Obećanje: uloga Zakona


Obećanje: uloga Zakona 

15 Braćo , pođimo od ljudskih običaja: jednu jednostavnu ljudsku oporuku, ako je u redu, nitko ne poništava ni ti dopunjava. 16 Eh dobro, Abrahamu je bilo dano obećanje, i njegovom potomstvu. Nije rečeno: » i potomstvima «, kao da se radilo o množini, već o jednom jedinom se radi: i tvom potomstvu,  tj. Kristu. 17 Evo dakle, moje misli: jedna uredna oporuka  je najprije bila ustanovljena po Bogu. *Zakon, pristigao 430 godina kasnije1, ne ukida ga, što bi obećanje učinilo bezrazložnim. 18 Jer, ako se baštinstvo dobija po zakonu, ne ma ga po obećanju. No, uz pomoć jednog obećanja Bog je podijelio milost Abrahamu. 19 Otada, šta je učinila vjera? Ona sebe pridodaje2 da se istaknu prekršaji u očekivanju potomstva kojem bijaše namijenjeno obećanje; ono je blo obznanjeno po *anđelima3 putem ruke jednog posrednika. 20 A, taj posrednik nije posrednik samo jednom. A Bog je jedinstven. 21 Ide li dakle, zakon u susret obećanju Božjem? Sigurno ne. Da je  naime, bio dan jedan zakon  koji ima vlast *oživljavati, tada bi iz zakona  dolazila pravednost. 22 Ali, Pismo je sve podložilo grijehu, u jedno zajedničko ropstvo, da bi, po vjeri u Isusa Krista4, obećanje bili ispunjeno za vjernike.
23 Prije dolaska vjere, mi bijasmo čuvani u zarobljeništvu pod zakonom, s obzirom na vjeru koja trebaše biti *objavljena. 24 Tako dakle, zakon je bio naš nadziratelj5, uočekuj ući Krista, da bismo bili opravdani po vjeri. 25 Ali, nakon dolaska vjere, mi nismo više podloženi tom naziratelju. 26 Jer, vi ste, po vjeri, sinovi Božji, u Isusu Kristu. 27 Da, vi svi koji ste bili kršteni u Kristu, vi ste ogrnuli sebe Kristom. 28 Nema tu više ni *Židova, ni Grka; nema tu višeni roba, ni slobodnog čovjeka, nema tu više ni čovjeka ni žene; jer, svi, vi ste samo jedan u Isusu Kristu. 29 A ako vi pripadate Kristu, to je zato što ste bili potomstvo Abrahamovo, prema obećanju, vi ste baštinici.

	

Pavlova poslanica Galaćanima