Jež i njegovi mesari
Tak je bil jež. On je imel jenega pajceka. Išel je njemu jabuk stepat. Onda je zišel dole, pak se je valal pod jabukoj. Onda je po 'ne bodinje nabol jabuk, pak je nosil svomu pajceku. Kad mu donesel, onda je njega prijel pajcek za 'ne bodinje, pa ga je hitil z koca vun.

Onda on išel po drugi put po jabuke. Donesel mu je jabuk još jen put, a onda ga je pak hitil s koca vun. Onda on išel po drugi put, a onda ga je pak hitil s koca vun. Tak i trejti put, pak mu onda već nije nikaj dal jesti. Jež je onda išel mesara iskat, da bu pajceka zaklal. Došel do prvoga onoga zajca. Pita njega zajec:

- Kam ideš ti kumek?

Veli jež:

- Idem mesara iskat.

- Kaj, - veli, - ja ne bi bil tebi dober mesar?

- Nuder, - veli, - ti kaži svoje nože-zube!

Onda zajec njemu pokazal nože svoje. Jež mu veli:

- Ti ne bi bil dober.

Onda je išel dale i je našel lisicu. Pita ga lisica:

- Čuješ ti, kume, kam ti ideš?

Onda on veli:

- Idem iskat mesara.

Lisica mu veli:

- Kaj ti ja ne bi dober mesar bil?

Veli on njoj:

- Kaži ti svoje nože.

Onda ona pokaže sve nože. On ji veli:

- E, ti ne bi bil dober mesar.

Onda ide, ide dale, pak je došel do voka.

Pita ga vok:

- Kam ideš ti, kume?

- Ja idem, - veli, - mesara iskat.

- Kaj ti ja ne bi bil dober mesar?

Onda veli on:

- Dej, - veli, - kaži tvoje nože.

On mu pokazal.

- E, - veli, kumek, ti bi dober bil.

Onda su oni išli tam, dje je pajcek bil. Oni su se pogodili. Jež je otišel vu štacun po sol, a vok do te čas pajceka zaklal i pojel, dok je došel jež.

Onda ga je išel tožiti, i vok je išel ž njim. Tak su oni došli na tožbu. Jež ga je tožil pri jenem grmu, - ondje su bile jene kleščice. Zval je voka na sodbu i rekel je voku:

- Sad ti moraš tu z glavum sbuditi soca.

Onda je vok tam z glavum štel zbuditi soca, pak se je vlovil. Jež je se okolu tancal i rekel, da mu je prav, zakaj mu je pajceka pojel.

To je konec kraj. Već je ne.

Hrvatske narodne priče