Ruski pripovjedači/Poglavlje 8
pandža i zdrave zube. U »Taškentaca« se znade samo za jednu pobudu, a ona se izriče podpuno u jednoj rieči — »žderanje«. »Taškentci« su procvali uporedo sa reformom pravosudja. Razsadište ove vrsti spekulanta nahodi se u privilegovanim juridičnim naučnim zavodima. Neposredno od školske klupe zalieću se juristični žutokljunci kao jastriebi na svoje Štićenike i nastoje napuniti kesu. S njihova su gledišta sva sveučilišta razsadišta nihilizma. — Jednom od najslabijih tvorevina Saltykova-Ščedrina može se smatrati »Historija jednoga grada«, — to je neka vrst historijske satire, pisana s velikim pretenzijama. Ima doduše u njoj uspjelih mjesta, kao što je na priliku karakteristika Ugrjuma - Burčejeva (pod kojim se razumieva Arakčejev, krvolok za vladanja Aleksandra I. i Nikolaja I.), ili pokajanje Grustilovljevo i dr.; ali u cjelini groteskna ova satira prečesto zapada u bouffonadu, pa se i poradi prevelike žučljivosti ne doimlje najugodnije.

Kadikad bi se Saltykov povratio i k čistoj novelističnoj formi. Od njegovih pripoviesti, koje se nalaze u »Okrugloj godini« (Kruglyj godъ) i u »Zborniku«, osobito se iztiče »Bolno mjesto«, psihologijski divno izvedena pripoviest, u kojoj nas u čudo zagone neobični prielazi od najvrelijega osjećanja do najdražestnijega humora.

Najširi okvir od svega, što je Saltykov napisao u području novelistike, zahvaćaju »Gospoda Golovljevi« (od godine 1872.—1876.), to je u neke eksperimentalan roman, koji teče nekako po sredini izmedju Zolinih »Rougona« i »Braće Karamazova« Fedora Dostojevskoga.

No sedamdesete su godine plodne i čistom satirom. Na čelu stoje dakako veoma popularni »Blagonamjerni govori« (od god. 1872.—1876.), koji pripadaju medju najzrelija djela Saltykovljeva.

Osnovna je njihova misao — razočaranje, izazvano reformnom praksom, u kojoj su se visoke misli i zamašne osnove razprskale i razpukle u sitne neznatne novotarije, u jednu rieč: gora rodila miša. Studije kao »Ohranitelji«, »Stup«, »Otac i sin«, »Kuzina Marjenka« mogu se mirne duše uvrstiti medju najbolje radove satirične književnosti svjetske. Poglavlja Otac i sin« i »Stup« imadu kulturno-historijsko značenje, jer nam prikazuju neprestanu formaciju vampirskoga tipa iz puka.

Manifest o slobodi godine 1861. iznio je na površinu cielu klasu tamnih proletaraca s nezasitnom lakomosti, te su ovi podhvatni ljudi do skora prerasli propalo i osiromašeno ladanjsko plemstvo. Oni su imali pravo steći zemljišta, te su nastojali gospodarima njihove zemlje izmamiti za bezcienje. Takav je tip »Antoška homo novus« i njegov najjači izraz — Derunov, taj pravi vampir isto je takov lakomac, kakov je grješnik i bogomoljac, on postaje tako groznom silom, da ga crkva štuje kao patrona, a zvjezdama osuti činovnici udvoravaju njemu i njegovoj snasi, koju je uzeo k sebi za ljubovcu; ovaj »stup družtva« pripada ne samo medju najbolje dielove »Blagonamjernih govora« nego u obće medju najvrstnije radove, koje nam je Saltykov ostavio.

Nadpis druge zbirke studijâ o družtvenoj psihologiji — »U sredini umjerenosti i akuratnosti« (od god. 1874.—1877.) govori sam za sebe. Koncu sedamdesetih godina pripadaju takodjer studije sakupljene pod zajedničkim nadpisom »Utočište Menropo« (od god. 1878.—1879.). One nam što ozbiljno, što opet šaljivo prikazuju tjesnac, u koji zapadaju nepraktična i uza to u govoru svojem neoprezna ladanjska vlastela poradi agrarne krize i poradi trvenja izmedju vlade i opozicije. U knjizi »Za kamenom medjašem« (Za rubežemъ, od godine 1880.—1881.), u kojoj Saltykov iznosi svoje dojmove u grotesknoj satiričnoj formi, pisac je već dobrano prešikao mjeru sa svojom izvornom manirom, da svagdje iznosi najsmješnije strane. Medjutim za ovim smiehom kao da se osjeća duboka bol za dalekom domovinom, koja ga sa svojim doduše neprijatnim, ali srodnim slikama prati na svakom koraku.

God. 1882. dovršio je Saltykov »Pisma tetići«, u njima je Saltykovljev politično-satirični talenat opet priredio blistav vatromet duhovite dosjetke, važne alegorike i jedke ironije. Saltykov nam ovdje prikazuje omamljivu atmosferu »partikularne cike i alarmnih odjeka trublje«, predstavlja nam medjusobna