Bog zna da ja nisam griješio


Bog zna da ja nisam griješio 
	
		
	23 1 	Tad Job uze riječ i reče:
	2	Danas još se moja riječ čini 
		kad moja ruka počiva na mom 
	3	Ah! da sam ja znao gdje ga pronaći,
		stigao bih čak do njegovog prijestola.
	4	Izložio bih pred njim svoj predmet,
		imao bih usta puna dokaza.
	5	Ja bih znao kojom besjedom on bi mi
		odgovorio
		i ja bih razumio ono šbi mi on imao
		reći.
	6	Nasilje da li bi bilo njegova 
		Ne! On bi mi barem poklonio
		pažnju.
	7	Tad bi se jedan pravičan čovjek 
		objasnio s njim
		i ja bih izbjegao, pobjedonosno, 
		svojem sudu.
	8	Ali, idem li ja na istok, on nije
		ondje, na zapadu, ja ga ne primijetih.
	9	Je li zauzet na sjeveru, ja ga ne mogu 
		krije li se na jugu, ja ga ni ondje
		ne vidjeh.
	10 	Ipak on zna koji je put moj,	
		ako me iskuša, ja ću otud izići
		čist kao zlato.
	11 	Moja je noga prionula njegovim	
	  	tragovima,
		ja sam čuvao put njegov i nisam 
	12 	propis s njegovih usana i nisam	
		pokliznuo.
		Ja sam uzimao njegove naloge više
		no svoja načela.
	13 	Ali on, on je sav od jednog komada. 	
		Tko će ga vratitiđ
		Njegovo dobro zadovoljstvo, to je
		gotova stvar.
	14	 Hoće li on tako  izvršiti moju presudu
		kao toliko drugih što  čuva 
		u očekivanju .
	15	Evo zašto njegova me nazočnost	
		uzrujava.
		Što više razmišljam, više ga se
		plašim.
	16 	Bog je oslabio moju hrabrost,	
		Moćni me je uznemirio,
	17 	jer ja nisam bio uništen prije	
		pada tmina, ali on me nije poštedio 
		tame koja dolazi.
		
		
	24 1 	Zašto Moćni nema vremena u
		i zašto njegovi vjerni ne vide dana
		njegovih1? 
	2	Premještaju se međe,
		napasaju se ukradena stada,
	3	magarac siročeta se  odvodi,
		govedo udovice se uzima u
		jamstvo.		
	4	S puta se odstranjuju ubogi,
		svi siromasi zemlje nemaju se 
		više gdje sakriti.
	5	Kao divlji magarci u pustinji,
		oni putuju na posao od zore,
		u potrazi za ispašom.
		I to je stepa koja treba ishraniti
		njihove mladunce.
	6	U poljima oni sebi nasijeku hrane,
		i paljetkuju lozu opakima.
	7	Noć, oni ju provode nagi,
		nemaju odjeće,
		oni nemaju prekrivača kad je hladno.
	8	Oni su smočeni kišom
		s planina,
		manjkom zaklona, oni grle stijenu.
	9	Otima se siroče sa sise,
		od siromaha zahtijeva se jamstvo.
	10 	Tjera ga se hodati golog,	
		lišenog odjeće,
		a izgladnjelima daje se nositi
		snoplje.
	11 	U zabranima drugih, oni tiješte	
		ulje,
		a oni koji gaze u tijesku žedni su.
	12	U gradu ljudi se žale,	
		hropac ranjenih urla,
		a Bog ostaje nijem tom besramlju1!
	13	Njihovi su stvaraoci u pobuni	
		protiv svjetla,
		oni su joj podcijenili putove,
		oni joj nisu hodili stazama.	
	14 	Ubojica se diže u osvit dana,	
		on ubija siromaha i nevoljnika,
		a noću, on nastupa kao lopov.
	15 	Oko preljubnikovo vreba suton.	
		»Ni jedno me oko neće vidjeti«,
		kaže on i stavlja sebi jednu masku.
	16 	U tminama taj provaljuje kuće.	
		Danju, on se u kuću zatvara
		ne poznavši svjetlost.
	17 	Za njih sve, zora je sjena smrti.	
		Ali, pljačkaš se privikao
		strahu od sjene smrti
	18 	on preplivava kao plivač vode,	
		njegovo je područje prokleto 
		od ljudi iz zavičaja.
		Ali, on ne ide putom vinogradskim.
	19 	» Tle žedno i vrućina progutaju	
		vodu snjegova.
		Tako, kaže se, pakao proguta
		onog tko griješi1.
	20 	Grudi koje su ga nosile	
		on zaboravlja,
		već gamad  od njega načini
		slasti svoje
		ne sjeća se više njega.
		Podmuklost je bila skršena
		kao jedno drvo. «
	21 	U stvari, netko se združuje sa ženom	
		jalovom koja ne ra? a,
		ali ne daje on radosti udovici2.
	22 	Tad Bog koji je silom odveo	
		moćnike
		uspravlja se, i naš čovo ne računa 
		više na život.
	23	Ipak Bog njemu daje okrjepiti se	
		na miru,		
		dok njegove oči nadziru
		ponašanje drugih.
	24 	Oni su odgojeni za kratko	
		vrijeme,
		i potom ničeg više.
		Oni su se stropoštali kao
		svi oni koji su žnjeli,
		oni će biti posječeni kao jedna
	  	glava od klasa.
	25 	Ako i nije tako, tko će me 	
		pobiti,
		tko će uništiti moju besjedu? 

Job