Juditin hvalospjev


Juditin  hvalospjev 
		
			
16 1 Judita reče: ”Zapjevajte jedan hvalospjev za mog Boga uz tamburine,	
			pjevajte Gospodu uz
			cimbala, skladajte za njega
			jedan psalam hvalospjeva,
			kličite i zazivajte *ime njegovo.
	2 Jer to je jedan Bog koji slama	
			ratove kao Gospodin,1
			on koji postavlja svoje tabore u
			sred naroda,
			on me je istrgao rukom od
			onih koji me progoniše.
	3 Asur2 dođe s planina	
			Sjevera,
			on dođe s mirijadama svoje
			vojske;
			njihovo mnoštvo zapriječi
			potoke
			a njihova konjica prekri
			brjegove.
	4 On reče da se zapali	
			moje područje,
			da se unište moji mladi ljudi
			mačem,
			da se bace na zemlju moja
			dojenčad,
			da se od moje male djece
			načini jedan plijen i da se otmu
			moje djevice.
	5 Gospod svemogući  njima je	
			usprotivio ruku jedne žene.
	6 Njihov prvak nije podlegao	
			pod mladim ljudima,
			sinovi Titana3 nisu ga
			udarili, divovi visokog
			stasa nisu ga napali,
			već Judita, kćer Merarijeva,
			porazila ga ljepotom svoga
			lica.
	7 Ona skinu svoje udovičko ruho4	
			za uspraviti ojađene Izraelove.
			Ona namaza svoje lice
			mirisima,
	8 ona stegnu svoje kose	
			jednom vrpcom
			i stavi haljinu od lana za
			zavesti ga.
	9 Njena sandala njega zanese	
			a njena ljepota zarobi mu dušu.
			Sablja krivošija odsječe mu vrat1,
	10 Perzijanci zacvokotaše od njene	
			odvažnosti a Medejci2 biše
			smeteni njenom smionošću.
	11 Tad moji ponizni pustiše	
			poklič bojni i oni biše
			užasnuti,
			moji slabašni zavapiše3 i oni bi
			še užasnuti;
			oni podigoše svoje glasove i oni
			biše smeteni.
	12 Kao sinove ženica, oni ih 	
	isprobadaše		
			kao i djecu pre-
			bjeglica, oni njih izranjavaše.
			Oni propadoše u jednoj bitki
			mojeg Gospodina.
	13 Ja ću pjevati za svog Boga	
			jedan hvalospjev novi,
			Gospode, ti si velik i sla-
			van,
			božanstvene snage, nenad
			mašiv.
	14 Nek' ti sva tvoja stvorenja	
			služe,
			jer ti si rekao i ona su nastala.
			Ti si poslao svoj duh i on ih
			je stastavio;
			nema nikog tko se odupre
			tvome glasu.
	15 Planine bit će pomaknute	
			  izvan svojih osnova
			  i pomiješane s vodama,
			  stijene će se stopiti kao od
			  voska pred tvojim licem.
			  Ali onima koji se tebe boje1
			  ti ostaješ milostiv.
	16  Jer svaka je žrtva premalena	
			  da bi bila ugodnog mirisa,
			  i svako njihovo masno je suviše
			  sitno da bi tebi bilo ponuđeno
			  u holokaust2.
			  Ali koji štuju Gospod im je
			  uvijek velik.
	17  Nesreća narodima koji se dižu	
			  protiv moje loze.
			  Gospod svemogući će im se
			  osvetiti u *dan suđenja,
			  stavljajući vatru i crve
			  u njihova trijela,
		 	  i oni će vječno plakati
			  od boli.“
	18 Kad oni stigoše u Jeruza	
			  lem, oni klanjaaše Bogu i,
			  kad narod bi *očišćen, oni
			  ponudiše svoje holokauste,
			  svoje dobrovoljne žrtve3  i svoje
			  darove. 19 Judita posveti
			  sve stvari Holofernove koje joj
			  narod bijaše dao. Što se tiče
			  komarnika kojeg bijaše uzela
			  za sebe u svoju spavaću sobu,
			  ona ga ponudi Bogu u
			  prokletstvo4. 20 Sav se narod
			  radovaše u Jeruzalemu pred
			  svetim mjestom1 tijekom tri 
	  mjeseca,		
			  a Judita ostade s njima.

Knjiga o Juditi