Evanđelje po Ivanu (Šarić)/Glava 5.
1 Potom je bio blagdan židovski, i uzađe Isus u Jerusalem. 

2 U Jerusalemu je kod Ovčjih vrata kupelj, koja se zove hebrejski Betsaida, i ina pet trijemova. 

3 U njima je ležalo veliko mnoštvo bolesnih, slijepih, hromih i sušičavih. Oni su čekali, da se zaljulja voda. 

4 Jer je anđeo Gospodnji silazio u određeno vrijeme u kupelj i zaljuljao vodu. Tko je tada najprije sišao u zaljuljanu vodu, ozdravio bi makar kakva bolest bila na njemu. 

5 A ondje je bio jedan čovjek, koji je trideset i osam godina bio bolestan. 

6 Kad ga vidje Isus gdje leži i doznade, da je već odavno bolestan, upita ga: "Hoćeš li da ozdraviš?" 

7 Bolesnik mu odgovori: "Gospodine, nemam čovjeka, da me spusti u kupelj, kad se zaljulja voda. Dok ja dođem, drugi siđe prije mene." 

8 Tada mu reče Isus: "Ustani, uzmi postelju svoju i hodi!" 

9 Odmah ozdravi taj čovjek, uze postelju svoju, i hodao je naokolo. A taj je dan bila subota. 

10 Zato rekoše Židovi onome, što ozdravi: "Subota je! Ne smiješ nositi postelju svoju." 

11 On im odgovori: "Koji me iscijeli, reče mi: 'Uzmi postelju svoju i hodi!'" 

12 A Oni ga zapitaše: "Tko je taj čovjek, koji ti reče: "Uzmi postelju svoju i hodi" 

13 Iscijeljeni nije znao, tko je bio; jer se je Isus bio uklonio, jer je bilo ondje veliko mnoštvo ljudi. 

14 Kasnije ga zateče Isus u hramu i reče mu: "Eto si ozdravio. Ne griješi više, da ti se ne dogodi što gore!" 

15 Tada otide čovjek i javi Židovima, da je Isus, koji ga iscijeli. 

16 Zato su Židovi progonili Isusa, jer je to bio činio u subotu. 

17 Isus im izjavi: "Otac moj do sada djeluje, i ja djelujem." 

18 Zato su još više gledah zidovi da ga ubiju, jer je ne samo prestupao subotu, nego je i Boga nazivao Ocem svojim i stim se gradio jednak Bogu. 

19 Isus im reče: "Zaista, zaista, kažem vam: Sin ne može ništa činiti sam od sebe, nego što vidi da čini Otac. Što on čini, ono i Sin čini jednako. 

20 Jer Otac ljubi Sina i sve mu pokazuje, što sam čini. I pokazat će mu veća djela od ovih, da se vi čudite. 

21 Jer kao što Otac podiže mrtve i oživljuje, tako i Sin koje hoće oživljuje. 

22 I ne sudi Otac nikome; nego sav sud dade Sinu, 

23 Da svi poštuju Sina kao što poštuju Oca. Tko ne poštuje Sina, ne poštuje Oca, koji ga je poslao. 

24 Zaista, zaista, kažem vam: Tko sluša moju riječ i vjeruje onome, koji je poslao mene, ima život vječni i ne dolazi na sud, nego se prešao iz smrti u život. 

25 Zaista, zaista, kažem vam: Dolazi čas, i već je tu, kad će mrtvi čuti glas Sina Božjega, i koji ga budu čuli, živjet će. 

26 Jer kao što Otac ima život u sebi, tako dade i Sinu, da ima život u sebi. 

27 On mu dade i vlast, da drži sud, jer je Sin čovječji. 

28 Ne čudite se tomu! Dolazi čas, kad će svi u grobovima čuti glas njegov. 

29 Tada će oni, koji su činili dobro, izaći na uskrsnuće života, a koji su činili zlo, na uskrsnuće suda. 

30 Ja ne mogu ništa činiti sam od sebe. Sudim, kako čujem. Moj je sud pravedan; jer ne tražim volje svoje, nego volju onoga, koji me je poslao. 

31 Ako ja svjedočim sam za sebe, svjedočanstvo moje nije istinito. 

32 Drugi je, koji svjedoči za mene, i znam, da je istinito svjedočanstvo, kojim svjedoči za mene. 

33 Vi poslaste k Ivanu, i on posvjedoči za istinu. 

34 Ali ja ne trebam svjedočanstva od čovjeka. Ja govorim samo o tom, da se vi spasite. 

35 On je bio svjetiljka, koja gori i svijetli. A vi se htjedoste samo za čas radovati u svijetlu njezinu. 

36 Ja imam svjedočanstvo veće od Ivana: Djela, koja mi dade Otac da ih izvršim, ta djela, koja ja činim, svjedoče za mene, da me posla Otac. 

37 Tako Otac, koji me posla, sam posvjedoči za mene. Ali glasa njegova niti ste kad čuli, ni lica njegova nijeste vidjeli; 

38 I riječi njegove nijeste spremili u sebi, jer ne vjerujete onome, koga on posla. 

39 Istražujete Pisma jer mislite, da imate u njima život vječni! Upravo su ona, koja svjedoče za mene. 

40 Ipak vi nećete da dođete k meni, da imate život. 

41 Ja ne primam časti od ljudi. 

42 Ali vas poznajem, da nemate u sebi ljubavi Božje. 

43 Ja dođoh u ime Oca svojega, ali me vi ne primate. Ako li drugi dođe u ime svoje, njega primate. 

44 Kako vi možete vjerovati, kad primate slavu jedan od drugoga, a slave, koja je od jedinoga Boga, ne tražite? 

45 Ne mislite, da ću vas ja tužiti Ocu! Vaš je tužitelj Mojsije, u koga se vi uzdate. 

46 Jer kad biste vjerovali Mojsiju, i meni biste vjerovali; jer je on pisao o meni. 

47 A kad njegovim Pismima ne vjerujete, kako ćete vjerovati mojim riječima?" 

Evanđelje po Ivanu (Šarić)