Job (Šarić)/Glava 36.
1 Elihu nastavi ovako: 

2 Pričekaj me još malo, onda ću ti pokazati, što se još dade reći za stvar Božju! 

3 Počet ću izdaleka sa svojom mudrošću, da pribavim pravo Stvoritelju svojemu. 

4 Jer riječi moje doista nijesu prijevara, stojim pred tobom kao čovjek s jasnom spoznajom 

5 Eto, Bog je silan, ali nikoga ne osuđuje, silan je snagom razuma. 

6 život zlikovcu ne zaštićuje, potlačenima pribavlja pravo njihovo, 

7 Od pravednika ne odvraća očiju svojih; on daje, da sjede navijek kao kraljevi na prijestolju, da se uzdignu visoko. 

8 Ako li leže u okovima, svezani konopcima nevolje, 

9 Tada im napominje djela njihova, grijehe njihove: da su se podizali oholo. 

10 Tada im otvara uho, da se pouče, i opominje ih, da se vrate od zlodjela. 

11 Poslušaju li dragovoljno, onda provode dane svoje u sreći, godine svoje u radosti 

12 Ako li ne poslušaju, onda ginu od strijele, umiru, a ne znaju kako. 

13 Koji su licemjerna srca, ostaju u prkosu, ne mole za pomoć, kad ih poveže. 

14 U cvatu mladosti umire duša njihova, u svježosti mladosti život njihov. 

15 Nevoljnika izbavlja nevoljom njegovom otvara mu uho mukom. 

16 Vabi i tebe iz čeljusti nevolje u prostrani prostor bez stezanja, na što, koji teče od pretiline. 

17 Ali si ti pun suda opakoga, tako se prebacuju pravica i sud: 

18 Jer te bol ne smije nikada odvesti u psovku, visina otkupnine neka te ne pomete! 

19 Može li te iz tjeskobe izbaviti vika tvoja i sav napor snage? 

20 Ne uzdiši za noću, jer se mjesto nje dižu prijatelji! 

21 Pripazi, ne okreći se činiti zlodjela, da zavoliš to više nego nevolju! 

22 Eto: Bog je uzvišen u svojoj moći! Gdje je učitelj kao on? 

23 Tko određuje njemu put njegov? Tko bi mu smio reći: nijesi činio pravo! 

24 Spomeni se, da veličaš djela njegova, što ih ljudi slave u pjesmi! 

25 Diveći se gleda na njih sav svijet, makar ih čovjek gledao samo izdaleka. 

26 Eto: Bog je veći, nego što mi shvaćamo; ne može se istražiti broj godina njegovih. 

27 On gore vuče kaplje vodene, pušta da iz magle dažd rominja, 

28 što iz oblaka žubori dolje i izlijeva se na mnoštvo ljudsko. 

29 Tko može razumjeti prostor oblacima i grmljavinu iz šatora njegova? 

30 Eto: on prostire oko sebe svjetlost svoju i otkriva dubine morske. 

31 Jer on stim sudi narodima, daje hrane izobilja. 

32 Oko obadvije ruke obavija munju i zapovijeda, gdje da se upali. 

33 Grmljavina njegova oglasuje ga, kad plane gnjev njegov zbog zloće. 

Job (Šarić)