Obašašća i basanja/Prusac
PRUSAC
	
	U Pruscu, bijelom gradu, ljubav je molitvom stijenu razbila zbog vode – potrebe.
	
	Potomcima koji malo pamte, bašluci-prsti u nebo pokazuju. A čeljad ne bi neba, neba se nasrkala na ovoj kičmi zemlje u nebo dignutoj: lijevo provalija, desno provalija, a nebo glava dodiruje.
	
	Čeljad bi zemljinih darova!
	
	Zvoni srce senabije,
	zvoni otesana jelovina,
	serdžada se suncu zamjerila:
	žarko sunce, ljepša sam od tebe!
	
	Na bivšem gradu Akhisaru, bivši cvrčci pod šimširom znaju mudrost umiranja bez smrti.
	
	

Ivan Lovrenović