Vapaus, oikeus
Te luulette heidät jo saavutti surma,
 sukukunnalle heist’ ei vastusta,
 kun kielletty vapahan sanan on hurma,
 suut tiukkaan tukkivi kapula.
 Mut joskin toisia maanpako peri
 ja toiset kiusatut kopeissaan
 epätoivossa suonensa aukas’. Veri
 vuos’ uhrien. Kuole ei kuitenkaan
          vapaus – oikeus.

 Ei hetken tappio voi meitä kaataa,
 kun voitto on taistelon määränpää.
 Yhä kasvavin innoin toimia, raataa
 se tehtävä eespäin yllättää. –
 Käsi käissä tietään taivaltaapi
 nuo: vapaus, oikeus ainiaan.
 Ja milloin toinen se vallan saapi
 on molemmat silloin vallassaan:
          vapaus – oikeus.

 Ja lohdukas meille nyt ompi tieto,
 ett’ taistelo käy yhä kuumemmaks’.
 Pois kaikkoo mielen ankeus lieto,
 povet syttynehet käy polttavaks’. 
 Ja kautta maiden nousevat orjat,
 maan ympäri herätyshuuto soi.
 Elinkautiset kahleet kätkee kurjat,
 kun taivon kaarella salamoi
          vapaus – oikeus.

 Kas lippumme liehuu maan joka puolla.
 Nyt vääryys ja pilkka kostetaan.
 Jos tääll’ ei voiteta niin toki tuolla
 ja kerta voitamme kautta maan.
 Oi luoja! – Seppeleen hurmaavimman
 tois kansat. Irlanti apilastaan,
 oliiveja Kreikka ja kaunoisimman
 tois’ tammen lehvän Saksanmaa.
          Vapaus – oikeus!

 Moni silloin lepää, ken kärsivi tänään.
 Mut herttaista heille uinahdus,
 kun hohtaen haudalla ystävänään
 ne seisovat oikeus vapaus.
 Ylös maljat! Kunnia sankareille
 jotk’ astutte sorrosta rynnistäin!
 Te vääryyttä karsein luotte meille
 iki-oikeuden, ikivapauden,
          oikeuden kautta vapauden!

Ferdinand Freiligrath