Ah, kada će brijeme priti
Ah, kada će brijeme priti
   kad, gospoje moja draga,
   milostiva, mila i blaga
   budeš mene pomiliti
   da ne budem već cviliti?
      Tere mi rečeš:
      Hodi da stečeš,
      brače ljubljeni,
      celov medeni,
      ki u razbludi
      ti vazda žudi.
   Hod', životu dragi i mili,
   hod' k žuđenoj tvojoj vili.

Ah, kada će dzora bila
   toli srećni dan doniti
   u ki ću se pobluditi
   usred draga tvoga krila,
   o gospoje moja mila?
      Ter ljepos tvoja
      usred pokoja
      razbludno izusti
      kroz medne usti
      govor medeni
      mlađahnu meni:
   Uzmi, milo dobro moje,
   što ti je drago, sve je tvoje.

Ili hoćeš usti mile
   sad željahan izljubiti,
   il ti je milo izgrliti
   grlo i prsi me pribile
   ke srdačce željno dile?
      Ili t' omili
      moj pozor mili
      vedre danice
      ili me lice?
      Ili t' obdraža
      ka stvar podraža?
   Sve je tvoje, sve uživa',
   grli, ljubi i celiva'!

Tad čestit bih sve dni moje
   i mu mlados zatravljenu
   provodio priblaženu
   uz ljepotu tvoju stoje,
   uživajuć dobro moje.
      Ter bih, ljubeći,
      mogo ovo reći:
      Ove medene
      usti ljubljene
      mene saviše
      smrtno raniše.
   Nu blažene rane uvike
   pokli imaju take dike!

Ovi pogled drag i mili
   mene sveza i zamami;
   ovi svijetli zlatni prami
   mu su dušu zamrsili;
   ovo lice mene ucvili.
      Nu tko me sveza,
      ti i odveza;
      tko mi da rane,
      ti i obrane;
      tko me ucvili,
      ti i pomili.
   Lice, prami, oči iste,
   ke liječite i raniste.

Čin', pokoju moj jedini,
   i prislatka mâ gospođe,
   da to srećno brijeme dođe
   nas mlađahnijeh da sjedini!
   Ah, žuđeni danu, sini!
      Smili se, smili,
      životu mili!
      Ne čini veće
      da ima smeće
      i jad čemerni
      tvoj sluga verni,
   neg sadruži dovik vika
   s tobom verna ljubovnika!

Ivan Bunić Vučić

sr:Ah, kada će brijeme priti