Ana u Hramu Siloškom


Ana u Hramu Siloškom 

1 1 Bijaše jedan čovjek iz RemataimSofima, iz, planine Efraimove. On se zvaše Elkana, sin Jerohamov, sin Elihuov, sin Tohuov, sin Sufov, jedan Efratejen1. 2 On imaše dvije žene; jedna se zvala Ana, a druga Penina. Penina imaše djece, Ana ih nije imala. 3 Svake godine, taj čovjek uspinjaše se iz svog grada za pokloniti se pred GOSPODOM, svemoćenim, i za *žrtvovati mu u Silu2. Bijahu ondje, kao svećenici GOSPODOVI, dva sina Elijeva, Hofni i Pinhas. 4 Dođe dan kad Elkana nuđaše žrtve. On imaše običaj davati dio svojoj ženi i svim sinovima i kćerima Penininim. 5 Ali Ani, on davaše jedan počasni dio3, jer je to bilo što Ana volješe, iako ju je GOSPOD učinio nerotkinjom. 6 Osim toga, njena joj suparnica nije prestajala nanositi uvrede da bi je ponizila, jer ju GOSPOD bijaše učinio nerotkinjom. 7 Tako postupaše Elkana svake godine, svaki put kad se uspinjala u Kuću GOSPODOVU;
tako joj Penina nanosiše uvrede. Ana zaplaka i odbi jesti. 8 Njen muž Elkana joj reče: ” Ana, zašto plačeš ti? Zašto ti je srce tužno? Ne vrijedim li ja za tebe više no deset sinova? “ 9 Ana se diže nakon što se jelo i pilo u Silu. Svećenik Eli bijaše sjedio na svom sjedištu na ulazu u Hram GOSPODOV. 10 Puna gorčine, ona uputi jednu molitvu GOSPODU plačući bezmjerno. 11 Ona načini ovaj zavjet : ” GOSPODE svemogući, da se ti udostojiš pogledati jad tvoje sluškinje, sjetiti se mene, ne zaboraviti svoju sluškinju i dati svojoj sluškinji jednog dječaka, ja ću ga dati GOSPODU za sve dane svojeg života i britva neće prijeći preko njegove glave1.“ 12 Kako ona produžavaše svoju molitvu pred GOSPODOM, Eli promatraše njena usta. 13 Ana govoriše u sebi. Samo su joj se usne micale. Nije se čuo njen glas. Eli ju držaše jednom pijanom ženom. 14 On joj reče: ” Hoćeš li ti biti dugo vremena pijana? Idi odspavati svoj mamurluk! “ 15 Ana mu odgovori: ” Ja nisam, moj gospodine, jedna žena udarena u glavu2, niti sam pila vina ni bilo što opojno. Ja se samo povjeravah GOSPODU. 16 Ne drži sluškinju svoju za jednu ništariju, jer to je prekomjernost mojih briga i moje tuge koji su me doveli da sam govorila sve do sada. “ 17 Eli joj odgovori: ” Idi u miru, i nek' ti Bog Izraelov dodijeli sve što si mu iskala! ” 18 Ona reče: ” Nek' sluškinja tvoja nađe milost u tvojim očima! “ Žena ode, jede i ne imade više isto lice. 19 Oni se digoše u rano jutro i pokloniše se pred GOSPODOM; potom oni se vratiše k domu svom u Ramu. Elkana poznade1 svoju ženu Anu, a GOSPOD se sjeti nje.

Prva Samuelova knjiga