Propovjednik (Šarić)/Glava 1.
1 Razmišljanja propovjednika, sina Davidova, kralja u Jerusalemu. 

2 Taština nad taštinama, veli propovjednik, taština nad taštinama sve je taština! 

3 Što koristi čovjeku sa muka njegova, koju muči pod suncem? 

4 Pokoljenja idu, pokoljenja dolaze, a zemlja stoji nepomična. 

5 Sunce izlazi, sunce zalazi i hiti natrag na mjesto, odakle je izašlo. 

6 Vjetar puše na jug i obrće se na sjever, u trajnoj promjeni puše vjetar. Onda se okreće vjetar natrag k novome obrtanju. 

7 Sve rijeke teku u more, a more se nikada ne napuni; odakle teku rijeke, onamo se vraćaju da ponovo počnu svoj tok. 

8 Tako je sav govor muka uzaludna: ni jedan čovjek le može da protumači i oko se ne može nagledati, uho se ne može naslušati. 

9 Što je bilo, opet će biti, što se je dogodilo, opet će se dogoditi i ništa novo nema rod suncem. 

10 Kad bi što bilo, o čem bi se reklo: "Evo, nešto novo!", to je već bilo u vremena, što su za nama. 

11 Ne spominje se, što je prije bilo. Što će još biti, neće se spominjati u onih, koji će poslije živjeti. 

12 Ja, propovjednik, bio sam kralj nad Izraelom u Jerusalemu. 

13 Ja upravih srce svoje na to, da sve, što biva pod nebom, istražim i razaberem mudrošću, taj mučni posao, dade Bog ljudima, da se muče oko njega. 

14 Vidjeh svako djelo, što biva pod suncem - a eto: sve je taština i trka za vjetrom! 

15 Što je krivo, ne može se ispraviti; što fali, ne može se brojiti. 

16 I tada rekoh srcu svojemu: "Eto, ja postigoh sebi veću i višu mudrost, negoli svi, što su preda mnom vladali nad Jerusalemom. Mnogo znanja i mnogo mudrosti nauči duh moj." 

17 Ali, kad upravih srce svoje na to, da upoznam, što je s mudrošću i znanjem, s ludošću i bezumljem, uvidjeh da je to trka za vjetrom. 

18 Jer gdje je mnogo mudrosti tu je i mnogo brige, kome se množi znanje, množi se i muka. 

Propovjednik (Šarić)