Kolikrat uzbijesni, gospoje, moj razum
Kolikrat uzbijesni, gospoje, moj razum
   da veće ljuvezni ne slidim ni nje drum,
   da veće ja tirat ljuven stig ne budu
   ki čini razdirat život moj u trudu.
Većekrat, gospoje, sam sebi govoru
   da pjesni od tvoje ljeposti ne tvoru,
   da pjesni ne pišu ni spijevam od tebe,
   jer za njih razdižu ljuveno sam sebe.
Nu ova misal sva odlukom otide,
   kad slavna lipos tva kako raj izide,
   noseći obraz svoj jakino sunačce.
   Tuj se ja stvorim tvoj a ti me srdačce,
i tadaj protrnu u željah ljuveno
   ter moje privrnu mišljen'je skroveno;
   a vazmu tvoj ures iznova sliditi
   ki sličan slavi jes svakojzi na sviti
i koji dostoja da se ti praviš još
   od gospoj gospoja, pokoli toli mož;
   pokoli svu moju privrnut mož misal,
   koju sam na tvoju zapovid zapisal.

Hrvatsko 16. stoljeće

sr:Kolikrat uzbijesni, gospoje, moj razum