Zmija se nahodi, - ovo je istina
Zmija se nahodi, - ovo je istina, -
   kada se prigodi da ju tko zaklina,
jur kudom zavije, tu uho neka glas
   od riječî ne čuje ke bi jo' strli vlas:
sve meni gospoja ku služu toj tvori,
   odkole hti moja da mlados nju dvori.
Mnokrat se stah molit nje ličcu ter veljah:
   "Ne čin' me tač bolit, gospoje, u željah!"
Vinu mi bi zaman, zač ona procini
   me riječi kako san, - živ je Bog istini;
na stranu rumena dva ličca obrne,
   da ju rič ljuvena na milos ne svrne.
Dil togaj ova reć zmija se ne more
   negoli kamen već i mramor od gore,
odkoli ne daje da sam s njom u družbu,
   i takođ ne haje za moj plač ni službu.

Hrvatsko 16. stoljeće