Bolesni lav
Tak je bil jen put jeden lav. On je zbetežal, pak je ležal v svoji luknji. Dojde medved, da mu se pokloni i pita ga lav:

- Čuješ ti, poveč ti meni, moj medved, je li ne smrdi ovde v moji luknji.

Medved odgovori:

- O, prav grdo smrdi ovde.

Na to se lav rasrdi, pa reztrga medveda. To je videl zajec, koj je pre luknjom stal. Dojde k lavu, da mu se pokloni, pa mu veli:

- Čuješ ti, zajček, poveč ti meni, je li smrdi v moji luknji?

Zajček veli:

- O, ne smrdi, kaj bi smrdelo, neg prav lepo diši.

Lav odgovori: - Lažeš, ne diši ovde, neg smrdi, - pa ga rezdrapa.

To je videl i čul vuk, koj pred luknjom čakal. Dojde k lavu, da mu se nakloni. Pita ga lav:

- Čuješ ti, vuk, poveč ti meni, je li smrdi ali diši v moji luknji?

- A niti smrdi niti diši.

Lav odgovori:

- O, ti lažeš, nekaj mora, al' smrdeti ali dišati, - pak ga zagrabi i rezdraple.

To vidi i čuje lisica, i gda dojde k lavu, da mu se nakloni, pita ju lav:

- Čuješ ti, lija, poveč ti meni, je li smrdi ali diši v moji luknji?

- Oprosti mi, svitli car, ja bogme ne znam, je li diši ali smrdi, kajti sem se prehladila pak sem dobila kih, a vezda ne mrem ti povedati - a lagati ne smem.

I lav ne je rezdrapal lisicu, kajti je spametna bila.

Hrvatske narodne priče