Ja usadih vitu jelu
Ja usadih vitu jelu
i pod jelu b'jelu lozu
i pod lozu b'jelu ružu
i pod ružu struk bosilja:
vrgoh Maru neka čuva,
al je Mara još malena.
Pak ja odoh na vojnicu,
pak vojevah tri godine,
pake pojdoh da obiđem.
Al' mi stiže b'jela knjiga:
"Vrati se natrag, mlado momče,
jela ti se osanula,
b'jela loza obzobana,
ružičica otrgana,
a bosiljak vas oblomljen!"
A ja tome ne vjerovah,
nego pođoh i obiđoh.
A kad dođoh i obiđoh,
ne može konj pristupiti
od visine vite jele,
od rodine b'jele loze,
od bjeline b'jele ruže,
od mirisa bosiljkova,
od ljepote l'jepe Mare;
ali 'e Mara dorastila
baš do momka neženjena.

Hrvatsko 18. stoljeće