Prijal bih za službu u platu od ove
Prijal bih za službu u platu od ove
   da mene u družbu jedan dan prizove;
er na svit nî rados kojoj bih zavidil,
   kad godi ja mlados moju bih tuj vidil.
Rad bih još neba srid da sunce osvane,
   ter opet ni naprid da svitlos ne gane,
neka se satvori dovika oni dan,
   dokli se govori da je svit koncu dan;
ter da nje obraz lip, iz koga sunce sja,
   u jedan stoji hip, dokli ga gledam ja.
A zašto rekoh još: dokli ga ja gledam?
   zač tomuj (znati mož tko slišiš) rok ne dam.
Er bih ja s radosti poživil, moj Bože,
   da mojo' mladosti taki dar bit može,
ki da se prodava, ne bih ja život svoj,
   ne bih ja sto glava poštedil, dim, za toj.

Hrvatsko 16. stoljeće