Užas i nada
(Alef)

3 1 Ja sam čovjek koji vidi	
        poniženje
	pod njegovom razbješnjenom 	
        batinom;

2 	ja sam taj kojeg odvode i nagone
	ići
	u tmini, a ne u svjetlosti;
3	da, protiv mene1 on počinje okretati
	svoju pesnicu cijelog dana.

(Bet)

4	On ruje moje tijelo i moju kožu,
	on slama moje kosti;
5	on skuplja protiv mene i
	stavlja svud uokolo
	otrov i teškoće;
6	u tminama on me nagoni stanovati
	kao mrtvaci iz tmina vremenskih.

 	  
(Gimel)

7	On me zazidava da ne iziđem;
	on otežava moje lance.
8	ja sam vikao i pozivao u pomoć,
	on zagušuje moju molitvu.
9	On zazidava moje puteve klesanim
	kamenom;
	on mrsi staze moje.
 	 

(Dalet)

10      On je za mene jedan medvjed na čeki
	jedan lav u zasjedi;
11      on okreće moje puteve; on me
	pušta na ugaru,
	uništenog;
12      on zateže svoj luk i podiže me kao
	cilj za strijele.

  
(Heå)
13      On zariva u moja križa sadržaj
	svojih tobolaca.

14      Evo me  sveg  moga naroda1,
	njegova vječna otrcana stvar;
15      on me zasićuje gorčinama,
	on me opija absintom.

(Waw)
16      On mi daje drobiti šljunak
	zubima;
	on me u pepeo sakriva;
17      ti me odbacuješ2 daleko od mira;
	ja sam zaboravio sreću;
18      i kaže: Svršeno s mojim 	
        nastavljanjem,
	mjim uzdanjem koje je dolazilo 
        od GOSPODA.
	 

(Zain)

19      Sjeti se mojeg poniženja 
        i mojeg lutanja:
	gorčina i otrov!
20      Ja se sjećam, ja se sjećam, 
	i ja sam izjeden svojim vlastitim 
	slučajem.
21      Evo što ću ja staviti u sjećanje
	sebi,
	to za što sam se uzdao:

(Het)

22      Dobrote GOSPODOVE! 
	To da one  nisu svršene3!
	To da njegove nježnosti nisu 	
	dovršene!
23      One su nove svakog jutra.
	Velika je njegova vjernost!
24      Moj dio, to je GOSPOD, kažem ja
	sebi;
	to je zašto ću se uzdati u njega.

(Tet)
25      On je dobar, GOSPOD, onom tko ga
	očekuje,
	onom tko njega traži;
26      Dobro je uzdati se u tišini  u spas
	GOSPODOV;
27      dobro je za čovjeka nositi*jaram u
	mladosti svojoj.

 
(Jod)

28      Treba sjesti postrance i šutjeti
	kad GOSPOD  ga njemu
	 stavlja;
29      staviti svoja usta u prašinu
	- možda ima nade!
30      pružiti obraz onome tko ga  udara;
	biti nasićen uvrjedama.
	 

(Kaf)

31      Jer Gospodin
	neće odbaciti za uvijek;
32      jer ako ožalošćuje, on je pun
	nježnosti,
	prema svojoj velikoj dobroti;
33      jer nerado on ponižava
	i ožalošćuje  ljude.

(Lamed)

34      Kad se gaze svi zatvorenici
	jedne zemlje1,
35      kad se krivotvori pravo čovjekovo
	protivno Svevišnjem,
36      kad se čini krivo jedno
	čovjeku u njegovoj parnici,
	ne  vidi li Gospodđ

(Mem)
37      Tko je taj koji govori, i to postojiđ
	Gospodin ne zapovjeda liđ
38      Iz usta Svevišnjeg 
        ne izlaze li boli i sreća?  
39      Na što bi se žalio živ čovjek,
	uspravljen usprkos svojim 	
        grješkama?

(Nun)
40      Ispitajmo i istražimo naše putove;
	vratimo se GOSPODU.
41      U isto vrijeme kad i naše ruke1, 	
        podignimo svoje srce prema Bogu
	koji je u nebesima.
42      Mi, mi smo se bunili,
	mi smo neposlušni;
	ti, ti nećeš  oprostiti!

(Samek)
43      Ti se ušančuješ  u svojem gnjevu    
	i ti nas progoniš,
	ti sasijecaš nemilosrdno;
44      ti se skrivaš u svom oblaku
	da molitva ne prođe;
45      od nas ti činiš jedan otpad, otpadak,
	u sred naroda.

(Pååeå)
46      Oni otvaraju usta protiv nas,
	svi naši neprijatelji;
47      užas i bezdan, to je za nas,
	nevolja i slom;
48      moje oči  cakle
	jer moj narod, ta ljepotica,
	je skršen1.

(Ain)

49      Moje oči kuljaju nepresušno,
	jer nema spokoja
50      sve dok se s nebesa GOSPOD 
	ne nagne da vidi;
51      moje oči bole
	u pogledu na sve te djevojke
	iz mog grada2.

(Sade)
52      Oni me gone, oni me progone kao
	jednu pticu,
	oni koji su mojim neprijateljima bez
	razloga;
53      oni uništavaju moj život u jami3;
	oni obaraju jedan kamen na mene;
54      vode se prelijevaju na moju glavu;
	ja kažem: Izgubljen sam!
	 
(Kof)
55      Ja zazivam tvoje ime, GOSPODE,
	iz paklene jame;
56      ti čuješ moj glas: » Ne začepljaj 	
        svojih ušiju mojem dahtanju i mojem
	pozivu u pomoć!«
57      Ti se primičeš danu 
        kad sam tebe zazvao; 
        ti govoriš: » Ne boj se!«

(Reš)
58      Ti se parbiš Gospodine, jedan spor
	čiji sam ja ulog ;
	ti iskupljuješ moj život;
59      ti vidiš, GOSPODE, kako su mi
	učinili krivo;
	učini pravicu mojem pravu!
60      Ti vidiš sve njihove osvete,
	sve njihove spletke prema meni. 
	 
(Šin)
61      Ti čuješ njihove uvrjede, 
	GOSPODE,
	sve njihove spletke protiv mene;
62      usne mojih napadača i njihovo 
	šuškanje su protiv mene 
        tijekom cijelog dana;
63      bilo da sjede, bilo da stoje,
	pogledaj ih:
	ja sam njihova stara pjesma1.
	
(Taw)
64      Ti ćeš njima učiniti isto, GOSPODE,
	prema njihovim djelima;
65      ti ćeš ih otupjeti:
	na njima će biti tvoja kletva!
66      Pun gnjeva, ti ćeš ih proganjati i
	iskorijeniti
	ispod nebesa GOSPODOVIH.

Tužaljke