Lišće/Lišće/Na majčin god


Na majčin god 
Gorki je kalež: morat mrijet,A morat živjet — stoput gorči.

Čuo sam nekoć slijedeću arapsku priču koja mi se danas nikako ne da iz glave:

Kuga mori. Na ulici leži mladić i bori se sa smrću. Anđeo smrti baš k njemu korača.

»Alahu hvala!« — uzdahne umirući, smotriv ga. »Dođi k meni, anđele, željno te čekam! Što će mi život? Otac, majka, braća i sestre mi naoči poumiraše. Dođi, uzmi i mene sobom!«

— »Neću!« — reče anđeo smrti — »Navratiti ću se k tebi kad budeš sretniji«.

Reče i odleti.

— — — Zašto mi se ta priča ne da iz glave? A blaga je svibanjska noć, puna mirisa i mjesečine. Slavulj poje milo i tužno — baš ko one noći... »Majko! Majko!«

Čula me je. Odazvala se: Nebom proletjela zvijezda — majčina dušica...

040