Bibeln (Gustav Vasa)/S. Matthei Euangelium


S. Matthei Euangelium.

Första Capitel.

Thetta är Boken aff Jesu
Christi börd, hwilken
som är Dauidz son 
Abrahams sons.

Abraham födde Jsaac.
Jsaac födde Jacob.
Jacob födde Juda och hans
brödher.
Juda födde Pharez och 
Saram, aff Thamar.
Pharez födde Hezron.
Hezron födde Ram.
Ram fodde Aminadab.
Aminadab födde Nahasson.
Nahasson födde Salma.
Salma födde Boas, aff 
Rahab.

Boas födde Obed, aff Ruth.
Obed födde Jesse.
Jesse födde Konung Dauid.
Konung Dauid födde Salomon, aff henne som war Vrie
hustru.
Salomon födde Roboam.
Roboam födde Abia.
Abia födde Assa.
Assa födde Josaphat.

Josaphat födde Joram.
Joram födde Osia.
Osia födde Jothan.
Jothan födde Achas.
Achas födde Ezechia.
Ezechia födde Manasse.
Manasse födde Amon.
Amon födde Josia.
Josia födde Jechonia och hans brödher, vthi thet
Babyloniska fängelset.

Men effter thet Babvloniska fängelset, födde Jechonia
Sealthiel.
Sealthiel födde Zorobabel.
Zorobabel födde Abiud.
Abiud födde Eliachim.
Eliachim födde Asor.
Asor födde Zadoch.
Zadoch födde Achin.
Achin födde Eliud.
Eliud födde Eleazar.
Eleazar födde Mathan.
Mathan födde Jacob.
Jacob födde Joseph Marie man, Aff hwilko är Jesus,
som kallas Christus.

Så aro alle ledherna jftå Abraham in til Dauid, fiorton
ledher. Jfrå Dauid til thet Babyloniska fängelset, ock 
fiorton ledher. Jfrå thet Babyloniska fängelset in til Christum,
ock fiorton ledher.

Jesu Christi födhelse gick så til. När Maria hans 
modher war troloffuat Joseph, förr än the komo samman,

fandz hon wara haffuandes aff them heligha Anda. Men
effter Joseph war en from man, och wille icke röya henne,
tenckte han heemligha offuergiffua henne. När han thetta
tenckte, Sij, tå vppenbaradhes honom j sömpnen 
Ängel, och sadhe, Joseph Dauidz son, rädz icke tagha 
Mariam tijn hustru til tigh, Ty thet som är afflat j henne, thet
är aff then heligha Anda. Och hon skal födha en Son, och
tu skalt kalla hans nampn Jesus, Ty han skal frelsa sitt
folck jfrå theras synder.

Thetta är alt skeedt, på thet fulbordas skuile thet aff
 sagdt är genom Propheten, som sadhe, Sij, Een
Jungfrw skal warda haffuandes, och födha en Son, och the
skola kalla hans nampn EmanuEl, thet är så mykit sagdt,
Gudh medh oss.

När Joseph waknadhe vp aff sömpnen, giorde han som
Herrans Ängel hadhe honom befalt, och toogh sina hustru
til sigh, och kende henne intet, til tess hon födde sin
första Son, och kalladhe hans nampn Jesus.

Annat Capitel.
Nar Jesus war födder j Bethlehem j Judeska landet, j 
Konung Herodis tijdh, sij, tå komo Wijse män aff 
österlanden til Jerusalem, och sadhe, Hwar är then nyfödde
Juda Konungen? Wij haffue seedt hans stierno j 
ösierlanden, och äre kompne at tilbidhia honom.

När Konung Herodes thet hörde, wardt han bedröffuat
och hele Jerusalems stadh medh honom. Och lät församla
alla the öffuersta Presterna och Scrifftlärda jbland folcket,
och fråghade them hwar Christus skuile födhas. och the
sadhe honom, J Bethlehem j Judeska landet. Ty thet är så 
scriffuit genom Propheten, och tu Bethlehern j Judeska
landet, äst ingalunda then minste jbland Juda Förstar, Ty
vthaff tigh skal migh komma then Höffuitzman, som offuer
mitt folck Jsrael en Herre wara skal.

Tå kalladhe Herodes lönligha the Wijsa männenar til sigh,
och försporde grannerligha aff them, hwadh tijdh stiernan
syntes. Och sende them så til Bethlehem, och sadhe, Farer
tijt, och bespörier grannerligha effter barnet, och nar j thet
finne, så sägher migh thet 1gen, at iagh kan ock komma, 
och tilbidhia honom.

När the hadhe hördt Konungen, foro the åstadh. Och sij,
stiernan som the seedt hadhe j österlanden, gick för them,
så lenge hon kom och bleff beståndandes offuer ther barnet
war. Nar the sågho stiernona, wordo the ganska gladhe.
Och gingo in j hwset, och funno barnet medh Marla thes
modher, och follo nedher, och tilbådho honom. Och vpläto
sina håffuor, och skenckte honom gull, rökelse och mirram.
Sedhan fingo the vppenbarelse j sömpnen, at the skulle icke
komma.igen til Herodem, och foro en anrran wägh heem j
sitt land igen.

När the woro bortfarne, sij, tå vppenbaradhes Herrans
Ängel Joseph j sömpnen, säyandes, Statt vp, och tagh barnet
och thes modher til tigh, och fly in vthi Egyptj land, och

bliff ther så lenge iagh sägher tigh til. Ty thet kommer
ther til, at Herodes skal sokia effter barnet, til at forgöra
thet. Han stoodh vp, och toogh barnet och thes modher
om nattena til sigh, och flydde in vthi Egyptj land, Och
bleff ther in til Herodis dödh. På thet at fulbordas skulle,
thet som sagdt war aff  genom Propheten, som
sadhe, Vthaff Egypten haffuer iagh kallat min Son.

När Herodes nu sågh, at han war beswiken aff the wijsa
män, bleff han ganska wreedh. och sende vth, och lät slå
jhiäl all swenbarn j Bethlehem, och j alla thes grenszor, the
som tweggia åra och ther förnedhan woro, edter then 
tijdhen, som han hadhe grannerligha bespoordt aff the Wijsa
män.

Tå bleff fulkompnat thet som Jeremia propheten sagdt
hadhe, när han sadhe, J höghdenne wardt hörd een röst,
stoor klaghomål, grååt och mykit skrään. Rahel gråter sijn
barn, och wil icke låta hughswala sigh, ty thet war vthe
medh them.

Men när Herodes war dödh, sij, tå vppenbaradhes 
Herrans Ängel Joseph j sömpnen j Egypj land, och sadhe,
Statt vp, och tagh barnet och thes modher til tigh, och faar
in i Jsraels land, Ty the åro dödhe som foro effter barnsens
lijff. Han stoodh vp, och toogh barnet och thes modher til
sigh, och foor in vthi Jsraels land. Men när han hörde, at
Archelaus war rådhandes i Judeska landet, j sin fadhers 
Herodis stadh, räddes han fara tijt, Och fick befalning aff Gudhi
j sömpnen, och foor in vthi Gälilee randzendar, och kom och

boodde j then stadhen, som heter Nazareth. At thet skulle
fullompnas, som war sagdt genom Propheterna, lfan skal
kallas Nazareus.

Tridie Capitel.
I then tijden kom Johannes Baptista, och predicadhe j
öknenne j Judeska landet, och sadhe, Görer bätring, 
Himmelriket är kommet hardt när, Och han är then, som Esaias
Propheten taladhe om, och sadhe, Een ropande röst är j
öknenne, beredher  wägh, görer hans stighar retta.

Men Johannes hadhe klädhe aff Camelahåår, och en 
lädhergiording om sina lender, Hans maat war gräszhoppor och wilhannogh. Tå gick Jerusalems stadh vth til honom,
och hela Judeska landet. och all land som liggia vth medh
Jordan, och läto döpa sish afr honom j Jordan, och bekende
sina synder.

Tå han sågh monga vthaff the Phariseer och Saduceer
komma til sijn döpelse, sadhe han til them, J Huggormars afffödha, hoo haffuer idher föreqiffuit, at j skolen vndfly
then tilkommande wredhe? Görer for then skul sådana
frucht, som bätring tilhörer. Och tencker icke, at j welen
säya widh idher sielff, Wij haffuom Abraham til fadher. Ty
iagh sägher idher, at Gudh är mechtigh vpweckia aff thesse
stenar Abrahe barn. Nu är ock yxen satt til rotena på trään,

Therfore hwart och itt trää, som icke gör godha frucht,
bliffuer affhugget och kastar j eelden.

Jagh döper idher j watn til bätring, men then effter migh
kommer, är starckare än iagh, hwiikens skoor iagh icke är
werdigh at bära, Han skal döpa idher medh then heligha
Anda, och medh eeld. Och han haffuer sina kastoskoffuel
j sinne hand, och han skal rensa sin logha, och han skal
församla sitt hwete j ladhona, Men aghnanar skal han 
vpbrenna j ewinnerligh eeld.

Tå kom Jesus aff Galilea til Jordan til Johannem, at han
skulle läta döpa sigh aff honom. Men Johannes 
fönveghradhe honom, och sadhe, Migh behöffues at iagh worde döpt
aff tigh, och tu kommer til migh? Tå swaradhe Jesus, och
sadhe til honom, Lät thet nu så skee, så bor thet sigh wara
medh oss, at wij vpfylle alla rettferdigheet.

Tå tilstadde han honom thet. Och när Jesus war döpt,
steegh han strax vp aff watnet. Och sij, tå wardt honom
himmelen öpnat, och han sågh Gudz Anda nedherfarandes
som een duffua, och kom offuer honom. Och sij, een röst
aff himmelen sadhe, Thetta är min käre Son, j hwilkom iagh
haffuer itt gott behagh.

Fierde Capitel.
Tå wardt Jesus förd aff Andanom j öknena, på thet han
skulle försökias aff dieffuulen. Och när han hadhe fastat j
fyratiyo daghar och fyratiyo nätter, så hungradhe honom.

Och frestaren gick fram til honom, och sadhe, Äst tu Gudz
Son, så sägh, at thenne stenar warda brödh. Tå swaradhe
han, och sadhe, Thet är scriffuit, Menniskian leffuer icke
ailenast widh brödh, vthan aff huart och itt ord, som gåår
vthaff Gudz munn.

Tå toogh dieffuulen honom medh sigh til then heligha
stadhen, och satte honom öffuerst på tinnanar aff Templet,
och sadhe til honom, Äst tu Gudz Son, så giff tigh här
ytq före. Ty thet är scriffuit, Han skal giffua sibom Änglom
befalning om tigh, och the skola bära tigh pa sina hender,
at tu icke skalt stöta tin foot emoot stenen. Tå sadhe Jesus
til honom, Thet är ock scriffuit, Tin  Gudh skålt tu
icke fresta.

Tå toogh åter dieffuulen honom medh sigh vppå itt
ganska högt bergh, och wijste honom all Rike j werldenne,
och theras herligheet, och sadhe til honom, Ait thetta wil
iagh giffua tigh, om tu faller nedher och tilbidher migh.
Tå sadhe Jesus til honom, Gack bortt Satan. Ty thet är
scriffuit, Tin  Gudh skalt tu tilbidhia, och honom 
allena skalt tu tiena.

Tå offuergaff dieffuulen honom. Och sij, Änglanar gingo
fram och tiente honom.

Tå nu Jesus hörde, at Johannes war fången, droogh han
in j Galileam, och offuergaff Nazareth, och kom och boodde
j Capernaum, som ligger widh haffuet, på grenszon widh

Zabulon och Nephthalim, på thet at fulkompnas skulle, thet
som sagdt war genom Jsaiam Propheten, som sadhe, Thet
landet Zabulon, och thet landet Nephthalim widh haffzens
wägh på hijnsidhon Jordan, och thet Hedhniska Galilea,
Folcket som satt j mörkret, haffuer seedt itt stoort Liws,
och them som boodde j dödzens egnd och skugga, är itt
Liws vpgånget.

Jfrå then tijdhen begynte Jesus til at predica, och sadhe,
Görer bätring, Himmelriket är kommet hardt när. När
Jesus gick vth medh thet Galileeska haffuet, sågh han twå
brödher, Simonem som kallas Petrus, och Andream hans
brodher, the kastadhe sijn näät j haffuet, Ty the woro fiskare.
Och han sadhe til them, Fölier migh, Jagh wil gora idher
til menniskiors fiskare. The offuergåffuo strax näten, och
folgde honom. Och när han gick fram bäter, sågh han twå
andra brödher, Jacob Zebedej son, och Johannem hans 
brodher j båten medh theras fadher Zebedeo, botandes sijn
näät, och han kalladhe them. Strax offuergåffuo the båten
och sin fadher, och folgde honom.

Och Jesus gick om kring alt Galileeska landet, och lärde
j theras Synagogor, och predicadhe Euangelium om Riket,
och botadhe allahanda siwkdom och kranckheet j folcket,
och hans rychte gick offuer hela Syrien. Och the hadhe til
honom, alla the ther krancke woro aff mongahanda siwkdom,
och werckbrotna, och besatta, och månadherasanda, och

borttaghna. Och han giorde them alla helbregda, och 
honom folgde mykit folck vthaff Galilea, och vthaff the tiyo
städher, och vthaff Jerusalem, och vthaff Judea, och vthaff
the land på hijnsidhon widh Jordan.

Femte Capitel.
 När han sågh folcket, steegh han vp på itt bergh, och som 
han hadhe satt sigh, gingo hans Läriungar fram til honom.
Tå öpnadhe han sin munn, lärde them, och sadhe. Salighe
äro the som äro andeligha fattighe, ty Himmelriket hörer
them til. Salighe äro the bedröffuadhe, ty the skola få 
hughswalelse. salighe äro the sachtmodighe, ty the skola besittia
jordena. salighe äro the som hungra och törsta effter 
rettferdighetena, ty the skola bliffua mättadhe. Salighe äro the
barmhertighe, ty them skal skee barmhertigheet. Salighe 
äro the reenhiertadhe, ty the skola see Gudh. Salighe äro
the fridhsamme, ty the skola kallas Gudz barn. Salighe äro
the so lijdha förfölielse för rettwison skul, ty them hörer
Himmelriket til. Salighe ären j, när menniskionar forsmädha
och förfölia idher, och säya alt ondt emoot idher liwgandes, 
för mina skul, Gladiens och fröghden idher, tv idhor löön är
stoor j himmelen. För ty the haffua sammalunda förfolgdt
Propheternar, som haffua warit för idher.

J ären jordennes salt. Är thet så at sartet mister sijn särto,
hwar medh skal man tå salta? Til intet meer är thet nyttigt,
vthan at man kastar thet vth, och läter thet trampa af
menniskiomen. J ären werldennes liws. Jcke kan then stadhen
dölias, som ligger på itt bergh. Jcke tender man heller liws
och setter thet vnder ena skeppo, vthan på en liwsastaka at
thet lyser allom them som j hwset äro. Så låter idhart liws
lysa för menniskiomen, at the mågha see idhra godha 
gerningar, och prijsa idhar fadher som är j himmelen. J skolen
icke mena, at iagh är kommen til at vplossa Laghen eller
Propheternar, Jagh är icke kommen til ät vplossa, vtan til
at fulboorda. Ty iagh sägher idher för sant, til tess at himmel
och jord förgåås, warder ey förgången then minste 
bookstaffuen, icke heller, en prick aff Laghen, förr än thet är alt
skeedt.

Therfore hwilken som vprossar itt aff thessa minsta
bodhen, och lärer så menniskionar, han skal kallas then 
minste j Himmelriket, Men hwilken som thet gör och lärer,
han skal kallas stoor j Himmelriket.

Ty iagh sägher idhei, At vthan idhor rettferdigheet 
offuergåår the Scrifftlärdas och the Phariseers, tå skolen j
icke komma j Himmelriket.

J haffuen hördt, at them Gamlom sagdt är, Tu skalt icke
dräpa. Men hwilken som dräper, han skal wara skyldigh 

vnder Domen. Men iagh sägher idher, at hwilken som 
förtörnas på sin brodher, han skal wara skyldigh vnder Domen.
Men hwilken som sägher Racha til sin brodher, han är
skyldigh vnder Rådhet. Men hwilken som sägher, Tu dåre,
han är skydigh til heluetes eeld.

Therföre om tu offrar tina gåffuo på Altaret, och kommer
så jhogh, at tin brodher haffuer någhot emoot tigh, så legg
ther tina gåffuo nedh för Altaret, och gack först bortt och
forlijka tigh medh tin brodher, och kom sedhan och offra
tina gåffuo.

Tu skalt wara tinom trättobrodher beneghen til wenskap
snart, medhan tu än nu äst med honom på wäghen, at tin
trättobrodher antwardar tigh icke Domarenom, och 
Domaren antwardar tigh tienarenom, och tu kastas så j hechtelse.
Sannerligha sägher iagh tigh, Tu warder ther icke 
vthkommande, til tess tu haffuer betalat then ytersta skärffuen.

J haffuen hördt, at thet war sagdt them Gamlom, Tu skalt 
icke göra hoor. Men iagh sägher idher, Hwilken som seer 
på ena quinno til at begära henne, han haffuer ailaredho
giordt hoor medh henne j sitt hierta.

Om så är, at titt höghra ögha är tigh til förarghelse, så 
rijff thet vth, och kastat jfrå tigh. Thet är tigh bätre, 
at itt titt ledhamoot förderffuas, än at tin hele kropp skulle 
kastas til heluetes. Är thet ock så, at tijn höghra hand är
tigh til förarghelse, så hugg henne aff, och kasta henne jfrå
tigh. Thet är tigh bätre, at itt titt ledhamoot förderffuas, än
at hele kroppen kastas til heluetes.

Thet är ock sagdt, Hwilken som offuergiffuer sina hustru,
han åkal giffua henne itt Skiliobreff. Men iagh sägher idher,
hwilken som helst offuergiffuer sina hustru, vthan för hoor
skul, han kommer henne til at göra hoor, Och hwilken ena
offuergiffna tagher til hustru, han gör hoor.

Åter haffuen j hördt, at thet war sagdt them Gamlom, Tu
skalt icke swåria tigh meen, vthan skalt hålla 
tin eedh. Men iagh sägher idher, at j skolen alzintet swäria,
hwarken om himmelen, ty han är Gudz stool. Eller om 
iordena, ty hon är hans fotapall. Ey heller om Jerusalem, ty
thet är en mechtigh Konungs stadh. Ey heller skalt tu
swäria om titt hoffuudh, ty tu förmå icke göra itt håår hwitt
eller swart. Men idhart taal skal wara, Ja, ja, Ney, ney,
Hwadh ther offuer är, thet är aff ondo.

J haffuen hördt, at thet är sagdt, Ögha för ögha, Tand
för tand. Men iagh sägher idher, at j skolen icke stå thet
onda emoot, Vthan är thet så, at någhor slåår tigh widh thet
höghra kindbenet, så wendt honom ock thet andta til. Och
om någhor wil gå til retta medh tigh, och tagha tin kiortel
jfrå tigh, lät honom ock haffua kåpona medh. Och om 
någhor nödhgar tigh ena milo, så gack twå medh honom.
Giff honom som aff tigh bedhes, och wendt tigh icke jfrå
honom, som någhot wil läna aff tigh.

J haffuen hördt, at thet är sagdt, Tu skalt elska tin nästa,
och hata tin fienda. Men iagh sägher idher, Elsker idhra

owener. Welsigner them som idher banna. Görer wel emoot
them som idher hata. Bedher för them som göra idher
skadha och förfölia idher. På thet j skolen wara idhar fadhers
barn som är j himmelen. Ty han låter sina sool vpgå offuer
onda och godha, och låter regna offuer rettferdigha och
orettferdigha. För ty om j elsken them som idher elska, 
hwadh få j för löön? Göra ock icke the Publicaner thet
samma? Om j haffuen idher wenligha emoot idhra brödher
allenast, hwadh besynnerlighit gören j? Göra icke ock så
the Publicaner? Warer för then skul fulkomlighe, såsom
idhar himmelske fadher fulkomligh är.

Siette Capitel.
Haffuer acht vppå idhra almoso, at j icke giffue henne för 
menniskiomen, på thet j skoien warda seedde aff them, 
annars haffuen j ingen löön när idhar fadher, som ar j 
himmelen. När tu nu giffuer almoso, lät icke stöta j baswn för 
tigh, som the skrymtare göra j Synagogorna och vppå 
gatorna, at the skola warda prijsadhe aff menniskiomen, 
Sannerligha sägher iagh idher, the haffua fått sijn löön. Men
när tu wilt giffua almoso, så lät tina wenstra hand icke weta,
hwadh then höghra gör. På thet tijn almosa bliffuer lönligh, 
och tin fadher som j löndom seer, wedhergeller tigh thet
vppenbarligha.

Och när tu bedher, skalt tu icke wara som the skrymtare.
För ty the stå gerna j Synagogorna, och j gatohörnen och
bidhia, at the skola bliffua seedde aff menniskiomen, 
Sannerligha sägher iagh idher, the haffua fått sijn löön. Men när
tu bedher, så gack in j tin kamar, och slå dörena til, och bedh
tin fadher hemligha, Och tin fadher som j löndom seer, skal
tigh thet wedhergella vppenbarligha.

Och när j bidhien, skolen j icke wara mongtaloghe såsom
Hedhninganar, Ty the mena, at the skola warda hörde för
sijn monga ord skul. Warer för then skul them icke lijke.
Jdhar Fadher weet wel hwadh idher görs behooff, förr än
j bidhien honom. Therföre skolen j bidhia altså.

Fadher wår som äst j himmelen. Helghat warde titt
nampn. Tilkomme titt Rike. Skee tin wilie så på jordenne
som j himmelen. Giff oss jdagh wårt daghligha brödh. Och
förlåt oss wåra skulder, såsom ock wij förlåtom them oss
skyldighe äro. Och inleedh oss icke j frestelse. Vthan frels
oss jfrå ondo. Ty Riket är titt, och machten och herligheten
j ewigheet. Amen.

Ty om j förlåten menniskiomen theras brott, så förlåter
ock idhar himmelske Fadher idher. Men om j icke förlåten
menniskiomen theras brott, så skal idhar Fadher icke heller
förlåta idher idhor brott.

När som j fasten, skolen j icke wara som j woren 
bedröffuadhe, såsom the skrymtare, Ty the förwandla sijn 
ansichte, at the skola synas för menniskiomen medh sijn fasto.

Sannerligha sägher iagh idher, the haffua redho sijn löön.
Men när tu fastar, så smör titt hoffuudh och twå titt ansichte,
at tu icke synes för menniskiomen med tinne fasto, vthan
för tin Fadher som lönligen är, Och tin Fadher som seer j
löndom, wedergeller tigh thet vppenbarliga.

J skolen icke församla idher äghodelar på jordenne, ther
rost och maal förderffuar them, och ther som tiwffuar graffua
och stiela. Vthan församler idher äghodelar j himmelen, ther
huarken rost eller maal förderffuar them, och ther tiwffuar
icke graffua elier stiela. Ty ther idhre äghodelar äro, ther
är ock idhart hierta.

Kropsens liws är öghat, Är titt ögha enfåldigt, så warder
tin hele krop liws. Men är titt ögha argt, så warder tin hele
krop mörk. Är thet nu så, at liwset som är j tigh, är mörker,
huru stoort bliffuer tå mörkret sielfft?

Jngen kan tiena twå Herrar, ty at han antingen skal hata
then ena, och then andra elska, Eller han håller sigh in til
then ena, och then andra förachtar han. J kunnen icke tiena
Gudhi och Mammon, Therföre sägher iagh idher, Sörier
icke för idhart lijff, hwadh j skolen äta och dricka, och icke
för idhar krop, hwadh j skolen klädha idher medh. Är icke
lijffuet meer än maten, och kroppen meer än klädhen? Seer
vppå foghlanar vnder himmelen, the såå intet, och intet skära
the heller vp, och församla intet j ladhonar, och idhar 

himmelske Fadher födher them. Ären j icke mykit meer än the?
Hwilken jbland idher är, som medh sijn vmsorgh förmå
settia een alen til sina lengd?

Och för hwar skul sörien j för klädhen? Skodher Lilionar
på markenne huru the wexa, the arbeta intet, ey heller
spinna. Doch sägher iagh idher, at icke Salomon j all sijn
herligheet war så kladd som een aff them. Klädher nu Gudh
så gräset på markenne, hwilket doch jdagh ståår, och j
morghon kastas j vgnen, skulle han icke mykit meer göra
thet idher, o j kleentroghne?

Så skolen j nu icke haffua vmsorgh, säyandes, Hwadh skole
wij eta, eller hwad skole wij dricka, eller hwad skole wij
klädha oss med? Ty alt sådant sökia Hedhninganar. Jdhar
himmelske Fadher weet wel, at alt thetta görs idher behooff.
Söker först effter Gudz Rike och hans rettferdigheet, så
faller idher alt thetta til, Sörier icke för then skul för 
morghondaghen, Ty morghondaghen haffuer sielff sina vmsorgh
medh sigh. Thet är noogh, at huar dagh haffuer sijn eghen
plågho.

VII. Capitel.
Dömer icke, på thet j icke skolen warda dömde. Ty medh
then doom som j döme, skolen j dömde warda. Och medh
thet mått som j mäte, skal idher mätet warda. Huru seer
tu itt grand j tins brodhers ögha, och warder icke warse en
bielcka j titt ögha? Eller huru sägher tu tinom brodher,

Hålt, iagh wil tagha vth grandet aff titt ögha, och sij, en
bieicke är j titt ögha? Tu skrymtare, kasta först vth bielckan
aff titt ögha, Sedhan see til, huru tu kant vthtagha grandet
aff tins brodhers ögha. 

J skolen icke giffua hundomen thet heligt är, och idhra
perlor skolen j icke kasta för swijn, At the icke trampa them
medh sina fötter, och wenda sigh om emoot idher, och riffua
idher.

Bedher, och idher skal warda giffuit. Söker, och j skolen 
finna, Klapper, och idher skal vplätas. Ty then som bedher, 
han fåår, och then som söker, han finner, och honom som
klappar, warder vplåtet. Eller hwilken är then menniskia
jbland idher, at om hans son bedhes brödh aff honom, som
biwdher honom en steen? Eller om han bedhes fisk, mon 
han tå reckia honom en Orm? Är thet nu så, at j som onde
ären, kunnen likwel giffua idhor barn godha gåffuor, Huru
mykit meer warder idhar Fadher som är j himmelen, 
giffuandes them gott som bedhas aff honom?

Alt thet j nu wilien menniskionar skola göra idher, thet 
görer j ock them. Ty thetta är Laghen och Propheterna. 

Gåår jgenom then trånga porten, Ty then porten är wijdh, 
och then wäghen är breedh, som dragher til fordomelse, och
the äro monge som gå på honom. Och then porten är trång,
och then wäghen smaal, som dragher til lijffuet, och fåå äro 
the som finna honom.

Wachter idher för the falska Propheter, som komma til
idher j fåraklädher, men inwertes äro the glupande vlffuar.

Vthaff theras frucht, skolen j kenna them. Jcke hemtar man
wijndruffuor aff törne? Ey heller fijkon aff tistel? Så bäär
hwart och itt gott trää godha frucht, Men itt ondt trää, bäär
onda frucht. Jtt gott trää kan icke bära onda frucht, Jcke
kan heller itt ondt trää bära godha frucht. Hwart och itt
trää, som icke bäär godha frucht, skal affhuggas, och kastas
j eelden. Therföre skolen j kenna them på theras frucht.

Jcke warder hwar och en kommande in j Himmelriket,
som sägher til migh, Herre, Herre, Vthan then som gör
min Fadhers wilia, som är j himmelen. På then daghen warda
monge säyandes til migh, Herre, Herre, haffue wij icke z
propheterat vthi titt nampn, och j titt nampn vthdriffuit
diefflar, och j titt nampn monga krafftigha gerningar giordt?
Tå skal iagh bekenna them, Jagh kende idher aldrigh, Gåår
jfrå migh j ogerningesmän.

Therföre, hwar och en som hörer thesse mijn ord, och
gör ther effter, honom lijknar iagh widh en wijs man,
som sitt hws bygde på itt hellebergh. Så föll slaghregn, och
kom floodh, och wädhret bläste och stötte på hwset, och föll
doch icke om kull, Ty thet war grundat på helleberghet.
Och hwar och en som hörer aff migh thesse ord, och gör
icke ther effter, han lijknas widh en fåwitsk man, som bygde

sitt hws på sanden. Och föll slaghregn och kom floodh, och
wädhret bläste och stötte på hwset, och thet föll om kull,
och thes fa11 war stoort.

Och thet begaff sigh, när Jesus lychtadhe thetta talet,
Wardt folcket förskreckt offuer hans lärdom, Ty han 
predicadhe welleligha, och icke som the Scrifftlärde.

VIII. Capitel.
När han nu gick nedher aff berghet, folgde honom mykit
folck. Och sij, ther kom en spitelsk man, och tilbadh 
honom, och sadhe, Herre, wilt tu, så kant tu göra migh renan.
Tå reckte Jesus vth sina hand, och toogh på honom, 
säyandes, Jagh wil, War reen. Och strax wärdt han reen vthaff
sijn spitelsko. Och Jesus sadhe til honom, See til, at tu 
sägher thet för ingom, vthan gack bortt, och lät presten see
tigh, -och offra then gåffuo, som Moses budhit haffuer, til
itt witnesbyrd offuer them.

Men när Jesus gick in vthi Capernaum, köm en 
Höffuitzman til honom, och badh honom, säyandes, Herre, min 
tienare ligger hema borttaghen, och haffuer stoor wedhermödo.
Tå sadhe Jesus til honom, Jagh wil komma och bota honom.
Tå swaradhe Höffuitzmannen, och sadhe, Herre, iagh är
icke werdigh, at tu skalt gå vnder mitt taak, Vthan"sägh
allenast itt ord, så bliffuer min tienare helbregda. Ty iagh

är ock een menniskia vnder annars manz wold, och haffuer
krijgsknechtar vnder migh. Och iagh sägher til then ena,
Gack, och han gåår. Och til then andra, Kom, och han
kommer. Och til min dreng, Gör thet, och han gör så.

När Jesus thetta hörde, förundradhe han sigh, och sadhe
til them som honom folgde, Sannerligha sägher iagh idher,
Jagh haffuer icke funnet sådana troo j Jsrael. Men iagh
sägher idher, at monge warda kommande aff östan och
westan, och skola sittia medh Abraham, Jsaac och Jacob j
Himmelriket. Men Rikesens barn skola warda vthkastat j
thet ytersta mörkret, Ther skal wara grååt och tandagnislan.
Och Jesus sadhe til Höffuitzmannen, Gack, och som tu troor,
så skee tigh. Och j samma stundenne bleff hans tienare 
helbregda.

Och när Jesus kom j Petri hws, och sågh, at hans swära
lågh och hadhe skälffuosott. Tä toogh han på hennes hand,
och skälffuosotten offuergaff henne. Och hon stoodh vp,
och tiente them.

Och när afftonen kom, hadhe the til honom monga som
woro besatte, och han dreff vth Andanar med ord, och alla
them som ondt hadhe, botade han. På thet fulbordas skulle,
thet sorn sagdt war genom Jsaiam Propheten, som sägher,
Han haffuer taghit på sigh wåra skröpligheet, och wåra
siwkdomar haffuer han burit.

Och när Jesus sågh mykit folck om kring sigh, bodh han,
at man skulle fara vthoffuer på hijnsidon haffuet. Och kom

en Scrifftlärd til honom, och sade til honom, Mester, iagh
wil fölia tigh ehwart tu gåår. Tå sade Jesus til honom,
Räffuanar haffua kulor, och foglanar vnder himmelen neste,
Men menniskionnes Son haffuer intet, ther han må luta sitt
hoffuudh til. Och en annar aff hans Lariungar sadhe ti1 
honom, Herre, giff migh loff, at iagh gåår först bortt och 
begraffuer min fadher. Tå sadhe Jesus til honom, Fölgh tu
migh, och lät the dödha begraffua sina dödha.

Och han steegh j skepet, och hans Läriungar folgde 
honom. Och sij, en stoor storm wexte vp j haffuet, så at wåghen
sloogh vthoffuer skepet, och han soff. Tå gingo Läriunganar
til, och weckte honom vp, säyandes, Herre, frelsa oss, wij
förgåås. Tå sadhe han til them, J kleentrooghne, hwj rädhens
j? Och stoodh vp, och nepste wädhret och haffuet. Och
thet wardt stilla lughnet. Men menniskionar förundradhe
sigh, och sadhe, Hwadh är thenne för en, at wädhret och
haffuet äro honom lydigh?

Och när han kom på hijnsidhon haffuet, vthi the 
Gergeseners landzendar, komo twå besatte medh dieffuulen emoot
honom löpande, vthgångne aff griffter, och woro ganska 
gräselighe, så at ingen kunde reesa then wäqhen fram. Och sij,
the ropadhe, och sadhe, Åh Jesu Gudz Son, hwadh haffue
wij medh tigh göra? Ästu kommen til at plågha oss förr än
tijdh är? Så gick ther longt jfrå en stoor swijnahiord j beet.

Tå bådho honom diefflanar och sadhe, Är thet så, at tu
driffuer oss vth, så loffua oss, at wij farom vthi then 
swijnahiorden. Tå sadhe han them, Faren. Tå foro the vth, och
foro in j swijnahiorden. Och sij, hele swijnahiorden lopp
och brådhstörte sigh j haffuet, och druncknadhe j watnet,
Men Heerdanar flydde bortt, och gingo in j stadhen, och
forkunnadhe altsammans, och huru thet war tilgånget medh
them som besatte woro. Och sij, tå gick hele stadhen vth
emoot Jesum. Och tå the sågho honom, bådo the, at han
wille gå bortt vthu theras landzendar.

IX. Capitel.
Tå steegh han j skepet, och foor vthoffuer igen, och kom
vthi sin stadh. Och sij, the hadhe in för honom en 
Borttaghnan, som lågh vthi eenne säng. Nar nu Jesus sågh theras 
troo, sadhe han til then Borttaghna, War widh itt gott moodh
min son, tina synder förlåtas tigh. Och sij, somlighe vthaff
the Scrifftlärda sadhe widh sigh sielffua, Thenne hädher
Gudh. Men när Jesus sågh theras tanckar, sadhe han, Hwj
tencken j ondt j idhor hierta? Hwilket er lättare säya? Tina
synder förlåtas tigh, eller säya, Statt vp och gack? Men
vppå thet j skolen weta, at menniskionnes Son haffuer macht
på jordenne til at förlåta synder, sadhe han til then 
Borttaghna, Statt vp, tagh tina säng, och gack j titt hws. Och han
stoodh vp, och gick heem. När folcket thet sågh, 

förundradhe the sigh och prijsadhe Gudh, som sådana macht hadhe
giffuit menniskiom.

Och när Jesus gick tädhan, sågh han en man sittiandes
widh Tollen, som heet Mattheus, och han sadhe til honom,
Fölgh migh. Tå stoodh han vp, och folgde honom. Och
thet begaff sigh, at när han satt widh bord j hans hws, Sij,
ther komo monge Publicaner och syndare, och såto til bordz
medh Jesu och hans Läriungar. När the Phariseer thet sågho,
sadhe the til hans Läriungar, Hwj äter idhar mestare medh
Publicaner och syndare? Nar Jesus thet hörde, sadhe han
til them, The helbregde behöffua icke läkiare, vthan the
krancke.. Men gåår och lärer hwadh thet är, Jagh haffuer
lust til barmhertigheet, och icke til offer, Jagh är icke 
kommen til at kalla the rettferdigha, vthan syndare til
bättring.

Tå komo til honom Johannis Läriungar, och sadhe, Hwj
faste wij och Phariseerne så mykit, och tine Läriungar fasta
intet? Tå sadhe Jesus til them, Huru kan bröllops folcket
söria, så lenge Brudhgummen är när them? Men the daghar
skola komma, at Brudhgummen skal taghas jfrå them, och
tå skola the fasta. Jngen lappar itt gammalt klädhe med
en. nyy klwtr, ty han riffuer likwel kluten aff klädhena igen,
och holet bliffuer werre. Ey heller låter man nytt wiJn j
gamla flaskor, annars gå flaskonar sönder, och wijnet spilles

vthr, och flaskonar förderffuas, Vthan man läter nytt wijn j
nyia flaskor, så blifruer bådhe förwarat.

Widh han thetta taladhe til them, sij, tå kom en offuerste
och tilbadh honom, och sadhe, Herre, mijn dotter är nu strax
b]iffuen dödh, Men kom och legg tina hand på henne, så
bliffuer hon ieffuandes. Jesus stoodh vp, och folgde honom,
och hans Läriungar. Och sij, een quinna som hadhe lidhit
blodhgång j tolff åår, gick baak effter honom, och kom widh
hans klädhafåll, Ty hon sadhe widh sigh sielff, Måtte iagh
allenast komma widh hans klädhe, så bliffue iagh helbregda.
Tå wende Jesus sigh om, och som han sågh henne, sadhe
han, War widh godha tröst dotter, tijn troo haffuer holpet
tigh. Och quinnan wardt heibregda j samma stund.

Och när Jesus kom j offuerstans hws, och sågh piparenar,
och folcket sorlande, sadhe han til them, Gåår idhra ferde,
pijghan är icke dödh, men hon soffuer. Och the giorde spee
aff honom. När folcket war vthdriffuit, gick hän in, och
toogh henne j handen, och pijghan stoodh vp. Och thetta
rychtet gick offuer thet hela landet.

Och när Jesus gick tädhan, folgde honom twå blinde, the
ropadhe och sadhe, O Dauidz Son, förbarma tigh offuer oss.
Och när han kom j huset, stigho the blinde fram til honom.
Och Jesus sadhe til them, Troon j at iagh kan thetta göra
idher? Tå sadhe the honom, Ja Herre. Tå toogh han på
theras öghon, och sade, Skee idher effter idhra troo. Och,
theras oghon wordo öpnat. Och Jesus hotadhe them, 
säyandes, Seer til at ingen fåår thetta weta. Men the gingo vth,
och berychtadhe honom j thet hela landet.

När thesse woro vthgångne, sij, tå hadhe the ena menniskio
fram för honom som war en dumbe, och besatt. Och när
dieffuulen war vthdriffuin, taladhe dumben. Och folcket
förundradhe sigh, och sadhe, Sådant haffuer aldrigh warit
seedt j Jsrael. Men the Phariseer sadhe, Medh then offuersta
dieffuulen driffuer han diefflar vth.

Och Jesus gick om kring j alla städher och byiar, larde j
theras Synagogor, och predicadhe Euangelium om Riket,
och heladhe allahanda siwko, och allahanda kranckheet jbland
folcket. Och när han sågh folcket, ömkadhe han sigh offuer
them, at the woro förlåtne och förskingradhe, som the fåår
som ingen Heerdan hadhe. Tå sadhe han til sina Läriungar,
Sädhen är mykin, och arbetarenar äro fåå, Bedher för then
skul sädhennes Herra, at han sen der arbetare j sina sädh.

X. Capitel.
Och han kalladhe sina tolff Läriungar til sigh, och gaff them
macht offuer the orena Andar, at the skulle driffua them vth,
och bota allahanda siwkdom, och allahanda kranckheet.

Men thessa äro the tolff Apostlars nampn. Then förste
Simon, som kallas Petrus, och Andreas hans brodher, 
Jacobus Zebedej son, och Johannes hans brodher, Philippus och
Bartholomeus, Thomas och Mattheus, som hadhe warit en
Publican, Jacobus Alphej son, och Lebbeus medh thet 
wedhernampnet Thaddeus, Simon aff Cana, och Judas 
Jscharioth, then ock förrådde honom.

Thessa tolff sende Jesus vth, och bödh them, och sadhe,
Gåår icke på Hedhninganars wägh, och gåår icke j the 

Samariters städher, vthan gåår heller til the borttapadha fåår aff
Jsraels hws. Men gåår och prediker, och sägher, 
Himmelriket är kommet hardt när. Görer the siwka helbregda, the
spetälska rena. Reser vp the dödha. Vthdriffuer diefflar.
J haffuen fått förgeffues, så skolen j ock giffua förgeffues.

Haffuen icke guld, icke heller silffuer, icke heller penningar
j idhra pungar, och inga wäghskräppo, och icke twå kiortlar,
icke skoor, och ingen staaff, Ty arbetaren är werd sin maat.
Men hwar j gåån in vthi en stadh eller byy, så bespörier, om
ther någhor inne är som thes werdigh är, och bliffuer ther,
til tess j draghen tädhan.

Men när j gåån in j itt hws, så helser thet. Och är thet så,
at thet hwset är werdigt, så kommer idhar fridh offuer thet.
Är thet ock icke werdigt, så kommer idhar fridh til idher
igen.

Och ther som ingen anammar idher, eller hörer idhor ord,
så gåår vthaff thet hwset eller stadhen, och skudder
stofftet vthaff idhra fotter. Sannernerligha sägher iagh idher,
Sodome och Gomorre land warder dräghelighare på 
Domedagh än them stadhenom.

Sij, iagh sender idher såsom fåår jbland vlffuar. Warer
för then skul snelle såsom Ormar, och enfållighe som 
duffuor. Men wachter idher för menniskiomen, Ty the skola
offuerantwarda idher på sijn Rådhws, och vthi theras 
Synagogor skola the hudflengia idher. Och j skolen warda 

framdragne för Förstar och Konungar for mina skul, til 
witnesbyrd offuer them, och offuer Hedhninganar.

Och när som the nu offuerantwarda idher, så warer icke
bekymradhe, huru, eller hwadh j skolen tala, Ty thet skal
idher giffuas j samma stundenne, hwadh j tala skolen, För
ty thet ären icke j som talen, vthan thet är idhar Fadhers
Ande, som talar j idher.

Then ene brodhren skal offuerantwarda then andra til
dödhen, och fadhren sonen, och barnen skola settia sigh vp
emoot föräldranar, och dräpa them. Och j skolen wardi
hatadhe aff allom for mitt nampn skul. Men huilken som
ståår fast vthi endan, han skal bliffua saligh.

När the förfölia idher j then ena stadhen, så flyyr til then
andra. Sannerligha sägher iagh idher, J skolen icke haffua
orkat fara om kring alla Jsraels städher, förr än 
menniskionnes Son kommer. Läriungen är icke offuer Mestaren, och
icke heller tienaren offuer sin Herra. Thet är Läriunganom
noogh, at han är såsom hans Mestare, och tienarenom, at
han är såsom hans Herre. Haffua the kallat Hwszbondan
Beelzebub, huru mykit meer skola the så kalla hans 
hwszfolck? Rädhens för then skul intet för them.

Ty thet är intet fördoldt, som icke skal warda vppenbarat,
och intet lönlighit, som icke skal bliffua witterlighit. Hwadh
iagh sägher idher j mörkret, thet sägher j liwset, Och hwadh
som sägs idherj örat, thet prediker på taken.

Och rädhens icke för them som dräpa kroppen, och haffua
doch icke macht at dräpa siälena, Vthan rädhens meer 
honom, som kan förderffua, bådhe siäl och kropp j heluete.

sälias icke twå sperffuer för en skärff? Och en aff them faller
icke på jordena idhar Fadher föruthan. Äro ock idhor 
hoffuudhåår all reknat, Therföre skolen j icke rädhas, J ären
jw meer werde än monga sperffuer.

Therföre, hwar och en som migh bekenner för 
menniskiom, honom wil iagh ock bekenna för min Fadher, som är
j himmelen. Men then som migh wedhersakar för 
menniskiom, honom skal ock iagh wedhersaka for min Fadher,
som är j himmelen.

J skolen icke mena, at iagh är kommen til at senda 
fridh på jordena, Jagh er icke kommen til at senda fridh,
vthan swerdet. Ty iagh är kommen til at göra menniskiona
skilachtigha emoot sin fadher, och dottrena emoot sina 
modher, och sonahustruna emoot sina swäro. och 
menniskionnes eghit hwszfolck, warda hennes fiendar.

Hwilken som elskar fadher och modher meer än migh,
han är migh icke werd. Och huilken som elskar son eller
dotter meer än migh, han är migh icke werd. Och hwilken
som icke tagher sitt kors på sigh, och fölier migh, han
är migh icke werd. Hwilken som finner sitt lijff, hän skal
borttapa thet, Och hwilken som borttapar sitt lijff för mina
skul, han skal finna thet.

Hwilken som idher anammar, han anammar migh, Och
hwilken som migh anammar, han anammar honom, som
migh sendt haffuer.

Hwilken som anammar en Prophet j eens Prophetes
nampn, han skal få eens Prophetes löön. Och hwilken som
anammar en rettferdigh j eens rettferdigs nampn, han skal
få eens rettferdigs löön. Och hwilken som giffuer enom aff 
thenna minsta en beghare kalt watn dricka allenast j eens
Läriungas nampn, Sannerligha sägher iagh idher, Thet skal
icke bliffua honom olönt.

XI. Capitel.
Och thet begaff sigh, när Jesus sådana bodh til sina tolff
Läriungar fulkompnat hadhe, gick han tädhan frambäter,
vppå thet han skulle lära och predica j theras städher.

När Johannes, som tå war j fängelsen, hörde Christi 
gerningar, sende han twå sina Läriungar, och lät säya honom,
Ästu then som komma skal, eller skolom wij förbijdha 
någhon annan? Tå swaradhe Jesus, och sadhe til them, Gåår, 
och sägher Johanni igen, hwadh j haffuen hördt och seedt.
The blinde see, the halte gå, the spetälske göras rene, och 
the döffue höra, the dödhe resaS vp, och them fattighom
warder predicat Euangelium, Och saligh är then, som icke
warder förarghat j migh.

När som the gingo bortt, begynte Jesus tala til folcket om
Johannem, Hwadh gingen j vth j öknena til at seel Willen j 
see een röö som drijffs hijt och tijt aff wädhret? Eller hwadh
gingen j vth til at see? Willen j see ena menniskio j len
klädher? Sij, the som dragha len klädher, äro j Konunga

hwsen. Eller hwadh gingen j vth til at see? Willen j see
en Prophet, Ja, iagh sägher idher, meer än en Prophet, Ty
han är then samme, om hwilken scriffuit är, Sij, iagh sender
min Ängel för titt ansichte, hwilken som skai tilredha tin
wägh för tigh.

Sannerligha sägher iagh idher, Jbland them som äro födde
aff quinnor, är ingen vpkommen som är större än Johannes
Baptista. Doch likwel then som är minst j Himmelriket, han
är större än han. Men jfrå Johannis Baptiste daghar, och
til thenna daghen, lijdher Himmelriket wold, och the 
wellighe rijffua thet til sigh. Ty alle Propheterna, och Laghen
haffua spåt in til Johannem. Och om j wilien anammat, han
är Elias som komma skulle. Then som haffuer öron til at
höra, han höre.

Men widh hwem skal iagh lijkna thetta slechtet? Thet
är lijkt barnom, som vppå torghet sittia, och ropa til sina
stalbrödher, och säya, Wij haffue pipat för idher, och j willen
intet dantza, Wij haffue sunget sorghasång til idher, och j
willen intet gråta. Johannes är kommen och hwarken ååt
eller drack, och the säya, Han haffuer dieffuulskap. 
Menniskionnes Son är kommen, äter och dricker, och the säya,
Sij, hwilken fråtzare och wijndrinckare är then mannen,
Publicaners och syndares wen? Och wijsdomenom warder
rett giffuit vthaff sinom barnom.

Tå begynte han til at förwijta the städher, j hwilkom han

hadhe giordt sina mesta kraffter, och the hadhe likwel intet
bätrat sigh. Wee tigh Chorazin, Wee tigh Bethsaida. Ty 
hadhe sådana kraffter warit giorda j Tyro och Sidon, som j
idher giorda äro, the hadhe longo vthi säck och asko giordt
synda bätring. Doch sägher iagh idher, at Tyro och Sidoni
skal dräghelighare warda på Domadagh än idher. Och tu
Capernaum som äst vphögd alt in til himmelen, tu skalt 
bliffua nedherstött alt in til heluete. For ty hadhe sådana
kraffter skeedt j Sodoma, som j tigh skeedda äro, han hadhe
stått än j dagh. Doch sägher iagh idher, The Sodomers
lande skal dräghelighare warda på Domadagh, än tigh.

J then tijdhen swaradhe Jesus, och sadhe, Jagh prijsar 
tigh Fadher, himmelens och jordennes , at tu haffuer
thetta doldt for the Wijsa och förnumstigha, och haffuer
thet vppenbarat för the fåkunnigha, Ja Fadher, så haffuer
warit behaghelighit för tigh. All ting äro giffuin migh j
wold aff minom Fadher, Och ingen kenner Sonen vthan 
Fadhren, och ingen heller kenner Fadhren vthan Sonen, 
och then som Sonen wil thet vppenbara.

, som arbeten och ären 
betungadhe, och iagh wil wedherquekia idher. Tagher på idher mitt
ook, och lärer aff migh, Ty iagh är mild och ödmiwk aff 
hiertat, och j skolen finna roo til idhra siälar. Ty mitt ook
är lustigt, och mijn börda är lett.

XII. Capitel.
f then tijdhen gick Jesus genom sädh på Sabbathen. Och
hans Läriungar woro hungroghe, och begynte vpryckia ax,
och äta. Nar the Phariseer thet sågho, sadhe the til honom,
Sij, tine Lariungar göra thet som lcke lofflighit är göra på
Sabbathen.

Men han sadhe til them, Haffuen j icke läsit hwadh 
Dauid giorde, när han och the som medh honom woro, 
hungradhe? Huru han gick in j Gudz Hws, och ååt 
Skodhobrödhen, som honom icke war lofflighit äta, icke heller them
som medh honom woro, vthan allenast Prestomen. Eller
haffuen j icke lasit j Laghen, at på Sabbathen bryta Presterna
Sabbathen j Templet, och äro likwel vthan skul? Men iagh
sägher idher, at här är then som är meer än Templet. Men
wiste j _hwadh thet wore, Jagh haffuer lust til 
barmhertigheet, och icke til offer, tå domden j icke the oskyldigha. Ty
menniskionnes Son är en Herre, teslikes ock offuei 
Sabbathen.

Tå gick han tädhan frambäter, och kom j theras 
Synagogo. Och sij, ther war en man, som hadhe ena 
bortwisnadha hand. Och the spoorde honom, säyandes, Må man
ock hela om Sabbathen? På thet the måtte beklagha honom.
Tå sadhe han til them, Hwilken är then menniskia jbland
idher, som haffuer itt fåår, och om thet faller j gropena om
Sabbathen, gåår han icke och fattar vthi thet, och dragher
thet vp? Huru mykit bätre är nu een menniskia än itt fåår?

Therföre må man jw göra wel på Sabbathen. Och sadhe han
til mannen, Reck vth tina hand. Och han vthreckte henne.
Och hon wardt ferdigh igen såsom then andra.

Tå gingo the Phariseer vth, och ladhe rådh emoot honom, 
huru the måtte förgöra honom. Men när Jesus thet förnam,
gick han tädhan. Och honom folgde mykit folck. Och
han giorde them alla helbregda, och hotadhe them, at the
icke skulle vppenbara honom. På thet fulkompnas skulle,
thet som sagdt war genom Propheten Jsaiam, som sadhe, 
Sij, min tienare then iagh vthwaldt haffuer, min käreste, j
hwilkom mijn siäl haffuer itt gott behagh. Jagh skal settia
min Anda på honom, och han skal förkunna Hedhningomen
Domen. Han skal icke kijffua eller ropa, och hans röst skal
man icke höra på gatomen. Then röö som krossat är, skal 
han icke sönderbryta, och wekan som ryker, skal han icke
vthsleckia, til tess han vthförer Domen til en segher. Och j
hans nampn skola Hedhninganar hoppas.

Tå hadhes fram til honom en som war besatt medh 
dieffuulen, han war blind och dumbe, then giorde han 
helbregda, så at samme blinde och dumbe bådhe taladhe och
sågh. Och alt folcket bleff förskreckt, och sadhe, Är thenne
icke Dauidz son? Men när the Phariseer thet hörde, sadhe
the, Han vthdriffuer icke diefflar, vthan medh Beelzebubz
diefflanars Förstas macht. 

Tå nu Jesus förstoodh theras tanckar, sadhe han til them,
Hwart och itt Rike som är twedregtigt emoot sigh sielfft,
thet bliffuer ödhe. Och huar och en stadh eller hws, som är

twedregtigt emoot sigh sielfft, bliffuer icke ståndandes. Är
thet nu så, at Satan driffuer Satan vth, tä är han twedregtigh
emoot sigh sielff, Huru bliffuer tå hans Rike beståndandes?
Och är thet så, at iagh driffuer diefflar vth medh Beelzebubz
macht, med hwars macht driffua tå idhor barn them vth?
Therföre skola the wara idhra Domare. Men är thet så iagh
driffuer diefflar vth medh Gudz Anda, tä är jw Gudz Rike
kommet til idher.

Eller huru kan någhor gå j eens mechtigs manz hws, och
beröffua honom hans booting bortt, vthan han först binder
then mechtigha, och så sedhan skinnar hans hws? Hwilken
som icke är medh migh, han är emoot migh. Och hwilken
som icke församlar medh migh, han förskingrar. För then
skul sägher iagh idher, All synd och försmädhelse bliffuer
menniskiomen förlåten, Men foörsmadhelse emoot Andan,
skal icke bliffua menniskiomen forlåten. Och hwilken som
sägher någhot emoot menniskionnes Son, thet warder honom
förlåtet. Men hwilken som sägher någhot emoot then helgha
Anda, thet warder honom icke förlåtet, hwarken j thenna
eller j then tilkommande werld.

Görer antingen trädh gott, så warder fruchten godh, Eller
ock görer trädh ondt, så warder fruchten ond. Ty aff 
fruchtenne kenner man trädh. J Huggormars afffödha, huru
kunnen j tala någhot gott, medhan j ären sielffue onde?
Ty ther hiertat medh fult ar, ther aff talar munnen. Een
godh menniskia bäär gott fram aff hiertans godha fatabwr.
Och een ond menniskia bäär ondt fram aff en ond fatabwr.
Men iagh sägher idher, At för hwart och itt fåfengt ord som
mennskionar tala, skola !he göra rekenskap på Domadagh.
Ty aff tijn ord skalt tu bliffua rettferdigh hållen, och aff tijn
ord skalt tu warda fördömd.

Tå swaradhe någhre vthaff the Scrifftlärda och the 
phariseer, och sadhe, Mester, wij wilie see tekn aff tigh. Swaradhe
han, och sadhe til them, Thetta wrånga och horiska slechtet
söker effter tekn, och thy skal intet tekn giffuas, annat än
Jone Prophetes tekn. Ty såsom Jonas war j tree daghar och
j tree nätter j hwalfiskens bwk, så skal menniskinnes Son
wara j tree daghar och j tree nätter j jordenne. The 
Niniuitiske män skola stå vp på Domen medh thetta slechtet,
och fördöma thet, Ty the bätradhe sigh effter Jone predican.
Och sij, här är meer än Jonas. Drotningen aff sodherlanden
skal stå vp på Domen medh thetta slechtet, och fördöma thet,
Ty hon kom jfrå jordennes enda, til at höra Salomons 
wijsdom, Och sij, här är meer än Salomon.

När then orene Anden är vthfaren aff menniskionne, så
wandrar han genom the rwm som torr äro, söker effter hwilo,

och finner.ingen. Så sägher han, Jagh wil komma igen j
mitt hws ther iagh vthgick. Och när han kommer, finner
han thet toomt, och reent sopat och prydt. Så gåår han
bortt, och tagher siw andra Andar til sigh, the som wärre
äro an han sielffuer, Och tå the ther inkomma, boo the ther,
så bliffuer then menniskionnes sidsta wärre än thet första.
Så warder ock tilgångandes medh thetta wrånga slechtet.

Widh han än nu taladhe til folcket, Sij, hans modher och
brödher stodho vthan före, och wille tala medh honom. Tå
sadhe en til honom, Sij, tijn modher och tine brödher stå
vthe, och wilia tala medh tigh. Tå swaradhe han, och sadhe
til then som honom bodhadhe, Hwilken är mijn modher,
och hwilke äro mine brodher? Och reckte vth handena åt
sina Läriungar, och sadhe, Sij, mijn modher och mine 
brödher. Ty hwar och en som gör min Fadhers wilia, som är
j himmelen, han är min brodher, och syster och modher.

XIII. Capitel.
På then daghen gick Jesus vthaff hwset, och satte sigh vth.
medh haffuet. Och ther församladhes mykit folck til honom,
så at han steegh vthi itt skep, och satte sigh, och alt folcket
stoodh på strandenne. Och han taladhe medh them 
mongahanda j iijknelse, säyandes, Sij, en Sädhesman gick vth och
skulle såå, och när han sådde; föll somt widh wäghen, och
komo foglanar och åto thet vp. Somt föll på steenören ther
thet hadhe icke mykin jord, och gick snart vp, ty thet hadhe

icke diupa iord, Men när solen gick vp förwisnadhe thet, 
och effter thet hadhe inga röter, torkadhes thet bort. Och
somt föll jbland törne, och törnebuskanar vpwexte och 
förquaffde thet. Och somt föll j godha jord och giorde frucht,
somt hundradhefalt, sompt sextiyofalt och somt tretiyofalt.
Hwilken som haffuer öron til at höra han höre.

Tå stigho Läriunganar fram, och sadhe til honom, Hwj
talar tu til them medh lijknelse? Tå swaradhe han them,
och sadhe, Jdher är giffuit at weta Himmelrikes lönligheet,
Men them är thet icke giffuit. Ty hwilken som haffuer,
honom skal giffuas, at han skal noogh haffua. Men then
som icke haffuer, aff honom skal ock warda taghit thet han
haffuer. För then skul talar iagh them til medh lijknelse.
Ty medh seendes öghon see the intet, och medh hörandes
öron höra the intet, ty the förstååt icke. Och på them 
warder fulkompnat Jsaie prophetia, som sägher, Medh öronen
skolen j höra j höra och skolenicke förstååt och medh seende
öghon skolen j see, och skolen icke förnimmat. Ty thetta
folcks hierta är förstockat, och theras öron höra illa, och
theras öghon haffua the igenlyckt. På thet the icke eens
skulle see medh öghonen, och höra medh öronen, och 
förstååt medh hiertat, och vmwenda sigh, at iagh måtte hela
them.

Men saligh äro idhor öghon, at the see, och idhor öron,

at the höra. Sannerligha sägher iagh idher, at monge 
Propheter och rettferdighe haffua begärat see thet j seen, och
fingo doch icke seet, och höra thet j hören, och fingo doch
icke hörat.

Så hörer nu j thenna lijknelsen om Sädesmannen. Hwar
någhor hörer ordet om Riket, och förståår thet icke, så 
kommer then Onde, och riffuer thet bortt, som sådt är j hans
hierta. Thet är then som widh wäghen sådder war. Men
then som war sådder på steenören, är then som hörer ordet,
och tagher thet strax gladheligha. Men han haffuer ingen
root j sigh sielff, vthan ståår til en tijdh, och när 
bedröffuelsen och förfölielsen påkomma för ordet skul, strax förarghas
han. Men then som war sådder jbland törne, är then som
hörer ordet, och thesse werldennes bekymmer och 
rijkedomsens swek förquäffuer ordet, och han bliffuer vthan frucht.
Men then som war sådder j godha jord, är then som hörer
ordet och förståår thet, och bäär ock så frucht, så at somt
gör hundradhefalt, somt sextiyofalt, och somt tretiyofalt.

Een annor lijknelse satte han them före, och sadhe. 
Himmelriket ar lijkt eenne menniskio, som sådde godha sädh j
sin åker. Men tå folcket soff, kom hans owen, och sådde
ogrääs mitt jbland hwetet, och gick sin wägh. Tå nu sädhen
wexte och baar frucht, syntes ock ogräset. Tå gingo 
hwszbondans tienare fram, och sadhe tii honom, Herre, sådde tu
icke godha sädh j tin åker, hwadhan haffuer han tå ogrääs?
Tå sadhe han til them, Thet haffuer owenen giordt. Sadhe

tienarenar til honom, Wilt tu, at wij gå och hemte thet bortt.
Tå sadhe han, Ney, på thet, at när j vprycken ogräset, icke
skolen ock ther medh vpryckia hwetet. Låter bådhe wexa
in til skördetijdhen. Och j skördetijdhen wil iagh säya 
skördemannomen, Hemter först ogräset samman, och binder
thet j knippor til at vpbrennas, Men hwetet församler j
mina ladho.

Een annor lijknelse satte han them före, och sadhe. 
Himmelriket är lijkt itt Sinaps korn, som en man toogh, och
sådde j sin åker, hwiiket minst är aff all fröö. Men när thet
warder vpwext, är thet störst jbland krydder, och bliffuer itt
trää, Så at foghlanar vnder himmelen komma och göra sijn
neste på thes quistar.

Een annor lijknelse sadhe han them. Himmelriket är lijkt
enom swrdeegh, hwilken een quinna toogh, och blandadhe
j tree skappoi miöl, til tess thet bleff altsammans swrt.

Thetta alt taladhe Jesus j lijknelse til folcket, och vthan
lijknelse taladhe han intet til them. At thet skulle 
fulkompnas, som sagdt war genom Propheten, som sadhe, Jagh skal
öpna min munn j lijknelse, och skal vthtala thet hemlighit
warit haffuer ifrå werldennes begynnelse.

Tå skilde Jesus folcket jfrå sigh, och kom heem. Och hans
Läriungar stigho fram til honom, och sadhe, Vthtydh oss

thenna lijknelsen om åkrens ogrääs. Tå swaradhe han, och
sadhe til them, Menniskionnes Son är then, som then godha
sädhena såår. Åkren är werlden. Then godha sädhen, äro
Rikesens barn. Ogräset äro hijns Onda barn. Owenen som
sådde, är dieffuulen. Skördetijdhen är werldennes ende.
Skördemännenar äro Änglanar. Såsom nu ogräset hemtes
samman och brennes vp medh eeld, så skal thet skee på
thenna werldennes enda. Menniskionnes Son skal senda
sina Änglar, och the skola församla ail förarghelse vthaff
hans Rike, och them som illa göra. Och skola kasta them
vthi en brinnande vgn, Ther skal wara grååt och 
tandagnislan. Tå skola the rettferdighe skijna såsom solen j theras
Fadhers Rike. Hwilken öron haffuer til at höra, han höre.

Åter är Himmelriket lijkt enom Skatt som fördold war
vthi en åker, hwilken en man fann, och fördolde honom.
Och aff retto glädhe som han haffuer ther aff, gåår han bortt
och sälier alt thet han haffuer, och köper thå åkren.

Äter är Himmelriket lijkt enom köpman, som sökte effter
godha perlor, och när han hadhe funnet ena kosteligha perlo,
gick han bortt, och sålde alt thet han åtte, och kopte henne.

Åter är Himmelriket lijkt eenne noot som kastadhes j
haffuet, och församladhe allahanda fiskar, och när hon wardt
full, drogho the henne til landz, och såto så, och hemte vth
the godha j sijn käril, men the onda kastadhe the bortt. Så

skal thett ock skee på werldennes enda. Änglanar skola vthgå,
och skilia the onda jfrå the rettwijsa, och kasta them j en
brinnande. vgn, ther skal wara grååt och tandagnislan.

Tå sadhe Jesus til them, Föstodhen j thetta alt? Sadhe 
the til honom, Ja Herre. Tå sadhe han til them, Therföre
hwar och en Scrifftlärd, som ti1 Himmelriket lärd är, han är
lijk en Hwszbonda som afr sin fatabwr bäär fram nytt och
gammalt.

Och thet begaff sigh, när Jesus hadhe lychtat thenna 
lijkne1sen, gick han tädhan. och kom j sitt fädhernes land,
och lärde j theras Synagogo, så at the ock förundradhe sigh
stoorligha, och sadhe, Hwadhan kommer thessom sådana
wijsdom och kraffter? Är han icke en Timbermanz son,
heter icke hans modher Maria, och hans brödher Jacob och 
Joses, och Simon, och Judas, och hans systrar, äro the icke
alla när oss? Hwadhan kommer honom tå alt thetta? Och
the förargadhes offuer honom. Men Jesus sadhe til them,
En Prophet är icke förachtat, vthan j sitt fädhernes land, 
och j sitt hws. och han giorde ther icke mong tekn, för 
theras otroo skul.

XIIII. Capitel.

I then tijdhen, hörde Herodes Tetrarcha Jesu rychte. Och
sadhe til sina tienare, Thenne är Johannes Baptista, han är
vpstånden jfrå the dödha, therföre gör han sådana kraffter.
Ty Herodes hadhe gripit Johannem, bundet, och lagdt

honom j hechtelse, för Herodias sins brodhers Philippi hustru
skul. För ty Johannes hadhe sagdt til honom, Tigh ar icke
lofflighit haffua henne. Och han hadhe gerna dräpit honom.
Men han räddes for folcket, Ty the höllo honom för en
Prophet.

När tå Herodes begick sin födhelse dagh, dantzadhe 
Herodias dotter för them. Och thet behagadhe Herodi. 
Therföre loffuadhe han henne widh en eedh, at han wille giffua
henne, hwadh hon begäradhe. Tå sadhe hon, såsom hännes
modher hadhe lärdt henne tilförennä, Giff migh här på itt
faat Johannis Baptiste hoffuudh. Och Konungen bleff 
bedröffuat. Doch for eedhen skul, och för theras skul som såto
offuer boord med honom, bödh han, at thet skulle giffuas
henne. Och sende bortt och lät affhugga Johannis hoffuudh
j hechtelsen. Och hans hoffuudh wardt framburit på itt faat,
och giffuit pijghonne. Och hon baar thet til sina modher.
Och hans Läriungar komo och togho hans lekamen och
begroffuo honom. Och gingo sedhan bortt, och förkunnadhe
thet Jesu.

När Jesus thet hörde, foor han tädhan medh skep affsidhes
bortt vthi een ödhemark. När folcket thet hörde, komo the
effter honom til foot jfrå städherna. Och Jesus gick vth,
och sågh thet mykla folcket, och warkunnadhe sigh offuer
them, och giorde theräs krancka helbregda. Och när thet
leedh åt afftonen, gingo hans Läriungär til honom, och

sadhe, Här är een ödhemark, och tijdhen är förledhen, lät
folcket gå jfra tish, at the må gå bortt j byianar, och köpa sigh 
maat. Tå sadhe Jesus til them, Thet görs icke behooff, at 
the borttgå, Giffuer j them äta. Ta sadhe the til honom, 
Wij haffue här icke meer än fem brödh och twå fiskar. Sadhe 
han, Tagher migh them hijt. Och han bödh folcket settia
sigh nedh på gräset. Och toogh the fem brödh och the twå
fiskar, sågh vp j himmelen, och tackadhe, bröt thet, och gaff
Läriungomen brödhen, och Läriunganar gåffuo så folckena,
Och the åto alle, och wordo mätte. Och the togho vp thet 
offuer war j styckiom, tolff korghar fulla. Och the som ätit
hadhe, woro widh fem tusend män, föruthan quinnor och
barn.

Och strax dreff Jesus sina Läriungar, at the skulle stigha
j skepet, och fara fram före vthöffuer, så lenge han skilde 
folcket jfrå sigh. Och när han hade skildt folcket jfrå sigh,
gick han vp på itt bergh allena, til at bidhia. Och när 
afftonen kom, war han ther alIena. Men skepet war tå allaredho
mitt på haffuet, och leedh platz j wåghenne, For ty wädhret
war emoot. Men j then fierde wechtenne om natten, kom 
Jesus til them gångandes på haffuet. Och när Läriunganar
sågho honom gå på haffuet, wordo the förfäradhe, och sadhe,
Thet är itt spokelse, och ropadhe aff reddhogha. Men Jesus
taladhe them strax til, och sadhe, Warer widh itt gott moodh,
Thet är iagh, warer icke förfäradhe.
 
Tå swaradhe honom Petrus, och sadhe, Herre, äret tu,
Så biwdh migh komma til tigh vppå watnet. Tå sadhe han,

Kom. När Petrus tå steegh vthaff skepet, begynte han gå
på watnet, at han skulle komma til Jesum. Men när han
sågh, at wädhret war starckt, wardt han förfärat. Och som
han begynte siwnka, ropadhe han, och sadhe, Herre, hielp
migh. Och strax reckte Jesus vth handena och fattadhe vthi
honom, och sadhe til honom, O tu kleentroghne, Hwj
twiffladhe tu? Och när the woro inkompne j skepet, stilladhe
wädhret sigh. Men the som woro j skepet, gingo fram och
tilbådho honom, och sadhe, Wisseligha ästu Gudz Son. Och
när the woro offuerfarne, komo the vthi thet landet 
Genesareth. Och när folcket ther sammastädz förnummo honom,
sende the bodh vth j hela landet ther om kring, och hadhe
alla siwka til honom, Och bådho honom, at the måtte allenast
tagha på hans klädafall. Och the som togho ther vppå,
bleffuo alle helbregda.

XV. Capitel.

Tå komo til Jesum the Scrifftlärde och the Phariseer aff
Jerusalem, och sadhe, Hwj bryta tine Lariungar the Äldstas
stadgar? För ty the twå intet sina hender, när the skola äta
brödh. Han swaradhe och sadhe til them, Hwj bryten ock j
Gudz bodh för idhra stadgar skull? Ty Gudh haffuer budhit
och sagdt, Tu skalt ära fadher och modher. Och hwilken
som bannar fadher eller modher, han skal dödhen döö. Men
j säyen, Hwar och en må säya til fadher eller modher, Thet

är alt Gudhi giffuit, som tu skulle få aff migh, tigh til nytto. 
Ther med skeer tå, at ingen hedhrar sin fadher eller sina
modher, och haffuen ther medh giordt Gudz bodh til intet,
för idhar stadhgar skul. J skrymtare, Jsaias haffuer rett 
spått om idher, säyandes, Thetta folcket nalkas migh medh
sin munn, och hedhrar migh medh sina leppar, Men theras 
hierta är longt jfrå migh. Men the tiena migh fåfengt, 
lärande then lärdom, som är menniskio bodh.

Och han kalladhe til sigh folcket, och sadhe til them, 
Hörer och förståår. Thet besmittar icke menniskiona, som 
ingåår genom munnen, Vthan thet som vthgåår aff munnen, 
thet besmittar menniskiona.

Tå stigho hans Läriungar fram, och sadhe til honom,
Weest tu, at Phariseerna fOrargadhes, när the hörde thetta
ordet? Han swaradhe, och sadhe, Hwar och een 
plantering som min himmelske Fadher icke planterat haffuer, skal
vpryckias medh röter. Läter wara them, the äro blinde och 
blindas ledhare. Hwar nu en blinder ledher en blindan, så
falla the bådhe j gropena.

Tå swaradhe Petrus, och sadhe til honom, Vthtydh oss 
thenna lijknelsen. Tå sadhe Jesus, Ären j än nu 
oförståndighe? Förstå j icke än nu? At alt thet som ingåår genom
munnen, thet gåår j bwken, och haffuer sin naturlighi 
vthgång. Men thet som gåår vthaff munnen, thet komm er jfrå

hiertat, och thet besmittar menniskiona. Ty aff hiertat 
vthgåår onda tanckar, moord, hoor, skörleffnat, tiuffuerij, falsk
witne, hadhelse. Thet äro the stycke som besmitta 
menniskiona. Men äta medh otwaghna hender, besmittar icke
menniskiona.

Och Jesus gick tadhan, och kom j Tyrj och Sidons 
landzendar. Och sij, een Cananeesk quinna kom aff the 
landzendar, och ropadhe til honom, och sadhe, O Herre, Dauidz
Son, förbarma tigh offuer migh, Mijn dotter quääls 
jemmerligha aff dieffuulen. Och han swaradhe henne icke itt ord.
Tå stigho hans Läriungar fram, och bådho honom, och sadhe,
Skil henne jfrå tigh, ty hon ropar effter oss' Men han 
swaradhe, och sadhe, Jagh ar icke vthsend, vthan til the 
borttapadha fåår aff Jsraels hws. Men hon kom, och tilbadh
honom, säyandes, Herre, hielp migh. Tå swaradhe han, och
sadhe, Thet är icke höffuelighit, attagha brödhet jfrå barnen,
och kasta thet för hundanar. Swaradhe hon, Ja Herre.
Doch iikwel äta hundanar aff the smolor som falla vthaff
theras Herrars boord. Tå swaradhe Jesus, och sadhe til
henne, O quinna, tijn troo är stoor, skee tigh som tu wilt.
Och hennes dotter bleff helbregda j samma stund.

Och Jesus gick tädhan lenger fram, och kom til thet 
Galileeska haffuet, och gick vp på itt bergh, och satte sigh ther.
Och til honom kom mykit folck, och hadhe medh sigh halta,
blinda, dumbar, lemmalösa, och monga andra, och kastadhe
them för Jesu fötter. Och han giorde them helbregda, så
at folcket förundradhe sigh, när the sågho the dumbat tala,

the lemmalösa ferdigha, the halta gå, the blinda see, och
prijsadhe Jsraels Gudh.

Och Jesus kalladhe sina Läriungar til sigh, och sadhe, 
Jagh ömkar migh offuer folcket, Ty the haffua nu j tree
daghar töffuat när migh, och haffua intet äta, och iagh wil 
icke läta them jfrå migh fastande, at the icke skola giffuas
vp j wäghen. Tå sadhe hans Lariungar til honom, Hwar
skole wij få här j öknenne så mykit brödh, ther wij kunne
mätta så mykit folck medh? Sadhe Jesus til them, Huru
mong brödh haffuen j? The sadhe, Siw, och någhra fåå 
fiskar. Tå bödh han folcket settia sigh nedh på jordena. Och
toogh the siw brödh, och fiskanar, tackadhe, brööt, och gaff
sina Läriungar, och Läriunganar gåffuo folckena. Och the
åto alle, och wordo mätte. Och vptogho thet offuer war, j
styckiom, siw korghar fulla. Och the som åto, woro fyru 
tusend män, föruthan quinnor och barn. Och när han hadhe
skildt folcket jfrå siqh, steegh han til skeps, och kom vthi
then grenszon widh Magdala.

XVI. Capitel.

Tå stigho the Phariseer och Saduceer fram, och frestadhe 
honom, begärandes, at han wille läta them see tekn aff 
himmelen. Men han swaradhe, och sadhe til them, Om afftonen
säyen j, Thet bliffuer klart wädher, för ty, himmelen är rödh. 
Och om morghonen, Thet bliffuer owädher jdagh, ty 
himmelen är rödh och olustigh. J skrymtare, Om himmelens

skepelse kunnen j döma, Kunnen j ock icke döma om 
tijdzens tekn? Thet wrånga och horeska slechtet söker effter
tekn, och tekn skal icke giffuas them, vthan Jone Prophetes
tekn. Och så offuergaff han them, och gick sin wägh.

Och när hans Läriungar woro kompne vthoffuer på then
andra stranden, hadhe the förgätit tagha brödh medh sigh.
Tå sadhe Jesus til them, Seer til, och förwarer idher för the
Phariseers och Saduceers swrdeegh. Tå tenckte the widh
sigh sielffua, och sadhe, Wij haffue intet brödh taghit medh
oss. När Jesus thet förnam, sadhe han til them, J 
kleentroghne, hwadh bekymrar thet doch idher, at j icke haffuen
taghit brödh medh idher? Förstå j icke än nu, eller minnens
om the fem brödh, emellan the fem tusend män, ock huru
monga korghar j vptoghen? Jcke heller om the siw brödh,
emellan the fyra tusend män, och huru monga korghar j tå
vptoghen? Huru kommer thet tå til, at j icke kunnen förstå,
at iagh icke sadhe idher om brödh (tå iagh sadhe, J skolen
förwara idher för the Phariseers och Saduceers swrdeegh?)
Så förstodho the tå, at han hadhe icke budit them tagha sigh
wara för brödz swrdeegh, vthan för the Phariseers och 
Saduceers lärdom.

Tå kom Jesus j then egnden Cesaree Philippi, och 
frågadhe sina Läriungar, och sadhe, Hwem sägher folcket migh
menniskionnes Son wara? Tå sadhe the. Somlighe 
Johannem Baptistam. Somlighe Eliam. Somlighe Jeremiam, eller
en aff Propheterna. Sadhe han til them, Hwem säyen j migh
tå wara? Tå swaradhe Simon Petrus, och sadhe, Tu äst
Christus leffuandes Gudz Son. Tå swaradhe Jesus, och
sadhe til honom, Saligh ästu Simon Jona son, Ty kött och
blodh haffuer tigh thet icke vppenbarat, vthan min fadher
som är j himmelen. Och iagh sägher tigh igen, At tu äst
Petrus, och vppå thetta helleberget skal iagh byggia mina
Församling, och heluetes portar skola icke warda henne
offuermechtighe. Och iagh skal giffua tigh Himmelrikes
nyklar, Alt thet tu binder på jordenne, thet skal wara bundet
j himmelen, Och alt thet tu löser på jordenne, thet skal wara
löst j himmelen.

Tå bödh han sina Läriungar, at the skulle för ingen säya,
at han war Jesus Christus. Jfrå then tijdhen begynte Jesus
förkunna sina Läriungar, huru han moste gå til Jerusalem,
och lijdha mykit aff the Äldsta, och aff the offuersta Presterna,
och aff the Scrifftlärda, och dräpas, och tridie daghen vpstå
igen. Och Petrus toogh honom affsidhes, och begynte straffa
honom, och sadhe, Herre, skona tigh sielff, thetta 
widherfares tigh icke. Tå wende han sigh om, och sadhe til Petrum,
Gack bortt jfrå migh, tu Satan, Tu äst migh til hinders, Ty
tu besinnar icke thet Gudhi tilhörer, vthan thet menniskiom
tilhörer.

Tå sadhe Jesus til sina Läriungar, Hwilken som wil fölia
migh, han wedhersake sigh sielff, och taghe sitt kors vppå
sigh, och fölie migh. Ty hwilken som wil behålla sitt lijff,
han skal mista thet. Och hwilken som mister sitt lijff för
mina skul, han skal finna thet. Hwadh hielper nu thet 
menniskionne, om hon förwerffuer hela werldena, och fåår doch
skadha til sitt lijff? Eller hwadh kan menniskian giffua, ther
hon kan igenlösa sitt lijff medh? För ty thet skal skee, at
menniskionnes Son skal komma j sins Fadhers herligheet
medh sina Änglar, Och tå skal han löna hwariom och enom
effter hans gerningar. Sannerligha sägher iagh idher, Här
äro någhre ståndandes, som icke skola smaka dödhen, til tess
the få see menniskionnes Son komma j sitt Rike.

XVII. Capitel. 

Och sex daghar ther effter toogh Jesus Petrum och Jacobum
och Johannem hans brodher til sigh, och hadhe them 
affsidhes vppå itt högt bergh, och wardt förklarat för them.
Och hans ansichte skeen som solen, och hans klädher wordo
hwijt som itt liws. Och sij, them syntes Moses och Elias,
talandes medh honom. Tå swaradhe Petrus, och sadhe til
Jesum, Herre, här är oss gott wara, Wilt tu, så wilie wij här
göra tree Hyddor, tigh ena, och Mosi ena, och Elie ena.
Widh han än nu taladhe, sij, en liws skyy vmskygde them.
Och sij, een röst vthu skyyn sadhe,  är min käre Son,
j hwilkom iagh haffuer itt gott behagh,  hörer. Och
när Läriunganar thet hörde, föllo the på sitt ansichte, och
wordo swårligha förfäradhe. Men Jesus gick til, och toogh
på them, och sadhe, Ståår vp, och rädhens icke. Men tå the
vplyffte sijn öghon, sågho the ingen vthan Jesum allena.

Och när the gingo nedh aff berghet, bödh Jesus them,
och sadhe, Sägher för ingen thenna synena, til tess 
menniskionnes Son är vpstånden jfrå the dödha. Och frågadhe
honom hans Läriungar, och sadhe, Hwj säya tå the 
Scrifftlärde, at Elias moste komma tilförenna? Jesus swaradhe och
sadhe til them, Elias skal jw komma först, och skicka all
ting j lagh igen. Men iagh sägher idher, Elias är allaredho
kommen, Och the kende honom intet, vthan giorde honom
hwadh the wille. Sammalunda skal ock menniskionnes Son
lijdha aff them. Tå förstodho Läriunganar, at han sadhe
them om Johannem Baptistam.

Och när the komo til folcket, steegh en man fram, bögde
för honom sijn knää, och sadhe, Herre, förbarma tigh offuer
min son, Ty han är månadherasande, och lijdher stoor 
jemmer, Ty han faller offta j eelden, och offta j watnet. Och iagh
hadhe honom fram för tina Läriungar, och the kunde intet 
hielpa honom. Tå swaradhe Jesus, och sadhe, O tu otrooghna
och genwerdigha slechte, Huru lenge skal iagh wara medh
idher? Huru lenge skal iagh lijdha idher? Haffuer honom
hijt. Och Jesus hotadhe honom, och dieffuulen gick vthaff
honom. Och drengen wardt helbregda j samma stund.

Tå gingo Läriunganar til Jesum affsidhes, och sadhe,
Hwj kunde icke wij driffua honom vth? Sadhe Jesus til
them, För idhra otroo skul. Sannerligha sägher iagh idher,
Om j haffuen trona som itt Sinaps korn, tå måghen j säya til
thetta berghet, Gack hädhan tijt bortt, och thet skal gå. Och
idher warder intet omöghelighit. Men thetta slaghet gåår
icke vth, vthan medh böön och fasto.

Men tå the wistadhes j Galilea, sadhe Jesus til them, Thet
skal skee, at menniskionnes Son warder offuerantwardat j
menniskiors hender, och the skola dräpa honom, och tridie
daghen skal han stå vp igen. Och the wordo stoorligha 
bedröffuadhe.

Och när the komo til Capernaum, gingo the som 
skatpenningen plägadhe vpbära, til Petrum, och sadhe, Pläghar
icke idhar Mestare giffua skatpenning? Tå sadhe han, Ja.
Och som han kom j hwset, förekom honom Jesus, och sadhe,
Hwadh synes tigh Simon? Aff hwem tagha iorderikes 
Konungar toll eller skatt? Aff sijn barn eller aff the fremmande?
Sadhe Petrus til honom, Aff the fremmande. Tå sadhe Jesus
til honom, Så äro jw barnen frij. Men på thet wij icke skole
förargha them, så gack til haffuet, och kasta vth kroken, och
then första fisk tu fåår, tagh. Och när tu läter vp hans munn,
warder tu finnandes en penning, then tagh, och få honom
vth för migh och tigh.

XVIII. Capitel. 

J then tijdhen, gingo Läriunganar til Jesum, och sadhe,
Hwilken är then störste j Himmelriket? Tå kalladhe Jesus
fram itt barn, och stelte thet mitt jbland them, och sadhe,
Sannerligha sägher iagh idher, Vthan j omwenden idher,
och warden såsom barn, skolen j icke komma j Himmelriket.
Hwilken nu sigh sielff så förnedhrar som thetta barnet, han
är then störste j Himmelriket. Och hwilken som vndfåår
itt sådana barn j mitt nampn, han vndfåår migh. Men 
hwilken som förarghar en aff thessa ringasta som troo på migh,
honom wore bätre, at en quernsteen wore bunden widh hans
halsz, och han senktes j haffzens diwp.

Wee werldenne för förarghelse skul. Ty förarghelse moste
jw komma, Doch wee the menniskio, genom hwilka 
förarghelse kommer. Är thet så, at tijn hand eller tin foot är tigh
til förarghelse, så hugg honom aff, och kastan jfrå tigh.
Bätre är tigh ingå vthi lijffuet halt eller lemmalöös, än tu
skulle haffua twå hender och twå fötter, och kastas j 
ewinnerlighen eeld. Och är thet så, at titt ögha är tigh til förarghelse,
rijff thet vth och kastat jfrå tigh. Bätre är tigh, at tu ingåår
j lijffuet eenögder, än tu skulle haffua tw öghon, och kastas
j heluetes eeld.

Seer til, at j förachte ingen aff thessa små, Ty iagh sägher
idher, at theras Änglar j himmelen see altijdh mins Fadhers
ansichte j himmelen. Ty menniskionnes Son är kommen til
at frelsa thet som förtapat war. Huru synes idher? om een
menniskia hadhe hundradhe fåår, och itt aff them fore wildt?
Offuergiffuer hon icke the niyo och niyotiyo på berghen, och
gåår bortt och söker effter thet som foor wildt? Och hender
thet så, at hon finner thet igen, Sannerligha sägher iagh
idher, Hon glädz mera ther offuer, än offuer the niyo och
niyotiyo som icke foro wild. Så är ock icke idhar himmelske
Fadhers wilie, at någhor aff thessa små skal borttapat warda.

Men om tin brodher syndar tigh emoot, Så gack och
straffa honom emellan tigh och honom allena. Hörer han
tigh, Så haffuer tu förwerffuat tin brodher. Men hörer han
tigh icke, så tagh än nu medh tigh en eller twå, på thet all
saak skal bestå widh tweggia eller triggia witnes munn. 
Hörer han them icke, så sägh thet Församlingenne. Hörer han
icke Församlingena, så hålt honom såsom en Hedhning och
Publican. Sannerligha sägher iagh idher, Alt thet j binden
på jordenne, thet skal wara bundet j himmelen. Och alt thet
j lösen på jordenne, thet skal wara löst j himmelen. Ytermera
sägher iagh idher, Ther twå aff idher komma offuer eens på
jordenne, hwadh ting thet helst kan wara som the bidhia om,
skal them thet wedherfaras aff minom Fadher, som är j
himmelen. Ty hwar twå eller tree äro församladhe j mitt
nampn, Ther är iagh mitt jbland them.

Tå steegh Petrus fram til honom, och sadhe, Herre, Huru
offta skal min brodher synda emoot migh, och iagh skal 
förlåta honom thet? Är siw resor noogh? Tå sadhe Jesus til
honom, Jagh sägher tigh, Jcke siw resor, vthan siwtiyo 
sinnom siw resor. För then skul är Himmelriket lijknat widh
en Konung, som wille hålla rekenskap medh sina tienare.
Och när han begynte rekna, kom en fram för honom, som
honom war skyldigh tiyo tusend pund. Och effter han hadhe
icke ther han kunde betala medh, bödh Herren, at han skulle
sälias och hans hustru, och barn, och alt thet han åtte, och
betalas medh. Tå föll then tienaren nedh, och tilbadh honom,
och sadhe, Herre, haff tolamoodh medh migh, iagh wil alt
betala tigh. Tå warkunnadhe Herren sigh offuer then tienaren, 
och lät honom löös, och gaff honom til thet han war
skyldigh.

Tå gick then tienaren vth, och fann en aff sina 
medhtienare, som honom war skyldigh hundradhe penningar. Och
han toogh fatt på honom, och fick honom j halsen, droogh
honom, och sadhe, Betala thet tu äst skyldigh. Tå föll hans
medhtienare nedh, och badh honom, säyandes, Haff 
talamoodh medh migh, iagh wil alt betala tigh. Men han wille
icke, Vthan gick bortt, och kastadhe honom j fängelse, så
lenge han betaladhe thet han war skyldigh. Tå nu andre
hans medhtienare sågho thet som skeedde, tyckte them thet
ganska illa wara, och komo och kungiorde sinom Herra alt
thet skeedt war. Tå kalladhe hans Herre honom för sigh,
och sadhe til honom, Tu skalckachtighe tienare, alt thet tu
skyldigh wast, gaff iagh tigh til, ty tu badh migh. Skulle tu
ock icke haffua förbarmat tigh offuer tin medhtienare, såsom
iagh förbarmadhe migh offuer tigh? Och hans Herre wardt
wreedh, och antwardadhe honom bödhlanar j hender, til tess
thet war alt betalat, som han honom skyldigh war. Så skal
ock min himmelske Fadher göra idher, om j icke förlåten
aff idhor hierta, hwar och en sinom brodher thet the bryta.

XIX. Capitel. 

Och thet begaff sigh, när Jesus hadhe fulkompnat thet talet,
gick han vthaff Galilea, och kom in vthi Judee landzendar,
på hijnsidhon Jordan. Och honom folgde mykit folck, och
han giorde them ther helbregda.

Tå gingo the Phariseer fram til honom, frestadhe honom,
och sadhe til honom, Är thet ock rett, at man skil sigh widh
sina hustru, för allahanda saker skul? Tå swaradhe han, och
sadhe til them, Haffuen j icke läsit, At then som giorde
menniskiona aff begynnelsen, man och quinno giorde han
them. Och sadhe, För then skul skal man offuergiffua fadher
och modher, och bliffua när sinne hustru, och the tw warda
itt kött, Så äro the icke nu tw, vthan itt kött. Thet nu Gudh
haffuer samman fögt, skal menniskian icke åtskilia.

Tå sadhe the til honom, Hwj bödh tå Moses giffua 
Skiliobreff, och offuergiffua henne? Sadhe han til them, För idhart
hiertas hårdheet skul, tilstadde Moses, at j måtten offuer-
giffua idhra hustrur. Men aff begynnelsen war thet icke så.
Men iagh sägher idher, Hwar som skil sina hustru jfrå sigh
(vthan för hoor skul) och tagher ena andra, han gör hoor.
Och then som tagher then offuergiffna, han gör hoor.

Tå sadhe hans Läriungar til honom, Haffuer manzens
saak sigh så medh hustrunne, tå är icke gott giffua sigh j
echteskap. Tå sadhe han til them, Huar man tagher icke
thetta ordet, vthan the huilkom thet bliffuer giffuit. Ty 
somlighe snöpte äro, som så äro födde aff modherlijffuet. Och
somlighe snöpte äro, som äro snöpte aff menniskiom. Och
somlighe snöpte äro, som sigh sielffua haffua snöpt för
Himmelriket skul. Huilken som kan taghat, han taghet.

Tå wordo barn burin til honom, at han skulle leggia 
hender på them och bidhia. Men Läriunganar nepste them.
Tå sadhe Jesus til them, Låter betemma barnen, och 
förmener them icke komma til migh, ty sådana hörer Himmelriket
til. Och när han hadhe lagdt hender på them, gick han
tädhan.

Och sij, en gick fram, och sadhe til honom, Godhe Mestar,
Hwadh gott skal iagh göra, at iagh må få ewinnerlighit lijff?
Tå sadhe han til honom, Hwj kallar tu migh godhan?
Jngen är godh, vthan Gudh allena. Men wilt tu ingå til
lijffuet, så hålt bodhorden. Sadhe han til honom, Hwilken?
Sadhe Jesus, Tu skalt icke dräpa. Tu skalt icke bedriffua
hoor. Tu skalt icke stiäla. Tu skalt icke bära falsk witne.
Hedhra fadher och modher. Och tu skalt elska tin nästa
såsom tigh sielff. Tå sadhe then vnge mannen til honom,
Alt thetta haffuer iagh hållet aff min vngdom, Hwadh fattas
migh än nu? Sadhe Jesus til honom, Wilt tu wara 
fulkomligh, så gack bortt, säl thet tu haffuer, och giff the fattigha,
och tu skalt få en skatt j himmelen, och kom och fölgh migh.
När then vnge mannen hörde thetta ordet, gick han 
bedröffuat bortt, Ty han hadhe monga äghodelar.

Tå sadhe Jesus til sina Läriungar, Sannerligha sägher iagh
idher, Them rijka är swårt gå in j Himmelriket. Och ytermera 
sägher iagh idher, Thet är lettare, at en Cameel gåår
genom itt nåålszögha, än at en rijk kommer j Gudz Rike.
När Läriunganar thetta hörde, wordo the ganska förfäradhe
och sadhe, Hoo kan tå warda saligh? Tå sågh Jesus til them,
och sadhe til them, För menniskiom är thet omöghelighit,
Men för Gudhi äro all ting mögheligh.

Tå swaradhe Petrus, och sadhe til honom, Sij, wij haffue
offuergiffuit all ting, och folgdt tigh, Hwadh skole wij få
therföre? Tå sadhe Jesus til them, Sannerligha sägher iagh
idher, at j som migh haffuen effterfolgdt j the nyia födhelsen,
när menniskionnes Son warder sittiandes på sins maiestetz
säte, tå skolen ock j sittia på tolff säte, dömandes the tolff
Jsraels slechte. Och hwar och en som offuergiffuer hws,
eller brödher, eller systrar, eller fadher, eller modher, eller
hustru, eller barn, eller åkrar, för mitt nampn skul, han skal
få hundradhefalt, och ärffua ewinnerlighet lijff. Men monge
the fremste bliffua the ytterste, och the ytterste the fremste.

XX. Capitel. 

För ty Himmelriket är lijkt enom Hwszbonda, som gick
vth bittijdha om morghonen, til at leya sigh arbetare j sin
wijngård. Och när han hadhe warit offuer eens medh 
arbetarena om en wiss dagspenning, sende han them j sin 
wijngård. Sedhan gick han vth widh tridie stunden, och sågh
någhra andra ståndandes fåfenga på torghet, och sadhe til
them, Gåår ock j vthi min wijngård, och hwadh skälighit är,
wil iagh giffua idher. Och the gingo. Och åter gick han
vth widh siette och niyonde stunden, och giorde 
sammaledhes. Men widh then elloffte stundena gick han vth, och
fann någhra andra ståndandes fåfenga, och sadhe til them,
Hwj stå j här hela daghen fåfenge? The sadhe til honom, Ty
ingen haffuer leegdt oss. Tå sadhe han til them, Gåår ock j
vthi min wijngård, och hwadh skälighit är, skolen j få.

När afftonen kom, sadhe wijngårdzherren til sin Skaffare,
Kalla fram arbetarenar, och giff them theras löön, 
begynnandes på the sijdsta, in til the första. Och när the komo
fram, som widh elloffte stundena kompne woro, fick hwar
thera dagspenningen. När the förste komo, meente the, at
the skulle fått meer. Och fingo ock hwar thera dagspen-
ningen. Och när the så fingo, knorradhe the emoot 
Hwszbondan, och sadhe, Thesse sijdste haffua arbetat en tima,
och tu giorde them lijka medh oss, som haffua burit dagsens
tunga och hetan.

Tå swaradhe han enom aff them, och sadhe, Min wen,
iagh gör tigh ingen orett, Wast tu icke offuer eens medh
migh om en wiss dagspenning? Tagh thet tigh tilhörer, och
gack tin wägh. Men iagh wil giffua thenna sijdsta så mykit
som tigh. Eller må iagh icke göra vthi mijn ting hwadh iagh
wil? Seer tu för then skul illa vth, at iagh så godh är? Altså
warda the ytterste the fremste, och the fremste the ytterste.
Ty monge äro kalladhe, men fåå äro vthwalde.

Och så droogh Jesus vp til Jerusalem, och toogh sina tolff
Läriungar ena til sigh på wäghen. Och sadhe til them, Sij,
wij farom vp til Jerusalem, och menniskionnes Son skal
offuerantwardas them offuersta Prestomen och them 
Scrifftlärdom, och the skola döma honom til dödhen, och the skola
offuerantwarda honom Hedhningomen til at begabbas, och
hudhflengias, och korszfestas, Och tridie daghen skal han
vpstå igen.

Tå steegh Zebedej söners modher fram til honom medh
sina söner, tilbadh honom, och begäradhe någhot aff honom.
Tå sadhe han til henne, Hwadh wilt tu? Sadhe hon til 
honom, Lät thessa twå mina söner sittia j titt Rike, then ena på
tina höghra hand, och then andra på tina wenstra. Tå 
swaradhe Jesus och sadhe, J weten icke hwadh j bidhien, 
Kunnen j dricka then kalcken, som iagh skal dricka, och döpas
medh thet dopet, som iagh döpes medh? Tå sadhe the til
honom, Ja, wel. Sadhe han til them, Min kalck skolen j
wist dricka, och döpas medh thet doop, som iagh döpes
medh. Men sittia på mina höghra hand och wenstra, ståår
icke migh til at giffua, Vthan them som thet tilreedt är aff
minom Fadher.

När the tiyo thet hörde, wordo the mislynte på the twå
brödhernar. Tå kalladhe Jesus them til sigh, och sadhe, J
weten, at werldzligha Förstår äro rådhandes, och the som

Källa

Gustav Vasa
101