Mojsijeva pjesma


Mojsijeva pjesma 

30 A Mojsije u cijelosti izgovori riječi ove pjesme 

u uši svem saboru Izraelovom:

32 1 Nebo, prikloni uho, a ja ću govoriti;

zemljo, slušaj riječi koje ću izreći.

2 Nek' se moje upute raspu kao kiša;

nek' moja riječ padne kao rosa, kao                                           

pljusak na tratinu,

3 Ja ću obznaniti ime GOSPODOVO; 
 
priznajte veličinu našeg Boga.

4 On, stijena, njegovo je djelo

savršeno,

svi njegovi putovi su mudri;

to je vjeran Bog, nema u njemu 

nepravde,

on je dobar i pravedan.

5 Za njega, oni su samo iskvarenost,

radi mane svoje, oni nisu više sinovi

njegovi1,

to je jedan izopačen i zastranio

naraštaj.    

6 Je li način da se postupa s 

GOSPODOM,

narode ludi i bezumni?

Nije li on tvoj otac, koji

ti je dao život?

on je taj koji te stvorio i koji te

postavio.

7 Sjeti se nekadašnjih dana,

vrati tijek godina,

iz naraštaja u naraštaj,

pitaj svojeg oca, on će te
 
naučiti, *poglavare svoje, on i će
 
ti to reći:
                                                    
8 Kad Svevišnji dade

narodima njeihovu baštinu,

kad odvoji ljude,

on utvrdi područja narodima

slijedeći broj sinova

Izraelovih1.

9 Jer prihod Gospodov,

to je narod njegov,

a Jakov je njegov dio u baštini.

10 On susrete svoj narod

u pustinjskoj zemlji,

u samoći ispunjenoj

divljim urlanjem:

on ga okružuje, on ga poučava,

on bdije nad njim kao nad

zjenicom oka svog.

11 On je kao orao koji osokoljuje nasad svoj :

on lebdi iznad mladih svojih,

on otvara sav svoj raspon krila,

on ih uzima i nosi pod krilima

svojim.

12 GOSPOD je jedini koji vodi

narod svoj,

nema nikakvog stranog boga 

kod njega.

13 On mu daje zakoračiti2 

visove zemlje

da se nahrani

proizvodima poljskim;

on mu daje sisati meda iz

šupljina kamenja;

on mu daje ulja dozrelog 

na granitu stjenja,

14 maslac kravlji i mlijeko

ovčije s masnim od janjadi,

od ovnova Bašana1 i od 

jaraca,

kao i bijelo brašno pšenično;

krv grožđa, ti si ga pio prevrelog.

15 Tako Ješurun2 se 

usalio, ritao,

- ti si se usalio, ti si

se udebljao, otežao -

on je ostavio Boga koji ga

bijaše stvorio 

on je obeščastio Stijenu svoju,
 
svoje spasenje.

16 Oni njemu daju za rivale

strance3 

Ogavnostima oni ga

vrijeđaju,

17 oni nude *žrtve

demonima

koji nisu Bog,

bogovima koje ne poz-

naju, novodošlima od jučer

kojih se vaši očevi nisu bojali.

18 Stijena koja te porodila, ti

si ju zanemario;

ti si zaboravio Boga koji te donio

na svijet.

19 Ono što je GOSPOD vidio

izazvalo je prijezir njegov:

njegovi sinovi i kćeri njegove su ga.

20 On je kazao: » Ja ću njima skriti

lice svoje4,

ja ću vidjeti što je budućnost

njihova5.

Jer to je jedan naraštaj, izopačen,

sinova u koje se ne može imati

povjerenja.

21 Oni su mi dali za rivala

onog koji nije Bog,

oni su me uvrijedili svojim

ništavnim idolima.

Eh dobro! ja, ja ću njima dati

za rivala onog koji 

nije narod,

jednim ludim narodom ja ću 

njih uvrijediti. 22 Da, jedna se

vatra zapalila u nozdrvama mojim;

ona je plamtjela sve do dna

boravišta mrtvih, ona je požderala

zemlju i njene proizvode, ona je

zapalila podnožja planina.

23 Ja ću nagomilati na njih nesreće;

ja ću bacati na njih svoje strijele.

24 Kad budu glađu iscrpljeni,

požderani munjom i mojim

gorkim daždom1, ja ću protiv njih

pustiti zub  životinjski, kao i otrov

zvijeri koje gmižu prašinom.

25 Izvana, mač će im oteti 

djecu njihovu,

a iznutra vladat će užas;

mladić imat će isti udes

kao i djevica, dojenče

padat će s čovjekom sijedih vlasi.

26 Ja sam kazao: ja bih ih

porazbijao u komadiće2,

ja bih učinio da kod ljudi

nestane  sjećanje na njih ,

27 kad se ne bih bojao uvrede od 

neprijatelja. Da se njihovi

protivnici ne bi prevarili,

govoreći: mi smo ti koji su viso-

ko ruku držali ponad toga, nije

to bio GOSPOD koji je to učinio!

28 Jer to je jedan narod1 čije se

namjere ruše,  oni su bez pameti.

29 Da bijahu mudri, razumjeli bi

oni to, bili  bi pametni za

svoju budućnost.

30 Kako bi jedan sam čovjek mogao

proganjati tisuću, a dvojica sama 

u bijeg nagnati njih 10 000,

ako ovi ne bi bili prodani 

od Stijene svoje,

izručeni od GOSPODA?

31 Jer Stijena naših neprijatelja

nije kao naša Stijena,

oni su si tome  sami sudci2.

32 Njihov trs izlazi iz čokota
 
Sodome, iz rasada Gomore3;

njihovo grožđe  je otrovno grožđe,

njihovi su grozdovi gorki.

33 Njihovo vino, otrov je od zmaja,

grozni otrov kobrin.

34 Nije li ondje ono što ja pamtim,

ono što je zapečačeno u riznicama

mojim?

35 Moja je osveta i nagrada,

za onaj čas kad ću njihovu 

spotaknuti nogu, jer blizu je

dan nesreće njihove,

ono  što je za njih pripravljeno,
  
zakasniti neće. «

36 Učinit će GOSPOD pravdu

puku svom, predomislit će se

u korist svojih slugu,

kad vidi da slabe ruke njihove,

da nema više ni roba ni čovjeka

slobodna1.

37 Tada, on će reći: » Gdje su 

bogovi njini,

i stijena gdje su se sklonili? «

38 Gdje su oni koji jedu masno2 

svojih *žrtava i piju vino svojih 

libacija?

Nek' se dignu i nek' dođu vama u

pomoć, nek' se nađe mjesto da se

skrijete!

39 Eh dobro! sad, gledajte:

to sam ja, ništa osim mene,

bez ikakvog boga uz mene,

to sam ja koji daje umirati i živjeti,

kad ja polomim, ja sam taj 

koji iscjeljuje,

nitko ne spašava od moje ruke.

40 Da, ja podižem ruku3
 
prema nebu,

i ja obznanjujem: Ja sam

živ zauvijek!

41 Ako ja naoštrim moj mač sjajni,

ako moja ruka zavitla presudu,

ja ću svoju osudu dati da padne 

na protivnike moje ,

ja ću uzvratiti onima 

koji me mrze.

42 Dok moj mač se nasićuje mesa 

ja ću *krvlju opijati strijele svoje,

krvlju ubijenih i uhićenih,

s kosmatih glava neprijateljskih. «

43 Narodi, kličite njegovom puku,

jer će osvetiti *krv slugu svojih,

on će dati da osveta padne 

na protivnike njegove;

on će osloboditi tako zemlju svoju i 

narod svoj1.

44 Mojsije, praćen od Hošea2, sina Nunova, bijaše dakle došao izgovoriti riječi te pjesme na uši narodu.
45 A kad Mojsije bi završio govoriti sve te riječi  sve Izraelu, 46 on im reče: » Uzmite k srcu sve riječi putem kojih ja danas svjedočim protiv vas, i zapovijedam sinovima vašim da paze primijenjivati sve riječi ovog Zakona. 47 Jer, ne radi se ni o jednoj riječi bez važnosti za vas; ta riječ, to je vaš život, i po njoj će te vi produžiti svoje dane na zemlji koju će te vi uzeti u posjed prelazeći Jordan.

Deuteronom