Satir/1. dio/I.


I. Satir piva u verše Slavoncem, kazuje lipotu ležaja Slavonije 

Slavonija, zemljo plemenita,
  vele ti si lipo uzorita,
nakićena zelenim gorama,
  obaljana četirim vodama.
Na priliku zemaljskoga raja
  rike teku sa četiri kraja:
Od istoka Dunaj voda pliva,
  Od zapada studena Ilova,
Od ponoći Drava voda miče,
  Kod Almaša u Dunav utiče,
A od podne Sava voda teče
  I u Dunaj o Biograd češe.
Po tebi se bijele gradovi
  Kao na vodi sivi labudovi:
Brod, Gradiško, Osik i Varadin, -
  što je pram njih jal Niš jali Vidin!
Još varoše brojiš plemenite,
  koji tebe sa svih strana kite:
Požega je i Virovitica,
  Cernik, Pakrac i još Pleternica;
i Valpovo, Kaptol, Kutijeva,
  od starine abacija ova;
i Našice i jošter Velika.
  Brod i Kobaš i Novogradiška;
pak je Ilok, Osik i Vukovar,
  i Vinkovci, Šarengrad, Djakovar,
Ruma, Irig, Zemun, Mitrovica,
  i Slankamen dol nižje Karlovca.
Manastire takojer imadeš,
  evo slušaj, ako ćeš da znadeš:
jednog ima i Virovitica,
  lip manastir, to znaju i dica;
drugog imaš u Staroj Gradiškoj,
  u Cerniku, Požegi, Velikoj,
u Našicah, Brodu, Djakovaru,
  u Osiku i u Vukovaru,
u Iloku i u Šarengradu,
  Varadinci jednoga imadu.
Sve su ovo domovi fratarski.
  al poslušaj, gdi su kaluđerski:
Pakra ima i još sveta Ana,
  drugi svi su na Fruški planina:
Od sivera je Trivina Glava,
  usrid Fruške stoji Beševina,
pak ostali: Divša, Šišatovac,
  i Opovo, Kuveždin, Rakovac,
i Grgeteg, Krušedol, Remete;
  čini mi se, ja se ne pomete,
jer još jedan ima, Ravanica,
  drugi Jazak, treći Petkovica.
Još imadeš, Slavonijo moja,
  tko te slavi, ako pitaš koja:
Srim te diči po svem okolišu,
  kako Strabo i Plinius pišu,
da u vrime Augusta cara
  ne bi većeg nad Srima hambara,
i još jednog imenom Segesta,
  ali ovom već imena nesta,
nego Sisak da je, potvaraju
  i govore da pravo imaju.
Još te druge vode natapaju,
  hranu melju i ribu davaju:
Pakra, Cernik, Crnac i Orljava,
  Bić, Bitulja, Bosut, Vuka, Studva.
A ti ležiš posrid ovih voda
  kano jedna zelena livada.
Bog je tebe lipo namirio
  i svakakvim plodom nadilio,
da ti rodi vino i pšenica,
  kom se hrani i junak i ptica;
marvu dao od svakakve fele:
  konje, vole, svinje, ovce, pčele.
Imala si prid ovim junake,
  kako kaže pismo i kronike,
koji uvik slavno vojevaše,
  ovo ime Slavonci dobiše
s Aleksandrom od Macedonije,
  koji njima dade dopuštenje
baš u pismu tako govoreći:
  "Da ne može nitko posli reći
neg da ste nam bili pomoćnici
  i hrabreni na glasu vojnici,
jerbo ste nam uvik bili virni,
  pribivajte u kraljevstvu mirni.
Pa ako vam koji narod dojde,
  i med vami pribivati pojde,
uzmite ga vi za vaše kmete,
  nek da harač, a ne čini štete.
Za svidočbu svih oblasti ovi'
  zaklinjam se velikomu Jovi,
i tako mi Pluta i Minerve,
  ne sumljite u tomu ni mrve!
Nek je svidok haznadar Atleta,
  da vam nitko u tomu ne smeta".
Posli toga u mlogo vrimena,
  ti promini i mlogo imena,
jer s početka Slovinci se zvaše,
  pak poslije Slavinci prozvaše;
je l' od slova ovo ime došlo,
  il od slave nazivanje pošlo,
znati nije, jer je bilo davno,
  niki pišu, al je vrlo tavno.
Ilirijo za time postade
  i kraljevat nad Slavinci stade:
on jih tada Iliri prozvaše
  i svoje jim ime nadivaše.
Posli toga cesari iz Rima
  Slavoniju dobiše i Srima,
prominiše ime Slavonija
  pak nadiše Savska Panonija,
u države narod razdiliše
  i razlika imena nadiše.
Ali ovo jošter valja znati,
  da ti biše od sviju njih mati:
od českoga i od poljačkoga,
  od vandalskog i od horvatskoga,
od moravskog i od moskovskoga,
  od slovačkog i od bosanskoga,
dalmatinskog i srpskog jezika
  mati biše, - to je tebi dika.
Pak kad jednoć bijaše u miru,
  primi zakon i krstjansku viru,
imala si knjige i nauke
  od Cirila i Metoda ruke;
i joštere svetog Jerolima
  Slavonija dosta knjiga ima,
koji papu rimskog molili su,
  da slavonski vam govore misu
i časove slavonski pivaju,
  Dalmatinci tog i sad imaju.

Satir iliti divji čovik