Bog je dostojan povjerenja


Bog je dostojan povjerenja 
	
		
	4 1     Tad Elifaz iz Temana uze riječ i reče:
		
	2	Stavi se jednom na kušnju, pog
		ni se!
		Ali tko može proturječiti svojim
		riječima?  
	3	Ti si se učinio odgojiteljem 
		znao si vratiti snagu u ruke 
	4	Tvoje su riječi uspravljale one
		koji padaše s nogu,
		ti si učvrščivao koljena koja 
		su se povijala.
	5	Nek' se to sad tebi dogodi,
		ti si taj koji se povija.
		Evo te bolesnog, to je
		ludilo.
	6	Tvoja pobožnost ne bijaše li samo
		u tvom blagostanju,
		tvoja ufanja jesu li tvorila  tvoje
		dobro ponašanje.
	7	Podsjeti se: kojçi je nedužni ikad 
		gdje se vidjelo pravedne ljude 
	8	Ja sam dobro vidio: orači kaljuga
		i sijači bijede  njih iste  žanju.
				
	9	Pod disanjem Božjim oni 
		u dahu njegovih nosnica oni su
		uništeni.
	10	Rikanje lava, rika tigra;
		zubi labvića zagrizaju u prazno.
	11	Gepard propada zbog neimanja
		plijena,
		mladi lavlji se raštrkuju.
	12	Jedna riječ, kradomice, dođe
		k meni,
		moje uho joj je uhvatilo
		mrmorenje.
	13	Kad se raziđoše noćne 
		prikaze,
		kad jedna obamrlost zgazi 
		ljude,
	14	jedna me drhtavica strašna 
		i zazveča svim mojim kostima:
	15	jedan dah prođe mojim licem,
		naježi se dlaka na mojem tijelu.
	16	On stajaše uspravno, ja ga ne 
		Spektar ostade pred mojim 
		očima.
		Tišina, po tome ja začuh jedan
		glas:
		
	17	»Smrtniče da li bi ti mogao biti
		pravedniji i od Boga,
		čovjek bi li bio *čistiji no njegov
		tvorač
	18	Gledaj: njegove sluge, on njima ne
		vjeruje,
		u svojim *an? elima on čak nađe 
	19	A stanovnici kuća od ilovače, 
		oni koji se stropoštavaju u prašinu!
		Njih se zgazi kao gamad.	
	20	Od jutra do večeri oni bit će
		mrvljeni.
		A da se i ne pazi, 
		oni će biti uništeni za uvijek.
	21	Konopi njihovih šatora nisu li već 
		Oni će umrijeti, zbog neimanja 		
	5    1 	 Pozovi dakle! Postoji li 
		Kojem od *svetaca ti ćeš se 
		obratitiđ
	2	Da, slaboumnik,  njega šuga udavi,
		a naivnog, ljubomora ubije.
	3	Ja sam dobro vidio, slaboumnik, 
		koji pušta svoje korijene,
		ali ja sam iznenada prokleo
		njegovo boravište:
	4	» Nek' njegovi sinovi izmaknu 
		nek' budu zgaženi u sudnici, 
		a da nitko ne pritekne,
	5	a on, ono što je požnjeo,
		nek' se izgladnjeli time nahrane,
		nek' se toga dočepaju usprkos
		 živici od trnja
		i nek' ižednjeli progutaju
		njegovu očevinu!«
	6	Jer kaljuga ne izlazi iz zemlje,
		a ni bijeda ne klija iz tla.
	7	Da, to je za bijedu čovjek
		rođen,
		on zaiskri1 da bi minuo.
	8	Glede mene, ja ću se
		obraćati Bogu,
		
		
			

Job