Psalam 22 (21)
1
		
	2	Moj Bože, moj Bože, zašto si me napustio 
		Ja sam urlikao, moj spas ostaje daleko.		
	3	Danju, ja zovem, a ti mi ne odgovaraš, moj Bože;
		noću, ja ne nalazim odmora.
		
	4	Ipak ti si *Svetac;
		ti stoluješ, tebi hvalospjev Izraelov1!
	5	Naši su očevi računali na tebe;
		oni su računali na tebe, a ti si ih oslobađao.
	6	Oni su vapili prema tebi, i ti ih bijaše oslobađao;
		oni računaše na tebe, ne bijahu razočarani.
		
	7	Ali ja, ja sam jedan crv, a ne više čovjek,
		ispsovan od ljudi, odbačen od puka.
	8	Svi oni koji me vide, podruguju se;
		oni se cerekaju i klimaju glavom:
	9	” Okreni se prema GOSPODU!
		Nek' ga oslobodi, nek' ga oslobodi,
		jer on ga voli! “
		
	10	Ti, ti si mi dao iskrsnuti iz trbuha moje majke
		i ti si me stavio u sigurnost na njene grudi.
	11	Od izlaska iz utrobe, ja bih predan tebi;
		od trbuha moje majke, moj Bog si ti!
	12	Ne ostani tako daleko
		jer opasnost je bliska
		i nema ovdje pomoći.
		
	13	Brojni me bikovi opkoljavaju,
		životinje Bašanske2 me okružuju.
	14	Oni otvaraju gubicu protiv mene,
		ovi  ričuči i razdirući lavovi.
		
	15	Kao voda ja otječem;
		svi se moji udovi rastavljaju.
		Moje srce je jednako vosku,
		on se otapa u mojoj utrobi.
	16	Moja je snaga usahla kao otpadak,
		jezik mi se slijepio uz čeljusti.
		Ti me rušiš u prašinu smrti.
		
	17	Psi me opkoljavaju;
		jedna banda zločinaca me okružuje:
		kao lavu3 oni mi vežu ruke i noge.
	18	Ja mogu prebrojati sve svoje kosti;
		ljudi me vide, oni me promatraju.

	19	Oni dijele moju odjeću
		i ždrijebaju moje habite.
		
	20	Ali, ti, GOSPODE, ne ostani daleko tako!
		O snago moja, u pomoć! Pohiti!
	21	Spasi moj život od mača
		i moju osobu od šapa pasjih;
	22	istrgni me iz ralja lavljih,
		i od rogova bivolskih®
		
		ti si mi odgovorio!
	23	Ja ću ponoviti tvoje ime svojoj braći
		i hvaliti tebe cijelom saboru:
	24	Vi koji se plašite Boga, hvalite ga!
		Vi svi, raso Jakovljeva, slavite ga!
		Vi svi, raso Izraelova, bojte ga se!
		
	25	On nije odbacio ni prokleo nesretnika u nevolji;
		on njemu nije skrio lice;
		on ga je slušao kad kad je ovaj vapio prema njemu.
		
	26	O tebi je moj hvalospje! U velikom saboru,
		ja ispunjavam svoje zavjete pred onima koji ga se boje:
	27	Ponizni jedu do sitosti;
		oni hvale GOSPODA, oni koji traže GOSPODA:
		"Vama, dug i sretan život!“
	28	Cijela će se zemlja sjećati i vratiti se prema GOSPODU;
		sve obitelji naroda poklonit će se pred licem njegovim:
	29	GOSPODU, kraljevstvo! On goospoduje narodima.
	30	Svi sretnici1 zemlje su jeli: evo ih pruženih po zemlji!
		Pred njegovim licem, svi umirući se savijaju:
		on ih nije pustio živjeti.
		
	31	Jedno će potomstvo služiti GOSPODU;
		govorit će se tom pokoljenju;
	32	ono će doći proglasiti njegovu pravdu,
		i reći  uku koji će se roditi ono što je Bog učinio.

Psalmi