Boris Godunov (drama)
Uspomeni Nikolaja Mihajloviča Karamzina, dragocjenoj za Ruse, posvećuje s dubokim poštovanjem i zahvalnošću ovo djelo nadahnuto njegovim genijem

Aleksandr Puškin

Kremljevske odaje

Crveni trg

Djevičje polje

Novodjevičji manastir

Kremljevske odaje

Noć

Ćelija u Čudovu manastiru

Patrijaršijske odaje

Carske odaje

Krčma na litavskoj granici

Moskva. Dom Šujskoga

Carske odaje

Krakov

Dom Wiszniewieckoga

Zamak vojvode Mniszka

U Samboru

Noć. Vrt. Fontana

Litavska granica

Carsko vijeće

Ravnica

Blizu Novgoroda-Sjeverskoga

Trg pred Saborskom crkvom u Moskvi

Sjevsk

Šuma

Moskva. Carske odaje

{{Poezija|

BORIS, BASMANOV

CAR
Potučen je, a što nam to koristi?
Ovjenčasmo se pobjedom zaludu:
On opet kupi razbijenu vojsku
I s Putivaljskih grozi nas se stijena.
Što dotle rade naši vojvode?
Kod Kroma stoje, gdje se njima smije
Za gnjilim plotom hrpica Kozaka.
Sramota! Nisam zadovoljan s njima;
Prezret ću ropot plemenite bagre
I pogubni ću satrt običaj.

BASMANOV
Ah, gospodaru, sto put blagoslovljen
Da bude dan, kad plemićke će knjige
Sa razdorima, s gordim radoslovljem
Progutat oganj.

CAR
Dan taj nije dalek,
No prije moram pobunu smiriti
U narodu.

BASMANOV
Ta što da paziš na nj?
Na bunu narod tajno sklon je svagda:
Ovako grize žvale dobar konj
I dijete ropće na očinsku vlast,
Pa ipak konjem jahač mirno ravna,
A djetetu zapovijeda otac.

CAR
Konj ponekad i zbacuje jahača,
Sin nije ocu vječno pokoran:
Neumornom ćeš samo strogošću
Obuzdat narod. Tog se držo Ivan,
Pokoritelj i umni samodržac.
I okrutni mu unuk tog se držo.
Miloštu nikad ne osjeća narod:
Ti čini dobro – ne će reći: hvala;
Ti plijeni, robi – isto će ti biti.

  (Ulazi boljar.) 

Što?

BOLJAR
Goste su doveli strance.

CAR
Ja idem k njima; pričekaj, Basmanov,
Tu ostani: ja moram s tobom još
Razgovorit se.

  (Odlazi) 

BASMANOV
Veliki državnik!
Nek Bog mu dade prokletog Grišku
Savladati i mnogo, mnogo dobra
On Rusiji će još učinit.
Porodila se u njem silna misô.
Pripazit moram, da mi ne zaspe.
Poprište kakvo otvara se meni,
Kad slomi premoć staroga boljarstva!
Na bojištu ja suparnika ne znam;
Uz prijestolje ću carsko biti prvi...
I može bit... Al kakva je to buka?

  (Uzbuna. BOLJARI, DVORSKE SLUGE lete bez reda, 
 sastaju se i šapuću.) 

JEDAN
Liječnika zovi!

DRUGI
Brže k patrijarhu!

TREĆI
On carevića, carevića zove!

ČETVRTI
I duhovnika!

BASMANOV
Što je to najednom?

PETI
Caru je zlo!

ŠESTI
Car umire!

BASMANOV
O Bože!

PETI
Na prijesto sjeo i odjednom pao;
Krv briznula mu na uši i usta.

  (Cara iznose na stolici; sva carska porodica; svi boljari.) 

CAR
Otiđ'te svi – i ostavite samog
Uz mene moga sina.  (Svi odlaze.)  Umirem;
Ded zagrli me! Zbogom, sine: ti ćeš
Zacarit se odmah... Bože, Bože!
Još čas i bit ću pred tobom – a dušu
Ne mogu oprat pokajanjem.
No osjećam, moj sine, ti si meni
Od duševnoga spasa draži... neka!
Ko podanik sam rođen, pa bih trebo
Ko podanik u mraku i umrijeti;
No ja sam steko vlast vrhovnu. – Čim?
Ne pitaj, sine! Dosta: ti si nevin,
Po pravu ti ćeš stupiti na prijesto;
Ja sâm ću za sve odgovarat Bogu.
Oj, mili sine, ne obmanjuj se
I ne osljepljuj dobrovoljno sebe.
U burne dane primaš carevinu:
Pogibeljan je samozvanac taj,
Strahovitim se imenom oruža.
Od davnih ljeta priviko sam vladi
I znao sam bunu suzbijati;
U stravi svi su drhtali od mene
I nije smjela izdaja niknuti;
No ti si mlad, neiskusan u vladi,
I kako ćeš vladat po oluji,
Gasit bunu i izdaju ništit?
No Bog je velik! Mladu daje mudrost,
A slabu daje snagu... Slušaj mene:
Izberi sebi prvo savjetnika,
Al pouzdana, trijezna, zrele dobi,
Kog ljubi narod, kojega boljari
Poštivaju zbog roda ili slave –
Na primjer Šujskog. Za vojsku sad treba
Vješt vojvoda: Basmanova ti pošalji
I tvrdo ropot boljarski podnesi.
Od djetinjstva si uza me u vijeću
I znadeš, kako vladavina teče;
Tijek posla nemoj mijenjat. Navika je
U državama duša. Ja sam moro
Uspostaviti progon, kazne – ti ih
Odstranjuj, svijet će blagoslivljat tebe,
Ko tvog što tetka blagoslivljali su,
Kad on na prijesto groznoga je sjeo.
Kad bude čas, polako možeš opet
Pritezat počet uzde državne.
Sad popuštaj, al ne daj ih iz ruke.
Spram stranaca milostiv budi, blag,
Povjerljivo u službu primaj njih.
Crkveni zakon čuvaj najstrože;
Mučaljiv budi: ne smije po zraku
Uludo carski gubiti se glas;
Ko sveto zvono treba on javljati
Skrb veliku il velik blagdan samo.
Oj, mili sine! Ti se hvataš ljetâ,
Kad žensko lice buni našu krv.
Čistoću svete nevinosti čuvaj
I ponositu čuvaj stidljivost:
Tko za mladosti privikne čuvstva
U sramotnijim nasladama topit,
Taj, kad omuža, mrk je i krvolok
I um se njegov prije dobe mrači.
U porodici vazda budi glavom;
Poštivaj majku, ali vladaj sobom,
Ti muž si, car; a svoju sestru ljubi,
Ti jedinim joj ostaješ čuvarom.

FEODOR
  (na koljenima) 

Ne, nemoj! Živi i još dugo caruj:
I narod i ja – što ćemo bez tebe?

CAR
Sve svršeno je. – Oči mi se mrače,
Ja osjećam hlad grobni...

  (Ulazi patrijarh s vladikama, za njime svi boljari.) 

  (Caricu vode ispod ruke, carevna rida.) 

Tko je tamo?
A, shima... to je! Vidim! Sveti postrig...
Moj kucnu čas! U monahe će car –
I mračni grob će ćelijom mi biti.
Ustrpi se, patrijarh – vladiko,
Jer još sam car: vi slušajte, boljari:
Tu stoji, na kom carstvo ostavlja;
Feodoru križ cjelujte... Basmanov,
Vi, prijatelji... molim vas na smrti:
Poslužite mu usrdno i pravo!
Jer on je mlad i na njem krivnje nema.
Zakunite se!

BOLJARI
Kunemo se.

CAR
Dobro.
Oprostite mi sablazni i grijehe,
I hotimične uvrede i tajne...
Moj sveti oče, priđi, ja sam gotov.

  (Započinje se obred postriga. Iznose onesviještene žene.) }}

Šator

Zborište

Kremlj. Dom Borisov

 19. stoljeće
 Ruska književnost

en:Boris Godunov
ru:Борис Годунов (Пушкин)