Izlazak (Šarić)/Glava 9.
1 Sad zapovjedi Gospod Mojsiju: "Idi k faraonu i zapovjedi mu: "Ovako veli Gospod, Bog Hebreja: Pusti narod moj, da mi služi! 

2 Ako ga ne htjedneš pustiti i još ga dulje budeš zadržavao. 

3 Ruka će Gospodnja ošinuti stoku tvoju u polju, konje, magarce, deve, goveda i ovce kugom veoma teškom. 

4 A Gospod će razlikovati stoku izraelsku od stoke egipatske, tako da od svega, što pripada sinovima Izraelovim, neće poginuti ni jedan komad." 

5 Gospod odredi i rok, pa reče: "Sutra već Gospod će učiniti, da to dođe na zemlju." 

6 Idući dan učini to Gospod doista; sva stoka egipatska uginu, a od stoke izraelske ne uginu ipak ni jedan komad. 

7 Kad se faraon raspita, izađe na vidjelo, da od stoke Izraelske ne uginu ni jedan komad. Ipak srce faraonovo ostade otvrdnuto, i on ne pusti naroda. 

8 Tada zapovjedi Gospod Mojsiju i Aronu: "Uzmite pune pregršti pepela iz peći, a Mojsije neka ga pred očima faraonovim razaspe prema nebu! 

9 I postat će on sitan prah po svoj zemlji egipatskoj, a od njega će nastati mjehuri, što će se provaliti u čirove na ljudima i na stoci po svoj zemlji egipatskoj." 

10 Oni uzeše pepela iz peći i stupiše pred faraona, i Mojsije ga razasu prema nebu, i nastadoše mjehuri, što se provališe u čirove na ljudima i na stoci. 

11 A čarobnjaci ne mogoše da se pokažu pred Mojsijem od čirova, jer se mjehuri bili provalili na čarobnjacima kao na svim Egipćanima. 

12 Ipak Gospod otvrdi srce faraonu, i on ih ne posluša, kao što je bio Gospod unaprijed rekao Mojsiju. 

13 Tada zapovjedi Gospod Mojsiju: "Stupi sutra rano pred faraona i reci mu: "Ovako veli Gospod, Bog Hebreja: Pusti narod moj, da mi služi! 

14 Jer ovaj put učinit ću, da dođu sva zla moja na tebe, na sluge tvoje i narod tvoj, da spoznaš, da nitko nije na svoj zemlji kao ja. 

15 Premda sun već do sada bio mogao ruku svoju pružiti i tebe s narodom tvojim udariti kugom, da te više ne bude na zemlji. 

16 Ostavio sam te ipak naumice na životu, da osjetiš moć moju, i da se ime moje slavi po svoj zemlji. 

17 Ako još dalje budeš zadržavao narod moj i ne pustiš ga. 

18 Ja ću sutra u ovo doba pustiti tuču veoma tešku, kakve nije bilo u Egiptu od onoga dana, kad postade, do danas. 

19 Pošlji dakle i skupi na sigurno stoku svoju i sve, što imaš u polju. Svi ljudi i životinje, što se zateku u polju i ne zaklone se pod krov, izginut će, kad pane tuča na njih." 

20 Tko se od sluga faraonovih poboja prijetnje Gospodnje, skupi družinu svoju i stoku svoju u kuće na sigurno. 

21 A tko nije mario za prijetnju Gospodnju, ostavi družinu svoju i stoku svoju u polju. 

22 Gospod dakle zapovjedi Mojsiju: "Pruži ruku svoju prema nebu, da po svoj zemlji egipatskoj padne tuča na ljude i na stoku i na sve bilje po polju u zemlji egipatskoj!" 

23 I Mojsije pruži štap svoj prema nebu, i Gospod pusti gromove i tuču. Munje su padale na zemlju, i Gospod je pustio da padne tuča na zemlju egipatsku. 

24 Padala je tuča, i munje su se neprestano miješale s tučom; bilo je tako strašno, kako se nije još nikada doživjelo u zemlji egipatskoj, otkad su u njoj nastanjeni ljudi. 

25 Tuča potuče po svoj zemlji egipatskoj sve, što je bilo u polju, od čovjeka do živinčeta; sve pobije po polju uništi tuča i polomi sve drveće u polju. 

26 Samo u zemlji gošenskoj, gdje su prebivali sinovi Izraelovi, ne pade tuča. 

27 Tada posla faraon, dozva Mojsija i Arona i reče im: "Sagriješih ovaj put. Gospod je u pravu, a ja i narod moj krivi smo. 

28 Pomolite se Gospodu; jer je više nego dosta toga groma strašnoga i tuče, hoću vas pustiti. Ne trebate više ovdje ostati." 

29 Mojsije mu odgovori: "Dok izađem u grad, raširit ću ruke svoje Gospodu, pa će prestati gromovi, i neće više padati tuča, da spoznaš, da je zemlja Gospodnja. 

30 Ali znam dobro, da se vi, ti i sluge tvoje, još ne bojite Gospoda Boga." 

31 Tako propade lan i ječam, jer je ječam bio već u klasu i lan u cvijetu. 

32 A pšenica i raž ne propadoše, jer kasnije dolaze. 

33 Mojsije dakle otide od faraona van u grad i raširi ruke svoje Gospodu. Tada prestadoše gromovi i tuča, i dažd nije više padao na zemlju. 

34 Kad vidje faraon da prestadoše dažd, tuča i gromovi, ustraja u grijehu svojemu i otvrdi srce svoje, on i sluge njegove. 

35 Srce faraonovo ostade tvrdo, i on ne pusti sinove Izraelove, kao što je bio unaprijed rekao Gospod preko Mojsija. 

Izlazak (Šarić)