Lišće/Lišće/Povratak


Povratak 
Tko će znati što dan nosi,
što li u tamnom noćca skutu?

»Parobrod!« — »Parobrod!« — vesele se djeca, skačuć po luci — »parobrod ide!«

A kako da se i ne vesele? — Koji čeka brata, koji rođaka — bog zna što će im iz Bosne donesti?! — — Boj se svršio pak se junaci vraćaju.

Brod se primiče. Došljaci navalili na provu — da bolje vide.

Nadvili se tijelom preko broda ne bi li svoje prepoznali.

S kraja mašu rupci.

— — Starac prepoznaje unuka, žena muža, djevojka zaručnika.

Dovikuju si. Pozdravljaju se.

Brod pristaje. Junaci skaču na kraj, ne čekajuć dok pristane.

Prvi skočio Ivan. Zlatna kolajna mu resi prsa. »Al će se majka razveseliti!« pomisli.

Eto sestre. Pade mu oko vrata. Poljubiše se.

»A gdje je majka?« — pita Ivan, ogledavajući se.

Anici suze na oči.

»Zaboga, što je?« — pita mladić problijedjev.

Sestra ga plačuć ogrli, pokazav rukom prema groblju. — — »Božja volja, Ive« — — —

021