ur fläcken. I sin nöd grepo 
sjömännen till sina yxor och lyckades avhugga jättens ena 
hand, varpå han släppte sitt tag och lät dem fortsätta 
resan. Efteråt vägde sjömännen den avhuggna handen, 
och om man får tro deras berättelse, har den vägt 113 
kilogram. ,, 

Tjära tyckes ha varit jättarnas älsklingsdryck. Det 
finnes en annan berättelse om några bönder, som förde 
tjära till Helsingfors och mötte på vägen en jätte, som 
begärde en sup finskt brännvin av dem. Det var icke 
råd-ligt att neka; bönderna bådo honom att hålla till godo, 
vad de medförde på sina lass. Jätten lyfte tre tunnor efter 
varandra till munnen, drack ut tjäran, torkade sig om 
skägget och sade med välbehag: »Nog har det ännu sin 
gamla goda smak.» 

) Jala kallas en vid kusten av Viborgs län bruklig 
snabb-seglande jakt med egendomlig tackling.

Boken om vårt land