Så ofta jag äger ledighet
Brev till löjtnant Treffenberg med trenne gravcypresser
över härolden i Bacchi Ordenskapitel, m. m.,
herr Johan Glock. Juli 1770.

Herr löjtnant!

Så ofta jag äger ledighet, försummar jag ej att tillskriva herr löjtnanten som en kär vän. Men mina brev bliva, i anseende till mitt myckna arbete för min konung, hans krono och landom, icke så lustiga och glada som jag önskade, utan lika så matta som min tankegåva denna postdag, ty jag har sorg! Si, för detta notarien vid södra förstads västra kämnersrätt, sedermera primarie kämneren vid norra förstads västra kämnersrätt härolden vid Bacchi Ordenskapitel herr Johan Glock är med döden avgången i början av denna månad, efter vilken herre och man parentation kommer att hållas den 11 nästkommande augusti av ceremonimästaren, ordensparentatorn, oratorn och konstituerade dansmästaren i koret Janke Jensen. Härvid bliver minsta prakt som är möjelig: ingen procession med buller och larm, utan endast knäppning på pukorna, då ordensbaneret bäres av den härolden, som utnämnes efter Glock. Här gissas på åtskilliga, som kunna anses värdiga att intaga vår dödes ämbete i kapitlet: man undrar vem lotten faller på, i anseende därtill att häroldsämbetet är en poste d'honneur, såvida de äro förklarade lika med riddare av högbemälde orden. Vår avlidne härolds förtjänster äro dråpeliga i Bacchi rike, och hans grift hedras med druvor och kantater, hans aska bestänkes med hoglands vin och öl. Klockorna skola klämta i templet och därefter oratorn stiga upp och hålla ett till ämnet lämpligt tal, varefter hela festen slutas, med en elegi eller sorgelig kantat om dess avgång, några kväden om Bacchi safter och rusiga mäns glädje och raglande kvinnors tankespel, om världsbekymrets förakt vid glas och buteljer och om den himmel, som välver över Bacchi länder.

Jag torde uppmuntra herr löjtnanten med några av ordensbröderna vid detta tillfälle författade gravcypresser, till exempel:

5a, Så vandra våre store män, 
5b, Se svarta böljans vita drägg 
5c, Så slår min Glock nu locket till

Prosa
Carl Michael Bellman
Fredmans sånger