Ezekiel i četiri živa bića
1 1 Tridesete godine, četvrtog mjeseca, petog u mjesecu, ja bijah u sred izgnanika, blizu rijeke Kebar1; nebesa se otvoriše i ja vidjeh božanska priviđenja. 2 Petog u mjesecu  te godine bijaše 

peti izgon  kralja Jojakina2  3 bi jedna riječ GOSPODOVA za Ezekiela, sina svećenika Buzija, u zemlji Kaldejaca, blizu rijeke Kebar. Ondje, ruka Božja bi na njemu.
4  Ja vidjeh: jedan olujni vjetar dolažaše sa sjevera, jedan veliki oblak i jedna munjevita vatra i, uokolo, jedna  svjetlost; u njenoj sredini, kao  blistanje rumenila u sred vatre. 5 U njenoj 

sredini, nalikost četvorih živih bića; takav bijaše njihov izgled: oni nalikovahu ljudima. 6 Svaki imaše četiri lica i svaki od njih četiri krila. 7 Njihove noge bijahu prave; njihova stopala: kao 

kopita jednog teleta, blistajući kao što blista uglačana mjed. 8 Ruke ljudske, pod njihovim krilima, bijahu okrenute u četiri smjera, kao i njihova lica i njihova krila, u sve četvero;
9 njihova se krila spajaše jedno s drugim. Oni se ne primicaše poprijeko, već svaki ravno naprijed. 10 Njihova lica nalikovaše licu čovjekovom, sve četvero imaše, s desna lice lava, s lijeva 

lice bika, i sve četvero imaše jedno lice orla: 11 to bijahu njihova lica1. što se tiče njihovih krila, razvijenih u vis, dva se spajaše jedno s drugim, a dva pokrivahu njihova tijela. 12 Svaki se 

kretaše ravno naprijed; oni iđahu u svim smjerovima kamo to duh hotijaše. Oni se ne primicaše poprijeko. 13 Oni nalikovaše živim bićima. Njihov izgled bijaše onaj zapaljene zublje; bijaše to 

kao jedno viđenje buktinja; između živućih to bijaše kao nekakav promet; i po tom bijaše tu svjetlosti vatre, i izlazeći iz vatre, bljeskova. 14 A živući hitahu u svim pravcima: jedno priviđenje 

munje.
15 Ja gledah živuće, i vidjeh na zemlji, pokraj živućih, jedan točak, za svako lice. 16 Evo kakav bijaše izgled točkova i njihov sklop: oni blistahu kao krizolit2 i sve četiri bijahu slična. To 

bijaše njihov izgled. što se tiče njihovog ustroja, oni bijahu uzglobljeni jedan u drugi. 
17 Kad oni napredovahu, oni iđahu u sve četiri pravca; oni ne skretaše napredujući. 
18 Visina njihovog obruča izazivaše strah; i to bijaše jedno nadimanje sjaja1 na njihovom obodu sve četiriju. 19 Kad živući napredovahu, točkovi napredovahu pokraj njih; a kad se živući 

dizahu iznad zemlje, točkovi se dizahu. 20 Oni iđahu u smjeru kamo duh hotijaše, a točkovi se dizahu u isto vrijeme; to je zato što duh živućih bijaše u točkovima. 21 Kad oni napredovahu, 

oni napredovahu i kad se zaustavljahu, oni se zaustavljahu; i kad se dizahu iznad zemlje, točkovi se dizahu u isto vrijeme, jer duh živućih bijaše u točkovima.

Knjiga o Ezekijelu