Boken om vårt land/Kapitel 141
Sverges konungar hade förut blivit valda av folket, 
men nu hade kronan blivit ärftlig i vasasläkten. Konung 
Gustav I hade fyra söner och fyra döttrar. Äldsta sonen 
Erik ärvde riket; de yngre sönerna fingo var sitt landskap 
till hertigdöme. Konungen älskade mest sin andra son 
Jolian och gav honom största delen av Finland. 
Emedan* detta land var en del av riket, skulle hertigen Johan 
styra och döma i Finland, men lyda Sverges konung 
såsom sin överherre. 

Detta sista behagade icke hertig Johan, som då var en 
lärd och ståtlig ung prins på 20 år. Han ville gärna vara 
sin egen herre och hava sitt eget rike. Fördenskull sökte
han sig en rik brud och vann prinsessan Katarina, vars 
broder var konung i Polen, och som efter sitt släktnamn 
kallades Jagellonica. Sent om hösten år 1562 förde han 
den sköna hertiginnan av Finland till Åbo och höll där i 
slottet ett lysande hov. 

Konung Gustav var nu död och Erik XIV konung i 
Sverge. Erik var misstänksam, Johan var ärelysten; båda 
bröderna hatade, fruktade och misstrodde varandra. N11 
hade Sverge råkat i krig med Polen för Iyivlands skull 
som båda ville erövra; men hertig Johan höll i hemlighet 
med sin svåger, den polska konungen. Kung Erik 
vredgades, stämde sin broder Johan till svars inför rikets 
ständer i Stockholm och lät döma honom till döden som 
riksförrädare, när han ej lydde. 

Då rustade sig hertig Johan till försvar och hoppades 
få hjälp från Polen. I juni 1563 samlades mycket folk i 
Åbo till Henriksmarknaden. Hertig Johan höll ett tal på 
finska språket till det församlade folket, brukade häftiga 
ord mot konung Erik och uppmanade finnarna att 
frigöra sitt land ifrån Sverges övervälde. Därtill lovade 
han Polens bistånd, och många ropade i första ivern ja 
därtill, men sedan ångrade de sig, och de kloka i landet 
tyckte svenska väldet vara bättre än det polska. 

En vecka därefter kom konung Eriks krigshär och 
belägrade Åbo slott. Hertig Johan försvarade sig ända in i 
augusti månad och stod var dag med sin kikare i 
slottstornet, väntande att se den polska flottans vita segel 
utanför Åbo. Ingen flotta kom, och slottets besättning 
begynte misströsta. En gammal sägen berättar, att konung 
Eriks folk en afton bundit halm och risknippor på en häst, 
varpå de antänt halmen och släppt den brinnande hästen 
att springa på Hevonsaari holme, ett stycke från slottet. 
Det var mörkt, och alla vakter på slottsmurarna lupo åt 
den sidan, förundrande sig över den springande elden. 
Därpå säges konungens folk hava klättrat upp från 
motsatta sidan och intagit slottet. Men i krönikorna läsa vi, 
att hertigen förgäves väntat polackerna, och att hans 
eget folk begynt övergiva honom. Då har han slutligen 
nödgats öppna slottsportarna för konungens folk, vilket 
skedde i augusti år 1563.

Hertig Johan och hertiginnan Katarina blevo förda 
som fångar till Sverge och insattes i Gripsholms slott. 
Konung Erik hade en elak rådgivare vid namn Göran 
Persson. När denne bjöd hertiginnan frihet och furstligt 
underhåll, om hon ville övergiva sin make, visade hon sin 
vigselring, på vilken stod inristat: »Ingen utom döden 
skall skilja oss åt.» Varpå hon frivilligt följde hertigen 
till hans fängelse. Hertigen måste åse, huru konungen 
tog en grym hämnd på hans anhängare, och därmed slöt 
hertig Johans regering i Finland. 

Boken om vårt land