Vjera i ulazak u spokojstvo Božje


Vjera i ulazak u spokojstvo Božje 

7 Zato je, kao što kaže Sveti Duh:
Danas, ako čujete njegov glas,
8   Ne stvrdnite svoja *srca
kao što ste u vrijeme ogorčenja,
U dan kušnje u pustinji,
9    Gdje vaši očevi staviše mene
na kušnju pokušavaj ući me 
ispitati,
I oni gledaše moja djela
10 tijekom četrdeset godina.
Zato sam se ja razljutio 
protiv tog naraštaja
I rekao: Njihova  srca uvijek 
blude; 
Ti ljudi nisu našli
putova mojih,
11 Jer, ja sam u gnjevu svom 
prisegao:
Vidjet ćemo, hoće li oni u moj
spokoj  ući!
12 Pazite, Braćo, da nitko od vas nema srce opako koje nevjernost odvaja od Boga živoga, 
13 već jedni druge  ohrabrujte, dan za danom, toliko koliko traje navješćvanje onog, danas, da ne bi nitko od vas otvrdnuo, prevaren grijehom. 
14 Evo nas postalih, naime, drugovima Kristu, pod uvjetom da izdržimo odlučno sve do svršetka našeg početnog položaja, 
15 kad je rečeno:
Danas, ako začujete glas,
Ne stvrdnite srca svoja
kao u vremena ogorčenja.
16 Koji su, naime, oni koji začuše i koji izazvaše ogorčenje? Nisu li to svi oni koji su izišli iz Egipta zahvaljuj ući Mojsiju? 
17I protiv koga se ljutio tijekom četrdeset godina? Nije li to protiv onih koji bijahu zgriješili, čiji lješevi padoše u pustinji? 
18 I kome on prizegnu da neće  ući u zemlju njegovog spokoja, ako ne onim nepokornim? 
19 I mi ustanovljujemo da oni ne mogoše  ući zbog svoje nevjere? 
4 1  Bojmo se dakle, tada kad traje obećanje da će se  ući u njegov spokoj, bojmo se da netko od vas ne bude uvjeren da je ostao u pozadini. 
2 Jer, mi smo primili dobru vijest, sve kao i oni ljudi, ali, riječ koju oni bijahu čuli nije njima donijela nikakve koristi, jer, slušatelji se nisu time proželi u vjeri1. 
3 Mi koji smo prišli k' vjeri, ušli smo u spokoj, o čemu je rekao:
Jer, ja sam prisegao u gnjevu svome:
Vidjet će se dobro da li će oni  ući
u spokoj moj!
Njegovo djelo, sigurno, budući bilo ostvareno od utemeljenja svijeta, 
4 I Bog se odmori sedmog dana od sveg svog djela, 
5 i ponovo u našem tekstu: Da li će  ući oni u moj spokoj.
6 Tako dakle, budući da je ostao odlučan da neki uđu, i da prvi koji su primili dobru vijest ne uđu  zbog svoje nepokornosti, 
7 on određuje ponovo jedan dan, danas, govoreći mnogo kasnije, u tekstu Davidovom već navedenom:
Danas, ako začujete njegov glas,
Ne stvrdnite svoja *srca.
8 U stvari, da Jozua njima bijaše osigurao spokoj, on ne bi govorio, nakon toga, o jednom drugom danu. 
9 Jedan šabatski odmor ostaje dakle u pričuvi za narod Božji. 
10 Jer, onaj koji je ušao u njegov spokoj počeo se, i on također, odmarati od svog djela. *11 Požurimo se dakle,  ući u taj spokoj, da isti primjer nepokornosti više nikog ne povuče u pad1.
12 Živa, naime, jest riječ Božja, odlučna i oštrija no mač sa dvije oštrice. Ona prodire sve do razdvajanja  duše i duha2, članaka i moždine. Ona prosijava pokrete i misli *srca. 
13 Nema stvorenja koje izmiče njegovu vidu; sve je golo u njegovim očima, sve je podjarmljeno njegovim pogledom. I njoj mi to moramo položiti račun.

Pavlova poslanica Hebrejima