Oholost - 2
6  Zbog nikakve nepravde ne gaji	
		zlohotnost2 spram bližnjeg svog,	
		ne čini ništa u jednom nasilnom	
		pokretu.	
7  Oholost je omražena u očima	
	 	Gospodovim i ljudskim,	
		za oboje nepravda je jedna grješka.	
8  Kraljevstvo prelazi od jednog k	
	 	drugom narodu zbog nepravdi,	
	 	nasilja i pohote3.	
9  Zašto se on uzoholjuje, on koji je	
		prah i pepeo,	
		dok su za života njegova crijeva	
		trulež4?	
10	Jedna dugotrajna bolest izaziva	
		liječnika5;	
		onaj koji je danas kraljem sutra	
		će umrijeti.	
11	Kad je čovjek umro,	
		njegova baština, to su reptili,	
		zvijeri i crvi.	
12	Početak oholosti čovjekove,	
		jest da se odstrani od Gospoda1 ,	
		da pobuni svoje srce protiv onoga	
		koji ga je stvorio.	
13	Početak oholosti, to je grijeh,	
		i onaj koji u njima ustrajava	
		izaziva poplavu gnusnosti.	
		Zato Gospod je učinio izrazitim	
		njihove jade2 i ispreturao ih	
		od vrha do dna.	
14	Gospod je poobarao prijestolja	
		prinčeva,	
		postavio blage 3 na njihova	
		mjesta.	
15	Gospod je iščupao korijenje	
		neznabošcima,	
		postavio ponizne na njihova	
		mjesta4.	
16	Gospod je opustošio područje5	
		neznabožaca,	
		uništio ih je sve do temelja zemlje.	
17	Oteo ih je iz sredine ljudske i	
		dao ih uništiti,	
		izbrisao je sjećanje na njih sa	
	 	zemlje.	
18	Oholost nije bila stvorena za ljude,	
		ni žestina gnjeva,	
	za one koji se rađaju iz žena.		
			
			

Siracida