Joab ubija Abnera


Joab ubija Abnera 

22 Ali sluge Davidove i Joab vratiše se iz pohoda, donoseći jedan ogroman plijen.  Abner ne bijaše više u Hebronu, kod Davida, pošto ga ovaj bijaše pustio otići u miru.  23 Kad Joab i sva njegova vojska bijahu došli, rekoše Joabu: «Abner, sin Nerov, došao je kod kralja i ovaj ga je pustio otići u miru. » 24 Joab dođe kod kralja i reče mu: «što si to učinio? Evo Abner je došao kod tebe! Zašto si ga pustio otići tako? 25 Ti poznaješ Abnera, sina Nerovog: on je došao obmanuti te, za saznati putove tvoje i sve što ti činiš. » 26 Izišao od Davida, Joab posla izaslanike na trag Abnerov.  Oni ga vratiše  od žusterne u Siru1, a da to David ne zna.  27 Kad se Abner bi vratio u Hebron, Joab ga povuče u stranu u unutrašnjost vrata, kao za porazgovarati s njim spokojno.  Ondje, on ga smrtno udari u trbuh, za osvetiti krv svojeg brata Azahela.  28 Kad David to doznade, on izjavi: «Ja i kraljevstvo moje nedužni smo zauvijek pred GOSPODOM, za krv Abnerovu, sina Nerova.  29 Nek' padne na glavu Joaba i sve obitelji njegove! Nek' ne prestane biti u kući Joabovoj ljudi pogođenih odljevom ili leprom, ili koji
drže vreteno1, ili koji padaju od mača, ili koji manjkaju kruhom!» 30 To je zbog toga što je on pogubio njihovog brata Azahela u bitci kod Gabaona da  Joab i njegov brat Abišaj bijahu ubili Abnera. 
31 David reče Joabu i svem narodu koji bijaše s njim: ”*Rastrgajte svoju odjeću, pripašite si *torbe, i slavite žalost za Abnerom. » I Kralj David iđaše iza nosila.  32 Ukopaše Abnera u Hebronu.  Kralj se rasplaka nad grobom Abnerovim i sav narod proli suze.  33 Potom kralj načini jednu tužaljku o Abneru.  On kaže:
«Da li je trebalo da Abner umre
jednom besramnom smrti?
34 Tvoje ruke ne bijahu  u 
lancima,
ne staviše tvoje noge u
okove. 
Kao što se pada pred
zločincima,
ti si pao. »
I sav narod se dade u 
plač nad njim. 
35 Sav narod dođe potom uzeti nešto hrane u Davida dok još bijaše dan.  Ali, David načini ovu prisegu: « Nek' Bog mi učini to i opet tako3 ako, prije zalaska sunca, ja okusim kruha ili bilo što da jest!» 36 Sav to narod saznade i odobri; isto tako, sve što je činio kralj nailaziše na
odobravanje kod sveg naroda.  37 Sav narod i sav Izrael razumješe, onog dana, da ubojstvo Abnerovo, sina Nerova, ne bijaše djelo kralja.  38 Kralj reče svojim slugama: «Ne znate li vi da jedan poglavar, jedan veliki čovjek je pao danas u Izraelu? 39 Ja, danas, ja sam slab, usprkos *kraljevskom pomazanju, a ti ljudi tamo, sinovi Serujaovi, tvrđi su od mene.  Ali, nek' GOSPOD vrati zlome prema zlobi njegovoj!»

Druga Samuelova knjiga