Obašašća i basanja/Nin
NIN
	
	Grad uz more, more uz grad lâzi; ni mora, ni grada...
	
	Sitna so sipi po kamenu, po kaležima.
	
	Ovdje se pita: otkad se je?
	
	Odgovori šute.
	
	Kad ćemo naučiti govor otesana kamena? On da kazuje, mi da slušamo.
	
	Ima - morao bi biti! – neki čas u Ninu kada kamenje govori! Dan nije vrijeme. Možda noć; tren u kojemu su kraljevi i biskupi s djetinjim veseljem skidali ornate, a navlačili konoplju, i s poganskim vokalima na usnama polazili pljačkati more, “mare nostrum”.
	

Ivan Lovrenović