Job (Šarić)/Glava 5.
1 Zovi dakle, ako ti se tko odazove, i kojemu ćeš se od anđela obratiti? 

2 Bezumnika ubija samo njegova zla volja. Luđaka usmrćuje njegova zavist. 

3 Vidjeh luđaka: bio se je tvrdo ukorijenio. Ali se najednom sruši kuća njegova. 

4 Bez pomoći ostadoše djeca njegova; satrše ih na vratima bez branitelja. 

5 Gladni pojedoše, što je on žeo; isred trnja uzimaju to sebi. Žedni čeznu za posjedom njegovim. 

6 Jer nesreća ne niče iz zemlje, i nezgoda ne izlazi iz praha. 

7 Ne, čovjek se rađa za patnju, kao što iskre ognjene vrcaju gore. 

8 Ali ja bih pošao k Bogu, pred Boga bih iznio stvar svoju, 

9 Njegovo je upravljanje veliko i neshvatljivo, puno čudesa, što ih ne izbroji nitko. 

10 Spušta dažd na zemlju, izlijeva vodu na polja. 

11 Ponižene podiže gore, žalosne uzvisuje k sreći. 

12 Osnove lukavih uništava, ruke njihove ne svrše pravo ništa. 

13 Mudre hvata u njihovu lukavstvu, sruši se osnova lukavih. 

14 Na bijelu danu nailaze na mrak i u podne pipaju kao po noći. 

15 Iz ralja njihovih trga on porobljenoga, siromaha čovjeka iz ruku silnika. 

16 Slabomu procvate nova nada, a zloća mora da zatisne usta svoja. 

17 Eto, sretan čovjek, koga Bog upućuje! I zato ne odbacuj opomene Svemoćnoga! 

18 Kad on rani, on i zavija; kad udara, ruka njegova i iscjeljuje. 

19 U šestorostrukoj potrebi izbavit će te, u sedmoj neće te se zlo dotaći 

20 U gladi otkupit će te od smrti, u ratu od mača. 

21 Od biča jezika bit ćeš skriven; dođe li i pustoš, nećeš znati za strah. 

22 Smijat ćeš se pustoši i gladi, nećeš se bojati zvjeradi zemaljske. 

23 Jer ćeš s kamenjem poljskim biti u savezu, i zvjerad će poljska biti s tobom u miru. 

24 Tada ćeš vidjeti, da je mir a šatoru tvojemu, uredit ćeš kuću svoju, i neće ti uzmanjkati ništa. 

25 Vidjet ćeš, kako ti se množi broj djece, porod će tvoj rasti kao trava na njivi. 

26 U sitoj starosti sići ćeš u grob, kao što se snopovi žita snose u vrijeme zrelosti. 

27 Eto, pretražismo to; tako je; a ti poslušaj i razumij! 

Job (Šarić)