Život moj ne želi, gospođe, inu čes
Život moj ne želi, gospođe, inu čes
   ner jednom veseli da združu tvoj ures;
   ter kad mi, sunačce, satvoriš tadi dar,
   neću me srdačce da misli drugu stvar.
Još milos da stečem bit s tvojom ljeposti,
   dokoli ja rečem: jurve je zadosti, -
   brže bi svitu rok i konac dotekal,
   nego bi bil uzrok da bih ja toj rekal.
Bez mire zač velim tvoj ures, diklice,
   nesmirno ter želim tvoj obraz i lice,
   koje se meni sni, koga se ne bih ja
   nagledal po sve dni, - tolikom slavom sja.
Zatoj trud i želju razumij, ružice,
   jer mi nî što želju bez želne tužice;
   ter milos htij stvorit mojemu životu
   da tvoju izdvorit mogu ja lipotu.

Hrvatsko 16. stoljeće

sr:Život moj ne želi, gospođe, inu čes