Kad koga nesrjeće odluče ucvilit
Kad koga nesrjeće odluče ucvilit,
   što mogu najveće budu ga nadilit,
a pak ga ognive od one radosti
   u plaču da žive sve dni sve mladosti.
Tako ja ljubavi bih ovom nadiljen,
   ka me pak ostavi neka grem ucviljen;
a sve toj da kusi vrh mene moć svoju,
   neka se u tuzi [s] životom razdvoju.

Hrvatsko 16. stoljeće

sr:Kad koga nesrjeće odluče ucvilit