Psalam 42 (41)
1
		
		
		
	2	Kao što jedna košuta naginje se
		nad  vodenim tokom,
		tako moja duša naginje se
		prema tebi, moj Bože.
	3	Ja žeđam za Bogom,
		Bogom živućem:
		Kad ću ja moći ući
		i pojaviti se licem k Boguđ
		
	4	Dan i noć,
		moje su suze moj kruh,
		kad mi se kaže svaki dan:
		”Gdje je tvoj BOGđ“
	5	Ja se prepuštam  
		zazivanju vremena
		kad sam prošao vrata,
		da me vodi2 sve do kuće Božje,
     	između krika od radosti i hvalospjeva,	
		jedno  mnoštvo blagdansko.
		
	6	Zašto uzmičeš, dušo moja,
		i uzdišeš nada mnomđ
		Uzdaj se u Boga!
		Da, ja ću ga opet slaviti,
		njega i njegovo lice koje spašava.
	
	7	Moja se duša povila uz mene, o moj Bože, 
		zato te ja zazivam
		od Jordana; od vrhova Hermona,
		i brda Miceara1.
		
	8	Valovi *ponora dozivaju jedan drugog,
		u buci tvojih vodopada.
		Slamajući se i kotrljajući,
		svi su tvoji valovi prešli preko mene.
		
	9	Danju, GOSPOD ostvarivaše svoju vjernost;
		noću, jato opjevavah,
		i molih Boga koji je moj život2.
		
	10	Ja hoću reći Bogu stijeni svojoj:
		” Zašto si me ti zaboraviođ
		Zašto mi je otići, turoban
		i potisnut od neprijateljađ“
		
	11	Moji udovi su zgnječeni,
		moji me protivnici vrijeđaju
		govoreći mi svaki dan:
		” Gdje je tvoj Bogđ“
		
	12	Zašto uzmičeš, dušo moja,
		i jecaš nada mnomđ
		Uzdaj se u Boga!
		Da, ja ću ga opet slaviti,
		njega, spasenje svojeg lica i svog Boga.

Psalmi