Psalam 2
1	Zašto ovo komešanje naroda,
		nekorisno brundanje neznabožacađ
	2	Kraljevi se zemlje dižu na oružje
		i veliki se međusobno udružuju,
		protiv GOSPODA i protiv njegovog *pomazanika:
	3	”Raskinimo njihove sveze1,
		odbacimo njihove okove.“
		
	4	On se smije, onaj koji stoluje u nebesima;
		GOSPOD se sprda s njima.
	5	Tad im on progovori s gnjevom  
		i njegova srdžba njih zastraši:
	6	” Ja posvetih svoga kralja
		na *Sionu, svojoj svetoj planini.“
		
	7	Ja ću obnanarodovati odluku:
		GOSPOD mi reče:
		” Ti si moj sin;
		ja, danas, tebe porodih2.
	8	Išći mi,
		i ja ću ti dati narode u baštinu,
		u vlasništvo krajeve zemaljske.
	9	Ti ćeš njih skršiti željeznim žezlom,
		i, kao jedan grnčarski ćup, ti ćeš ih razbiti u komadiće.“
		
	10	A sada, kraljevi, budite razboriti;
		popravite se, suci zemaljski!
	11	Služite GOSPODU sa strahom,
		kličite drhteći;
	12	- dajte počast sinu3 -;
		da se  on ne naljuti, i vi na putu ne propadnete,
		jedna sitnica, i njegova srdžba plane!
		Sretni svi oni kojima je on utočište.

Psalmi