Zavist i škrtost


Zavist i škrtost 
		
			
3	Škrtom čovjeku ne pristoji	
	 	bogatstvo,  čemu pak velika dobra	
	 	 zavidljivu čovjeku?	
4  Onaj koji zgrće sebe samog	
	 	lišavajući skuplja za drugoga ;	
		s njegovim dobrima drugi će živjeti	
		u raskoši.	
5  Onaj koji je okrutan spram sebe	
	 	samog, za koga li je bio dobar?	
		On se neće nauživati svojih blaga.	
6  Nema goreg nego onaj koji 	zlostavlja samog sebe,
		to je otkupnina za njegovu opakost.	
7  Čak i ako čini dobro, on to čini iz	
		nepažnje,	
		i završava otkrićem vlastite	
		opakosti.	
8  On je zao, čovjek zavidljivih	
		očiju,	
		koji okreće live i prezire ljude4.	
9  Gramzivo oko nije svojim dijelom	
		zadovoljno,	
		jedna zla pohlepa sasušuje njegovu	
		dušu1.	
10	Škrtac oskudijeva kruhom i	
		manjka za svojim vlastitim	
		stolom2 .	
			

Siracida