Ako mi ne daš lik
Ako mi ne daš lik

Ako mi ne daš lik, pogiba život moj;
mene ti je kratak vik, v sebi se ne dvoj.
A zato, krunice, jimij na me milost,
a vsemi je savaršena tvoja mladost.
   Dušu i sardace bila mi si ranila.
   Hvaljena tî budi kâ me si ozdravila;
   a sada veselo vsuda ću hoditi,
   pokla od smarti život mi će biti.
Sardace moje, tebe sam želila,
potužiti tebi nisam prije smila.
A sada očito veru ja ću dati
i tvom gospom ja se budu zvati.
   Trudan jelin . . . nosi u parsi strilu
   sam sebi zadiru . . . . . . . .
   vesel koji te vidi, blažen koji te ima,
   gizdava vsuda greš, kako sokol gledaš.
Mene ti je žal, da nî ča mnogo ljudi:
jošće biti more ča ljudi govore.
Blaženi čas ter hip v kî te majka rodi,
mojoj bolizni lik v tebi se nahodi:
   Franca ni Italija nima tvoje prilike,
   Tuskana ni Inglitera gospoje tolike;
   mudrosti velike veće negor Palimon,
   liposti anđelska, nima tolike on.

Fusnote

Hrvatsko 15. stoljeće