Pokli me ostavi, mlače nemili
Pokli me ostavi, mlače nemili,
ter se darovo drugoj si vili,
   vidiet' te ne će
   me oči veće.

Pokli ti sada, huda gospođe,
od mene ubiegnu, a drugom pođe,
   na te mrzie'ću
   ko na zlu sreću.

Liepšemu od tebe ja sada hrlim,
dražega od tebe ja odsad grlim,
   on ima oči
   zviezde s istoči.

Poliepšu vilu diku za moju
uzeo sam meni milu gospoju,
   nje su medene
   usti rumene.

On mene ljubi pravom ljubavi,
ja š njim sam vazda u sni i u javi,
   on je čestiti
   moj raj na sviti.

Dragahna moja mene miluje,
svu liepos' dala meni svoju je,
   ona slatko je
   blaženstvo moje.

Ti si nevieran, a on je vieran,
ti vazda srdit, on blag i miran,
   ti duh od tmina,
   on duh s visina.

Nu ako ljubav opet nas smiri
ter nas potvrdi u boljoj viri,
   i ti gospoja
   vik budeš moja.

Zasve er dostojan niesi milosti,
praštam ti, brače, i ti oprosti,
   s tobom živie'ću,
   s tobom umrie'ću.

Srećne ti svađe naše su bile
s celovim tako kad su svršile,
   ti si ma druga,
   a ja tvoj sluga.

Ivan Bunić Vučić

sr:Pokli me ostavi, mlače nemili