Boken om vårt land/Kapitel 123
Ryssarna tillhöra en stor folkstam, som kallas slav er, 
och invandrade för tusen år tillbaka i sitt nuvarande land. 
Då bodde folk av den finska stammen i en stor del av det 
nuvarande Ryssland. Därför berättar en gammal saga 
att jätten Kalevas tolv söner behärskat Rysäand. 

Söder om Ladoga är en insjö, som heter Ilmen och 
rinner ut i Ladoga genom en flod vid namn Volchof. 
Landet kring Ilmen är fruktbart, och där bodde finska och 
slaviska folk bredvid varandra. Vikingar från Sverge 
seglade genom Neva in i Ladoga och sedan genom Volchof 
upp till Ilmensjön, där de härjade och indrevo skatt. 
Folken vid Ilmensjön ledo nöd och kunde icke förlikas. Då 
överenskommo de att inkalla vikingarnas hövdingar till 
sina behärskare. Dessa voro tre bröder, vilkas hemland 
de finska folken kallade Ruotsi (Sverge). En av bröderna 
hette Rurik och blev furste över de finska och slaviska 
folken vid Ilmen. Men de slaviska folken voro djärvare 
och klokare än de finska. I stället för ett stort finskt
rike blev där ett stort slaviskt rike. Och slaverna kallade 
sig efter sin furstes land och folk Rhos (Ruotsi), varav 
sedan blev ryssar, så att namnet ryssar från början betytt 
svenskar. 

Ryska riket grundades av svensken Rurik år 862 efter 
Kristi födelse. År 988 lät storfursten Vladimir döpa sig, 
och hans folk fick med honom kristendomen efter det 
grekiska trossättet från Konstantinopel. Rikets huvudstad 
var en tid Kief; därefter flyttade alla ryssars storfurste 
sin bostad till Moskva, och senare till Petersburg. Vid 
Jlmensjön uppstod tidigt en rik och fri handelsstad vid 
namn Novgorod. Den blev så mäktig, att det var en sägen i 
Ryssland: vem kan stå emot Gud och stora Novgorod? 
Samma Novgorod underkuvade många finska folk och 
förstörde bjarmernas rike. Då hände sig, att ett mäktigt 
tatariskt folk, som kallades mongoler, inföll i Ryssland 
och i 250 år höll ryssarna under hårt slaveri. Novgorod 
måste även betala skatt åt mongolerna, men det låg 
avlägset, det bibehöll bättre sin frihet och blev det nyare 
ryska rikets kärna. Det var ock Finlands närmaste granne 
och råkade i många krig med Sverge, därför att båda 
ville hava väldet i Finland. 

År 1323 slöts i fästet Nöteborg vid Nevas utlopp ur 
Ladoga det första fredsfördraget mellan Sverge och 
fristaden Novgorod. Då delades karelarnas land mellan 
båda, så att Novgorod fick östra hälften, som därigenom 
kom att tillhöra Ryssland, och Sverge fick västra 
hälften, som därigenom kom att tillhöra Finland. Gränsen 
begynte vid Systerbäcks utlopp i Finska viken och drogs 
sedan norrut över Vuoksen, varigenom hela 
Ladoga-stran-den då tillhörde ryska området. Detta var Finlands första 
gräns i öster mot Ryssland. Finnarna visste nu bättre, 
vad som var deras fädernesland; men hälften av karelarna 
blevo ryska undersåtar och gigno till obotlig skada 
förlorade för det finska folket. 

Boken om vårt land