Pavlova prva poslanica Korinćanima (Šarić)/Glava 2.
1 I ja, kad dođoh k vama, braćo, ne dođoh s visokim govorom ili mudrošću, da vam navješćujem svjedočanstvo Božje. 

2 Jer nijesam mislio, da znam što među vama, osim Isusa Krista, i to raspetoga. 

3 I ja sam bio među vama u slabosti i u strahu i u mnogom drhtanju. 

4 I govor moj i propovijedanje moje nije bilo u uvjerljivim riječima ljudske mudrosti, nego u dokazivanju Duha i sile, 

5 Da vjera vaša ne bude u mudrosti ljudskoj, nego u sili Božjoj. 

6 Ali mudrost govorimo među savršenima, a ne mudrost ovoga svijeta, ni knezova ovoga svijeta, koji prolaze, 

7 Nego govorimo mudrost Božju u tajnosti skrivenu, koju predodredi Bog prije vjekova za slavu našu. 

8 Ove ni jedan od knezova ovoga svijeta nije upoznao, jer da su je upoznali, ne bi Gospodina slave raspeli. 

9 Nego kao što je pisano: "Što oko nije vidjelo, ni uho nije čulo, ni u srce čovječje nije unišlo, to je pripravio Bog onima, koji ga ljube"; 

10 A nama je Bog objavio Duhom svojim; jer Duh sve ispituje, i dubine Božje. 

11 Jer tko od ljudi zna, što je u čovjeku, osim duha čovječjega koji je u njemu? Tako i u Bogu što je, nitko ne zna, osim Duha Božjega. 

12 A mi ne primismo duha ovoga svijeta, nego Duha, koji je iz Boga, da znamo, što nam le darovano od Boga. 

13 To i govorimo, ne riječima, što uči čovječja mudrost, nego što uči Duh, duhovno duhovnim tumačeći. 

14 Tjelesni čovjek ne prima što je od Duha Božjega; jer mu je ludost, i ne može da razumije, jer treba da se duhovno prosuđuje. 

15 A onaj duhovni sve prosuđuje, i njega nitko ne prosuđuje. 

16 "Jer tko je upoznao misao Gospodnju, da ga pouči?" A mi imamo misao Kristovu. 

Pavlova prva poslanica Korinćanima (Šarić)