Molitva: Ah, da si ti razderao nebesa
Molitva: Ah, da si ti razderao nebesa 

	
	
	
	17 Zašto si nas bacio u lutanje,
	
	GOSPODE,
	
	daleko od tvojih putova,
	
	i ukrutio nam srca
	
	koja su daleko od straha prema tebi?
	
	Vrati se, radi svojih slugu,
	
	plemena iz tvoje baštine2.
	
	18 Za kratko vrijeme
	
	tvoj je *sveti narod ušao u
	
	njegovu baštinu;
	
	naši su ga napadači srušili,
	
	tvoje svetište!
	
	19 Dugo vremena mi smo oni nad
	
	kojima ti ne vršiš svoju vlast,
	
	oni nad kojima tvoje ime nije više
	
	zazivano.
	
	Ah, da ti razdereš nebesa i
	
	i da siđeš,
	
	tako da planine budu potresene
	
	pred tobom,
	
	64 1 kao kakva vatra koja spaljuje
	
	šikare, kao kakva vatra koja uzavrije
	
	vode,
	
	da učiniš da tvoji neprijatelji
	
	upoznaju tvoje *ime;
	
	narodi bi bili oboreni pred tobom,
	
	2 da ti učiniš užasavajuće stvari,
	
	koje mi ne očekujemo:
	
	da siđeš, planine bi se potresale
	
	pred tobom.
	
	3 Nikad se nije doznalo,
	
	nikad se nije čulo govoriti,
	
	nikad to oko nije vidjelo
	
	da jedan bog, izuzev tebe,
	
	postupi tako da računaju na njega.
	
	4 Ti iznenađuješ onog koji se
	
	raduje činiti pravdu,
	
	one koji na tvojim putovima
	
	sjećaju se tebe,
	
	evo te Te razgnjevljenog, jer mi smo
	
	zastranili;
	
	na tvojim putovima nekadašnjim1
	
	mi bijasmo spašeni.
	
	5 Svi, mi bijasmo kao
	
	*nečisti,
	
	i sva naša djela pravde,
	
	kao ogavno rublje,
	
	svi, mi smo uvenuli kao
	
	lišće,
	
	a naše nastranosti, kao vjetar,
	
	nas odnesoše.
	
	6 Nitko ne zaziva u tvoje ime,
	
	nitko se ne budi da se za
	
	tebe uhvati,
	
	jer ti si nam skrio svoje lice,
	
	ti si nam pustio u ruke uzeti svoje
	
	nastranosti
	
	da postanemo razvratnicima.
	
	7 Međutim, GOSPOD, naš Otac
	
	to si ti:
	
	mi smo ilovača, a ti si taj koji
	
	nas je oblikovao,
	
	svi smo mi djelo tvoje ruke.
	
	8 Ne srdi se, GOSPODE,
	
	do krajnosti,
	
	ne sjećaj se zauv ijek
	
	nastranosti.
	
	Već pogledaj dakle: tvoj
	
	narod, to smo svi mi!
	
	9 Tvoji su sveti gradovi
	
	jedna pustinja,
	
	*Sion je jedna pustinja,
	
	Jeruzalem jedna pustoš!
	
	10 Naš Dom sveti i sjajni1,
	
	gdje naši očevi pjevaše tebi
	
	pjesme zahvalnice,
	
	bi spaljen vatrom,
	
	i svo što bi našom ljubavi
	
	postalo je rušenje!
	
	11 Da li, pred svim tim,
	
	ti ćeš se moći suzdržati,
	
	GOSPODE?
	
	Ti ćeš ostati nedjelatan
	
	i ti ćeš nas do krajnosti
	
	ponižavati?

Izaijina knjiga