Veliki svećenik Simon


Veliki svećenik Simon 
		
			
50 1 To je Simon, sin Oniasov,		
	 	veliki svećenik koji za vrijeme	
		svog života popravi Kuću2 i 	tijekom
		svojih dana učvrsti *svetište.	
2	Po njemu biše postavljeni temelji	
		dvostruke visine3 ,	
		uzdignuta podloga bedema	
		*Templovog.	
3	Tijekom njegovih dana bi	
	 	izdubljena gusterna za vodu,	
		jedna udubina čiji obod bijaše kao	
		onaj od Mora4.	
4	Zabrinut da zaštiti svoj narod od	
		propasti,	
		on utvrdi grad protiv opsade.	
5	Kojom je on slavom blistao kao je	
		obilazio svetište,	
		kad izlažaše iza zastora1!	
6	Kao jutarnja zvijezda usred jednog	
	 	oblaka, kao mjesec u dane kad je	
	 	pun2,	
7	kao što je sunce sijajuće nad  	
		svetištem Sve-Višnjeg3,	
		kao duga u nebu sijajući u oblacima
      	slave,
8	kao cvijet ruže u dane proljeća4,	
		kao ljiljani
              pokraj izvora vode,	
		kao raslinje Libana u dane ljeta,	
9	kao tamjan koji izgara na
         	žrtveniku5,
		kao jedna vaza od suhog zlata	
		urešena svim vrstama dragulja,	
10	kao maslina koja se okiti
           	plodovima,
		kao čempres koji se diže sve do	
		oblaka,6	
11	kad uzme haljinu slave i ogrne sav	
		svoj predivni ures,	
		kad se on uspinjaše k svetom 1	
	 	*oltaru, on ispunjavaše slavom	
		prostor svetišta;	
12	kad primaše iz ruke svećenika	
	 	dijelove,	
		on sam uspravljen pokraj	
		ognjišta oltarskog,	
		njegova braća uokolo njega	
		tvoraše jednu krunu kao nasadi	
		cedrovi na Libanu,	
		okruživaše ga kao stabla palmina2 ,	
13	svi sinovi Aaronovi u svojoj slavi,	
		s ponudom3 Gospodovom u svojim	
		rukama, pred svim saborom	
		Izraelovim;	
14	on ispunjavaše liturgijske postupke	
		oltara i raspoređivaše  ponudu	
		Sve-Višnjeg, Sve-Moćnog;	
15	on pružaše ruku nad kupu i	
	 	salijevaše libacije krvi grozdja4 ,	
		on ju prosipaše na podnožje oltara,	
		utažujući miris za Sve-Višnjeg,	
		Kralja svemira.							
16	Tad sinovi Aaronovi puštaše	
		krikove,	
		sviraše u svoje trublje od kovanog	
		metala i silnu buku činjaše,	
		u spomen 1 pred Sve-Višnjim.	
17	Tad sav narod, svi zajedno, odmah,	
		padaše licem prema zemlji	
		za obožavati svog Gospoda,	
		Sve-Moćnog, Boga Sve-Višnjeg.	
18	I pjevači ga hvališe glasovima	
		svojim;	
		u jednoj  ogromnoj graji napjev	
		bijaše milozvučan.	
19	I narod preklinjaše Gospoda	
		Sve-Višnjeg, u molitvi pred	
		Milosrdnim sve dok ne bi svršen	
		svečanost Gospodova	
		i završen  njegov obred2.	
20	Tad on ponovo silažaše i podizaše	
	 	ruke nad svim saborom sinova	
		Izraelovih, za dati sa svojih usana	
		blagoslov Gospodov 3 i imati čast	
		izgovoriti njegovo ime.	
21	I po drugi put svi se klanjaše za	
	 	primiti blagoslov od Sve-Višnjeg.	

Siracida