Bosanski ciklus jada
BOSANSKI MOTIVI SA SNAJPEROM I MRTVOM PRIRODOM (Instalacije 1992 - 1994) 
Posvuda čovjek sanja ideje vrijednosti višeg 
Reda rađati i činiti, činiti što bilo da bilo 
Praviti smrtni hropac snajperom od našeg 
Mesa pa će inozemni kulinari viriti u zurilo 
Od klinkera i od  peluda sumporova cvijeta 
Olovom vonja prah curi poput sluzi sperme 
Liže ovarije djevica u bijelom lijepih meta boje trešnje 
djevičanstvom cvjeta od zime 
Gastronomi dolaze odsvakuda staviti sred scene 
Svoje poznanje svjetske kuhinje pokazati na djelu 
RTBfR, CNN, RAI, fAI, BBC, RTf, YouTube vidéo  Cène 
Pa kao krstjanin dobri vratit se plakati u opijelu 
Po tome imajući snažan, iskren dojam da su učinili 
Neko djelo grandiozno šampanj stane šumno kuljat 
Šampanj koji bi sablé za trofej koji im više ne fali 
Za okačiti na zid geler cal 105 mm
Made in Russland-brat 

NOĆNU SLUŠAO SAM NEBO 
i nebo mi govoraše tajne svoje 
Razumih ga jasno 
jer nebo mi govoraše kako se tajne govore 
u po glasa jezikom bosanskim 
Svu noć Danica mi s neba treperila svojim treperavim glasom 
Gledao sam osluškujuć fioriture njenih sopranskih fuga u pismama 
skladanim jezikom bosanskim 
Zbor ju zvizdani pratio virno dok je 
Mladom Misecu ljubav svoju poviravala 
A on mladoženja vični svoju joj viru tvrdio 
i ljubav zavitovao govorom bosanskim 
S jutrom oglasi mi Sunce s neba dolazak 
Kraljice svitla šaljući glasnike u sunčevu slapu 
s istoka vrlog koji mi ditirambe svoje 
u dostojanstvu priopći jezikom baš bosanskim 
Ptice mi iz gajeva i lugova čavrljale i sve ih razumih 
jer to bi cvrkut u jeziku bosanskom 
Stameni borovi, plemetite jelke, ariši i tamariske, 
tise i bukove krune u kralivskim odorama 
nedostižnih planinskih vrhunaca potvrdiše mi virnost 
to Horion Bosona rekti  na vike vikova 
Amen i Amin svakto jezikom bosanskim 
Zelenooki slapovi unski, tisnaci neretljanski, Vrbas šumni, 
Sana topla i Drina vrletna san mi na oči svojim šumljenjem spustiše, 
san mi onda govorio istiha govor razumljiv jezikom bosanskim Zemlja mi iz oranica 
progovori plodovima svojim, more mi valovljem posla lađe darovima
ispunjene omotače  mistične tvari uvi’ene u pokrove od baršuna glasova jezika bosanskog 
S labudovima odletih k jugu nošen vitrom vokala jezika bosanskog 
s divljim guskama zaplovih oceanom nebeskim put sivera u idrima s vitrom jezika bosanskog 
Ostarih i onemoćah došle mi vile bilinskih moći vidarice boli bolovah rane ne izvidah 
Bosna mi na ranu legla nema ni njoj ni meni lika ni u likara ni u vikara Bosne srebrne 
K zapadu sunca krenuh na vrime u tren njemu stići reći evo mene 
s tobom zapada zapasti i s mirom u mir pod stećak leći 
u jeziku bosanskom u viri krstjqnskoj
Na prvi dan protulitja, 21. ožujca, lita dvi tisuć’ i desetog, 
u zemlji dalekih Normana.

PRVI EVIN LJUBAVNIK NA ZEMLJI 
Bijaše slučajno nebeskog podrijetla 
U jednom činu znanstvenog istraživanja O teoriji ljudske infinitezimalnosti 
Njihov snošaj prema časnom izvješću 
O dami in flagranti izvršen sa zanimljivim ciljem 
Završio oplođavajućim ažuriranjem 
Po tome njen muž njojzi napravi drugog sina 
U podpunosti u skladu sa zakonom kreacije 
Po tome sinovi radeći svoj posao izvan 
Rajsko-vrtlarske teritorije poslaše 
Nebu njegov dîm sa zadaćom miruha da ugodi 
Senzibilne nosnice Našeg Gospoda Stvoritelja 
Ljubomora prvog sina izazvana ljepotom 
Pohvaljenom od Boga on ubi sina ratara 
Reklo bi se da povijest završiti nikad neće među nama 
Sinovi nebeskog podrijetla ubijat će sinove zemaljske 
I vice versa žene će nas varati uvik s onim što u njima 
izaziva radoznalost lipote 
Volite pticu rugalicu
Bilo je pisano: oko za oko, zub za zub 
Oko daj zaklopi svoju gubicu rekao je Bruciël 
A ti zube siđi sa svog trona spala ti je kruna 
Ubijte pticu rugalicu rekao je žurnal komunal 
Ne ubijajte pticu rugalicu rekao je film komercijal 
Volite pticu rugalicu rekao je pjesnik Admiral  Mahić 
Pustite ju da pjeva grmio je Voltaire iz onostranog 
Ptica rugalica treba se smijati a ne plakati 
Živio smijeh živio osmijeh dolje barjak ispred Citibank 
Bilo je pisano volite jedni druge čak iako nemaju socijalne zube 
Bilo je pisano da nema drugog osim Boga jedinog na stolu 
U predvorju Templa côté jardin jedini je Jésus Christ le taoïste 
Pokazivao put i samo ptica rugalica bijaše bukinist koji dijeli 
na čitanje svitke i deklamira na pamet naučenu riječ 
Koja je rekreirala svijet  nakon kreacije početka 
Dakle ona zaslužuje da bude poslužena pri desertu, a ne pred vratima 
Rekao je Sv. Pavao Ignjacu Lojoli Svetom Ognju literature Slobodnog pada 
koji ne vjeruje da Noje nije imao busole 
Za naviganje tijekom vremena kad Potop skrivaše 
Zemlju pogledu ptice rugalice 

UTOČIŠTE JESUS KRIST, JA MU TAOIST
Ja imam svoj put  kojem je utočište Jezus Krist, 
Ja sam mu taoist, ja obožavam žene, imam ih dvije, 
Poeziju kao eksploziju samoću kao kakvu orgiju 
Ja sam dakle bigamist posvećeni praktikant 
Živjela praxis nasuprot kontemplaciji 
Voljeti dvije žene u isti mah to je zaista ljepota 
A vi, vi ne volite istovremeno  ružu i peruniku 
Ruža vas ubode i podstakne ljubiti bol 
Crvene boje Perunike mirišu politikom varajući 
Dva ljubavnika kokota i lava sasušenih spolovila 
Ali ne brinite tu sam ja da vas nadomjestim 
Ja sam plaćen 843,68€ „de remplacement“ mjesečno 
Ja pak ne varam svoje dvije žene 
Ja ljubim samoću i tucam poeziju sasvim nagu 
Ljubav jašući ju bez sedla, ljepota, krilata 
Odnosi me u deveto nebo u božansku ekstazu 
Nek’ živi božanska ekstaza nek sveci vole proroke 
Nek’ proroci sviraju lire nek poezija bude  propisana 
Kao lijek protiv neizlječive bolesti samoće

DVIJE ŽUTE LJULJAČKE
Već godinama promatram 
Dvije ljuljačke na grani stare šljive u voćnjaku 
pred školom u Velkikom Badićum
žute vjetrom zaljuljane 
S vremena na vrijeme kao da još onom 
Cilju služe za koji bijahu kupovane 
Djevojčice čije su ih ručice pokretale 
Smjerom odozdo put nebeskog svoda 
Otišle su da bi svoj kontinent našle 
Ostavivši u mom uhu zvonke kapi meda 
Ja još uvijek vidim njihove neumoljivo udaljene 
Likove kako mi se pod suncem k'o cvjetovi otvaraju 
Jedna zlatnih vlasi što uokviruju usne nasmiješene 
Drugu dugih crnih vlasi što se nepokorive u vjetru talasaju 
One dolaze iz daleka i sklopljenim ih vidim očima 
Na kiši i u azuru uzbibanom pred našim domom 
Gdje zauvijek njihov vlada smijeh u mojim ušima 
One dolaze sa dna vremena smisao dati životu mom