Mihej (Šarić)/Glava 4.
1 Na svršetku dara dogodit će se, da bude utvrđena gora s kućom Gospodnjom navrh gora, uzvišena nad visinama. Tada će se k njoj stjecati narodi. 

2 Mnogi će narod ići tamo i govoriti: "Dođite, pođimo na goru Gospodnju, u kuću Boga Jakovljeva! Neka nas on nauči svojim putovima! Mi hoćemo hoditi njegovim stazama!" Jer nauka izlazi sa Siona i riječ Gospodnja iz Jerusalema. 

3 On sudi među svima narodima, govori pravdu među moćnim narodima do u daljinu. Oni raskivaju mačeve svoje na raonike, koplja svoja na kosijere. Ne diže više narod mača proti narodu. Više se ne uči ratu. 

4 Svaki stanuje pod svojom vinovom lozom i smokvom, a da ga tko ne plaši, jer to obećaše usta Gospodnja nad vojskama. 

5 Jer svi narodi hode svaki u ime boga svojega; pa ćemo i mi hoditi u ime Gospoda, Boga svojega, u vijek i dovijeka. 

6 U ono vrijeme", govori Gospod, skupit ću, što hramlje. Što je razagnano, skupit ću, i iscijelit ću što sam udario. 

7 Što hramlje, to ću učiniti ostatkom, što je bolesno, jakim narodom. I Gospod će biti kralj nad njima na gori Sionu od sada i dovijeka." 

8 Ti kulo za stado, ti stražaro kćeri sionske, k tebi će prispjeti, k tebi će doći prijašnja vlast, kraljevstvo kćeri jerusalemske! 

9 Ali sada - što vičeš tako glasno? - Nema li kralja u tebi! Je li mrtav tvoj savjetnik, da te obuzeše bolovi kao ženu, što rađa? 

10 Savijaj se, jecaj, kćeri sionska, kao žena, što rađa, jer sad moraš van iz grada, na polju stanovati. Dolaziš u Babilon. Ali ćeš se tamo izbaviti. Tamo će te Gospod osloboditi iz ruke neprijatelja tvojih. 

11 Sada dakako skupljaju se proti tebi mnogi narodi i govore: "Neka se oskvrni, da se oko naše napase na Sionu!" 

12 Ali oni ne znaju misli Gospodnjih i ne razumiju odluke njegove, da ih unosi kao snoplje na gumno. 

13 Ustani, vrši, kćeri sionska, jer ću učiniti rog tvoj gvožđem, papke ću tvoje učiniti mjeđu. Satri mnoge narode! Posveti Gospodu blago njihovo, Gospodu čitavoga svijeta dobro njihovo! 

Mihej (Šarić)