Jeremija moli Boga da mu pomogne
Jeremija moli Boga da mu pomogne 
			
				
	12  Jedan slavni prijestol gore od			
	početka,			
	takvo je mjesto našeg *svetišta.			
	13  Nado Izraelova, GOSPODE,			
	svi oni koji te napuštaju			
	prekriveni su sramom			
	 oni koji se daljuju od mene			
	osuđeni su,			
	jer oni napuštaju izvor			
	žive vode: GOSPODA.			
	14  Izliječi me, GOSPODE,  i ja ću			
	biti ozdravljen,			
	spasi me i ja ću biti spašen,			
	jer ti si moje ime slave. 			
	15  Kažu mi: ” Gdje je dakle			
	riječ GOSPODOVA?			
	Nek' se ostvari! “			
	16  Ja, ja nisam pristajao uz			
	tebe pospješujući nesreću1,			
	kobni dan, njega ja nisam			
	poželio,			
	ti, ti to znaš:			
	ono što je izišlo iz mojih usta			
	bilo je izraženo u tvojoj nazočnosti.			
	17  Ne opterećuj se mnome,			
	ti, utočište moje u dan			
	nesreće!			
	18  Nek' sramom budu prekriveni,			
	progonitelji moji,			
	a ne ja;			
	nek'  podlegnu oni, 			
	a ne ja!			
	Dovedi nad njih dan			
	nesreće,			
	slomi ih dvostruko!			

Jeremijina knjiga