Pavlova druga poslanica Korinćanima (Šarić)/Glava 2.
1 A ovo odlučih u sebi, da opet ne dođem k vama žalosti. 

2 Jer ako vas ja žalostim, a tko je, koji će me razveseliti, ako ne onaj, kojega ja žalostim? 

3 I pisah vam upravo ovo, da kad dođem, nemam žalosti od onih, za koje bi valjalo da se veselim uzdajući se u sve vas, da je moja radost sviju vas. 

4 Jer sam od brige mnoge i tjeskobe srca pisao vam s mnogim suzama, ne da biste se ožalostili, nego da biste upoznali ljubav, koju imam izobilno za vas. 

5 Ali ako je tko ražalio, nije mene ražalio, nego barem dijelom, da ne uvećavam, sve vas. 

6 Jer je takvome dovoljna ova kazna od većine. 

7 Tako nasuprot treba da mu radije oprostite i tješite ga, da dotični kako ne padne u preveliku žalost. 

8 Zato vas molim, da utvrdite ljubav prema njemu. 

9 Jer sam vam zato i pisao, da upoznam vašu krepost, jeste li u svemu poslušni. 

10 A kome vi što oprostite, onome opraštam i ja; jer i ja, što sam oprostio, ako sam imao što oprostiti činim zbog vas pred Kristom. 

11 Da nas ne prevari sotona, jer znamo, što on misli 

12 A kad dođoh u Troadu, da propovijedam evanđelje Kristovo, i otvoriše mi se vrata u Gospodinu. 

13 Ne imadoh mira u duhu svojemu, ne našavši Tita, brata svojega, nego oprostivši se s njima zaputili u Makedoniju. 

14 A hvala Bogu, koji nam svagda daje pobjedu u Kristu Isusu, i po nama javlja miris poznanja svojega na svakom mjestu. 

15 Jer smo mi Kristov ugodan miris Bogu i među onima, koji se spasavaju, i među onima, koji ginu. 

16 Jednima dakle miris od smrti za smrt, a drugima miris od života za život. I za ovo tko je sposoban? 

17 Jer nijesmo kao mnogi, koji iskrivljuju riječ Božju, nego iskreno, kao iz Boga, pred Bogom, u Kristu govorimo. 

Pavlova druga poslanica Korinćanima (Šarić)