Psalam 104 (103)
1	Blagosiljaj GOSPODA, o moja dušo!
		
		GOSPODE moj Bože, ti si tako velik!
		Ogrnut slavom i sjajem,
	2	prekriven  svjetlošću kao jednim ogrtačem,
		ti si rasprostro nebesa kao jedan zastor.
		
	3	On  uslojava svoja boravišta iznad voda1;
		od oblaka on čini svoje tijelo;
		on ide na krilima vjetra.
	4	Od vjetrova čini svoje glasonoše,
		a od plamenova, svoje izvršitelje.
		
	5	On je postavio zemlju na njene osnovice,
		ona je zauvijek neoboriva.
	6	Ti si ju prekrio Oceanom kao jednim habitom;
		vode ostaju na na planinama.
		
	7	Na tvoje grožnje one su se povukle,
		izluđene tvojim udarima grmljavine:
	8	prelazeći planine, silazeći u doline
		prema mjestima koja si im ti odredio.
	9	Ti si im nametnuo jednu granicu koju neće prelaziti;
		one se neće više vratiti prekriti zemlju.
		
	10	On šalje vodu iz izvora u klance;
		ona odlazi između planina;
	11	ona napaja sve poljske životinje,
		divlji  magarci gase njome svoju žeđ.
	12	Blizu nje sklanjaju se ptice nebeske
		koje pjevaju u lišću.
		
	13	Iz svojih boravišta on napaja planine;
		zemlja se nasićuje plodom tvoga rada:
	14	ti daješ travi nicati za stoku,
		biljkama koje čovjek sadi,
				
		izvlačeći svoj kruh iz zemlje.
	15	Vino raduje *srce ljudima
		obasjavajući lica više no ulje.
		Kruh okrepljuje srca ljudska.
		
	16	Drveta GOSPODOVA se nasićuju,
		i cedrovi Libanski koje je on posadio.
	17	To ondje se gnijezde ptice,
		roda ima svoj stan u ciparisima.
	18	Visoke planine su za kozoroge,
		stijene su zaklon damanima1.
		
	19	On je načinio mjesec za određivati blagdane,
		i sunce koje poznaje sat svojeg zalaska.
	20	Ti postavljaš tmine, i to je noć
		kad se premještaju šumske zvijeri.
	21	Lavovi riču poslije svoje lovine
		i išću u Boga svoju hranu.
		
	22	O izlasku sunca one se povlače,
		i liježu u svoje jazbine,
	23	a čovjek odlazi na svoj posao,
		na svoje uzgoje sve do večeri.
		
	24	Kako su brojna tvoja djela, GOSPODE!
		Ti si ih sve s mudrošću stvorio,
		zemlja je puna tvojih stvorova.
		
	25	Evo mora, velikog i prostranog među obalama,
		gdje se gibaju, bezbrojne,
		životinje velike i male.
	26	Ondje, odlaze i dolaze lađe,
		i Leviatan2 
	 	kojeg si ti stvorio za igrati se s njim.
		
	27	Svi računaju na tebe
		za dati im u njihovo vrijeme željenu hranu:
	28	ti daješ, oni sakupljaju ;
		ti otvaraš ruku svoju, oni se nasićuju.
		
	29	Ti skriješ svoje lice, oni su užasnuti;
		ti im oduzmeš dah, oni izdišu
		i vraćaju se u svoju prašinu.
	30	Ti pošalješ svoj dah, oni su stvoreni,
		a ti obnavljaš površinu zemlje.
				
	31	Nek' slava GOSPODOVA traje zauvijek,
		nek' se GOSPOD raduje svojim djelima!
	32	On pogleda zemlju, ona uzdrhti;
		on dodirne planine, i one zadime se.
		
	33	Sav svoj život ja ću opjevavati GOSPODA,
		ostatak svojih dana ja ću svirati za svog Boga1.
	34	Nek' moja pjesma njemu bude ugodna!
		I nek' GOSPOD čini radost meni!
		
	35	Nek' grješnici nestanu sa zemlje,
		i nek' nevjernici ne postoje!
		Blagosiljaj GOSPODA, o moja dušo!
		Aleluja2!

Psalmi