Elihu veliča svemogućeg Boga


Elihu veliča svemogućeg Boga 
	
		
	36 1 	Po tome Elihu nastavi i reče:
	2	Podnesi me jedan čas, ja ću te 
		Ima drugih stvari reći u prilog Bogu.
	3	Ja ću izvući svoju znanost iz daleka
		za opravdati onog koji me stvorio.
	4	Jer sigurno moje besjede ne lažu,
		i ovo je jedan čovjek od sigurnog 
		
	5	Pogledaj plemstvo Božje! On ne bi 
		On je PreUzvišeni po stalnosti 
	6	On ne ostavlja u životu opakog
		već čini pravdu potlačenima.
	7	On ne okreće svojih očiju od 
		pravednih.
		Jesu  li na  prijestolju s kraljevima
		gdje ih je on postavio za uvijek? 
		Oni se time  zanose.
	8	A, nađu li su zatvorenicima u 
		jesu li uhvaćeni u sveze potlačenosti,
	9	to je što je on htio oglasiti pred  
		i njihove pobune kad izigravahu 
		heroje.
	10 	On je otvorio njihove uši svojem 	
		ukoru
		i rekao im da se okrenu od nereda.
	11 	Ako li poslušaju i podlože se,	
		oni završavaju svoje dane u sreći,
		a njihove godine u slastima.
	12 	Ali, ako li ne poslušaju, oni sebi poklanjaju sulicu
		i izdahnut  će, a da to i ne spoznaju.
	13	Što se tiče bezbožnih okorjelih u	
		svojem gnjevu,
		oni ne zaklinju, kad ih uvezuje u 
	14 	Njihovo se postojanje  gasi u 	
		jeku mladosti
		a njihov život se završava među
		prodanima1.
	15 	Ali, potlačeni, njega on spašava tlakom,
		i nevoljom otvara mu uho.
		
	16 	Tebe također, on te je htio odstraniti	
		od prinude u velikim prostorima 
		i stol koji će ti se postavljati  bit će 
		nakrcan ukusnim jelima.
	17 	Ali, ako ti navučeš na sebe jedan 	
		pravorijek presude,
		presuda i osuda će nadjačati.
	18	Nek' prijetnja kažnjavanja ne potisnu	
		tebe u pobunu!
		Ti možeš mnogo potplatitiđ Ne 	
		zanosi se!	
	19 	Hoće li tvoja bogatstva dostajatiđ	
		Ni zlatne  šipke ništa više,
		ni sve  zalihe snage.
	20 	Ne uzdiši nakon ove noći	
		kad narodi budu iskorijenjeni.
	21 	Čuvaj se da se ne okreneš	
		prema neredu koji bi ti
		pretpostavio pritisku1. 
		
	22 	Gledaj, Bog je neograničen	
		u svojoj moći,
		koji bi učitelj bolje poučavao? 
	23 	Da li netko nadzire njegovo	
		ponašanje,
		kaže li mu tko: » Ti počinjavaš
		zlo? «
	24 	Namisli slaviti njegovo djelo	
		koje opjevavaju ljudi.
	25 	Svi ga ljudi promatraju,	
		izdaleka njega smrtnici razlikuju.
	26 	Gledaj, Bog je velik i mi ne	
		razumijemo.
		Broj je njegovih godina neizbrojiv.
	27 	On privlači kapi vodene,	
		potom ih cijedi u kiši  za svoju
		poplavu
	28 	što oblaci izlijevaju	
		i prosipaju na mnoštva ljudska.
	29 	Tko bu nastojao razumjeti	
		razastiranje oblaka,
		i grmljavinu s njegovog svoda? 
		
	30 	Gledaj, on je rastegao nad njima svoju	
		munju
		i potopio temelje oceanu.
	31 	To on putem njih sudi2 narodima	
		i daje hranu u izobilju.
	32 	Svoja dva dlana, on prekriva 	
		munjom,
		i njoj je odredio jedan cilj.
	33 	Njegova grmljavina oglašava njegov	
		dolazak,
		stada čak naslućuju njegovo
		približavanje.
		
	37 1 	Moje srce također zadrhti i 
		poskoči van sa svog mjesta.
	2	Slušajte, slušajte dakle treperiti 
		njegov glas,
		i grmljavinui koja izlazi iz njegovih 
		usta.
	3	Od sva nebesa on ga odbija,
		a njegova munja udara krajeve 
		zemaljske.
	4	Po tome  njegovo rikanje odjekne,
		njegovo veličanstvo zagrmi punim
		gasom,
		a on više ne suzdržava munje čim 
		njegov glas se začuo.
	5	Bog grmi punim glasom svoja čuda,
		on ih čini od veličanstvenosti koje 
		
	6	Kad on kaže snijegu:
		» Padaj na zemlju«,
		kad on otkači svoje pljuskove,
		pljuskove potopne,
	7	on stavlja pod pečat svačiju ruku1 
		da bi ljudi koje je on stvorio
		bili toga svjesni.
	8	Životinja se vraća u svoju jazbinu i
		šćućuri se u svom ležištu.
	9	Uragan, on, iziđe iz svoje izbe,
		i sa sjevercem dođe led.
	10 	U dahu Božjem stvori se led	
		i prostranstva vodena se zamrznu.
		
	11 	Po tome lijepo vrijeme odnese 	
		oblake
		i rasprši oblake pune munja.
	12 	On je taj koji njih vrti u krugovima	
		da se ispune, prema njegovim
		nacrtima, sve ono što on njima
		zapovjedi nad svim svemirom.
	13 	Bilo da se radi da obliju ili	
		orose zemlju
		ili da ju blagoslove, on je taj koji
		ih odašilja.
		
	14	Podaj uho ovome, Jobe,	
		zaustavi se i osmotri čuda
		Božja.
	15 	Kad ih Bog smišlja, znaš li tiđ	
		Znaš li ti kad on daje sinuti
		munji u oblaku svom? 
	16 	Znaš li ti ravnotežu oblaka,	
		čudesnost jednog sigurnog znanja? 
	17	Ti čija su odijela pretopla	
		kad zemlja smalakše pod
		južnim vjetrom,
	18 	sudjeluješ li ti u  valjanju	
		oblaka,			
		čvrstih kao jedno metalno 
		ogledalo1 ? 
		
	19 	Nauči me ono što bismo mi mogli njemu reći!
		- tko će ga naći?
	20 	Kad ja govorim, treba li se njega o 	
		tome obavijestiti?
		Treba li njemu reći da bi on bio 
		obaviješten? 
	21 	Iznenada, ne vidi se više svjetlost,	
		ona je zatamnjena oblacima,
		po tome vjetar je puhnuo i odnio ih.
	22 	Sa Sjevera stiže jedno zlatno svjetlo, 	
		uokolo Boga, jedan strašan sjaj.
	23 	To je Moćni kojeg mi ne možemo	
		dosegnuti,
		vrhovni u svojoj snazi i u 
		on ne ugnjetava onog  u kome
		 pravdom obiluje.
	24 	To je zašto ga se ljudi boje,	
		ali on ne vodi računa o onima
		koji sebe drže mudrima.
		
		
	
	

Job