Lišće/Lišće/"Budi svoj"


"Budi svoj" 
Šenoa

Svaki čovjek umire u jeziku u kojem se je rodio i odgojio. General X. bijaše rodom Graničar, seljački sin prave hrvatske korenike.

Oženio se za Njemicu, a ona mu odgoji djecu njemački.

Dok je bilo zdravlja, kako-tako! On pravo ni ne osjeti da njegovi ne znaju hrvatski.

Al eto nevolje!

General oboli. Na umoru je.

Teška bolest ga prekinula. Oslabio. Muči se: ni živjeti ni umrijeti ne može!

Od velike muke zaboravio tuđe jezike. Ne govori nego hrvatski.

Njegovi ga ne razumiju. Ljuti se.

Djeca plaču, gospođa zdvaja, a on bjesni što ga ne razumiju.

Ni zadnje želje mu ispuniti ne mogu.

Umirući govori. Što?

Mislim da sam mu te posljednje riječi čitao... — na hladnome, zdvojnome licu — — —

Zapamtih ih dobro!

033