Julvisa


Julvisa.
Julen är kommen! Ja det är han visst:
Lika välkommen som då han kom sist.
Anders han slaskade
Skäligen ju,
Annars ej braskade
Julen som nu.

Allting är pyntadt och dammet körts ut,
Fisken tas upp, som har legat i lut.
Rummen uppfrisakde
Luftiga stå.
Mattorna piskade
Läggas uppå.

Ej får det finnas den minsta skavank,
Kopparn i köket är skurad och blank.
Spis och kaminerna
Fejats i hast,
Rena gardinerna
Knappnålas fast.

Namnam har köpts, så långt pengarna räckt:
Pepparkakshjertan och målad konfekt.
Äpplen och valnötter
Hängas uppå
Granar på träfötter,
Stora och små.

Snart ifrån julstöket omsorgen vänds,
Ungarne snytas och julbrasan tänds.
Allt är till julqvällen
Lyckadt och bra.
Alla små gömställen
Julklappar ha.

Friskt slår vårt hjerta, hvar gång det blir jul.
Om man har fullt eller blott liten smul,
Tillfyllestgörande
Är han ändå,
För vederbörande
Menniskor små.

Menskan om jul vill må godt och förströs,
Och mot sin kropp är hon då generös,
Inga försakelser
Vill man fördra:
Flott och smörbakelser,
Det vill man ha.

Stå inte, gubbe, med blicken så sträng,
Tag dig kring granen med barnen en sväng!
Lätta på sinnena,
Jubla och sjung!
Lef uti minnena,
Då du var ung!

Här kan du välja och följa din smak,
Här stå buteljer och här står tobak:
Stoppa och tutta på,
Drag dina bloss!
Tutingen smutta på,
Klinga med oss!

Drag dig för stunden bekymmerna ur,
En gång om året är jul, eller hur!
Julqvällen böra de
Ges den och den:
Sedan oss störa de
Snart nog igen!

Redan på bordet står lutfisk och gröt,
Annars kanhända jag visan ej slöt.
Öppna på tapparna,
Ölet skall in!
Fram med julklapparna!
Här ha ni min!

Elias Sehlstedt
 Ny Illustrerad Tidning
Poesi
Jul
1870-talets verk