Viđenje i otkrovenja dodijeljena Pavlu
121 Treba se *dičiti! To je nekorisno! ipak ja ću na to doći u viđenjima i *otkrovenjima Gospodovim. 2 Ja poznajem jednog čovjeka u Kristu2 koji, evo četrnaest godina3 , bijaše li u mom tijelu? ne znam, bijaše li izvan mog tijela? ja ne znam, Bog to zna  taj čovjek bi uznijet sve do trećeg neba.1 
3 I ja znam da taj čovjek  bijaše li to u njegovom tijelu? bijaše li to bestjelesno? ja ne znam, Bog to zna,  4 taj čovjek bi uznesen2 sve do raja i sasluša neizrecive riječi koje nije dopušteno čovjeku ponoviti. 5 Za tog čovjeka, ja ću se dičiti, ali za sebe, ja neću svoj *ponos staviti u svoje slabosti. 6  Ah! kad bih se ja htio dičiti, ja ne bih bio lud, ja bih rekao samo istinu; ali, ja se suzdržavam, da ne bi bilo na moj račun jednog mišljenja vrijednijeg od onog što se vidi kod mene, ili od onogašto se čuje govoriti. 7 I budući da ta oktrovenja bijahu izvanredna, za izbjeći svaku oholost, bijaše u moje tijelo3 stavio jedan trn, jedan *anđeo *Sotonin zadužen za udariti me, da bih izbjegao svaku oholost. 8 U svezi s tim, ja sam tri puta molio Gospodinada to odstrani iz mene. 9 Ali, on mi je rekao: Moja ti milost dostaje; moja moć daje svu svoju mjeru u slabosti. Tako ću ja radije staviti svoj ponos u svoje slabosti, da bi počivala na meni sila Kristova.
	10  Dakle, ja uživam
	u slabostima,
	uvrjedama,
	oskudicama,
	progonima, i zebnjama
	za Krista!
	Jer, kad sam slab, tada sam snažan.

Druga Pavlova poslanica Korinćanima