Pokornost svih ljudi


Pokornost svih ljudi 

3 1 Koja je dakle nadmoć *Židova? Koja je korist od *obrezanja? 2 Velika u svakom pogledu! A najprije, njima su otkrovenja2 Božja bila povjerena. 3 Što dakle? Ako izvjesni bijahu nevjerni, hoće li njihova nevjernost poništiti pouzdanost Boga? 4 Sigurno, ne! Bog mora biti priznat vjerodostojnim, a svaki čovjek lažljivcem: prema onome što je pisano: Trebaš ti biti priznat pravednim u svojim riječima, i da nadvladaš kad te sude. 5 Ali, ako naša nepravednost ističe pravednost Božju, što reći? Bog, nije li nepravedan udarajućii nas u gnjevu svome? Ja govorim po smislu ljudskom. 6 Sigurno, ne! Jer, tada, kako će Bog suditi *svijetu? 7 Već ako, lažju mojom, istina Božja bljesne utoliko jače za svoju slavu, zašto dakle, ja, opet da sam osuđen kao *grješnik? 8 I tada, zašto ne bismo činili zlo da se pokaže dobro, kao što stanoviti klevetnici nas prikazuju govoriti?  Ti ljudi zaslužuju svoju osudu! 9 Ali što? Imamo li mi Židovi još ikakve nadmoć? Uopćie ne! Jer, već smo to ustanovili: svi, Židovi kao i Grci, u carstvu su grijeha. 10 Kao što je pisano:
Nema pravednika, ni jednog jedinog.
11  Nema umnog čovjeka,
ni jednog jedinog koji Boga traži.
12  Oni su svi skrenuli, skup
izopačenih,
ni jednog koji čini dobro, ni
jednog jedinog.
13 Njihovo je ždrijelo grobni zjap;
jezikom svojim prijevare oni
siju;
zmijski otrov  je pod usnama
njihovim;
14  njihova su usta puna
proklinjanja i
gorčine;
15  njihove su stope hitre za krv 
proliti;
16  propast i nesreća su na njihoiom  
putovima;
17  a put mira, oni ga ne poznaju.
18  Nikakvog straha od Boga pred
očima 
njihovim!
19 A, mi znamo da sve što*zakon 1 kaže,       
kaže onima koji su pod zakonom, da
bi svaka usta bila zatvorena i da sav 
svijet bude rečen krivim pred
Bogom. 20 Evo zašto nitko neće 
biti 
opravdan pred njim po djelima 
zakona; 
zakon, naime, daje samo 
spozna
ju grijeha.

Pavlova poslanica Rimljanima