Job (Šarić)/Glava 27.
1 Nato nastavi Job svojim govorom ovako: 

2 Tako da je živ Bog, koji mi oduze pravo moje, Svemoćni, koji mi ogorči život moj! -: 

3 Dok je još dah moj u meni, i duh Božji dok me oživljava, 

4 Neće usne moje govoriti ništa krivo, niti će jezik moj lagati. 

5 Daleko neka je od mene, da vam dadnem pravo; dok ne preminem, ja ne tajim nedužnosti svoje. 

6 Čvrsto stojim uz pravednost svoju i ne ostavljam je; moje srce ne kori nijednoga dana mojega. 

7 Neprijatelju mojemu neka bude kao zlikovcu, mojemu protivniku kao bezbožniku! 

8 Jer kakvo je nadanje bezbožniku, kad Bog odreže i iščupa dušu njegovu? 

9 Hoće li Bog čuti jauk njegov, kad nevolja navali na njega? 

10 Može li se radovati Svemoćnomu i pozivati se na Boga u svako vrijeme? 

11 Hoću da vas poučim o djelovanju Božjemu; neću kriti, što određuje Svemoćni. 

12 Eto, vi ste ipak svi to iskusili, pa zašto se nadate uludo? 

13 To je dio zlikovcu kod Boga, i to je nasilnicima baština, koju primaju od Svemoćnoga: 

14 Ako mu se množe sinovi, to je za mač; potomci njegovi nemaju da se nasite. 

15 Koji ostanu iza njega, pograbi ih pomor u grob; udovice njegove ne drže tugovanja. 

16 Ako i nagomila srebra kao praha i nakupi sebi haljina kao blata: 

17 Ostavi ih na stranu, ali ih obuče pravednik, i srebro razdijele među se pobožnici. 

18 On je sagradio kuću sebi kao moljac, kao kolibicu, što je načini čuvar. 

19 Bogat legne da spava, - posljednji put; ali otvori li opet oči, sve je iščeznulo. 

20 Strahote prešume preko njega kao povodanj, preko noći odnese ga vihor. 

21 Podigne ga vjetar istočni: "on ide - i odnese ga s mjesta njegova. 

22 Bez milosrđa gada Bog na njega; mora bježati od ruke njegove. 

23 Pljeskaju rukama nad njim i zvižde za njim s mjesta njegova. 

Job (Šarić)