Djela apostolska (Šarić)/Glava 13.
1 A u crkvi, koja je bila u Antiohiji, bili su proroci i učitelji: "Barnaba i Simeon, koji se zvao Niger i Lucije Cirenac i Manahen, koji je bio zajedno odgojen s Herodom četverovlasnikom, i Savao. 

2 A kad su oni služili Gospodinu i postili, reče Duh Sveti: "Odvojite mi Barnabu i Savla na djelo, na koje ih pozvah." 

3 Tada postivši i pomolivši se položiše ruke na njih i otpustiše ih. 

4 Oni dakle poslani od Duha Svetoga otidoše u Seleuciju, i odanle otploviše u Cipar, 

5 I došavši u Salaminu propovijedali su riječ Božju u sinagogama židovskim, A imali su i Ivana u službi. 

6 Oni prođoše sav otok do Pafa. Tamo nađoše nekog čovjeka vračara, lažna proroka, Židova, kome je bilo ime Barjesu. 

7 On je bio s namjesnikom Sergijem Pavlom, čovjekom razumnim. Ovaj dozva Barnabu i Savla i zaiska, da čuje riječ Božju. 

8 Ali Elimas vračar - jer to znači ime njegovo - protivio im se i gledao je da odvrati namjesnika a od vjere. 

9 A Savao, koji se zove i Pavao, pun Duha Svetoga pogledavši na njega 

10 Reče: "O puni svakoga lukavstva i svake pakosti, sine đavolski, neprijatelju svake pravde, zar ne prestaješ kvariti pravih putova Gospodnjih? 

11 I sad eto ruke Gospodnje na te: "Bit ćeš slijep i nećeš vidjeti sunca za neko vrijeme. I ujedanput pade na njega mrak i tama. Stade pipati naokolo i tražiti, tko da ga povede. 

12 Tada namjesnik, kad vidje što bi, vjerova diveći se nauci Gospodnjoj. 

13 A kad se Pavao i drugovi njegovi odvezoše iz Pafa, dođoše u Pergu u Pamfiliji. A Ivan se odvoji od njih, i vrati se u Jerusalem. 

14 A oni otišavši iz Perge dođoše u Antiohiju u Pisidiji. Tu u dan subotni uđoše u sinagogu i sjedoše. 

15 A po čitanju zakona i proroka poslaše glavari sinagoge k njima i rekoše: "Ljudi braćo, ako je u vama riječ utjehe za narod, govorite!" 

16 Tada ustade Pavao i mahnuvši rukom reče: "Ljudi Izraelci i koji se bojite Boga, čujte. 

17 Bog naroda ovoga izabra oce naše i podiže narod, kad su bili u tuđini, u zemlji egipatskoj, i rukom ih jakom izvede iz nje. 

18 I do četrdeset godina hranio ih je u pustinji. 

19 I uništivši sedam naroda u zemlji kanaanskoj dade im u posjed zemlju njihovu. 

20 Za četiri stotine i pedeset godina. Potom im dade suce do proroka Samuela. 

21 I otada su tražili kralja, i dade im Bog Saula, sina Kišova, čovjeka od plemena Benjaminova, za četrdeset godina. 

22 I uklonivši njega podiže im Davida za kralja. Njemu dade svjedočanstvo: 'Nađoh Davida, sina Jesejeva, čovjeka po srcu mojemu, koji će ispuniti u svemu volju moju.' 

23 Od njegova roda podiže Bog po obećanju Izraelu Spasitelja Isusa. 

24 Kad je Ivan pred njegovim dolaskom propovijedao krštenje pokajanja svemu narodu Izraelovu. 

25 I kad je Ivan svršavao trku svoju, govorio je: "Ja nijesam onaj, za koga me držite. Ali on dolazi za mnom, kojemu ja nijesam dostojan odvezati obuću na nogama. 

26 Ljudi braćo, sinovi roda Abrahamova, i koji se među vama boje Boga! Nama je poslana riječ ovoga spasenja. 

27 Jer oni, što stanuju u Jerusalemu, i glavari njihovi nijesu poznali ovoga, i osudivši ga ispunili su riječi proroka, koje se čitaju svake subote. 

28 I premda nijesu našli nijedne krivnje na njemu, što bi zaslužila smrt, zahtijevali su od Pilata, da ga pogubi. 

29 I kad svršiše sve, što je pisano za njega, skinuše ga s drveta i položiše u grob. 

30 Ali Bog ga uskrsnu od mrtvih treći dan. 

31 I pokazivao se je mnogo dana onima, što su bili uzašli s njim iz Galileje u Jerusalem, koji su sada svjedoci njegovi pred narodom. 

32 I mi vam navješćujemo radosnu vijest, da je Bog obećanje, što ga je dao ocima našim, ispunio djeci našoj uskrsnuvši Isusa; 

33 Kao što, je i u drugom psalmu napisano: "Ti si sin moj, ja sam te danas rodio. 

34 A da ga je uskrsnuo od mrtvih, i da se on nije imao više vratiti u truhlost, izreče ovako: "Udijelit ću vama, milosti pouzdane, što sam svečano obećao Davidu. 

35 Zato i na drugom mjestu govori: "Nećeš dati, da tvoj Svetac vidi truhlosti. 

36 Ali je David usnuo, izakako je bio u naraštaju svojemu služio volji Božjoj. On se je pridružio ocima svojim i vidio je truhlosti. 

37 A kojega je Bog uskrsnuo, nije vidio truhlosti. 

38 Neka vam je dakle na znanje, ljudi braćo, da se po njemu vama propovijeda oproštenje grijeha. 

39 I od svega, oda što se ne mogoste opravdati u zakonu Mojsijevu, opravdava se u njemu svaki, koji vjeruje. 

40 Gledajte dakle, da ne dođe na vas ono, što proroci kažu: 

41 'Vidite, preziratelji, i čudite se, i nestanite! Jer ja činim djelo u dane vaše, djelo, koje nećete vjerovati, ako vam tko ispriča.'" 

42 A kad su izlazili oni, molili su ih, da im se ove riječi govore u drugu subotu. 

43 Kad se je skupština razišla, pođoše za Pavlom i Barnabom mnogi od Židova i pobožnih došljaka. A oni su ih u razgovoru svjetovali, da ustraju u milosti Božjoj. 

44 A iduće subote skupi se gotovo sav grad, da čuje riječ 

45 A kad vidješe Židovi narod, napuniše se zavisti, i govorili su protiv riječi Pavlovih i psovali su. 

46 A Pavao i Barnaba rekoše posve smjelo: "Vama je najprije trebalo da se propovijeda riječ Božja. Ali kad je odbacujete i sebe držite da nije ste vrijedni vječnoga života, evo se obraćamo k neznabošcima. 

47 Jer nam tako zapovjedi Gospodin: 'Postavljam te za svjetlost neznabošcima, da budeš na spasenje do kraja zemlje.'" 

48 A kad čuše neznabošci, radovali su se i slavili riječ Božju, i vjerovaše, koliko ih je bilo određeno za život vječni. 

49 I riječ se je Božja raznosila po svoj okolini. 

50 Ali Židovi podgovoriše pobožne i poštene žene i prvake gradske, te podigoše progonstvo na Pavla i Barnabu, i istjeraše ih iz svoje zemlje. 

51 A oni otresoše na njih prah sa svojih nogu i dođoše u Ikonij. 

52 A učenici su bili puni radosti i Duha Svetoga. 

Djela apostolska (Šarić)