Zaharija (Šarić)/Glava 4.
1 Tada anđeo, koji je govorio s mnom, probudi me opet kao čovjeka, koji se budi oda sna. 

2 Upita me: "Što vidiš?" Ja odgovorih: "Vidim svijećnjak, sav zlata, i gore na njemu uljanicu. On ima sedam svjetionica, i sedam cijevi ide k svjetionicama, što su na njemu. 

3 . Dvije masline stoje uz njega, jedna s desne strane svijećnjaka, a jedna mu lijeve." 

4 Upitao sam anđela, koji je govorio s mnom: "Što znači to, gospodaru moj?" 

5 Anđeo, koji je govorio s mnom, odgovori mi: "Zar ne znaš, što znači to?" Ja odgovorih: "Ne znam, gospodaru moj!" 

6 Tada mi odgovori: "To je riječ Gospodnja Zerubabelu: 'Ne vojnom moći, niti silom, nego duhom mojim', veli Gospod nad vojskama. 

7 A tko si ti, goro velika? Pred Zerubabelom postat ćeš ravnica! On će iznijeti zaglavni kamen s radosnim poklikom: 'Blago njemu, blago!'" 

8 Riječ Gospodnja dođe mi ovako govoreći: 

9 "Ruke Zerubabelove postavile su temelj ovome hramu, ruke će ga njegove i dovršiti. Tada ćeš spoznati, da me je Gospod nad vojskama poslao k vama. 

10 Jer tko je god prezreo dan malih; početaka, vidjet će pun radosti završni kamen u ruci Zerubabelovoj. A ovo sedam svjetionica jesu oči Gospodnje, koje prelaze svu zemlju." 

11 Ja ga tada upitah: "Što znače one dvije masline s desne i s lijeve strane svijećnjaku?" 

12 I još ga upitah: "Što znače one dvije grančice maslinove, što su uz cijevi zlatne, koje dovode odozgo zlatno ulje?" 

13 On mi odgovori: "Zar ne znaš, što je to?" Ja rekoh: "Ne znam, gospodaru moj!" 

14 Tada mi reče: "To su dva pomazanika što kao sluge stoje pred Gospodom sve zemlje." 

Zaharija (Šarić)