Zaharija (Šarić)/Glava 2.
1 Opet sam podigao oči svoje i gledao. Gle, bio je tu čovjek, u čijoj je ruci bilo mjeračko uže. 

2 Upitao sam: "Kamo ideš?" Odgovori mi: "Hoću da izmjerim Jerusalem i da vidim, kolika mu je širina i kolika mu je dužina." 

3 I gle, anđeo, koji je govorio s mnom, izađe, i drugi anđeo dođe mu u susret. 

4 Ovaj mu reče: "Idi brzo i reci mladome tamo čovjeku: 'Jerusalem će se naseliti kao otvoren grad zbog mnoštva ljudi i stoke u njemu. 

5 Ja ću mu sam', govori Gospod, 'biti zid ognjen unaokolo i u njemu ću pokazati slavu svoju.'" 

6 "Ustanite, ustanite! Bježite iz zemlje sjeverne!" govori Gospod. "Jer sam vas razasuo u četiri vjetra nebeska", govori Gospod. 

7 "Ustani, Sione, koji sjediš kod kćeri babilonske, spasi se!" 

8 Jer ovako veli Gospod nad vojskama: "Za slavom poslao me je k narodima neznabožačkim, koji su vas oplijenili. Jest, tko dirne u vas, dirnuo je u zjenicu oka mojega. 

9 Jer evo, ja ću zamahnuti rukom svojom na njih, da postanu plijen slugama svojim." Tada će spoznati, da me je poslao Gospod nad vojskama. 

10 "Raduj se i veseli se, kćeri sionska, jer evo, ja dolazim i stanovat ću u tvojoj sredini", govori Gospod. 

11 "I mnogi će narodi u onaj dan pristati uz Gospoda i pripadat će mojemu narodu, i ja ću stanovati u tvojoj sredini." Tada ćeš spoznati, da me je poslao k tebi Gospod nad vojskama. 

12 I Gospod će zaposjesti Judu kao svoj dio na svetome tlu i opet će izabrati Jerusalem. 

13 Sav svijet neka bude tih pred Gospodom! Jer On ustaje iz svetoga stana svojega. 

Zaharija (Šarić)