Draže nî človjeku poslušat ner meni
Draže nî človjeku poslušat ner meni;
   nu što ćeš da reku, moj cvite rumeni?
Ako bih tvu lipos proslavit hotil ja,
   nî moja toj kripos, ter mi se ne prija;
to li se potužu što pati život moj,
   želeći da združu gizdavi obraz tvoj,
nećeš mi vjerovat. Zatoj te ja molju,
   kad mi nî mirovat za željnu nevolju,
nemoj mi prikladat k tužicam žalosti,
   da mojoj smrt zadat ne budeš mladosti.
A kad bi jur dala ti meni smrt prijeku,
   komu bi tuj hvala, ja ne vim da reku;
koris bi li meni, jer ne bih ja plakal
   u želji ljuveni živu smrt i pakal,
koji me umara, koji me mori sve,
   koji me izgara, odkli znam lice tve.

Hrvatsko 16. stoljeće