David doznaje za smrt Saulovu


David doznaje za smrt Saulovu 

1 1 Poslije smrti Saulove David se vrati, budući potukao Amaleke.  David ostade dva dana u Siklagu1.  Treći dan, jedan čovjek stiže iz tabora, od Saula.  On imaše razderanu *odjeću i glavu pokrivenu zemljom.  No, stižući kod Davida, on pade na zemlju i pokloni se.  3 David mu reče: «Otkud dolaziš  ti? «On mu reče: «Ja sam izmakao iz tabora Izraelovog. » 4 David mu reče Kako se ta stvar dogodila? Ispričaj mi!» On reče: «Narod je pao u rasulo, a potom palo je mnogo mrtvih među narodom; i potom, Saul i njegov sin Jonatan su mrtvi. » 5 David reče svom mladom izvjestitelju:  «Kako znaš ti da je Saul mrtav, kao i njegov sin Jonatan?» 6 Mladi čovjek mu reče: «Ja sam se slučajno našao na brdu Gilboa2.  Bijaše tu Saul, oslonjen o svoje koplje, i  bijaše kola i konjanika koji su se skupili uz njega.  7 On se okrenuo i vidio me.  On me pozvao, a ja rekoh: Nazočan! 8 On mi je rekao: Tko 
si ti? A ja sam njemu rekao: Ja sam jedan Amalecit3.  9 On mi je rekao: Ostani 
pokraj mene, hoćeš li, podari mi smrt, jer sam zapao u neku slabost, iako imam još uvijek svoj dah.  10 Ja sam ostao pokraj njega, i ja mu dakle dadoh smrt, jer sam znao da neće preživjeti svoj pad.  Ja sam uzeo njegovu dijademu koju imaše na glavi i narukvicu koju nosiše na ruci.  Ja sam ih donio mom gospodaru. “
11 David uze svoju odjeću i potrga ju.  Svi njegovi sudruzi učiniše isto.  12 Oni ožališe, oplakaše i *postiše sve do navečer za Saula, za njegovog sina Jonatana , i za puk GOSPODOV i za kuću Izraelovu1, koji bijahu pali pod mačem. 
13 David reče mladom izvjestitelju: «Otkuda si ti?» On reče: «Ja sam sin jednog amalecitskog izbjeglice. » David mu reče: ”I ti nisi imao straha pružiti ruku za ubiti mesiju2 GOSPODOVOG?“ 15 David pozva jednog od  momaka i reče: «Priđi i udari ga. » On ga zakla.  16 David mu reče: «Nek' tvoja krv bude na tvoju glavu3, jer ti si sam izjavio go
voreći:  Ja sam taj koji je dao smrt mesiji GOSPODOVOM. »
Tužaljka Davidova o Saulu i Jonatanu
17 Tad David načini ovu tužaljku o Saulu i o njegovom sinu Jonatanu.  18 On reče:
( Za kazivati sinovima Judinim.  Luk.  To je upisano u knjizi Pravednikovoj1 ). 
19 čast Izraelova, počiva na tvojim
obroncima!
Oni su pali, junaci!
20 Ne objavljujte to u Gatu,
ne oglašavajte to po ulicama
Aškelona2,
iz straha da kćeri Filistinske
ne obraduju se,
da kćeri *neobrezanih
ne poskoče od veselja. 
21 Planine Gilboa,
ne primajte ni rose ni dažda,
ne prekrivajte se više
plodnim poljima!
Jer, ondje bi oskvrnut štit
junacima,
štit Saulov koji ne bijaše
bio nauljen3 
22 ničim osim krvlju žrtava, masnim
od junaka,
luk Jonatanov, koji ne uzmaknu
nikad,
i mač Saulov, koji se ne vra-
ćaše suh. 
23 Saul i Jonatan, ljub-
ljeni,
nerazdvojivi u životu i
u smrti,
brži nego orlovi, 
srčaniji nego lavovi!
24 Kćeri Izraelove, plačite nad Saulom,
koji vas odijevaše purpurom i 
uresima
koji draguljima od zlata pretrpavaše
vaše haljine. 
25 Oni su pali u punom jeku boja, 
junaci!
Jonatane, koji ležiš na tvojim 
obroncima! 
Koliku patnju osjećam zbog tebe, Jo-
natane,
brate moj!
A toliko  te voljeh!
Tvoje prijateljstvo bijaše za mene 
jedno čudo
ljepše od ljubavi 
žena. 
27 Oni su pali, junaci!
Propalo je oružje ratno!

Druga Samuelova knjiga