Mitt sommarnöje (Sehlstedt)


Mitt sommarnöje.
Vid Brunnsvikens strand 
Och Barkarby-vägen 
En stuga belägen 
Mig tagit om hand. 
Der vistas och bor jag, 
I Brunnsviken ror jag 
Och tjusas af skogar och blommande land. 

Hör hvad det susar i gungande träden, 
Der far en ekorre lättskrämd och skygg, 
Böljande vaggar den mognande säden, 
Löjan sig gassar på vågornas rygg. 
Foglarnas qväden 
Klinga gudomligt bland surrande mygg. 

Mitt mosslupna tjäll 
Bland tallkrönta bergen 
Är ljusrödt till färgen, 
Som Stockholms kastell. 
Och blommor man satt der 
På gröna rabatter, 
Och tallstrunt jag andas från morgon till kväll.

Nyligt utflyttad jag skådar nyfiket 
Hän öfver viken från bergets altan.
Der ser jag Stallgårdens värdshus, utskriket 
Fordom, då man ej vid lyx var så van. 
Der är Kräftriket:
Kräftorna tar visst bror Schubert från stan. 

Der skymtar en bit 
Af slottet vid Haga. 
En skogsväg vi taga, 
Så komma vi dit. 
Dit går jag, der mår jag: 
Af Ericson får jag 
Förtjusande blommor från orangeri't. 

Kors, hvad den Ericson är bra för Haga, 
Han gör i blommor och planterar trän. 
Aldrig på honom jag hört någon klaga, 
Omtyckt och känd i rikets alla län. 
Nu skall han draga 
Fjerran till Wien, och Gud vet se'n hvarthän. 

Der stranden vi se 
Af Tivoli Villa: 
Der mår man ej illa, 
Ty der bor Cadier. 
Jag det ej behöfver 
Utbreda mig öfver, 
Ni någon gång varit der sjelfva kanske. 

Gästfrihet äfven härute han visar, 
Ej blott bekanta och vänner han ser. 
Andra figurer han äfven bespisar, 
Grymtande mammor med sköna manér. 
Hundrade grisar 
Har han dessutom, om ej han har fler. 

Min väg är helt gin 
Om Grönstedt jag söker 
Och smuttar och röker 
En sort, som är fin. 
På Berglund der går han 
Och dalkarlar slår han 
I gästerna, medan de dricka hans vin. 

Solen går ned och min tankegång stannar, 
Annars kanske blef min visa för lång. 
Mönstrat jag har mina närmaste grannar, 
Hoppas, att ej jag har gjort dem förfång, 
Ingen mig bannar 
Derför att fler ej få rum i min sång. 

Vid Brunnsvikens strand 
Och Barkarby-vägen 
En stuga belägen 
Mig tagit om hand. 
Der vistas och bor jag, 
I Brunnsviken ror jag 
Och tjusas af skogar och blommande land.

Elias Sehlstedt
 Ny Illustrerad Tidning
Poesi
1870-talets verk
Elias Sehlstedts Sånger och Visor