Kristalna tvar smrti
Nad grobom Antonia Machada	
			
	 		
		         Aj Antonio Machado! 
I hrvatski pjesnici imaju čudnu navadu umirati mladi	
			
		u neimaštini u jadu bolesni umorni od početka i od	
			
	svršetka		
			
		u ignoranciji napušteni u zajedničkim grobnicama bezimeni	
			
	o trošku		
			
		općine ili Caritasa po tim Barcelonama, Zelengorama, Buenos Airesima, Galicijama	
			
		i drugim visovima i rupama zemljopisnog ili povijesnog	
			
	reljefa		
			
		po čitankama ili istjernicama iz njih ostave svjetlosne tragove	
			
	kosmičkog		
			
		podrijetla svoje osobe procvale u eksploziji riječi	
			
	koja		
			
		ne odjekuje već udiše okolni smijeh i rane nataložene	
			
	u sebi		
			
		gdje ih oposebljuje amalgam filigran program	
			
	slogan		
			
		l' âme, l'esprit, fit,  but, pute, butte  i nesit ne-	
			
	sit		
			
		ne-gasan gladan i žedan i nema stan ni	
			
	prazan		
			
		akamoli djecom ženom namještajem ostavom	
			
	natrpan		
			
		snom tišinom sjetom srećom toplinom	
			
	mirom		
			
		i onda taj prijezir taj prah sa zvijezda 	
			
	posvuda		
			
		u oku u uhu u muku i u jauku da se 	
			
	bude		
			
		da se dogodi zbude stane i plane	
			
	fini		
			
		dah u sintaksi fijuk biča u fonemu "h"	
			
	hrvatski		
			
		uzdah prešutan izdah udušen predah	
			
	ujaukan		
			
		bilo bi prostije prosto nestati pasti u zaborav	
			
	ući		
			
		u slavu vođe u pomak u otklon prodor	
			
	zator		
			
		i zatvor gdje svjetlo umire tišina gdje  spava	
			
	zvuk		
			
		ponire mrak izvire odjek odbija zastati	
			
	na tren		
			
		na usnama tik do nepca na vrh jezika iščupanog posve	
			
	hrvatskog		
			
		posve umilan vokal nježan konsonant	
			
	hrvatski "h"		
			
		genitivan posesivan poseban začudan budan	
			
	i poguban		
			
		predan odan jezik hrvatskoj usni natučen i	
			
	i natekao		
			
		nabubrio naoštren, profinjen probran prodoran	
			
	obilan		
			
		sav u cvjetanju osipanju oranju sijanju	
			
	kopanju		
			
		razmnažanju oplođavanju razvijanju razdiranju	
			
	rasprostiranju		
			
		protjecanju rastvoren potocima morima rijekama jezerima	
			
	morima		
			
		oceanima tik do obala lukama krcat	
			
	zajedničkim		
			
		općim komunalnim po vukojebinama planinskim	
			
	grobnicama		
			
		punim istine grobovi stokovi istine smrti jezika istine	
			
	hrvatskog		
			
		koji plodan obilan moćan tako bolan i sav radostan	
			
	pršti 		
			
		lomi stege razdire naplavine razmiče mrak uzdiže	
			
	uzdah		
			
		nadahnjuje nadaljuje  razgaljuje rastjeruje rasprskuje	
			
	sveudilj		
			
		u šir u duž u vis u srs u trs u prs i u rasprs 	
			
	sjemena		
			
		svjetla klice dana koštice zvuka	
			
	jezgre		
			
		plama ogrozde zanosa latice uznosa	
			
	jagode		
			
		slobode i ploti u paprati i slasti u	
			
	bilosti		
			
		i raskoši podneva i bljesku vokala i oblosti	
			
	vala		
			
		i toplini misli i bliskosti plamena Hrvatu iz	
			
	kamena		
			
		od čvrstoće tvari govora čvrstoće nataložene	
			
	kristalne		
			
		tvari smrti rano po navici prerano umrlih pjesnika mladih	
			
	hrvatskih				
			
			

Tomislav Dretar