Ištipana hartija/Knjiga prva/Sunce


Sunce 
Kroz redove, gdje već meso gnjije
i gdje leže polomljene kosti,
gdje se patnja idiotski smije
i gdje jezik osušiše psosti,
On ide velik ko u priči Hrist!

I zaveslao krilom laganijem
pa valovlje se prosulo topline
i cjelov tislo na licima svijem,
gdje plam je gasno sreće i vedrine —
ko Betlehemom kerubina kor!

I danas je s rasipnijeh grudi
ko zlatnu da je razasuo kosu
i ono časkom... izmiljiše ljudi
ko da ih zemlja od ludosti prosu —
i dah je njegov — ko Jehovin dah!

006