Bog i narod kojeg je izabrao


Bog i narod kojeg je izabrao 

9 1 U Kristu ja govorim istinu, ja ne lažem, po Duhu Svetom moja mi savjest svjedoči: 2 ja imam u srcu jednu veliku žalost i jednu bol neprekidnu. 3 Da, ja bih želio biti proklet1, ja sam odvojen od Krista za svoju braću, on iz mog roda po tijelu, 4 onu koji su Izraeliti, kojima pripada usvojenje, slava, *savez, *zakon, bogoslužje, obećanja  5 i očevi, one, najzad, iz kojih je potekao *Krist koji je iznad svega, Bog vječno blagosiljan. *Amen.
6 A ipak, riječ Božja nije propala: naime, svi oni koji su potomstvo Izraelovo nisu Izrael2 7 i, za biti potomstvom Abrahamovim, svi nisu njegova djeca. Ne: Potomstvo Izakovo bit će zvano potomstvom tvojim. 8 Što znači: nisu tjelesna djeca ona koja su djeca Božja; kao potomstvo, samo djeca obećanja ulaze u red računa. 9 Jer, to bijaše obećanje kao ova riječ:  U isto doba ja ću se vratiti i Sara će imati jednog sina. 10  I to nije sve; ima također i Rebeka. Ona bijaše začela od Izaka, našeg oca; 11 i ipak njena djeca još ne bijahu rođena i ne bijahu još učinila ni dobra ni zla kad već  da bi se ovjekovječio nacrt Božji, nacrt koji se ostvaruje kroz slobodni izbor 12 i ne ovisi o djelima već o onome koji poziva  on njoj reče: Stariji bit će podvrgnut mlađem, 13 prema onom što je pisano: Ja sam volio Jakova i mrzio Ezava1 .   
14 Što reći? Da nema nemravde u Bogu? Sigurno ne! 15 On kaže, naime, Mojsiju: Ja ću biti milosrdan kome ja hoću podijeliti milosrđe i smilovat ću se onome kome ja hoću smilovati se. 16 To, dakle, ne ovisi o volji ni o naporima čovjekovim, već o milosrđu Božjem. 17 Tako tako Pismo kaže *Faraonu: Ja sam te uzdigao doista za pokazati u tebi  svoju snagu i da moje *ime bude proglašeno po svoje zemlji. 18 Tako on, dakle, čini milosrđe kome on hoće okorijeva koga on hoće.

Pavlova poslanica Rimljanima