Jedna vjera nedostojna GOSPODA


Jedna vjera nedostojna GOSPODA 
		
			
	6 Jedan sin štuje svog oca, jedan sluga, svog gospodara. A, ako sam ja otac, gdje je čast koja mi pripada? I ako sam ja gazda, gdje mi je dužno poštovanje? vi govorite GOSPOD, svemogući, o vi svećenici koji prezirete moje *ime. Vi kažete: ” U čemu smo mi prezreli tvoje ime? “ 7 - Donoseći na moj *oltar jednu *nečistu1 hranu. Potvrđujući: ”Stol GOSPODOV je bez važnosti. “ 8 A, kad vi predstavljate  kao *žrtvu jednu slijepu životinju, nije li to loše? I kad predstavljate jednu šepavu ili bolesnu, nije li to zlo?  Ponudi ju dakle svojem upravitelju. Hoće li on biti zadovoljan s tobom? Hoće li te prihvatiti s naklonošću? reče GOSPOD, svemogući. 9 Nakon čega, pokušajte,  dakle, stišati Boga2 da nam se smiluje! - To je od vaših ruku što dolazi. Vas? hoće li prihvatiti s naklonošću, reče GOSPOD, svemogući? 10 Hoće li se najzad naći između vas  netko za zatvoriti vrata, da ne biste spaliti u čistom gubitku moj oltar? Ja ne nalazim nikakvog zadovoljstva u vama, reče GOSPOD, svemogući. A ponuda1, nju ja ne primam iz vaših ruku. 11 Jer, od Istoka do Zapada veliko je moje ime među narodima. U svakom mjestu jedna žrtva *tamjana je ponuđena mojem *imenu, kao i jedan čista ponuda, jer veliko je moje ime među narodima, reče GOSPOD, svemogući.		
	12 Vi, međutim, vi ga skrnavite govoreći: ”Stol GOSPODOV je nečist. Njegov doprinos u hrani beznačajan je2. “ 13 A vi kažete: ” Gledajte, koja briga “, i vi ga odbijate s prijezirom, reče GOSPOD, svemogući. Vi prinosite kakvu pokupljenu životinju, bilo hromu, bilo bolesnu, i vi ju nudite u milodaru. Mogu li ju ja prihvatiti iz vaših ruku? reče GOSPOD; 14 Proklet bio varalica koji, posjedujući jednog mužjaka u svojem stadu, čini jedan zavjet i žrtvuje GOSPODU  jednu životinju s manom! Jer, ja sam jedan veliki kralj, reče GOSPOD, svemogući, i moje ime mora biti strahom među narodima.	

Malahija