Od ove tko srjeće većma je nadiljen
Od ove tko srjeće većma je nadiljen,
   on more bit veće nesrićom rascviljen;
   i tko je veće blag, on većma jur preda,
   a tko je blagom nag, brizi se taj ne da.
Kako ja, dokola ljuveno ne združih
   dva ličca ohola od one ku služih,
   ništa ja ne pomnjah zašto bîh sirotom,
   u stanu mom domnjah pokojno životom;
zač vele ni malo ne mogah izgubit,
   a sad je pripalo meni se sam ubit;
   zač imah gospoju jakino sunačce
   na volju ka moju prikaza srdačce.
Ter kad ja najveće bîh čestit i blažen,
   od hude nesrjeće plačno sam poražen;
   ar mi ju priuze i zgrabi sa svu moć
   ter oči me suze, cvileći dan i noć.
A zatoj ne želi, človiče, nidnu stvar,
   ni se, čuj, veseli zemlji da s' gospodar;
   ar je sve taština ovi svit što prosi,
   jakino maglina ku vitar zanosi.

Hrvatsko 16. stoljeće