Sedam anđela i sedam nevolja


Sedam anđela i sedam nevolja 

15  1  I ja vidjeh u nebu jedan drugi:
znak, velik i čudesan:
Sedam *anđela držaše sedam 
nevolja,
posljednjih, jer u njima se
ispunjava
gnjev Božji.
2   I ja vidjeh kao jedno more od
kristala izmiješanog s vatrom.
Uspravljen na moru od kristala,
pobjednik zvijeri, njene slike i
brojke njenog imena, držaše
harfe Božje.
3   Oni pjevaše hvalospjeve o
Mojsiju, sluzi Božjem, i
hvalospjev
o janjetu:
Velika i divna su djela tvoja,
Gospodine Bože Sve-Mogući.
Pravedni i istiniti putovi su 
tvoji, Kralju naroda.
4   Tko te se ne bi bojao, Gospodine,
i ne bi slavio tvoje *ime?
jer, ti sam jesi svet.
Svi će narodi doći  i pokloniti se
pred tobom, jer tvoje su se
presude očitovale.
5   Po tome ja vidjeh:
 *Templ koji štitiše šator 
svjedočenja otvori se u nebu,
6   i sedam anđela koji držaše sedam
nevolja iziđe iz templa;
oni bijahu odjeveni čistim lanom,
blistaj ući, u struku stegnuti
jednim zlatnim pojasom.
7   Jedna od četiri životinje dade
sedmorici anđela sedam zlatnih
kupa, ispunjenih gnjevom Boga
koji živi iz vjekova u vjekove.
8   I templ bi ispunjen dimom
zbog slave Božje i njegove sile.
I nitko ne mogaše  ući u templ
sve do ispunjenja sedam nevolja 
od sedam anđela.
Sedam kupa
16 1 I ja začuh jedan krupni glas 
koji, iz *templa, govoraše 
sedmorici anđela:
Idite i saspite na zemlju sedam
kupa gnjeva Božjeg.
2    I prvi pođe i izli svoju kupu
na zemlju. Jedan pogubni zloćudi 
čir udari ljude koji nosiše 
oznaku zvijeri i koji obožavaše
njenu sliku.
3    Drugi izli svoju kupu na more:
ono postade kao krv jednog
umrlog, i sve što bi u moru,
imaše dah umirućeg života. 
4   Treći izli svoju kupu na rijeke
i izvore vodâ: Oni postadoše 
od krvi.
5    I ja začuh anđela voda
koji govoraše:
Ti si pravedan, ti koji jesi i koji
bijaše, sveti.
6   Pošto su oni prolili krv *svetih i
 *proroka, to je jednako krv koju
si ti njima dao piti.
Oni to zaslužuju!
7   I ja začuh *oltar koji govoraše:
Da, Gospodine Bože Sve-Mogu- 
ći,
tvoje presude su pune istine i
pravednosti.
8   Četvrti izli svoju kupu na sunce:
i bi mu dano spaliti ljude
njegovom
vatrom.
9   I ljudi bijahu spaljivani jednom
snažnom vr ućnom; oni huliše
 *ime
Božje koji ima vlast nad tim 
nevoljama,
ali, oni se ne pokajaše za iskazati
mu slavu.
10 Peti izli svoju kupu na prijestolje 
zvijeri:
njeno kraljevstvo bi time potopljeno
u tminama.
Ljudi grizoše jezik od boli;
11 oni huliše Boga nebeskog zbog 
svojih patnji i svojih čireva,
ali, ne pokajaše se od svojih
djela.
12 Šesti izli svoju kupu na veliku 
rijeku Eufrat1: voda time bi
isušena 
za pripremiti put kraljevima koji
dolaze s Istoka.
13 Tada, iz usta zmajevih, iz usta
zvijerinjih i usta lažnog proroka,
ja
vidjeh izići tri nečista duha,
poput kakvih žaba.
14 To su, naime, duhovi *zloduha.
Oni ispunjavaju čuda, a pođoše
oni 
pronaći kraljeve cijelog svijeta,
da bi ih sakupili za boj u veliki
 *dan
Boga Sve-Mogućeg.
15 Evo, ja dolazim kao jedan tat.
Sretni ono koji bdiju i čuvaju svoju 
odjeću, da ne idu nagi i ne dopuste
vidjeti svoju golotinju.
16 Oni ih sakupiše u mjestu koje 
se na hebrejskom zove 
Harmagedon1.
17 Sedmi izli svoju kupu u zrak,
a, iz templa iziđe snažan glas
koji dolaziše iz prijestolja.
On govoraše: svršeno je!
18 Tad nastade svijevanje, glasanje
i grmljavine, i jedan potres
zemlje tako silovit da nikad ne 
bijaše njemu jednakog otkad je 
čovjek na zemlji.
19 Veliki grad se razbi u tri dijela
i gradovi naroda se survaše.
Tada, Bog se sjeti Babilonije 
velike,
za dati joj kupu uzavrelog vina
njegove srdžbe.
20 Svi otoci pobjegoše i planine
nestadoše.
21 Tuče teške kao što su talenti2 
padoše s neba na ljude,
i ljudi huliše Boga zbog nevolje 
od 
tuče,
jer, ta nevolja bijaše posebice
strašna.

Otkrivenje Ivanovo