Molitva Jeremijina za vrijeme jedne suše
Molitva Jeremijina za vrijeme jedne suše
			
				
				
14 1 Gdje se riječ GOSPODOVA upućuje Jeremiji povodom suše2		
	2   Juda je u žalosti,			
	njegova trgovišta propadaju,			
	ona su turobna, porušena			
	i uzdiže se zapomaganje iz			
	Jeruzalema.			
	3    Plemeniti šalju sitni			
	puk na tlaku po vodu:			
	kad stignu k lokvama, ne nalaze			
	više vode;			
	vraćaju se, posuđa praznog,			
	smeteni, zabezeknuti, zaprepašteni;			
	4    Zbog  zemlje raspucane			
	 usljed nedostatka kiše,			
	seljaci su smeteni,			
	zaprepašteni;			
	5   a, u prirodi, košuta se			
	porađa i odlazi,			
	jer nema više zelenila,			
	6    Divlji magarci zaustavljaju se			
	po grebenima,			
	njuše zrak kao			
	šakali;			
	njihove se oči iscrpljuju u			
	potrazi za jednom barem travkom,			
	koje nema više.			
	7    Ako li naši grijesi svjedoče			
	protiv nas,			
	uradi, GOSPODE, za čast			
	*imena svog.			
	Da, mi ne prekidamo nijekati			
	tebe,			
	spram tebe, mi smo grješni.			
	8   Nado Izraelova,			
	ti, koji spašavaš u vrijeme zebnje,			
	zašto se ponašaš kao			
	stranac u zemlji,			
	kao jedan putnik koji se			
	svraća s puta			
	za provesti noć.			
	9   Zašto se ponašaš kao			
	pokoleban čovjek,			
	kao jedan junak koji više			
	ne može spašavati?			
	Ipak, GOSPODE, ti si u 			
	sred nas,			
	tvoje je ime bilo proglašeno			
	nad nama:			
	ne napuštaj nas!			

Jeremijina knjiga