Uplitanje Elihuvljevo


Uplitanje Elihuvljevo

Elihu se razgnjevljuje 
	
		
32 1 	Tada ta trojica ljudi prestadoše odgovarati Jobu, jer se on ocijenjivaše pravednima. 
2 Ali Elihu se razgnjevi. On bijaše sin Barakeela Buzita, iz obitelji Ramove. On se razgnjevi protiv Joba, 
jer ovaj je sebe smatrao pravednijim od Boga. 
3 On se također razgnjevi protiv trojice svojih prijatelja pošto ovi ne bijahu našli odgovora i bijahu time priznali 
Boga krivcem. 
4 A, Elihu se bijaše suzdržavao govoriti Jobu, jer ostala trojica bijahu starija od njega. 
5 Ali, kad Elihu vidje da ta trojica ljudi ne imaše više odgovora u ustima, on se razgnjevi.

Elihu se predstavlja 
	
		
6	Tad Elihu, sin Barakeela Buzita, uze 
		riječ i reče:
		Mlad sam, ja, 
		a vi, dva starca.	
		Tako bojah se i strahovah izložiti
		vam svoje znanje.
7	Ja sebi govorih: » Dob će govoriti,
		broj godina poučit će mudrost. «
8	Ali, u stvari, u čovjeku, to je dah,
		nadahnuće Moćnoga, koji čini
		pamentnim.
9	Biti jednim *starješinom ne čini
	 	mudrim ,
		i starci ne razlikuju pravo.
10 	To je ono zašto ja kažem: » Slušaj 	
		me i ja ću ti izložiti svoje znanje,
		ja također.«
11 	Gledajte, ja računah na vaše besjede	
		ja napeh uši k vašim razmišljanjima,
		vašoj kritici njegovih besjeda.
12 	Ja sam vas pažljivo slijedio,	
		ali ni jedan od vas nije odgovorio
		Jobu,
		ni jedan od vas nije odbacio njegovih 
13	 I ne kažite: » Mi smo našli mudrost:	
		Bog sam može likovati nad sobom,
		ne i jedan čovjek.«
14 	To nisam ja kojem je on uputio svoje besjede,	
		i to nije s vašim izjavama da ću ja 	
		njemu odgovoriti.	
15 	Evo ih zabranjenih, oni ne odgovaraju više,
		oni imaju riječ presječenu.
16 	Mogao bih dobrano pričekati,	
		oni ne bi progovorili,
		jer oni su prestali uzvraćati.
17 	Ovaj utok, to sam ja koji će ga dati,	
		sa svoje strane, ja ću izložiti svoje
		znanje, ja također.
18 	Jer, ja sam pun riječi	
		i dah me mog trbuha požuruje.
19 	U mom trbuhu, to je kao jedno vino	
	 	koje ne nalazi izlaza. 
		Kao nove mješine koje hoće prsnuti!
20 	Da ja dakle govorim za disati sa	
		zadovoljstvom.
		Ja ću otvoriti usne i odgovoriti.
21 	Ja sebi zabranjujem davati bilo kome	
		prednost
		i ulizivati se ma tko to bio.
22 	Uostalom, ja ne snam ulagivati se,	
		inače onaj koji me načinio bio bi me 
		brzo uništio.

Elihu optužuje Joba da je bio ohol 
	
		
		
33 1 	Slušaj dakle, o Jobe, moje
		besjede,
		prikloni uho svim mojim riječima.
2	Evo dakle da ja otvarim usta,
		da moj jezik govori u mom nepcu.
3	To je pravičnost moje savjesti koja
		će govoriti,
		i moje usne reći će čistu istinu.
4	To je dah Boga koji me načinio,
		nadahnuće Moćnoga koji me
		oživio.
5	Ako ti to možeš, odgovori mi,
		potkrijepi protiv mene, zauzmi stav!
6	Gledaj, pred Bogom ja sam tebi
		jednak,
		ja bijah izmiješen od gline, ja 
		također!
7	Pogledajmo, strah od mene nije te
		mogao zastrašiti,
		i moj ugled nije te opteretio.
8	Ali, ti si jasno rekao na moje uši
		i ja još čujem zvon riječi:
9	» Ja sam *čist, bez grijeha.
		Ja sam čist, ja, izuzet od grješke.
10 	Ali, Bog izmišlja protiv tebe	
		pritužbe,	
		on me drži neprijateljem.
11 	On mi stavlja noge u gvožđa	
		i vreba sve moje tragove! «
12 	Pogledajmo, u tome ti nemaš 	
		prava,
		reći ću ti ja.
		Jer Bog je mnogo više no čovjek.
13 	Zašto si ti njemu podigao jednu parnicu,
		njemu koji ne polaže računa niti
              o jednom od svojih činova? 
14 	Ipak Bog najprije govori na jedan način,
		a po tome na drugi, ali ne opaža se to:
15	 u snu, viđenje noćno,	
		dok jedna obamrlost obuzima ljude,
		usnule na svojim ležajevima.
16	 tad on otvara uši ljudima	
		i pečati upozorenja koja im
		upućuje,
17 	da se odvrate ljudi od svojih djela,	
		da se uklone oholosti junaci.
18 	Tako on štiti njihovo postojanje	
		od jame
		i sprječava ponuditi svoj život
		sulici.
19	Katkad, on ih kažnjava u njihovom krevetu bolom
		i bitka nema prekida u njegovim 
		kostima.
20 	Kruh njemu daje povraćanje,	
		on nema više teka za dobro jelo.
21 	On propada na očigled,	
		njegove kosti što se ne vidješe
		postaju izbočene.
22 	Tad njegovo postojanje dodiruje	
		jamu,
		a njegov život je izručen 
23 	Ali, nađe li se za njega jedan 	
		*anđeo,
		jedan tumač među tisućom
		za obznaniti čovjeku njegovu
		zadaću,
24 	da imadne sućuti za njega	
		i da mu kaže:
		» Poštedi ga silaska 
		u jamu,
		ja sam otkrio jednu otkupninu! «
25 	Tad njegovo tijelo ponovo nađe sok	
		svoje mladosti,
		on se vraća u dane svog mladićstva,
26 	on zazove Boga koji nađe zadovoljstvo u njemu,
		kričeći od radosti on ugleda lice
		onog koji učini zadovoljštinu 
27 	on zapjeva pred ljudima govoreći:	
		» Ja bijah griješio, ja bijah kršio
		pravo,
		ali on se nije ponašao kao ja.
28 	On je otkupio moje postojanje	
		na rubu jame
		i moj će život  gledati svjetlost!«
29 	Gledaj, sve ovo Bog izvrši,	
		dva puta, tri puta za čovjeka,
30 	za izvuči čovjekov život  iz jame,	
		za osvijetliti ga svjetlošću
		živih.
31	Budi pažljiv, Jobe, slušaj me:	
		ušuti, ja sam taj koji će govoriti.
32	Ako ti imaš riječi za odgovoriti,	
		govori, jer bih te ja želio naći
		pravednim;
33 	inače, tebi je mene slušati.	
		Ušuti, ja ću te naučiti mudrosti.

Elihu smatra mudrace nedoraslim 
	
		
34 1 	Tad Elihu preuze i reče:
2	Slušajte, mudraci, moje besjede,
		i vi, znalci, podajte mi uho.
3  	Jer, to je  uhu da cijeni besjede,	
		kao nepcu da kuša jela.
4	Nama je razlikovati što je pravedno;
		priznajmo dakle među nama ono što 			
5	Nije li Job rekao: » Ja sam 
		pravedan,
		ali Bog mi niječe pravednost;
6	kad ja tražim pravdu, ja
		sam smatran lažljivcem.
		jedna strijela me smrtno ranima,
		a da ja nisam zgriješio? «
7	Ima li jedan poštenjak kao Job? 
		On pije sarkazam kao vodu.
8	On putuje u paru sa zločincima
		i put prelazi s opakima.
9	Nije li on rekao: » Čovjek ne
		dobija ništa
		ugađajući Bogu.«
10	Slušajte me dakle ljudi razboriti!	
		Daleko od Boga opakost,
		daleko od Moćnoga neiskrenost.
11 	Jer vraća čovjeku prema  njegovim	
		djelima
		i postupa sa svakim prema njegovom
		ponašanju.
12	Ne, u istinu, ne postupa zlobno,	
		Moćni ne krši prava.
13	Je li to netko drugi njemu povjerio	
		zemlju,
		je li to netko drugi tko ga je zadužio
		cijelim svijetom? 
14 	Ako  bi mislio samo na sebe samog,	
		ako bi i zadržao u sebi svoje disanje
		i svoj dah,
15 	svako tijelo izdahnulo bi odjednom	
		i čovjek bi se vratio u prašinu.
16 	Pošto ti imaš pamet,	
		slušaj ovo,
		podaj uho zvuku mojih
		besjeda.
17	Može li jedan neprijatelj pravde vladati?
		Usuđuješ li se ti osuditi Pravednika,
		Preuzvišenog? 
18 	Reći kralju: »Ništarijo? «	
		Drže li se velikaši zločincima? 
19 	On sam ne pretpostavlja	
		prinčeve
		i ne poklanja više pažnje bogatašu
		no siromahu,
		jer svi su oni djela njegovih ruku.
20 	U jedan mah, oni umiru u sred noći,	
		narod se uznemiri i oni nestanu,
		odstrani se jedan samodržac,
		a da se ruka njegova i ne podigne.
21 	Jer Bog ima oči na držanju čovjekovom,
		on osmatra sve njegove korake.
22	Ni tmine ni sjena smrti	
		ne mogu sakriti zločince.
23	On nema potrebu vrebati čovjek 	
		tijekom dugog vremena
		da bi se ovaj pojavio pred njim
		na suđenju.
24 	Bez ispitivanja, on slama plemenitaše 	
		i druge stavlja na njihovo mjesto.
25 	On otkrije njihove spletke;	
		u samo jednu noć on ih obori, evo ih
		skršenih.
26	Kao zločince, on ih javno osramotio.	
27 	To je što oni nisu htjeli njega slijediti,
		što nisu znali sve njegove putove,
28 	sve do uzdizanja k njemu krika	
		siromahova;
		i krik potlačenih, on ga čuje.
29 	Ali, postane li bešćutan, tko će ga	
		osuditi,
		sakrije li lice svoje, tko će ga 
		On bdije, ipak nad narodima kao
		nad ljudima,
30 	ne hoteći da bezbožnik vlada,	
		ni da se podapane zamka narodu.
31 	Ali, kaže li tko Bogu:	
		» Ja sam ispaštao, ja neću više
		počiniti zla.
32 	Ono što mom vidu izmiče,	
		pokaži mi to ti osobno;
		ako sam postupio opako, ja to neću
		ponoviti.
33 	Prema tebi, da li bi trebao kažnjavati?
		ja znam ta se ti tome sprdaš.
		Tako si  ti odlučio, ti, ne ja.
		Reci ipak što o tome znaš.
34	Ljudi razboriti će mi reći,	
		kao svaki mudar čovjek koji me 
		sluša:
35 	» Taj veliki govornik Job ne zna	
		ništa, on besjedi bez ikakvog 
		smisla. «	
36 	Ja hoću da se Job podvrgne jednom	
		ispitu, sve dok ne ustupi,
		pred svojim besjedama dostojnim 
		jednog poganina;
37 	jer, svojem grijehu on dodaje pobunu,	
		on sije sumnju među nas
		i gomila svoje prigovore Bogu.

Elihu optužuje Joba da je bio bezuman 
	
		
35 1 	Tad Elihu preuze i reče:
2	pravu kad kažeš: » Ja sam pravedniji
		no Bog? «
3	Pošto ti izjavljuješ: » Što tebi znači, i 
4	Ja ću te pobiti mojim besjedama,
		tebe i tvoje prijatelje odjednom.
5	Promatraj *nebesa i vidi,
		osmotri oblake, kako te oni
		nadvisuju!
6	Ako ti griješiš, dodiruješ li ih? 
		Umnoži svoje pobune, što mu ti
		činiš? 
7	Ako si ti pravedan, koristi li se on
		time, prima li od tebe štogod? 
8	Tvoja opakost dostiže samo tebi 
		samo ljudima.
9	Stenje se pod prekoračenjem tlačenja
		kriči se pod pesnicom velikih.
10 	Ali, nitko ne kaže: » Gdje je Bog koji 	
		me stvorio? 
		On koji nadahnjuje pjesme u noći,
11	 koji nas uči bolje no zvijeri zemaljske
		i čini nas mudrijim no ptice 
		nebeske. «
12 	Tad se kriči, ali on ne odgovora,	
		zbog oholosti opakih.
13	 Nema drugog do samo šupljih riječi 	
		koje Bog ne sluša,
		koje Moćni ne opaža.
14 	No, ti se usuđuješ reći da ti njega	
		ne primijećuješ,
		da je tvoj predmet njemu podložan i
		da si ti tu u očekivanju.
15	 Ali sada, ako njegov gnjev	
		ne uplete se
		i ako ne ne poznaje ovu neobuzdanost
		riječi,
16 	to je što Job u prazno otvara usta	
		i gomila besmislene besjede.

Elihu veliča svemogućeg Boga 
	
		
36 1 	Po tome Elihu nastavi i reče:
2	Podnesi me jedan čas, ja ću te 
		Ima drugih stvari reći u prilog Bogu.
3	Ja ću izvući svoju znanost iz daleka
		za opravdati onog koji me stvorio.
4	Jer sigurno moje besjede ne lažu,
		i ovo je jedan čovjek od sigurnog 
              znanja pred tobom.
5	Pogledaj plemstvo Božje! On ne bi 
              rekao: "Ja ti se sprdam."
		On je Pre-Uzvišeni po postojanosti 
              svojih odluka.
6	On ne ostavlja u životu opakog
		već čini pravdu potlačenima.
7	On ne okreće svojih očiju od 
		pravednih.
		Jesu  li na  prijestolju s kraljevima
		gdje ih je on postavio za uvijek? 
		Oni se time  zanose.
8	A, nađu li su zatvorenicima u 
		jesu li uhvaćeni u sveze potlačenosti,
9	to je što je on htio oglasiti pred  
		i njihove pobune kad izigravahu 
		heroje.
10 	On je otvorio njihove uši svojem 	
		ukoru
		i rekao im da se okrenu od nereda.
11 	Ako li poslušaju i podlože se,	
		oni završavaju svoje dane u sreći,
		a njihove godine u slastima.
12 	Ali, ako li ne poslušaju, oni sebi poklanjaju sulicu
		i izdahnut  će, a da to i ne spoznaju.
13	Što se tiče bezbožnih okorjelih u	
		svojem gnjevu,
		oni ne zaklinju, kad ih uvezuje u 
14 	Njihovo se postojanje  gasi u 	
		jeku mladosti
		a njihov život se završava među
		prodanima.
15 	Ali, potlačeni, njega on spašava tlakom,
		i nevoljom otvara mu uho.
16 	Tebe također, on te je htio odstraniti	
		od prinude u velikim prostorima 
		i stol koji će ti se postavljati  bit će 
		nakrcan ukusnim jelima.
17 	Ali, ako ti navučeš na sebe jedan 	
		pravorijek presude,
		presuda i osuda će nadjačati.
18	Nek' prijetnja kažnjavanja ne potisnu	
		tebe u pobunu!
		Ti možeš mnogo potplatiti? Ne 	
		zanosi se!	
19 	Hoće li tvoja bogatstva dostajatiđ	
		Ni zlatne  šipke ništa više,
		ni sve  zalihe snage.
20 	Ne uzdiši nakon ove noći	
		kad narodi budu iskorijenjeni.
21 	Čuvaj se da se ne okreneš	
		prema neredu koji bi ti
		pretpostavio pritisku. 
22 	Gledaj, Bog je neograničen	
		u svojoj moći,
		koji bi učitelj bolje poučavao? 
23 	Da li netko nadzire njegovo	
		ponašanje,
		kaže li mu tko: » Ti počinjavaš
		zlo? «
24 	Namisli slaviti njegovo djelo	
		koje opjevavaju ljudi.
25 	Svi ga ljudi promatraju,	
		izdaleka njega smrtnici razlikuju.
26 	Gledaj, Bog je velik i mi ne	
		razumijemo.
		Broj je njegovih godina neizbrojiv.
27 	On privlači kapi vodene,	
		potom ih cijedi u kiši  za svoju
		poplavu
28 	što oblaci izlijevaju	
		i prosipaju na mnoštva ljudska.
29 	Tko bu nastojao razumjeti	
		razastiranje oblaka,
		i grmljavinu s njegovog svoda? 
30 	Gledaj, on je rastegao nad njima svoju	
		munju
		i potopio temelje oceanu.
31 	To on putem njih sudi narodima	
		i daje hranu u izobilju.
32 	Svoja dva dlana, on prekriva 	
		munjom,
		i njoj je odredio jedan cilj.
33 	Njegova grmljavina oglašava njegov	
		dolazak,
		stada čak naslućuju njegovo
		približavanje.	
37 1 	Moje srce također zadrhti i 
		poskoči van sa svog mjesta.
2	Slušajte, slušajte dakle treperiti 
		njegov glas,
		i grmljavinui koja izlazi iz njegovih 
		usta.
3	Od sva nebesa on ga odbija,
		a njegova munja udara krajeve 
		zemaljske.
4	Po tome  njegovo rikanje odjekne,
		njegovo veličanstvo zagrmi punim
		gasom,
		a on više ne suzdržava munje čim 
		njegov glas se začuo.
5	Bog grmi punim glasom svoja čuda,
		on ih čini od veličanstvenosti koje 
6	Kad on kaže snijegu:
		» Padaj na zemlju«,
		kad on otkači svoje pljuskove,
		pljuskove potopne,
7	on stavlja pod pečat svačiju ruku 
		da bi ljudi koje je on stvorio
		bili toga svjesni.
8	Životinja se vraća u svoju jazbinu i
		šćućuri se u svom ležištu.
9	Uragan, on, iziđe iz svoje izbe,
		i sa sjevercem dođe led.
10 	U dahu Božjem stvori se led	
		i prostranstva vodena se zamrznu.	
11 	Po tome lijepo vrijeme odnese 	
		oblake
		i rasprši oblake pune munja.
12 	On je taj koji njih vrti u krugovima	
		da se ispune, prema njegovim
		nacrtima, sve ono što on njima
		zapovjedi nad svim svemirom.
13 	Bilo da se radi da obliju ili	
		orose zemlju
		ili da ju blagoslove, on je taj koji
		ih odašilja.
14	Podaj uho ovome, Jobe,	
		zaustavi se i osmotri čuda
		Božja.
15 	Kad ih Bog smišlja, znaš li ti?	
		Znaš li ti kad on daje sinuti
		munji u oblaku svom? 
16 	Znaš li ti ravnotežu oblaka,	
		čudesnost jednog sigurnog znanja? 
17	Ti čija su odijela pretopla	
		kad zemlja smalakše pod
		južnim vjetrom,
18 	sudjeluješ li ti u  valjanju	
		oblaka,			
		čvrstih kao jedno metalno 
		ogledalo? 
19 	Nauči me ono što bismo mi mogli njemu reći!
		- tko će ga naći?
20 	Kad ja govorim, treba li se njega o 	
		tome obavijestiti?
		Treba li njemu reći da bi on bio 
		obaviješten? 
21 	Iznenada, ne vidi se više svjetlost,	
		ona je zatamnjena oblacima,
		po tome vjetar je puhnuo i odnio ih.
22 	Sa Sjevera stiže jedno zlatno svjetlo, 	
		uokolo Boga, jedan strašan sjaj.
	23 	To je Moćni kojeg mi ne možemo	
		dosegnuti,
		vrhovni u svojoj snazi i u 
		on ne ugnjetava onog  u kome
		 pravdom obiluje.
24 	To je zašto ga se ljudi boje,	
		ali on ne vodi računa o onima
		koji sebe drže mudrima.

Dijalog između Joba i Boga 
	
		
38 1	 GOSPOD odgovori tada Jobu 
2	Tko je taj koji kleveta proviđenje 
3	Opaši dakle tvoja križa kao jedan 
		ja ću te ispitivati, a ti ćeš me 
		obaviještavati.

Čuda stvaranja 
	
		
4	Gdje ti bijaše kad ja utemeljivah
		zemlju? 
		Reci mi, jer si tako pun znanja.
5	Tko joj utvrdi mjeru, da li bi to 
		Ili tko zatezaše nad njom konop? 
6	U što su se uronili njeni potpornji,
		i tko dakle postavi njeno ugaono
		kamenje
7	dok jutarnje zvijezde pjevajahu
		u zboru
		i svi Sinovi Božji uzvikivahu hura? 
8	Netko zatvori dva krila
		nad Oceanom
		kad on izviraše iz krila materinskog,	
9	kad mu ja davah oblake da se
		odjene,
		i povijah ga tamnim oblacima.
10 	Ja sam skršio njegov polet svojom	
		naredbom
		ja sam zaključao oba krila
11	i rekao: » Ti ćeš stizati dovde,	
		ne dalje;
		ovdje će se zaustavljati bezumnost
		tvojih valova!«	
12	Jesi li ti, samo jednog od tvojih 
		dana, zapovjedio jutru,
		i označio zori njenu zadaću,
13 	da  uhvati zemlju za njene rubove	
		i protrese njome opake? 
14 	Zemlja tad uze oblik kao glina pod 	
		kalupom, i sve izroni, opervaženo.
15 	Ali, opaki tu gube svoju svjetlost	
		i ruka koja se podizaše slomljena je.
16	Jesi li ti dospio sve do izvora 	
		morskih,
		jesi li ti prolazio na dnu *ponora? 
17	Vrata smrti biše li ti pokazana?	
	 	Vidje li ti vrata sjene smrti?
18	Imaš li ti pojma o prostranstvima 	
		zemaljskim? 
		Opiši ju, ti koji ju u 
		cijelosti poznaješ.
19 	S koje strane stanuje svjetlost,	
		a tmine, gdje dakle stanuju one
20 	da ih ti primiš s njihovog praga	
		i upoznaš pristup njihovom staništu? 
21	Ti to dobro znaš pošto ti već bijaše	
		rođen
		i što je broj tvojih dana tako velik!	
22 	Jesi li ti dopro sve do zaliha snijega,	
		i zaliha leda, jesi li njih vidio,
23 	što sam ja spremio za vrijeme nevolje,
		za dan bitke i boja? 
24	S koje strane širi se svjetlost,	
		koje široko osvaja zemlju? 
25 	Tko je izdubio tjesnace za olujine bujice,
		i prokrčio put obalku koji grmi,
26 	za kišiti na zemljom	
		bez ljudi,
		nad jednom pustinjom gdje nikog 
27 	za opiti bezvodnu pustoš,	
		učiniti da nikne  i klija zelenilo? 
28	 Kiša, ima li oca onađ	
		Tko porodi kapi rose? 
29	Iz trbuha tko izvodi led? 	
		Tko porodi inje iz nebesa? 		
30 	Tad se vode prerušavaju u kamenje,	
		a površina ponora se zamrzne.
31	Možeš li ti svezati sveze Vlašićima	
		ili odriješiti konope Orionu,
32	dati da se pojave znakovi zoodijaka	
		u svoje vrijeme,
		povesti Velikog Medvjeda s 
33 	Poznaješ li ti zakone nebesa,	
		daješ li ti osmatrati njihovo načelo
		na zemlji?
34 	Dostaje li tebi viknuti na oblake,	
		da bi jedna  vodena masa
		tebi dade poplavu? 
35	Je li to kad im se umiljavaš da	
		krenu munje
		govoreći ti: »Evo nas!«? 
36 	Tko je stavio mudrost u Ibisa,	
		dao pijetlu mudrost? 
37 	Tko je vješt u brojanju oblaka	
		i naginje mješine iz nebesa
38 	dok prašina kulja u mulj	
		i da se grude  gusnu?

Čuda životinjskog svijeta 
	
		
39 	Jesi li ti taj koji goni lavu jednu	
		žrtvu
		i koji nasiti laviće
40	kad su oni šćućureni u svojim	
		jazbinama,
		ili su u zasjedi u šipražju? 
41	Tko dakle gavranima priprema njihov	
		zamet
		kad mladunci njegovi zakriješte 
		i zanose se od iznemoglosti?	
39 1 	Znaš li ti vrijeme kad rađaju 
		kozorozi?
		Jesi li ti pazio srne u poslu,
2	jesi li računao mjesece njihove trud
		noće,
		i znao sat njihova oslobađanja? 
3	One se zgrče, donesu svoje mlade
		i slobodne su od svojih boli.
4	Njihova lanad ojačava i raste na 
		golom,
		oni odlaze i ne vraćaju se više.
5	Tko osloba? a divlje magare,
		tko mu razveza sveze
6	kome sam ja doznačio stepu
		za kuću,
		slanu zemlju za boravište? 
7	On se ruga buci gradova
		i ne čuje nikad oslara derati se.
8	On istražuje planine, svoju ispašu,
		u potrazi za najmanjim zelenilom.
9	Bizon hoće li htjeti podnositi
		tebe služiti,
		hoćeli provoditi svoje noći u staji
		tvojoj? 
10 	Hoćeš li ga prinuditi orati,	
		hoće li branati iza tebe dolinu? 		
11 	Da li to zbog njegove velike snage	
		ti ćeš njemu dati povjerenje
		i prepustiti svoj rad? 
12 	Hoćeš li računati na njega za privrediti svoje žito,
		staviti svoju žetvu u žitnicu? 
13 	Krilo nojičino veselo tuče,	
		ali da ima ona pera rodina 
		i njeno perje? 
14	 Kad ona napušta na zemlji svoja	
		jaja, i ostavlja ih grijatin na prašini,
15	ona je zaboravila da ih jedna noga može zgaziti.
16 	Gruba za svoje male kao da i ne bijahu
		njeni,
		ona se ne brine da li će imati muku
		za čisti gubitak.
17 	To je zašto je Bog njoj uskratio mudrost
		i nije joj podijelio pamet.
18 	Ali čim se ona ispili i izbaci,	
		ona se ruga konju i jahaču.
19	Jesi li ti taj koji daje srčanost	
		konju,
		koji ogrne njegov vrat grivom,
20 	koji ga čini poskakivati	
		kao skakavca? 
		Njegovo ponosno rzanje je 
		užas.
21 	Njišteći od veselja, on kopa nogom	
		u dolini i sjuri se u susret oružju.
22 	On se ruga strahu, on ne zna za užas,	
		on ne uzmiče pred mačem.
23 	Na njemu zveckaju tobolci,	
		koplje  i sulica bljeskaju.
24 	Podrhtavajući od nestrpljenja,	
		on guta prostor,
		ne zadržava se više kad 
		zatrubi truba.
25	Na svaki jek trube, on kaže:	
		Aha!
		Iz daleka, on namiriši boj,
		grmljavinu zapovjednika i bojni
		poklič.	
26 	Je li to po tvojoj pameti kiti se perjem  kobac
		i  i širi svoja krila prema jugu? 
27	Da li se to po tvojoj zapovijedi	
		orao diže i gradi svoja
		gnijezda na vrhovima? 
28	On nastanjuje jednu stijenu i počiva 	
		na jednom zubu stijene neosvojive.
29 	Odande, on vreba svoj plijen,	
		on uranja u daljinu pogled svoj.
30	 Njegovi se mladi napajaju krvlju,	
		ondje gdje ima mesa i on je tu.	
40 1	GOSPOD ukori tad Joba i
		reče:
2	Onaj koji se spori s Moćnim ima  li 
		što za osporiti?
		Onaj koji se prepire s Bogom,
		hoće li odgovoriti?

Prvi Jobov odgovor 
	
		
3 	Tad Job odgovori GOSPODU 	
		i reče:
4	Ja sam beznačajan, što bih ti
		ja uzvratio? 
		Ja stavljam ruku na svoja usta.
5	Ja sam govorio jedanput, ja neću
		više odgovarati,
		dva puta, ja neću dodati ništa.

Gospodin nanovo ispituje Joba 
	
		
6	GOSPOD tad odgovori Jobu iz
		njedara uragana i reče:		
7	Opaši dakle svoja križa, kao junak.
		Ja ću te ispitivati, a ti ćeš me 
8	Hoćeš li ti istinski ponist? iti moje 
		osuditi mene za opravdati sebe? 
9	Imaš li ti dakle ruku kao ona što je 
		tvoj glas je li grmljavina kao što je
		njegov? 
10 	Hajde,  uresi se veličanstvom i 	
		veličinom,
		ogrni se sjajem i blještavilom!
11 	Ispusti valove svojeg gnjeva,	
		i jednim pogledom obori sve ohole,
		skrši na mjesti opake.
13 	Zbaci ih zbrkane u prašinu,	
		ušutkaj ih u tamnicama.
14	Tad ću ti i ja sam odati poštovanje,	
		jer tvoja će ti desnica valjati pobjede.

Zvijer ili hipopotam 
	
		
15	 Evo dakle Zvijeri. Stvorio sam ju	
		kao što sam i tebe stvorio. 
		Ona jede travu, kao govedo.
16 	Vidi koja snaga u njenim križima	
		i ta krjepost u mišićima njenog
		trbuha!
17 	Ona ukruti svoj rep kao cedar,	
		njena bedra su spletena od tetiva.
18 	Njene su kosti cijevi od bronce,	
		njena su rebra kovano gvožđe.
19 	Ona je remekdjelo Božje,	
		ali njen tvorac joj zaprijeti mačem.
20 	Tako li je to da joj planine služe za 	
		sijeno,
		a uokolo nje igraju se poljske zvijeri.
21 	Ona liježe pod žižule,	
		pod pokrivač od rogoza i močvara.
22 	Žižule ju štite svojom sjenom,	
		riječne topole ju okružuju.
23 	Rijeka se raspojasa, ali nju to ne	
		uznemirava.
		Jedan Jordan njoj pršti iz gubice, 
		a da ona i ne trepne.
24	Netko će joj se ipak suprotstaviti	
		i dočepati je se,
		sapeti ju i probosti joj nozdrve.

Podmukli ili krokodil 
	
		
25 	A Podmuklog hoćeš li ti upecati 	
		udicom
		i svojim mu konopom svezati jezik? 
26 	Hoćeš li mi proturiti trstiku kroz noz	
		drvu,
		probušiti jednom kukom čeljust? 
27 	Jesi li ti taj koji će ga ponukati na 	
		preklinjanje,
		hoće li ti izreći nježnosti?
28 	Hoće li se ugovorom stupiti u službu	
		kod tebe,
		hoćeš li ga uzeti za doživotnog roba? 
29 	Hoćeš li se igrati s njim kao s jednim	
		vrapcem,
		hoćeš li ga držati na uzici za svoje
		kćeri?
30	 Hoćete li se združiti za staviti ga	
		na dražbu? 
		Hoće li se preprodavati među
		trgovcima? 
31 	Hoćeš li izrešetati njegovu kožu	
		jataganima,
		po tome njegovu glavu ostima? 
32	 Stavi dakle ruku na njega,	
		u sjećanje na borbu, ti nećeš
		započinjati više!	
41 1    Gledaj, pred njih sigurnost je 
		njegov pogled sam dosta je za 
2	Nitko nije dovoljno smion za njega
		izazvati.
		Tko bi se dakle usudio držati mi 
3	Tko mi je  dao predujam koji bih mu
		Sve ovo što je pod nebesima
		moje je!	
4	Ja neću prešutjeti njegove udove,
		detalj njegovih podviga, ljepotu
		njegova sastava.
5	Tko je otvorio sprijeda njegovu
		odjeću,
		tko je prodro njegovo dvostruko
		zubalo? 
6	Tko je probio njegovoj ralji oba 
		kapka? 
		Uokolo njegove čeljusti, to je užas!
7	Koja oholost! od tako čvrstih 
		oklopa!
		dobro zatvoreni, učvršćeni, stisnuti!
8	Jedan dodiruje drugog,
		ni dah tuda ne proklizne.
9	Svaki se lijepi na svog susjeda,
		oni se sljubljuju, nerazdvojivi.
10      Iz njegovih kihanja kulja svjetlost,	
		njegove su oči kao zjenice zore.
11      S njegove gubice polaze munje,	
		iskre vatre se otud otkidaju.
12      Dim suklja iz njegovih nozdrva.	
		kao iz ključalog lonca ili kotlića.
13 	Njegov dah raspaljuje žeravice,	
		iz njegovih nozdrva izlaze 
		plamenovi.
14	U njegovu vratu boravi sila,	
		pred njim poskakuje straha.
15 	Podvoljci njegova tijela 	
		ogromni su,
		oni su se stvrdnuli na njemu, 
		nepomični.
16	Njegovo se srce stvrdnulo kao kamen,			
		on se stvrdnuo kao donji žrvanj.
17 	Kad se on uspravi, bogove obuzme strah,
		panika ih rasprši.
18	Mač ga dosegne ne okrznuvši ga.	
		Koplje, sulica, strijela
19	za njega je željezo slama,	
		a bronca trulo drvo.
20	Strelice iz luka ne nagone ga u,	
		bijeg,
		za njega, kamenje iz praćke
		pretvara se u slamu.
21 	Buzdovan mu se čini slamkom	
		i on se podruguje zvižduku
		kopalja.
22 	Ima pod njim oštrih krhotina,	
		kao jedna drljača, on se vuče po 
		ilovači.
23 	On čini da provrije ponor	
		kao kotao,
		on pretvori more u kadionicu.
24 	On ostavlja brazdu svjetlosti,	
		*ponor ima kao jedno bijelo
		runo.
25	 Na zemlji, ništa nije svoj gospodar.	
		On je bio načinjen neustrašivim.
26 	On prezire divove,	
		on je kralj nad svim zvijerima.

Drugi odgovor Jobov 
	
		
42 1	 Job tada odgovori GOSPODU 
		i reče:
2	Ja znam da ti možeš sve
		i da ni jedan naum ne izmakne tvojim 
		zahvatima.
3	» Tko je onaj koji kleveta proviđenje				
		a da ništa ne shvaća? «
		Eh da, ja  sam razmatrao, ne 
		poznavajući to,
		tajne koje me zbunjuju.
4	» Slušaj me«, govorih ja, » moja je 
		riječ,
		ja ću ispitivati, a ti ćeš me poučiti. « 
5	Ja te ne poznavah no po čuvenju,
		sada, moje su te oči vidjele.
6	Tako, ja se užasavam sebe i 
		poričem se 
		na prahu i na pepelu.

Gospodin kori Jobove prijatelje 

		
7 	A, nakon što bijaše uputio te riječi Jobu, GOSPOD reče Elifazu iz Temana: » Moj gnjev plamti protiv tebe i protiv 
		tvoja dva prijatelja, jer vi niste govorili o meni s pravičnošću kao što je to učinio moj sluga Job.
8	 Sada uzmite sa sebe sedam bikova u sedam ovnova, idite pronaći mog slugu Joba i ponudite ih za vas u holokaust 
		dok će moj sluga Job posredovati za vas. Samo iz obzira prema njemu ja vas neću 
		obraditi prema vašoj ludosti, vas koji niste govorili o meni s pravičnošću kao što je to činio moj sluga Job.« 
9 Elifaz iz Temana, Bildada iz Šuaha i Sofar iz Naama otiđoše izvršiti zapovjed GOSPODOVU,  a GOSPOD bijaše uvažio Joba.

Gospodin popravlja Jobovo stanje 
	
		
10 	I GOSPOD  popravi poslove Jobove dok on bijaše posredovao za svog bližnjeg. I čak, GOSPOD  poveća 
		dvostruko Jobova dobra.
11	 Njegova braća, njegove sestre i njegovi negdašnji poznanici  dođoše ga svi posjetiti. Oni jedoše kruh s njim u 
		njegovoj kući. Oni ga žališe i tješiše za svu nesreću koju mu bijaše poslao GOSPOD.  
I svatko od njih načini poklon od 
		jednog novčića srebra i jednog zlatnog prstena.
12 	GOSPOD  blagoslovi nove Jobove godine još više no one prve. On imade 14.000 ovaca i 6.000 deva, tisuću pari 
		goveda i tisuću magarica. 
13 I imade on također sedam sinova i tri kćeri. 
14 Prva, on ju nazva Grlica, druga imade ime 
		Cimetov cvijet, a treća  Sjena vjeđe. 
15 Ne nađe se u cijeloj zemlji tako lijepih žena kao Jobove kćeri, a njihov otac im 
		dade dio u baštini s njihovom braćom.
16 Job poživi poslije toga još 140 godina, i vidje svoje sinove i sinove svojih sinova sve do Četvrtog
		pokoljenja. 
17 	Po tome Job umrije star i nasićen danima.