Eleazarovo mučeništvo


Eleazarovo mučeništvo 
		
			
	18 Eleazar,   jedan od prvih znalaca Zakona,   čovjek već uznapredovale starosti i  najplemenitije spoljašnjosti,   bijaše primoran 

dok su mu usta nasilno otvarali,   jesti svinjsko meso1. 19 Ali pretpostavljajući jednu slavnu smrt  sramotnom životu,   on dobrovoljno 

pođe prema točku za mučenje2.  20 On ispljunu ono što imaše u ustima,   kao što trebaju učiniti oni koji imaju smjelosti odbiti što nije 

dopušteno jesti za ljubav života. 21 Oni koji predsjedavaše tom obrednom objedu zabranjenom Zakonom uzeše Eleazara u stranu,   jer taj 

čovjek za njih bijaše jedan poznanik iz starih dana,    i obvezaše ga da dade donijeti sebi meso koje mu bijaše dopušteno koristiti i 

pripremljeno od njega samog,   ali da se pričinjava da jede obrok mesa žrtve propisane od kralja: 22 postupajući tako,   on bi bio spašen 

smrti i okoristio se	ljudskošću dužnom svojem starom prijateljstvu s njima. 23 Ali on,   htijući postupiti časno,   na način dostojan 

njegove starosti,   ugleda njegove starosti i  njegovih poštovanih vlasi pobijeljelih u trudu,   dostojan  jednog savršenog ponašanja od 

djetinjstva,   ali nadasve  svetog zakonodavstva uspostavljenog od Boga,   odgovori na to da ga se pošalje u *boravište mrtvih. 24 I on 

dodade: ” U našoj dobi nedostojno je hiniti; inače mnogi mladi ljudi,   vjerujući da je Eleazar prigrlio u 90. godini način života stranaca,   25 

bi se zaveli zbog jednog licemjerstva koje bi mi dalo zadobiti,     u nevrijeme,    samo jedan mali ostatak života.  Ja ne bih učinio drugo do 

samo privukao na svoju starost prljavštinu i beščašće,   26 čak i kad bih izbjegao,   za sada kažnjavanju od ljudi,   ja ne bih izmaknuo ni živ 

ni mrtav,     iz ruku Sve-Mogućeg. 27 Napuštajući sada smjelo život,   ja ću se dokazati dostojnim svoje starosti,   28 ostavljajući  mladima 

uzvišen primjer jedne lijepe smrti,   dobrovoljne i odvažne,   za časne i svete zakone.“		
	Budući izgovorio te riječi,   on ode sasvim ravno k točku za mučenje. 29 Oni koji ga vodiše  promijeniše u zlohotnost 

dobrohotnost koji netom imaše za njega,   jer besjeda  koju im je upravo održao bijaše  s njihovog stajališta ludost. 30 Ali on,   u času kad 

će umrijeti pod udarcima,   reče uzdišući: ” Gospodu koji posjeduje sveto znanje,   očito je da,   mogavši izbjeći smrti,    ja podnosim u svom 

tijelu grozne bolove pod bičevima,   ali da u mojoj duši ja ih  trpim s radošću zbog straha  koji me nadahnjuje.“	
	31 Tako je taj čovjek napustio život,   ostavljajući,   putem svoje smrti,   ne samo mladima,   već velikoj većini naroda,   jedan 

plemenit primjer smjelosti i spomeni,   vrline.	
			
			
			

Druga knjiga Makabejaca