Scijeneći u meni tko zađe daleče
Scijeneći u meni tko zađe daleče
   da želji ljuveni svršeno uteče,
ja zatoj otidoh u tuđe jur strane
   ter nađoh, gdi pridoh, veći trud i rane.
Zašto prî u željah samo noć provedih,
   a dan se veseljah, zač viđah što želih;
a sade noć i dan i s jutrom vas večer
   menije je čemeran jak nalip i čemer,
vazdi se ozire gdi mogu viditi
   onu ka umire srce me vriditi.
Nigdi još priliku ljeposti gizdave
   ne vidih ni diku dostojnu nje slave;
dil togaj hoću reć, toj svaki znaj človik,
   ljubavi jer uteć ne moreš vas tvoj vik.
Ovo ja sve kusih, jeda bih slobodan;
   znam da se nasuzih, ali bi sve zaman.

Hrvatsko 16. stoljeće