Mlađahna Rakle ma, ka ne zna ljubavi
Mlađahna Rakle ma, ka ne zna ljubavi,
   medeniem ustima srce mi zatravi ;
i zasve da strile ne pozna ljuvene,
   nje su oči ranile nemilo, jaoh, mene.
Koja je krivina, koji je, vaj, grieh toj,
   diklice jedina, što vene život moj,
kad ti su neznane, razbludo ma mila,
   ljuvene me rane i čiem si ranila ?
Nu, silna Ljubavi, najliepšu tvoju stril
   put prsi upravi nezrele ove vil,
neka ona ranjena zna koga obrani
   jeda bi smiljena dala liek moj rani.
Koja je toj slava i pravda ka li je
   nje liepos' gizdava sliepački da bije ?
Ali hoć' uzeti u pomoć mu liepu
   ter, ko si sliepa ti, moju vil hoć' sliepu ?

Ivan Bunić Vučić