Davidova molitva


Davidova  molitva 		
	 		
	(2 S 7.1829)		
			
	16 Kralj David dođe sjesti u nazočnost GOSPODOVU, i izjavi: ” Tko sam ja, GOSPODE Bože, i što je kuća1 moja, da si me ti doveo dovde đ 17 A to još bijaše premalo u tvojim očima, moj Bože, i ti si govorio također za kuću sluge svoga, za dugo vremena unaprijed. Ti si me gledao kao jednog čovjeka visokog položaja2, GOSPODE Bože. 18 Što bi još mogao David reći više , glede slave sluge tvogađ Ti, ti dobro poznaješ slugu svog. 19 GOSPODE, to je zbog tvog sluge i prema tvom srcu što si ti izvršio ovo veliko djelo da dadeš upoznati sve svoje veličine. 20 GOSPODE, nema nikog ravnog tebi, i prema svemu onom što smo mi vlastitim ušima čuli, nema drugog Boga, osim tebe. 21 Ima li na zemlje i samo jedan narod jednak Izraelu tvom puku, tom narodu kojeg je Bog išao otkupiti da bi ga učinio svojim narodom, za dati tebi jedno *ime veliko strašno, protjerujući neznabošce pred tvojim narodom kojeg si ti iskupio iz Egiptađ 22 Ti si sebi dao  Izrael puk  svoj za zauvijek ga učiniti narodom svojim, i GOSPODE, ti si postao njihov Bog . 23 A sada , GOSPODE  , nek' riječ koju si ti izgovorio o tvom sluzi i njegovoj kući bude istinita zauvijek. Postupi kao što si rekao!		
	24 Nek' on bude istinita, tvoje ime bude slavljeno zauvijek, i nek' se kaže: ” GOSPOD, svemogući, Bog je  Izraelov, on je Bog za Izrael;  i nek' kuća tvog sluge Davida ostane trajno u tvojoj nazočnosti! 25 Naime, ti si taj, moj ßože koji je upozorio svog slugu govoreći za reći da ćeš mu ti podići jednu kuću. Evo zašto je tvoj sluga našao smjelosti uputiti ti ovu molitvu. 26 A sada GOSPODE, ti si Bog,  i ti si govorio o toj sreći sluzi svojem. 27 Uzhtjedni sada blagosloviti kuću sluge svojeg, da bi zauvijek bila u nazočnosti tvojoj, jer ti, GOSPODE,  ti blagoslovljaš i ti si  blagoslovljen1 zauvijek.		

Prva knjiga kronika