Jakovljeva poslanica (Šarić)/Glava 3.
1 Ne budite, braćo moja, mnogi učitelji, znajući, da ćemo biti strože suđeni! 

2 Jer svi griješimo u mnogome. Ako tko u govoru ne griješi, taj je savršen čovjek; može zauzdati i sve tijelo. 

3 Ako li konjima mećemo uzde u usta, da nam se pokoravaju, s time sve tijelo njihovo ravnamo. 

4 Gle, i lađe, iako su velike, i silni ih vjetrovi gone, okreću se malim kormilom, kamogod hoće volja kormilarova. 

5 A tako je i jezik malen ud, a ipak čini silno s velikim stvarima. Gle, mala vatra, i koliku šumu zapali! 

6 I jezik je vatra, svijet nepravde. Jezik je među našim udovima, koji kalja sve tijelo i pali kolo života našega, sam zapaljen od pakla. 

7 Jer narav svih divljih životinja i ptica i gmazova i ostalih živina kroti se i ukroćena je bila od čovječje naravi, 

8 A jezika nitko od ljudi ne može ukrotiti, to nemirno zlo, puno otrova smrtonosnoga. 

9 Njim blagoslivljamo Boga i Oca, i njim kunemo ljude, koji su stvoreni na sliku Božju. 

10 Iz tih usta izlazi blagoslov i kletva. Ne valja, braćo moja da ovo tako biva. 

11 Može li izvor iz istoga otvora točiti slatko i gorko? 

12 Može li, braćo moja, smokva masline rađati ili trs smokve? Tako ne može slani izvor učiniti slatke vode. 

13 Tko je među vama mudar i pametan, neka pokaže dobrim življenjem djela svoja u krotkosti mudrosti! 

14 Ako li imate gorku zavist i svađu u srcu svojemu, ne hvalite se i ne lažite na istinu! 

15 Ovo nije mudrost, što silazi odozgo, nego zemaljska, tjelesna, đavolska. 

16 Jer gdje je zavist i svađa, ondje je nered i svako zlo djelo, 

17 A mudrost odozgo jest najprije čista, onda mirotvorna, čedna, popustljiva, poslušna, puna milosrđa i dobrih plodova, nepristrana, nelicemjerna. 

18 A plod pravde sije se u miru onima, koji mir čine. 

Jakovljeva poslanica (Šarić)