Zaharija (Šarić)/Glava 3.
1 Tada mi dade da vidim velikoga svećenika Jošuu, kako stoji pred anđelom Gospodnjim, dok je s desne njegove stajao Sotona, da ga optuži. 

2 Gospod reče Sotoni: "Gospod neka ti naredi šutnju, Sotono! Gospod, koji je izabrao Jerusalem, neka ti naredi šutnju! Nije li ovaj glavnja istrgnuta i ognja? 

3 A Jošua je bio obučen u haljine prljave, kad je stajao pred anđelom. 

4 Ovaj progovori onima, što su stajali pred njim: "Skinite s njega te prljave haljine!" A njemu reče: "Evo, oduzimam s tebe krivnju tvoju i oblačim te u svečane haljine!" 

5 Onda zapovjedi. Metnite mu i čistu kapu na glavu!" Tada mu metnuše čistu kapu na glavu i obukoše mu haljine, a anđeo je tu stajao. 

6 I anđeo Gospodnji dade Jošui ovo obećanje: 

7 "Ovako veli Gospod nad vojskama: 'Ako uziđeš, mojim putovima i uzdržiš ustanovu moju, tada ćeš upravljati hramom mojim l čuvati trijemove moje, i dat ću ti slobodan pristup k ovima, što stoje ovdje. 

8 Čuj, Jošua, veliki svećeniče; ti i drugovi tvoji, što sjede pred tobom, ti su ljudi, koji imaju znamenje: jer evo, ja ću učiniti da dođe sluga moj, "mladica". 

9 Jer gle, na kamen, koji sam metnuo pred Jošuu - na taj jedan kamen upravljeno je sedam očiju - na njega ću ja urezati crtež, govori Gospod nad vojskama, i utamanit ću krivnju one zemlje u jedan dan. 

10 U onaj dan, govori Gospod nad vojskama, pozivat ćete jedan drugoga pod vinovu lozu i pod smokvu. 

Zaharija (Šarić)