Jeremija ispovijeda grješke svojeg pogana
Jeremija ispovijeda grješke svojeg pogana 
			
				
	17    Ti ćeš mi izreći ove riječi:			
	Moje se oči tope u suzama,			
	noć i dan, bez prekida:			
	jedna velika nevolja je slomila			
	djevicu, moj narod.			
	18     Ako odem u polja,			
	evo žrtava mača;			
	ako li se vratim u grad,			
	evo onih koje muči glad.			
	*Proroci i svećenici prelaze			
	zemljom,			
	a da više ništa ne razumiju.			
	19     Jesi li ti prokleo Judu,			
	je li ti se ogadio *Sion?			
	Zašto nas udariti			
	jednim neizlječivim zlom?			
	Mi smo očekivali zdravlje,			
	ali ničeg dobrog,			
	čas kad bismo ozdravili,			
	ali je strah taj koji dolazi!			
	20    GOSPODE, mi smo svjesni			
	svoje krivnje, i iskvarenosti			
	naših otaca1:			
	da, mi smo grješni spram tebe.			
	21    Za čast tvojeg *imena,			
	ne budi prezriv,			
	ne ponizi prijestolja svoje			
	slave2!			
	Podsjeti se *saveza s nama,			
	ne zaniječi ga! 			
	22    Među besmislenosti3 pogana,			
	ima li ih koji čine da pada kiša?			
	Bit će li to nebesa koja daju			
	padaline?			
	Nisi li ti taj koji je GOSPOD			
	naš Bog?			
	Mi te očekujemo,			
	jer ti si taj koji sve to čini.		
	

Jeremijina knjiga