Slađu rič čut ni reć ljubavi ne prave
Slađu rič čut ni reć ljubavi ne prave,
   ni blago veće steć ner tugam zabave.
Ja mnju vas u meni da ljubav stavi dvor,
   ktomu lik ljuveni svim tugam razgovor;
zač ljepos od one za kom mnjah dni traju
   učini da tone život moj u raju.
Milos mi dopušta toj za trud ljuveni -
   dva ličca gorušta ter obraz rumeni;
volju rit pravedno: vaze mi svu želju
   ter čini najedno da se ja veselju.
Napokon dar doni zlatom vas uresan,
   koji mi pokloni pojući s njim pjesan.
Dosta joj toj ne bi, nu reče: "Dokli sja
   sunačce na nebi, tvoja ću biti ja!"
Odsade ja veće ne gledam ničesa
   ner za me nesrjeće da za me ne čeza.

Hrvatsko 16. stoljeće