Job (Šarić)/Glava 15.
1 Tada odgovori Elifaz iz Temana: 

2 Smije li mudar čovjek odvratiti tako prazno? Smije li se nadimati vjetrenastom riječi? 

3 Prepiranje riječima ne vodi dalje i ne pomaže ništa. 

4 Pa i strah Božji ti razbijaš i zabranjuješ štovanje Boga. 

5 Jer zlodjela tvoja uče tvoja usta, izbiraš govor lukavaca. 

6 Grješnikom te čine usta tvoja, ne ja; usne tvoje govore proti tebi 

7 Jesi li se ti prvi čovjek rodio i jesi li prije svih humova sazdan? 

8 Jesi li u vijeću Božjem slušao, i jesi li ti jedini pokupio mudrost? 

9 Što ti znaš, a da mi ne bismo znali, i što ti poznaš, a da bi nama bilo skriveno? 

10 Među nama ima sijedih i starih ljudi, starijih od oca tvojega. 

11 Jesu li ti premalene utjehe Božje, riječ blaga k tebi upravljena? 

12 što te razdire srce tvoje, i što tako mrko gledaju oči tvoje? 

13 Te okrećeš proti Bogu duh svoj, i usta tvoja govore takve riječi! 

14 što je čovjek, da bi mogao biti čist, i rođeni od žene, da bi bio pravedan? 

15 Eto, on se ne uzda u svece svoje, pa ni nebesa nijesu mu čista. 

16 A kamoli čovjek, sasvim pokvareni, koji pije zlodjela kao vodu. 

17 Ja ću ti reći, poslušaj me! Samo; pripovjedit ću h, što sam vidio. 

18 što mudraci rekoše i ne zatajiše, što primiše od otaca svojih, 

19 Kojima je samim bila dana zemlja, i u sredini njihovoj nije sjedio tuđin. 

20 Zlikovac se muči sve dane, i nasilniku je malo godina određeno. 

21 Strah mu zuji u ušima, usred sreće napada ga mač. 

22 Ne nada se, da će umaknuti noći, kaznenom je sudu dosuđen. 

23 Tumara za kruhom, ali gdje da ga nađe; zna, da mu se plibližuje dan propasti. 

24 Tjeskoba i nevolja straše ga navaljuju na njega kao kralj spreman za boj. 

25 Jer je proti Bogu digao ruku i Svemoćnomu se opro. 

26 Trčao je probi njemu tvrdoglavo sa svojim debelim zgrbljenim štitom. 

27 Jer je pokrio lice svoje pretilinom i salo navaljao na bokove svoje. 

28 Uzeo je gradove raskopane za stan i kuće zapuštene, što su bile određene za propast. 

29 Neće biti bogat, i neće se podići imetak njegov; on više neće uhvatiti korijena u zemlji. 

30 Noći neće umaknuti, žega će osušiti grane njegove, dahom usta svojih nestat će. 

31 Prevareni neka se ne uzda u ništavost, jer taština je, što on napokon dobije. 

32 Još prije vremena uvenut će, granje se njegovo neće opet zelenjeti. 

33 Otrgat će se kao s loze nezreo grozd njegov, i pupci će se njegovi kao s masline pobacati. 

34 Jer je neplodan rod bezbožnika, i oganj će popaliti kuće nepravde. 

35 Začinju nevolju i rađaju muku, i krilo njihovo donosi na svijet samo prijevaru. 

Job (Šarić)