Gospodin, jedan neprijatelj za Jeruzalem
(Alef )

2	1 Kako!
	Gospodin, u gnjevu svome,
	hoće pomračiti Ljepoticu *Sion!
	On baca s neba na zemlju
	sjaj Izraelov.
	On se ne sjeća klupice za svoja
	stopala1 u dan srdžbe.

(Bet)

2	 Gospodin guta bez milosti
	sve prerije Jakovljeve2 ;
	on uništava u svojoj neobuzdanosti
	utvrde Ljepotice Judeje:
	on daje dotaknuti zemlju,
	on oskvrnjuje kraljevstvo i njegove
	prinčeve.

(Gimel)
3	 U žestini svojeg gnjeva on uništava 	svu moć Izraelovu;
	on ne održava svoju desnicu
	pred neprijateljem.
	On pali u Jakovu kao
	žeravnik koji proždire uokolo.

(Dalet)

4	On zateže svoj luk kao jedan 
	neprijatelj,
	desnica na položaju poput
	neprijatelja,
	Na šator Ljepotice Sion on sasipa
	kao vatru gnjev svoj.

(Heå)

5	Gospodin se odnosi kao neprijatelj;
	on guta Izrael;
	on guta sve njegove kule;
	on uništava njegove utvrde.
	On umnaža za Ljepoticu Judeju
	žalbe i tužbe.

(Waw)

6	On pustoši Vrt, i njegovu Kućicu;
	on razara svoje mjesto Sastanka1.
	GOSPOD čini da se zabravi u Sionu 
	Sastanak i *Šabat;
	on osuđuje, u svojoj žestokoj srdžbi
	kralja i svećenika.

(Zain)

7	Gospodin odbacuje svoj *oltar;
	on se gnuša svog *svetišta;
	on izručuje u ruke neprijatelju
	bedeme gradskih kula.
	On se oglašava u Kući 	GOSPODOVOJ
	kao u dan Sastanka.

(Het)

8	GOSPOD smišlja uništiti bedem
	Ljepotice Sion;
	on će izravnati;
	on ne prinosi svoju ruku prije no što
	je progutao.
	on ožalošćuje obkope i bedeme:
	zajedno oni se urušavaju.

(Tet)

9	 Vrata Siona potonuše u zemlju;
	on uništi i pokida njene zasune.
	Njen kralj i njeni prinčevi su među
	neznabošcima;
	nema više Zakona1;
	čak ni njegovi proroci ne nalaze 
	više viđenja koja dolaze od 
	GOSPODA.

(Jod)

10      Posjedali na zemlju, mučaljivi,
	*starješine Ljepotice Sion
	stavljaju sebi prašinu na glavu2 ;
	oni se stežu u *kostrijet.
	One puštaju pasti svoje glave
	sve do zemlje,
	mlade djevojke Jeruzalemove. 

(Kaf)

11      Moje su oči izjedene suzama;
	moj je trbuh uzbunjen;
	iščezla je snaga iz mene, ona je
	na zemlji,
	jer moj narod, ta ljepotica,
	skršen je
	kad klonu djeca i dojenčad 
	po trgovima Mjesta.

(Lamed)

12      Njihovim majkama oni govore:
	» Gdje su pšenica i vinođ«
	Kad klonu kao ranjenici

	na trgovima Grada,
	kad njihov život iščili
	u krilima njihovih majki.
 
(Mem)
13      Koje svjedočenje ti ponovitiđ
	Što ću usporediti tebi,
	Ljepotice Jeruzalemeđ
	Što ću izjednačiti tebi da te
	utješim,
	mlada djevojko, Ljepotice Sion1đ
	Jer, velik kao more tvoj je slom.
	Tko će te izliječitiđ

(Nun)

14      Tvoji proroci imaju viđenja za tebe:
	iz praznine i iz otužnosti2:
	oni ne razotkrivaju tvoju izopačenost,
	ono što bi preokrenulo tvoje stanje.
	Oni imaju viđenja za tebe:
	obznane iz praznine i obmane.

(Samek)
15      Oni plješću tvojim troškovima,
	svi prolaznici na putu;
	oni zvižde i klimaju glavama3 
	na uštrb Ljepotice Jeruzalem:
	» Je li to Grad za kojeg bi se trebalo
	reći savršena ljepota, 
        radost za svu zemlju?«
	 
 
(Pååeå)
16      On otvaraju usta o tvom trošku,
	svi tvoji neprijatelji;
	oni zvižde i škrguću zubima;
	oni govore; » Mi gutamo.
	Najzad! Evo ga, dana koji smo
	čekali:
	mi ga nalazimo, mi ga vidimo!«

 (Ain)

17      GOSPOD čini ono što je zamislio;
	on ispunjava svoju riječ
	koju je poručio u dane
	nekadašnjih vremena;
	on uništava bez milosti.
	On daje klicati neprijateljiu
	na tvoj račun;
	on uzdiže moć tvojih protivnika.

(Sade)
18      Njihovo srce1 jauče prema
	GOSPODU.
	Bedem ljepotice Sion,
	pušta kuljati suze kao
	potok
	dan i noć;
	ne daje ti predaha;
	da se vjeđe tvog oka ne osuše.
	 
(Kof)
19      Digni se; viči, noću,
	pri svakoj smjeni straže;
	izlij svoje srce kao vodu
	pred lice Gospodinovo.
	Digni prema njemu svoje ruke2 
	za život svoje djece
	klonule od gladi
	po svim uglovima ulica.
(Reš)
20  Gledaj, GOSPODE, i vidi  koga ti
	obrađuješ tako.
	Da žene jedu plod svoj,
	djecu lijepo oblikovanu!®
	Da svećenici i proroci su poubijani 
	u svetištu Gospodinovom!®
	 
(Šin)

21      Na zemlji po ulicama su legli
	mladi i stari;
	moje mlade djevojke i moji
	mladi ljudi
	popadali od mača;
	ti siječeš u dan svojeg gnjeva;
	ti kolješ bez milosti.
	 
	
(Taw)

22      Ti ćeš  sazvati, kao u dan Sastanka,
	užase koji me okružuju;
	i ne postoji, u dan gnjeva 	
        GOSPODOVOG,
	ni izbjegli ni preživjeli.
	One što ja oblikujem i razvijam1,
	moj ih neprijatelj dovršava.

Tužaljke