Tobitova molitva


Tobitova molitva 
	
		
3 1 Pun jedne velike tuge, ja počeh uzdisati i plakati, 	
		potom počeh moliti s velikim jecajima:
2	Ti si pravedan, Gospodine,
		i sva su tvoja djela
		pravedna.
		Svi tvoji putovi su vjernost
		i istinitost, ti si taj koji sudi
		svijetu.
3	Tada, Gospode, sjeti se
		mene,
		pogledaj i ne kažnjavaj me
		za moje grijehe
		ni za moje zloće,
		ni za one što su moji očevi1 
		počinili pred tobom.
4	Oni su prekršili tvoje
		zapovjedi,
		zato si nas ti izručio
		pljačkanju,
		izgonu i smrti,
		osuđene  na  ismijavanje, porugu,
		predmet uvrjeda svim
		narodima
		među koje si nas raspršio.
5	Da, sve su tvoje presude
		vjerodostojne, kad postupaš sa mnom
		prema mojim grijesima i onima
		mojih otaca,
		jer mi nismo pazili
		tvojih zapovjedi
		niti hodili u istini 
		pred tobom.
6	A sada, postupi sa mnom
		kako ti se sviđa,
		zapovjedi da mi se oduzme
		dah moj,
		da ja budem odnesen s lica
		zemlje
		za postati zemljom.
		Više vrijedi za mene umrijeti
		nego živjeti,
		jer ja sam vrijeđan
		nepravedno
		i nosim u sebi jednu beskrajnu
		tugu.
		Zapovjedi, Gospode, da ja budem
		izručen toj nevolji,
		pusti me otići u boravište
		vječno
		i ne okreći lica svog
		od mene, Gospode.
		Da, bolje je za mene 
		umrijeti 
		nego poznavati jednu takvu
		nesreću cijelog mog života
		i slušati kako me vrijeđaju.“

Tobit