Od tebe, sunačce, kada ja sčekah dar
Od tebe, sunačce, kada ja sčekah dar,
   mnjaše me srdačce svitu sam gospodar;
   tuj ljubav i rados tvoj sluga oćuti
   da mi se sva mlados u slasti zamuti.
Zač je stvar velika da mi zna ime reć
   gospođa tolika kojoj nî slike već,
   a negli gdi radit stire se ures tvoj
   kako će osladit većma se život moj.
Ter viđu sva dobra da cafte u moj kril,
   odkli te još obra srce me za svoj stril.
   Zatoj ti odslužit stavih ja razum svoj,
   još veće jer družit puštaš mi obraz tvoj.

Hrvatsko 16. stoljeće