Evanđelje po Ivanu (Šarić)/Glava 4.
1 Gospodin je bio doznao, da je farizejima bilo dočuli, da on, Isus, dobiva više učenika i krsti više nego Ivan. 

2 - Uostalom Isus sam nije krstio, nego učenici njegovi. - 

3 Zato ostavi Judeju i otide opet u Galileju. 

4 A morao je proći kroz Samariju. 

5 Tako dođe u grad samarijski, koji se zove Sihar, blizu zemljišta, što ga je bio darovao Jakov svojemu sinu Josipu. 

6 Ondje je bio studenac Jakovljev. Umoran od puta sjeo je Isus kraj studenca. Bilo je oko šeste ure. 

7 Tada dođe žena iz Samarije I da zahvati vode. Isus je zamoli: "Daj mi da se napijem!" 

8 Učenici njegovi naime bili su otišli u grad da kupe jela. 

9 Žena mu Samarijanka odgovori "Kako? Ti, Židov, možeš iskati od mene, žene Samarijanke, da se napiješ?" - Židovi naime nijesu družili sa Samarijancima. 

10 Isus joj odgovori: "Kad bi ti znala dar Božji i onoga, koji ti govori: 'Daj mi da se napijem', ti bi ga zamolila, i on bi ti dao vodu živu." 

11 žena mu odgovori: "Gospodine, ni zahvatiti nemaš čim, a studenac je dubok. Odakle ćeš uzeti vodu živa? 

12 Jesi li ti veći od našega oca Jakova, koji nam dade ovaj studenac, i sam je pio iz njega, i sinovi njegovi, i stoka njegova?" 

13 Isus joj odgovori: "Svaki, koji pije od ove vode, opet će ožednjeti. 

14 A koji pije od vode, koju ću mu ja dati, neće ožednjeti dovijeka. Nego voda, što ću mu ja dati, bit će u njemu izvor vode, što teče u život vječni." 

15 Tada ga zamoli žena: "Gospodine, daj mi te vode, da ne žednim više i da ne dolazim ovamo po vodu." 

16 Isus još reče: "Idi, zovni muža svojega i dođi onda opet ovamo!" 

17 Žena odgovori: "Nemam muža." Isus joj reče: "Pravo si rekla: 'Nemam muža.' 

18 Jer si imala pet muževa, i sad koga imaš, nije ti muž. To si pravo rekla." 

19 Reče mu žena: "Gospodine, vidim, da si ti prorok. 

20 Oci su se naši klanjali Bogu tamo na gori, a vi kažete, da je u Jerusalemu mjesto, gdje se mora klanjati Bogu." 

21 Isus joj reče: "Vjeruj mi, ženo, dolazi čas, kad se nećete klanjati Ocu ni na onoj gori tamo ni u Jerusalemu. 

22 Vi ne znate, čemu se klanjate; mi znamo, čemu se klanjamo jer spasenje dolazi od Židova. 

23 Ali dolazi čas, i već je tu, kad će se pravi klanjaoci klanjati Ocu u duhu i u istini; jer takve klanjaoce traži Otac. 

24 Bog je duh, i koji mu se klanjaju, moraju mu se klanjati u duhu i u istini." 

25 Žena mu odgovori: "Znam, da dolazi Krist - to jest Pomazanik. Kad on dođe, sve će nam reći." 

26 Tada joj reče Isus: "Ja, koji govorim s tobom, sam On." 

27 U taj čas dođoše učenici njegovi. Oni su se čudili, što je govorio sa ženom. Ali ni jedan ne upita: "što tražiš od nje?" ili: "Što govoriš s njom?" 

28 Žena ostavi svoj krčag, otide u grad i reče ljudima: 

29 "Dođite! Vidite čovjeka, koji mi reče sve, što sam učinila! Da nije to Krist?" 

30 Tada izađoše iz grada i dođoše k njemu. 

31 Uto su ga molili učenici: "Učitelju, jedi!" 

32 A on im reče: "Ja imam da jedem jelo, za koje vi ne znate." 

33 Tada učenici rekoše jedan drugome: "Da mu tko nije donio da jede?" 

34 Isus im reče: "Jelo i moje, da činim volju onoga, koji me je poslao, i da izvršim djelo njegovo. 

35 Ne govorite li vi: 'Još četiri mjeseca, i dolazi žetva?' Eto, velim vam, podignite oči svoje i promatrajte njive! One su već bijele za žetvu. 

36 I koji žanje, prima plaću i skuplja plod za život vječni, da se raduju zajedno koji sije i koji žanje. 

37 Jer ovdje pristaje poslovica: 'Jedan sije, drugi žanje.' 

38 Ja vas poslah da žanjete, gdje se vi ne trudiste; drugi se trudiše, a vi u posao njihov uđoste." 

39 Mnogi Samarijanci iz onoga grada vjerovaše u njega, jer je svjedočila žena: "On mi reče sve, što sam učinila." 

40 Samarijanci izađoše dakle k njemu i zamoliše ga, da ostane kod njih. Tako osta ondje dva dana. 

41 I mnogo ih više vjerova zbog nauke njegove. 

42 Oni rekoše ženi:, "Sad ne vjerujemo više zbog izjave tvoje; jer sami čusmo i znamo: "Ovaj je zaista Spasitelj svijeta." 

43 Poslije dva dana otide odatle u Galileju. 

44 Jer je sam Isus posvjedočio, da prorok ne vrijedi u svojemu zavičaju. 

45 A kad dođe u Galileju, primiše ga radosno Galilejci, jer su bili vidjeli sve, što je bio učinio na blagdan u Jerusalemu, jer su i oni bili došli na blagdan. 

46 Tako dođe opet u Kanu u Galileji, gdje je bio pretvorio vodu u vino. I bio je neki kraljevski činovnik, čiji je sin bolovao u Kafarnaumu. 

47 Kad je on čuo, da je Isus došao iz Judeje u Galileju, otide k njemu i zamoli ga, neka bi sišao i sina mu iscijelio; jer je ležao na umoru. 

48 Isus mu reče: "Ako ne vidite znakova i čudesa, ne vjerujete. 

49 Reče mu kraljevski činovnik: "Gospodine, siđi, dok nije umrlo dijete moje!" 

50 Isus mu reče: "Idi! Sin tvoj živi," Vjerova čovjek riječi, koju mu reče Isus, i ode. 

51 A već na putu dođoše mu u susret sluge njegove i javiše, da njegov sin živi. 

52 Upita ih za uru, u koju mu je bilo lakše. Rekoše mu: "Jučer o sedmoj uri pusti ga groznica." 

53 Tada razumje otac, da je to bila ona ura, u koju mu reče Isus: "Sin tvoj živi." I vjerova on i sva kuća njegova. 

54 To je bilo drugo čudo, koje učini Isus iza svojega povratka iz Judeje u Galileju. Iscjeljenje bolesnika kod kupelji. Isus pravi Sin Božji. 

Evanđelje po Ivanu (Šarić)