Minne
Stilla vill jag tacka mitt öde: 
aldrig jag mister dig helt. 
Som en pärla växer i musslan, 
så inom mig 
gror ditt daggiga väsen ljuvt. 
Om till sist en dag jag har glömt dig - 
då är du blod av mitt blod, 
då är du ett med mig - 
det gudarna give. 

Karin Boye
Poesi