Pavlova poslanica Hebrejima (Šarić)/Glava 4.
1 Bojmo se dakle, da kako, dok je još ostavljeno obećanje, da se ulazi u pokoj njegov, ne zakasni tko od vas! 

2 Jer je i nama objavljeno kao i onima; ali onima ne pomože čuvena riječ, jer je oni, koji je čuše, ne združiše s vjerom. 

3 Jer mi, koji vjerovasmo, ulazimo u pokoj, kao što reče: "Tako se zakleh u gnjevu svojemu, da neće ući u pokoj moj, ako su djela i bila gotova od postanja svijeta. 

4 Jer negdje reče za sedmi dan ovako: "I počinu Bog u sedmi dan od sviju djela svojih." 

5 I na tom mjestu opet: "Neće ući u pokoj moj." 

6 Budući dakle ostaje, da neki ulaze u njega, dok oni, kojima je najprije javljeno, ne uđoše zbog nevjerovanja; 

7 Opet određuje jedan dan "danas govoreći u Davidu iza tolikog vremena, kao što je prije rečeno: "Danas, ako glas njegov čujete, neka ne otvrdnu srca vaša!" 

8 Jer da je Jošua one doveo u pokoj, ne bi poslije govorio za drugi dan. 

9 Dakle je ostavljeno još počivanje narodu Božjemu. 

10 Jer tko je ušao u pokoj njegov, i on počiva od djela svojih, kao Bog od svojih. 

11 Nastojmo dakle da uđemo u onaj pokoj, da ne upadne tko u onaj isti primjer nevjerstva. 

12 Jer je živa riječ Božja, i djelotvorna i oštrija od svakoga mača oštra s obje strane i prodire sve do rastavljanja duše i duha, i zglavaka i mozga, i sudi mislima i namjerama srca. 

13 I nema stvorenja nevidljiva pred njim, nego je golo i otkriveno očima onoga, kojemu treba da dadnemo račun. 

14 Imajući dakle uzvišenoga velikog svećenika, koji je prošao nebesa, Isusa, Sina Božjega, držimo se odlučno vjeroispovijesti! 

15 Jer nemamo velikoga svećenika, koji se ne bi mogao sažaliti s naših slaboća, nego koji je u svemu iskušan kao i mi, osim grijeha. 

16 Pristupimo dakle s pouzdanjem k prijestolju milosti, da postignemo milosrđe i nađemo milost, kad nam ustreba pomoć! 

Pavlova poslanica Hebrejima (Šarić)