Pjesma nad pjesmama (Šarić)/Glava 3.
1 Noću na postelji svojoj tražila sam duši svojoj dragoga, tražila sam ga, ali ga ne nađoh. 

2 Ustat ću, poći ću po gradu, tražit ću na ulicama i trgovima duši svojoj dragoga: tražila sam ga, ali ga ne nađoh. 

3 Sretoše me stražari, što su obilazili po gradu: "Nijeste li vidjeli duši mojoj dragoga?" 

4 Jedva sam ih mimoišla, nađoh duši svojoj dragoga. Držala sam ga čvrsto i nijesam pustila, sve dok ga ne odvedoh u kuću matere svoje, u sobu one, koja me rodila. 

5 Zaručnik: Zaklinjem vas, kćeri jerusalemske, srnama i košutama poljskim: nemojte buditi, nemojte smetati ljubavi, dok njoj samoj ne bude volja! 

6 Zbor naroda: Što ono ide gore iz pustinje tamo, stupovima dima zaogrnuto? U mirisu smirne i tamjana i svakojakih mirodija? 

7 To je nosiljka Salomonova! Oko nje je šezdeset junaka između junaka Izraelovih. 

8 Svi su oni teško naoružani, iskušani u boju, u svakoga mač o bedru, da odole strahoti noćnoj. 

9 Palaču je sebi sagradio kralj Salomon od drveta libanskoga. 

10 Stupove je napravio od srebra, pokrov ad zlata, sjedište s grimiznim jastucima, unutra sve ukrašeno ljubavlju kćeri jerusalemskih. 

11 Kćeri jerusalemske, izađite kćeri sionske, gledajte Salomona, kralja; resi ga kruna njegova, kojom ga je okrunila mati njegova na dan svadbe njegove, na dan veselja srca njegova. 

Pjesma nad pjesmama (Šarić)