Smrt Lazarova, prijatelja Isusovog


Smrt Lazarova, prijatelja Isusovog 

11 1 Bijaše jedan bolestan čovjek; bijaše to Lazar iz Betanije2, sela Marije i njene sestre Marte. 2 Radi se o onoj istoj Mariji koja bijaše pomazala Gospodina mirisnim uljem i obrisala mu noge svojim kosama; bijaše to njen brat Lazar koji bijaše bolestan. 3 Sestre poslaše reći Isusu: » Gospodine, onaj kojeg ti voliš bolestan je. « 4 Čim to saznade, Isus reče: » Ova bolest neće završiti smrću, služit će ona slavi Božjoj: putem nje Sin Božji treba biti slavljen. « 5 A Isus voljaše Martu i njenu sestru i Lazara. 6 Međutim, iako on znaše da Lazar bijaše bolestan, on ostade još dva dana u mjestu gdje se nalaziše. 7 Nakon čega, on reče učenicima:  » Vratimo se u Judeju. « 8 Učenici njemu rekoše: » Rabbi1, još tu nedavno *Židovi tražite kako te kamenovati; a ti se hoćeš vratiti onamo? «  9 Isus im odgovori: » Nema li dan dvanaest sati? Ako netko hoda danju, on ne posrće jer ima svjetlo ovog* svijeta za vidjeti; 10 ali, hoda li netko noću, on posrće jer svjetlosti nema u sebi. «  11 Nakon što je izgovorio te riječi, on dodade: » Naš prijatelj Lazar je zaspao, ali ja ću ga probuditi. « 12 Učenici mu dakle rekoše: » Gospodine, ako je zaspao bit će spašen. «  13 Naime, Isus bijaše htio govoriti o smrti Lazarovoj,  dok si oni zamišljaše  da je on govorio od njegovoj utonutosti u san. 14 Isus im tada reče otvoreno: »  Lazar je mrtav, 15 i ja sam sretan da nisam bio ondje, da biste vjerovali. Ali, hajdemo k njemu! « 16 Tad Toma, onaj kojeg su zvali Didim2, reče drugim učenicima: »Hajdemo, mi također, i umrimo s njim.«

Evanđelje prema Ivanu