Stanka - 1


Stanka - 1 
	
				
			Ti razdireš zemlju potocima.	
	10	Planine su te vidjele:	
			one drhte.	
			Vodeni je vrtlog prošao,	
			*Ponor se oglasio,	
			ispružio je svoje ruke prema gore.	
	11	Sunce i mjesec su se zaustavili	
			u svojem boravištu	
			u svjetlosti tvojih strijela koje	
			polaze,	
			u sjaju blještavom tvojeg koplja.	
	12	Ti krstariš zemljom u svojoj	
			jarosti,	
			ti gaziš nogama narode	
			u svojem gnjevu.	
	13	Ti si izišao za spas svojeg naroda,	
			za spas svojeg *poslanika.	
			Ti si obezglavio kuću opakome:	
			mjesto čisto do razine temelja!	

Habakuk