Prva Samuelova knjiga (Šarić)/Glava 17.
1 Filisteji skupiše čete svoje za boj, i ta se skupiše kod Soka u Judi. Utaboriše se između Soka i Azeke kod Efez-Damima. 

2 I Saul i Izraelci skupiše se, utaboriše se u dolini terebintskoj i spremiše se za boj proti Filistejima. 

3 Filisteji postaviše se na brdu s onu stranu, Izraelci na brdu s ovu stranu, tako da je dolina stajala među njima. 

4 Tada izađe jedan posrednik iz redova filistejskih. Zvao se je Golijat iz Gata. Bio je visok šest lakata i jedan pedalj, 

5 Nosio je na glavi kalpak od mjedi, i bio je na njemu oklop ljuskav. Bio je oklop težak pet tisuća šekela mjedi. 

6 Na nogama imao je gvozdene nogavice i gvozdeno koplje na ramenima. 

7 držalo njegova koplja bilo je kao vratilo, a šiljak njegova koplja potezao je šest stotina šekela gvožđa, štitonoša njegov koračao je pred njim. 

8 I on se postavi i viknu redove Izraelaca ovako: "Što izađoste spremni za boj? Nijesam li ja Filistejin, a vi sluge Saulove? Izaberite jednoga između sebe, pa neka izađe k meni! 

9 Ako može da se bori s menom i ako me pogubi, mi ćemo biti podložni vama. Ako li ja njega nadjačam i pogubim ga, onda ćete vi biti nama podanici i služit ćete nam!" 

10 Filistejin rugao se je dalje: "Danas sam osramotio vojsku Izraelovu. Dajte mi čovjeka, da se bijemo!": 

11 Kad Saul i svi Izraelci čuše taj govor Filistejina, prepadoše se i uplašiše se vrlo. 

12 David je bio sin onoga Efraćanina iz Betlehema u Judi, koji se zvao Jesej i imao osam sinova. U vrijeme Saulovo bio je čovjek star: "bio je ušao među najstarije ljude. 

13 Tri najstarija sina Jesejeva bila su otišla sa Saulom u rat. Njegova tri sina, što su bila otišla na vojsku, zvala su se: nastariji Eliab, drugi Abinadab, treći Šamah. 

14 David je bio najmlađi. Ona tri najstarija otidoše za Saulom. 

15 David bi otišao češće od Saula kući, da u Betlehemu čuva ovce svojega oca, 

16 A Filistejin bi izlazio jutrom i večerom i postavljao bi se tamo kroz četrdeset dana. 

17 Jednoga dana reče Jesej svojemu sinu Davidu: "Uzmi za braću svoju efu ovoga prženog žita i ovih deset kruhova i odnesi ih brže braći svojoj u tabor! 

18 Ovih deset sireva odnesi tisućniku! Vidi braću svoju kako su i donesi od njih znak! 

19 Saul i oni i svi Izraelci nalaze se u dolini terebintskoj u ratu proti Filistejima." 

20 Sutradan rano predade David stado jednome čuvaru, uze stvari i ode na put, kako mu je bio zapovjedio Jesej. Sad dođe k ogradi od kola, upravo je izlazila vojska u bojnom redu i podizala bojnu viku. 

21 Izraelci i Filisteji smjestiše se za boj, red prema redu, 

22 David predade svoje stvari čuvaru prtljaga i otrča k bojnom redu. Kad dođe tamo, zapita braću svoju, kako su. 

23 Dok je govorio s njima, izađe iz reda filistejskoga onaj posrednik, Filistejin Golijat, tako se je zvao, iz Gata, i uze govoriti isto onako kao prije, tako da je čuo David. 

24 Svi Izraelci, koji vidješe toga čovjeka, pobjegoše pred njim i prestrašiše se vrlo. 

25 Jedan Izraelac reče: "Jeste li vidjeli čovjeka, koji tu izlazi? Samo da sramoti Izraele, on izlazi. Tko ga pogubi, učinit će ga kralj vrlo bogatim, dat će mu kćer svoju i njegovu porodicu učinit će slobodnom od poreza u Izraelu." 

26 David upita ljude, što su stajali uz njega: "Što dobiva čovjek, koji pogubi toga Filistejina i skine sramotu s Izraela? Jer tko ja taj Filistejin neobrezani, da sramoti vojsku Boga živoga?" 

27 Ljudi mu opetovaše isto: "Tako će se nagraditi onoga, koji ga pogubi," 

28 A kad je čuo njegov najstariji brat Eliab, kako je govorio s tim ljudima, razljuti se Eliab na Davida i osječe se na njega: "što si zapravo došao ovamo? Kojemu si ostavio ono malo ovaca u pustinji? Poznam ja tvoju drzovitost i tvoju zloću srca tvojega. Došao si samo, da gledaš boj." 

29 David reče: "Pa što sam učinio? Samo sam upitao!" 

30 I okrenu se od njega drugomu i upita isto. Ljudi mu odgovoriše kao prije. 

31 Kad se čulo, što je bio govorio David, javiše to Saulu, i on ga dozva k sebi. 

32 David reče Saulu: "Neka nitko ne gubi srčanosti zbog njega! Sluga će tvoj izaći i borit će se s tim Filistejinom." 

33 Saul reče Davidu: "Ne možeš ti ići na toga Filistejina i s njim se boriti, jer ti si još dječak, a on je ratnik od mladosti." 

34 David odgovori Saulu: "Sluga je tvoj čuvao ovce ocu svojemu. Pa kad bi došao lav ili medvjed i sebi odnio ovcu iz stada, 

35 Potrčao bih ja za njim, udario bih ga i oteo bih mu je iz čeljusti. A ako bi skočio na me, uhvatio bih ga za grivu i ubio bih ga. 

36 Lave i medvjede ubijao je sluga tvoj, i tomu neobrezanom Filistejinu bit će kao svima onima; jer je osramotio vojsku Boga živoga." 

37 David nastavi: "Gospod, koji me je izbavio iz pandža lava i medvjeda, izbavit će me i iz ruku to ga Filistejina." Tada reče Saul Davidu: "Idi! Gospod neka bude s tobom! 

38 Saul dade onda staviti na Davida svoje oružje, metnu mu na glavu gvozdeni kalpak i stavi oklop na njega. 

39 David pripasa mač njegov preko svoje bojne oprave i pokuša da ide, jer nije bio navikao. Ali David morade priznati Saulu: "Ne mogu ići u tom jer nijesam na to navikao," I skide David to sa sebe, 

40 Uze štap svoj u ruku i potraži sebi iz potoka pet glatkih kamenova, Metnu ih u torbu pastirsku, koju je upotrebljavao kao torbu od praćke. Onda uze praćku svoju u ruku i pođe na Filistejina. 

41 Filistejin je išao sve bliže k Davidu. Njegov štitonoša koračao je pred njim. 

42 Kad Filistejin pogleda i vidje Davida, samo mu se podsmjehnu, jer je bio još tako mlad, rumenkast i krasna lica. 

43 Filistejin doviknu Davidu: "Zar sam pseto, da ideš na me sa štapom?" I prokle Filistejin Davida bogovima svojim. 

44 Nato viknu Filistejin Davidu: "Hodi ovamo k meni, da dam meso tvoje pticama nebeskim i životinjama zemaljskim!" 

45 A David reče Filistejinu: "Ti ideš na me s mačem, s kopljem i sa sulicom. A ja idem na te u ime Gospoda nad vojskama, Boga vojske Izraelove, koju si ti pogrdio. 

46 Danas će te Gospod dati u moju ruku. Ubit ću te i glavu ti odsjeći. Trupla vojske filistejske još danas ću dati pticama nebeskim i životinjama zemaljskim, da spozna sav svijet, da ima Bog u Izraelu. 

47 Znat će sve ovo mnoštvo, da Gospod ne daje pobjede mačem i kopljem, jer je rat Gospodnji. On će vas dati u naše ruke." 

48 Kad se je Filistejin pomaknuo i sve se bliže Davidu primicao, David brže potrča prema vojsci Filisteja. 

49 Pritom maši se u torbu, izvadi kamen, zavitla ga iz praćke i pogodi Filistejina u čelo. Kamen se zabi u čelo, tako da je on pao naprijed na tlo. 

50 Tako pobijedi David Filistejina praćkom i kamenom i pogubi Filistejina, a da nije imao David mača u ruci. 

51 David naime pritrča, stade kraj Filistejina, uze mač njegov, izvuče ga iz korica i pogubi ga odsjekavši mu njim glavu. Kad vidješe Filisteji, da im je najjači mrtav, pobjegoše. 

52 Tada se podigoše ljudi od Izraela i Jude, udariše u bojnu viku i potjeraše Filisteje do doline i do pred vrata Ekrona. Pobijeni Filisteji pokriše put od Šaraima do Gata i Ekrona. 

53 Kad se onda vratiše sinovi Izraelovi od tjeranja Filisteja, oplijeniše tabor njihov. 

54 David uze glavu Filistejinovu i odnese je u Jerusalem, a oružje njegovo stavi u svoj šator. 

55 Kad vidje Saul, kako David izađe pred Filistejina, upita svojega vojskovođu Abnera: "Čiji je sin taj mladić, Abnere?" Abner odgovori: "Tako živ ti bio, kralju, ne znam." 

56 Kralj reče: "Upitaj, čiji je sin taj mladi čovjek!" 

57 Kad se vrati David pobijedivši Filistejina, uze ga Abner i povede ga pred Saula, a u ruci je još imao glavu Filistejinovu. 

58 Saul ga upita: "Čiji si ti sin, mladi čovječe?" David odgovori: "Sin tvojega sluge Jeseja iz Betlehema." 

Prva Samuelova knjiga (Šarić)