Psalam (Šarić) 107.
1"Hvalite Gospoda, jer je dobar, jer vječno traje milosrđe njegovo!" 

2Tako neka govore otkupljenici Gospodnji, koje je otkupio iz vlasti neprijatelja 

3I skupio ih iz zemalja, od istoka i zapada, od sjevera i mora! 

4Bili su zalutali u pustinji, u pustoši, ne nađoše puta k mjestu, gdje bi se nastanili. 

5Trpjeli su od gladi i žeđi, duša je njihova iznemagala u njima 

6Povikaše u tjeskobi svojoj Gospodu, on ih oslobodi od nevolje njihove. 

7Izvede ih na pravi put, koji ide u mjesto prebivanja. 

8Neka hvale Gospoda za milost njegovu, za čudesa njegova među ljudima! 

9Jer je nasitio dušu praznu, dušu gladnu napunio je okrepom. 

10 Drugi su sjedili u tami i u sjeni smrtnoj, ležali su okovani u bijedu i gvožde. 

11 Jer su bili prkosili riječima Božjim i prezirali volju Svevišnjega. 

12 Zato ponizi nevoljom srce njihovo; posrnuše, a nije bilo tko da pomogne. 

13 Povikaše u tjeskobi svojoj Gospodu, on ih oslobodi od nevolje njihove 

14 Izvede ih iz tame i sjene smrtne i rastrga okove njihove. 

15 Neka hvale Gospoda za milost njegovu, za čudesa njegova među ljudima! 

16 Jer razbi vrata mjedena, prijevornice gvozdene slomi. 

17 Drugi - bezumnici zbog nevjernih putova svojih - moradoše se mučiti zbog zlodjela svojih. 

18 Gadilo im se svako jelo, već su stajali do vrata smrtnih. 

19 Povikaše u tjeskobi svojoj Gospodu, on ih oslobodi od nevolje njihove. 

20 Posla riječ svoju i iscijeli ih, i izbavi ih iz groba. 

21 Neka hvale Gospoda za milost njegovu, za čudesa njegova među ljudima! 

22 Neka prinesu žrtvu hvale, neka navješćuju djela njegova s radošću! 

23 Drugi, koji su plovili morem na lađama, trgovali na velikim vodama, 

24 Gledali su djela Gospodnja, čudesa njegova nad dubinom: 

25 Kad on zapovjedi, diže se vihor, koji uzburka valove. 

26 Dizali se do neba, survali se u dubinu; tada je duša njihova obnemogla od nevolje. 

27 Posrtali su i ljuljali se kao pijani; sva se je umjetnost njihova iscrpla. 

28 Povikaše u tjeskobi svojoj Gospodu, on ih oslobodi od nevolje njihove. 

29 On obrati buru u tišinu, i valovi morski umuknuše. 

30 Tada se razveseliše, što nastade tišina; on ih onda povede u žuđenu luku. 

31 Neka hvale Gospoda za milost njegovu, za čudesa njegova među ljudima! 

32 Neka ga hvale pred skupljenim narodom, neka ga slave u vijeću starješina! 

33 "On je, koji zemlju riječnu pretvara u pustinju, tla bogata izvorima u suhu zemlju, 

34 Plodna polja u slanu pustaru za zloću stanovnika njihovih. 

35 On pretvara pustinju u jezero, suhu zemlju u tlo bogato izvorima. 

36 Tamo onda naseljava gladne; Oni podižu sebi grad za stanovanje, 

37 Siju polja, sade vinograde, skupljaju plodove kao nagradu. 

38 I on ih blagosliva, i oni se i množe veoma, i ne da on nikada, da, se umanjuje stoka njihova. 

39 Ali opadnu i skučeni postanu pod teretom nesreće i brige. 

40 Tako izlijeva sramotu na knezove, pusti da lutaju po pustinji bez puta. 

41 Tako izvlači siromaha iz nevolje, obitelji njegove umnoži kao stada. 

42 To gledaju pobožni i raduju se; sva zloća zatvara usta svoja. 

43 Tko je mudar, neka zapamti ovo i neka primi k srcu milosrđe Gospodnje!" 

Psalmi (Šarić)