Lönnen (Boye)
Hell de kämpar, som blöda i striderna, 
trots ärr och sår strålande, 
hell deras hårda kamp, 
hell deras dyrköpta segrar!

Men o du unga träd, du blommande lönn, 
dig älskar jag mer än kämpars ärr. 
Din oförvärvade, lyckliga adel 
är mer än deras vunna slag.

Frisk i livets morgon spirade du ur jorden, 
frisk, frisk växte du lugnt i sol och regn; 
ångest du kände ej, ånger ej, 
intet av allt vårt sjuka.

Du blommar i guld och guldvin; i susningar skrattar du, 
när vandraren kysser din stam. 
Hans kyss är en bön till den eviga skönhet, 
som tänkte i dagen din dejliga blom.

Välsignad du, välsignad du, skönväxande lönn! 
De stridandes segrar behöver du ej. 
Hos dig är ensliga skogars vila. 
Hos dig är sol av gudom. 
Poesi
Karin Boye
1920-talets verk