Zoviješe zora dan a slavno prolitje
Zoviješe zora dan a slavno prolitje
   travicu drobnu van, zelen lis i cvitje,
ja kad bih uhićen od ove gospoje,
   ke obraz nakićen u slavi vas poje.
S jutra, dim, na prozor pogledat općah ja,
   ter tada moj pozor u taj čas pozri tja:
meni bi viditi još lipšu ner vilu
   gospođu sjediti u rušcu pribilu.
Vidiv me ka hrla vaze trak i kosu
   niz bijela ter grla kosice sve prosu;
na čelu ostavi dva prama od zlata,
   ostalo sve zavi okolo, dim, vrata,
da kosa ne vitri, u kojoj do mal hip
   rukami zahitri na glavi venčac lip;
ozriv se jak jelin ter ončas pođe tja,
   ter gorči ner pelin i čemer ostah ja.

Hrvatsko 16. stoljeće

sr:Zoviješe zora dan a slavno prolitje