Pripovijest o Suzani: dva starca


Pripovijest o Suzani: dva starca 
	
		
	 *13  1	Bijaše jedan čovjek koji je stanovao u Babilonij; njegovo ime bijaše Joakim2. 2 On uze jednu ženu zvanu Suzana, kćer Helkiasovu, vrlo lijepu u koja se bojaše Gospoda. 3 Njeni roditelji bijahu pravednici, i oni bijahu obrazovali svoju kćer prema Mojsijevom Zakonu. 4 Joakim bijaše veoma bogat, i on imaše jedan park koji doticaše  njegovu kuću. Židovi dolažaše k njemu, jer on bijaše najugledniji od svih.
	5 Bijahu te godine označeni kao suci dvojica *starješina uzeti iz naroda, od onih o kojima Učitelj bijaše rekao1 : ” Nepravda je došla iz Babilonije, od od starješina, od sudaca, koji se smatraju ravnateljima naroda.“ 6 I oni sami posjećivahu Joakimovu kuću, i svi ljudi za suđenje dolažaše k njima. 7 A, kad bi se narod povukao, u sred dana, Suzana bi ulazila i šetala se parkom sa svojim mužem. 8 Dvojica starješina  gledaše ju svaki dan ulaziti i šetati se, i obuze ih želja za njom: 9 oni izopačiše svoje misli i okrenuše svoje oči , za ne gledati prema *Nebu niti se sjećati pravednih presuda2. 10 Obojica gorješe od žudnje  za njom; ali jedan drugom ne otkriše nemira svojih, 11 pošto se stidješe  iskazati svoju žudnju, jer su htjeli imati odnos  s njom; 12 i svaki dan oni požudno vrebaše  ne bi li ju vidjeli. 13 Oni rekoše jedan drugom: ” Hajdemo u kuću, jer vrijeme je ručku“; potom, izlazeći, oni se odvojiše. 14 Zatim, budući napravili zaokret i vratili se, oni se nađoše na istom  mjestu. Pitajući jedan drugog o razlogu povratka, oni priznadoše jedan drugom svoju žudnju. Tad se složiše da nađu trenutak kad bi ju mogli naći samu.
	15 No, dok oni vrebaše jedan pogodan dan, ona uđe kao i jučer i prekjučer, samo s dvije mlade djevojke, i ona dobi želju okupati se u parku, jer bijaše vruće. 16 Ondje ne bi nikoga, izuzev dvojice starješina koji vrebaše skriveni. 17 Ona reče mladim djevojkama: ” Donesite mi ulje i mirise, potom zatvorite vrata parka, da se ja okupam.“ 18 One učiniše kao  što ona bijaše rekla: one zatvoriše vrata parka i iziđoše kroz jedna pobočna vrata za donijeti ono što im ona bijaše rekla; one ne vidješe starješina, jer se ovi bijahu sakrili. 19, A, čim mlade djevojke bijahu izišle , dvojca starješina se uspraviše , potrčaše k njoj 20  i rekoše : ” Evo vrata parka su zatvorena, i nitko nas ne vidi. Mi smo obuzeti željom za tobom; prihvati dakle imati odnos s nama. 21 Inače, mi ćemo posvjedočiti  protiv tebe da jedan mladić bijaše s tobom i da si radi njega otpustila djevojke. “ 22 Suzana tad zajeca i reče: ” Ja sam opkoljena sa svih strana. Ako, naime ja učinim to, to je za moju smrt1; a ako ja ne učinim to, ja neću izmaći vašim rukama. 23 Bolje je za mene pasti u vaše ruke a da nisam to učinila, nego zgriješiti u nazočnosti Gospodovoj.“ 24 I Suzana zavika snažnim glasom, dok dvojica starješina također vikahu protiv nje. 25 Jedan od njih potrča otvoriti vrata parka. 26 Čim ukućani bijahu čuli  galamu u parku, baciše se da otvore pobočna vrata, da vide što joj se dogodilo. 27 Dok starješine bijahu ispričali svoju pripovijest, sluge biše posve  posramljene, jer nikad slična stvar nije bila rečena o Suzani.
	28 A sutradan, čim se narod bijaše kod njenom muža Joakima, dvojica starješina stigoše, puni zločinačkih misli protiv Suzane, da bi ju dali pogubiti. I on rekoše u nazočnosti naroda: 29 ” Pošaljite tražiti Suzanu, kćer Helkiasovu, ženu Joakimovu!“ Poslaše ju tražiti. 30 Ona dođe, kao i njena rodbina, njena djeca i svi bližnji. 31 Suzana bijaše veoma fina i lijepa za gledati. 32 Oni zločinci zapovjediše da se ona otkrije  jer ona bijaše pokrivena  , da bi se naužili njene ljepote. 33 Svi njeni plakaše, kao i svi oni koji ju gledaše. 34 Dvojica starješina, dižući se u sred  naroda, staviše svoje ruke na njenu glavu. 35 Što se tiče nje, plačući, ona podiže oči k nebu, jer njeno srce imaše povjerenja u Gospoda. 36 Starješine rekoše : ” Mi smo se sami šetali parkom, kad je ona ušla sa svojim dvjema sluškinjama; ona je zatvorila vrata parka i otpustila sluškinje. 37Tad je k njoj došao jedan mladi čovjek koji se bijaše sakrio, i on je legao s njom. 38 Gledajući taj grijeh, iz ugla parka gdje mi bijasmo, mi smo potrčali prema njima, 39 i vidjeli smo da su imali snošaj. Njega nismo mogli svladati jer je bio mnogo jači nego mi i što je otvorivši vrata bijaše se bacio napolje. 40 Ali ona, nju smo zgrabili i zapitali ju tko bijaše taj mladi čovjek; 41 ona nam nije to htjela reći.  Tome smo mi svjedoci.“ Sabor im povjerova jer oni bijahu starješine i suci narodu, i osudiše nju na smrt. 42 Suzana tad povika snažnim glasom i reče: ” O vječni Bože! Ti koji poznaješ tajne i koji znaš sve stvari od početka njihovog! 43 Ti znaš dobro da su oni lažno posvjedočili protiv mene; i evo kako ja umirem a da ništa nisam učinila od onoga što su oni zlobno izmislili protiv mene.“ 44 Gospod ču njen glas.

Knjiga o Danijelu - grčki dodaci