Kad ta vil izide jakino sunačce
Kad ta vil izide jakino sunačce,
   nika mi obide oholas srdačce,
ar kako ružan cvit sva cvitja dobiva,
   tač ona vas sî svit lipotom prisiva.
Toliko gizdavo, oh, obraz gdi nosi,
   ter mogu reć pravo da se zvat raj prosi.
Ako ju tko pozre, još veće tko druži,
   veselo na smrt gre, jer uvik ne tuži.

Hrvatsko 16. stoljeće