Deklaracija o osudi Narodne skupštine Republike Srbije zbog miješanja u unutarnje stvari Republike Hrvatske
<big>SABOR REPUBLIKE HRVATSKE</big>

Na temelju èlanka 2. Ustava Republike Hrvatske i èlanka 6. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, Sabor Republike Hrvatske na zajedniækoj sjednici svih vijeæa 17. travnja 1991. ¡ - oštro prosvjedujuæi protiv Deklaracije Narodne skupštine Republike Srbije od 2. travnja 1991. o mirnom rješavanju jugoslavenske krize, protiv građanskog rata i nasilja, - podržavajući i u cijelosti odobravajući Izjavu Predsjedništva Sabora Republike Hrvatske od 8. travnja 1991. o toj deklaraciji, - u namjeri da zaštiti suverenitet, cjelovitost, jedinstvenost i neovisnost Republike Hrvatske donosi

<big>DEKLARACIJU</big>
<big>o osudi Narodne skupštine Republike Srbije zbog miješanja u unutarnje stvari Republike Hrvatske</big>

1. Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije, prema kojoj se navodno u Republici Hrvatskoj primjenjuje nasilje nad srpskim narodom od strane državnih vlasti, utemeljena je na proizvoljnim i neistinitim tvrdnjama. U opæini Titovoj Korenici odnosno Plitvicama, Pakrac i u drugim mjestima na teritoriju Republike Hrvatske u kojima su tijela državne vlasti Republike Hrvatske djelotvorno uspostavila javni red i mir, nije upotrebljena sila protiv "interesa srpskog naroda" veæ protiv teroristiækih pojedinaca i skupina koje, narušavajuæi pravni poredak Republike Hrvatske, onemoguæuju miran život njenih graðana.

2. Republika Hrvatska odluæno æe, svim sredstvima pravne države koja joj stoje na raspoložbi, suzbijati napade na svoj pravni poredak. Ometanjem prometa osoba i stvari, miniranjem pruga, oružanim pljaækama, razbojstvima pa i ubojstvima te drugim zloæinaækim djelovanjem, teror na pojedinim dijelovima Republike Hrvatske poprimio je takve razmjere da Hrvati a ni svi drugi njeni gradani to više ne mogu trpjeti. Nad tim se terorom zgražava cijeli civilizirani svijet. ldejni zaæetnici, stvarni pokretaæi i neposredni izvršitelji tog razbojniækog zlosilja izdanci su velikosrpske, osvajaèke, i hegemonistiæko-unitaristiæke politike, koja svoj stožer ima u glavnom gradu Beogradu, što deklaracija o kojoj je rijeæ oæito potvrðuje. Neposredni je cilj te politike rušenjc demokratski uspostavljena pravnog poretka u Republici Hrvatskoj i njenih zakonito izabranih državnih tijela te stvaranje Velike Srbije na uštrb svih drugih republika i autonomnih pokrajina, a osobito na uštrb Republike Hrvatskc.

3. Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije pokušava pružiti legalitet i legitimitet jednoj izmišljenoj, protuustavnoj, nezakonitoj i pravno nepostojeæoj tvorevini i njezinim tijelima. Pokušaj administrativnog organiziranja nekoliko hrvatskih opæina mimo ustavnog i pravnog poretka Republikc Hrvatske predstavlja najgrublji i najorganiziraniji napad na suverenitet i teritorijalnu cjelovitost Republike Hrvatske, za što velikim dijelom odgovornost snosi Srpska demokratska stranka. Veæina, medutim, srpskog puæanstva u Hrvatskoj Iojalna je Republici Hrvatskoj kao svojoj domovini i štuje njena demokratski izabrana državna tijela.

4. Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije predstavlja državno-pravno neprihvatljiv akt miješanja u unutarnje stvari Republike Hrvatske. Njome se pokušava zakonito djelovanje redarstvenih snaga Republike Hrvatske ne samo izjednaæiti s teroristiækim djelovanjem pojedinaca i grupa veæ se, što je još apsurdnije, pokušava odrediti naæin na koji bi redarstvene snage Republike Hrvatske imale postupati.

5. Mada ju je donijela skupština kao predstavniæko tijelo svih njenih gradana, Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije ima u vidu samo interese srpskog naroda, æime se svjesno zapostavljaju interesi Hrvata, Albanaca, Madara, Muslimana i svih drugih koji žive u Republici Srbiji. S druge strane, Narodna skupština Republike Srbije prisvaja sebi, niæim utemeljeno, pravo govoriti u ime cijelog srpskog naroda, pa i onih Srba koji nikada nisu živjeli u Srbiji. Ni jedan narod, pa tako ni srpski, ne može zahtijevati da u cijelosti živi u jednoj državi, jer time negira isto takvo pravo drugim narodima. Srpski narod ima svoju državu, a to je Republika Srbija.

6. Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije utemeljena je na teritorijalnim pretenzijama prema Hrvatskoj. S obzirom na to, ukoliko se otvori pitanje unutarnjih granica, Hrvatska pridržava pravo da zahtijeva ukupni hrvatski etniæki i povijesni teritorij.

7. Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije otvoreno poziva Jugoslavensku narodnu armiju i tzv. Štab Vrhovne komande oružanih snaga SFRJ na intervenciju, iako su Predsjedništvo SFRJ i JNA, priznavajuæi legalno izabranu vlast u republikama, nedvosmisleno i opetovano izjavili da se JNA neæe miješati u rješavanje jugoslavenske državne i ustavne krize. Zbog toga je ta deklaracija po svom duhu i poruci militantna.

8. Republika Hrvatska, držeæi se naæela i ciljeva Rezolucije o prihvaæanju postupka za razdruživanje SFRJ i o moguæem udruživanju u savez suverenih republika koju je Sabor Republike Hrvatske donio 21. veljaæe 1991, taj æe postupak i provesti, štiteæi svoj suverenitet i svoje interese.

9. Polazeæi od æinjenica da je Republika Hrvatska suverena i demokratska država u kojoj su svim njenim graðanima, pa tako i pripadnicima srpskog naroda, zajamæena sva nacionalna, graðanska i druga Ijudska prava. kao i od æinjenice da je Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije utemeljena na neistinama, militarizmu i velikosrpskom ekspanzionizmu, Sabor Republike Hrvatske je ocjenjuje aktom miješanja Republike Srbije u unutarnje stvari Republike Hrvatske te je odbacuje.

10. Suglasno Pariškoj povelji iz studenoga l990, Sabor Republike Hrvatske poziva Narodnu skupštinu Republike Srbije na konstruktivnu suradnju na dobrobit graðana obih republika.

11. Ova æe se deklaracija objaviti u "Narodnim novinama", službenom listu Republike Hrvatske i dostaviti skupštinama svih jugoslavenskih republika i pokrajina.

Klasa: 021-03/91-06/07

Zagreb, 17. travnja 1991.

SABOR REPUBLIKE HRVATSKE 
Predsjednik Sabora 
dr. Žarko Domljan, v. r.

Hrvatsko 20. stoljeće
Povijest