Bog napušta svoju zemlju i svoj narod
Bog napušta svoju zemlju i svoj narod
			
				
	7   Ja napuštam svoju kuću,			
	ja odbacujem svoju baštinu;			
	onu koju sam  milovao4,			
	izručio sam je hrpi svojih			
	neprijatelja.			
	8    Moja je baština postala za mene			
	kao jedan lav u šumi;			
	on se oglašava protiv mene,			
	tako ga ja ne volim više.			
	9    Je li to moja baština postala 			
	za mene jedna šarena ptica			
	na koju nasrću grabežljivci			
	odasvud?			
	Hajde sakupite sve divlje			
	zvijeri!			
	Dovedite ih na gozbu!			
	10   Gomila pastira1 opustošila je moj			
	vinograd,			
	zgazila moje polje,			
	od ovog čudesnog polja			
	načinila jedno			
	opustošenu pustinju.			
	11    Oni su ga pretvorili u			
	pustoš;			
	evo ga preda mnom, žalobnog,			
	napuštenog.			
	Cijela je zemlja ožalošćena,			
	a nitko nije zabrinut.			
	12    Na svim stazama pustinjskim			
	kreću se  pustošnici.			
	Jedan najamnički mač u najmu			
	kod GOSPODA  ždere s jednog 			
	na drugi kraj zemlje:			
	nema više mira za nikoga.			
	13    Sije se pšenica, žanje se			
	trnje;			
	iscrpljuje se, a ne postiže			
	ništa.			
	Crvenite od onog što vam			
	prispijeva,			
	zbog žestoke srdžbe 			
	GOSPODOVE.                               			

Jeremijina knjiga