Izaija (Šarić)/Glava 32.
1 Evo, pravedno će vladati kralj. Po pravdi će vladati knezovi. 

2 Svaki će biti utočište od bure, zaklon od vjetra, kao potoci u suhoj pustari, kao sjena velike hridine u zemlji ispucanoj od suše. 

3 Neće više biti zastrte oči onih koji vide, uši onih koji čuju, pozorno će slušati. 

4 Učit će mudrost srce nerazumnih, brzo i razgovijetno govorit će jezik tepavaca. 

5 Prostak neće se više zvati plemenitim, niti će se lupež zvati odličnim. 

6 Jer prostak govori prostački, srce njegovo misli na zlo, radi opako i govori lažno proti Gospodu; gladnoga pušta da strada i žednome uskraćuje pilo. 

7 I oružje lupeža zlo je, on misli samo na spletke, kvari siromahe govorima lažnim, i kad slabi zastupa pravo svoje. 

8 Plemenit misli samo na plemenito i ustaje samo za plemenito. 

9 Ustanite, žene nehajne, čujte riječi moje, kćeri bezbrižne poslušajte govor moj! 

10 Samo malo dana iza jedne godine vi ćete drhtati, vi bezbrižne, jer neće biti berbe i skupljanje voća neće doći. 

11 Strašite se, bezbrižne, i dršćite, bezbrižne, svucite se, skinite haljine i ostavite samo bedra zaogrnuta! 

12 Tugujući udarajte se u prsa za sjajnim njivama, za rodnim čokotima, 

13 Za poljem naroda mojega, koje nosi trnje i draču, jest, za svima kućama, što su bile pune radosti, za gradom, što je bio pun veselja! 

14 Jer je dvor ostavljen, vreva je gradska zamukla, gora dvorska i stražara postale su rupe za dugo vremena, trkalište divljim magarcima, paša stadima. 

15 Dok se ne izlije na nas duh i s visine; tada će pustinja postati a vrt, i vrt će vrijediti kao šuma. 

16 Tada će pravo stanovati u pustinji i pravednost prebivati u vrtu. 

17 Djelo pravednosti bit će mir i dohodak prava pokoj i sigurnost dovijeka. 

18 Na mjestu mira stanovat će narod moj, u prebivalištima sigurnim, u počivalištima bezbrižnim. 

19 Ali će tuča pasti, kad se sruši šuma i grad potone u dubinu. 

20 Blagoslovljeni ste vi, možete sijati pokraj svih voda i puštati volove i magarce da slobodno trče! 

Izaija (Šarić)