Stanka - 2


Stanka - 2 
	
				
	14	Ti si probio njihovim vlastitim 	
			sulicama glavu njegovih poglavara,	
			dok oni stizaše u tutnju	
			da veselo raščetvore,	
			kao da, u zasjedi, već požderaše 	
			poraženog.	
	15	Ti si prokrčio put tvojim konjima	
			u moru,	
			u ključanju silovitih voda.	
	16	Ja sam čuo i duboko sam uznemiren.	
			Na tu buku, moje usne mucaju,	
			ja sam sav rastvoren.	
			Ja ostajem na mjestu, rastrojen.	
			Jer ne mičući ja moram dočekati	
			dan užasa,	
			za uspeti se k narodu koji	
			nas napada1.	
	17	Da, smokva ne cvjeta,	
			vinogradi ne donose ništa,	
			nasada maslinika iznevjeruje 	
			očekivanja,	
			polja ne daju ništa za jesti,	
			sitna stoka nestaje iz torova,	
			nema više krupne stoke u stajama.	
	18	Ja, bit ću u radosti zbog 	
			GOSPODA,	
			ja ću klicati zbog  Boga koji me spašava.	
			GOSPOD je moj gospodin,	
	19	on je moja snaga,	
			on moje korake čini kao oni što su	
			u košuta	
			i daje mi hoditi mojim 	
			žičanim glazbalima.1	
			visovima.	
			Ravnatelju zbora. Sa 	

Habakuk