Ljubav draga mene stavi
Ljubav draga mene stavi
Među rajske dvie vile,
Od kieh se u naravi
Niesu i liepše vik vidile.
Jedna i druga mene mami,
Jedna i druga meni omili.
Jedna zlatniem svojiem prami,
Druga kroz svoj pogled mili.
A obiemo zapis'o sam
Ma mlađahna davno lita,
Jednu i drugu uzeo sam
Za me dobro svega svita.
Kojoj ćeš se dat' sred krila,
Me srdašce zatravjeno,
Ako me mo'š u dva dila
Bit' obiema razdieljeno?
Tebi, slatki moj pokoju,
Darivam se, tebe hoću
Jaoh ! Što velim ? Mu gospoju,
Tebe liepu pustit' moć' ću ?
Ah, prije se oči moje
Viečniem mrakom zatvorile,
Neg'li, draga ma gospoje,
Izvan tebe obljubile.
Ti si slatka ma razbluda,
U tebi su sve radosti,
U tebi je sva požuda
Zanesene me mladosti.
Jaoh, što velim ? Uteć' li ću
Ja od tebe, dušo mila ?
Ne, ne viku, jaoh, k tebi ću
Sred tvojega draga krila.
Srećne ti bih i blažene
Provodio dni čestite,
Da obie duše vi ljubjene
Mene mlada zagrlite !
O pridraga, mila noći,
Bielja od vedra jasna dana,
Kad ćeš k meni prije doći,
Noći svietla i sunčana.
Tada bi smo zagrljeni
Sve požude ispunili,
I drag celov i medeni
Celovima uzbudili.
Ter bi mogle uzaznati
Vaše dike izabrane,
Što je milo celivati
Usti odprije celivane.
Mnokrat celov drag, ljuveni
Od jedne bih ugrabio,
Mnokrat oni ugrabjeni
Opet drugoj udielio.
Mnokrat jedna draga i mila
Ne bi usti celivala.
Čim bi druga usred krila
Razbludnoga svog imala.
Ma piesance, već se ustavi
I k obiema sad pohrli ;
Obie milo ter pozdravi,
Obie slatko ter zagrli.

Pjesme (Bunić Vučić)

Ivan Bunić Vučić

sr:Ljubav draga mene stavi