Poraz i smrt Nikanorova


Poraz i smrt Nikanorova 

17 Ohrabreni izuzetnim Judinim riječima, sposobnim udahnuti srčanost i dati mladim ljudima jednu muževnu dušu, Židovi odlučiše da se ne utvrđuju u jednom taboru, već da smiono prijeđu u napad  i, prsa u prsa, prepuste odluku  dobroj sreći, budući da grad, vjera i *svetište bijahu u opasnosti;
18 jer zabrinutost glede žena i djece, braće i bližnjih, vrijediše malo za njih, dok prvi i najveći strah bijaše za posvećeni Templ.  
19 Zebnja onih koji bijahu zatvoreni u grade ne bijaše manja, zabrinuti onim što će biti  od pothvata u goloj ravnici.  
20 Za vrijeme dok svi očekivaše  skori rasplet, neprijatelji se bijahu već okupili i postrojili svoju vojsku  u bojnom poretku.  
21 Makabejac osmotri  nazočne postrojbe, različiti izgled njihovog oružja i divrljačku pojavu slonova. On podiže ruke prema nebu i zazva Gospoda koji izvodi čuda, jer je znao da to nije po oružju, već prema njegovoj odluci, što on dodijeljuje pobjedu onome koji su je dostojni.
22 U svom zazivanju, on govoriše: O ti, Gospodaru, ti koji si poslao svog anđela u vrijeme Ezekiasovo, kralja Judeje, i on je istrijebio 185.000 ljudi vojske Senakeribove. 
23 Pošalji sada također, o vladaru nebesa, jednog dobrog anđela pred nama za posijati strah u užas. 
24 Nek veličinom tvoje ruke  budu zapanjeni oni koji su došli, *huljenjem na usnama, napasti tvoj sveti narod! I on završ tim riječima.
25 Dok Nikanorovi vojnici napredovahu uz zvuke trubalja i ratne pjesme,  
26 Judini ljudi se pobiše s neprijateljima izgovarajući svoja zazivanja i molitve.  
27 Boreći se svojim rukama i moleći Boga iz svog srca, oni oboriše  barem 35.000 ljudi i silno se obradovaše  tom očitovanju Božjem.  
28 Rad se završio, oni slomiše radosno redove, kad prepoznaše Nikanorovo tijelo, pokriveno njegovim oklopom. 
29 Usred jadikovki i pomutnje, oni blagosiljaše vrhovnog Gospodara jezikom svojih otaca.
30 Onaj koji, u prvom redu, bijaše posvetio  tijelo i dušu svojim sugrađanima, koji bijaše sačuvao jednu nježnu privrženost svojim sunarodnicima, zapovijedi odsjeći glavu Nikanoru i njegovu ruku sve do ramena i odnijeti ih u Jeruzalem. 
31 On i sam tu dođe, sazva svoje sunarodnike, rasporedi svećenike pred *oltarom i posla tražiti ljude iz tvrđave.
32 Pokazujući glavu gnusnog Nikanora i ruku koju taj besramnik bijaše pružio drsko protiv svete Kuće Sve-Mogućeg,  
33 on odsiječe jezik bezbožnom Nikanoru i reče da se u komadima ponudi pticama i da se objesi nasuprot Templu plaća njegovoj ludosti.  
34 Tada svi podigoše prema nebu blagoslove slavodobitnom Gospodu, govoreći:  Blagoslovljen onaj koji je sačuvao svoje sveto mjesto izuzevši ga od prljanja!
35 Juda zakači Nikanorovu glavu o Tvrđu kao jedan svima očigledan i vidljiv znak   pomoći Gospodove. 
36 Jednim javnim glasovanjem oni propisaše svima da ne puste ovaj dan proći bez označavanja, već da slave trinaesti dan dvanaestog mjeseca, zvanog Adar na aramejskom, uoči dana  zvanog Mardoše.

Stari zavjet