Sve zabih tužice od moje mladosti
Sve zabih tužice od moje mladosti
   kon tebe, ružice, i tvoje radosti;
i sve ću zabiti, a tebe nikadar:
   toli si viditi radosna meni stvar.
Jer ki te viđu dan, procafti život moj,
   ter sam ja blažen zvan što nazrem obraz tvoj.
Koliko veće sad, koliko veće još
   sada se zovu rad, toj sama vidit mož,
videći u moj kril gdi svitlo sunce sja
   ter pravlju: blažen stril kojim sam ranjen ja!

Hrvatsko 16. stoljeće