Psalam 137 (136)
1	Ondje, na rubu rijeka Babilonije,
		mi smo ostali sjedjeti ucviljeni
		misleći na *Sion.
	2	O vrbu iz susjedstva
		mi bijasmo objesili naše kitare2.
		
	3	Ondje, naši osvajači su nam zaiskali pjesme,
		a naši krvnici3 arije radosne:
		”Pjevajte nam nekoliko pjesama o Sionu.“
		
	4	Kako pjevati jednu pjesmu GOSPODOVU
		u zemlji stranojđ
	5	Ako te ja zaboravim, Jeruzaleme,
		nek' moja desnica zaboravi1 ®!
	6	Nek' se moj jezik prilijepi mojem nepcu
		ako ja ne mislim više na tebe,
		ako ja ne prenesem Jeruzalem
		prije svake druge radosti.
		
	7	GOSPODE, misli na sinove Edoma,
		koji govoriše u dan Jeruzalema2:
		” Sravnite,  sravnite do temelja!“
		
	8	Kćeri Babilona3, obećana razaranju,
		sretan koji te obradi
		kao što si ti nas obrađivala!
	9	Sretan koji će tvoju dojenčad zgrabiti
		za smrskati ih o stijenu!

Psalmi