Akhiorova besjeda


Akhiorova besjeda 
	
		
 5 Akhior, zapovjednik svih sinova Amonovih, njemu reče: ” Nek, dakle, moj gospodin sasluša jednu rijezč iz usta svog sluge4  i ja ću ti izvijestiti istinu o narodu koji nastanjuje tu planinsku oblasti boravi blizu tebe. To neće izići laž iz usta sluge tvog. 
 6 Taj narod je jedan potomak Kaldejaca5. 
 7 Oni boraviše najprije u Mezopotamiji, jer nisu htjeli slijediti bogove svojih otaca6, koji bijahu u zemlji Kaldejaca. 
 8 Oni napustiše put svojih predaka i obožavahu Boga nebeskog, Boga kojeg su oni upoznali. On ih potjera daleko od lica njihovih bogova, oni se skloniše u Mezopotamiji i ondje boraviše dugo vremena. 
 9 Njihov Bog im reče da iziđu  iz svog boravišta i da idu u zemlju Kanaanovu. Oni se tu nastaniše i mnogo uvećaše svoje zlato, svoje srebro i svoja brojna stada. 
 10 Oni siđoše u Egipat, jer jedna glad bijaše prekrila lice zemlje Kanaanove, i oni ondje boraviše tako dobro da su mogli opstati u životu, da su ondje postali jedno veliko mnoštvo i da njihova rasa postade neizbrojiva. 
 11 Kralj Egipta se diže protiv njih i iskoristi protiv njih jednu vještu politiku izrade opeka1;  on ih ponizi i pretvori u robove. 
 12 Oni zavapiše prema svom Bogu, koji udari svu zemlju Egipat udarcem bez lijeka2  i Egipćani ih protjeraše iz svoje nazočnosti. 
 13 Bog pred njima osuši Crveno more 
 14 i izvede ih cestom od Sinaja i Kadeš-Barnea. Oni protjeraše sve one koji stanovahu u pustinji. 
 15 Oni se smjestiše u zemlji *Amorita i istrijebiše sve Hešbonite3 u svojoj sili. Nakon što su prešli Jordan, oni zaposjedoše sve planinsko područje. 
 16 Oni protjeraše iz svoje nazočnosti Kanaana, Perizita i Jebuzita, Sišema i sve Girgašite4 i oni stanovaše ondje mnogo dana. 
 17 Dok ne zgriješiše pred svojim Bogom, sreća bijaše s njima, jer oni imaju sa sobom jednog Boga koji mrzi nepravičnost. 
 18 Ali kad se oni udaljiše od puta koji im on bijaše postavio, oni bijahu strašno istrijebljeni u brojnim ratovima i biše odvedeni u ropstvo u jednu stranu zemlju. Templ njihovog Boga bi sravnjen, a njihovi gradovi biše osvojeni od njihovih protivnika. 
 19 A sada, nakon što su se vratili k svom Bogu, oni su se podigli iz tuđine kamo bijahu raspršeni1, zauzeli Jeruzalem gdje je njihovo *svetište i smjestili se u planinskoj oblasti, jer ona bijaše pusta. 
 20 Sada dakle, gazda i gospodine, ako ima jedan manjak u tom narodu, ako zgriješe protiv svog Boga i mi opazimo  kod njih taj uzrok pada, mi ćemo zaratiti s njima. 
 21 Ali, ako nema nepravde u njihovom narodu, nek' moj gospodar prođe mimo, iz straha da Gospodin njihov Bog njih ne zaštiti. A mi budemo izručeni sramoćenju pred svom zemljom2.“

Knjiga o Juditi