Kuun sirppi
Nyt tummaan salmeen
 kuun sirppi kiiltää,
 kuin viljaa halmeen
 se aikois viiltää.

 Niin hiotulta
 se hiiluu, siirtyin,
 kuin piirros tulta
 yön seinään piirtyin.

 Kuin vakaa enne;
 jo vartoo vajat;
 nyt viljojenne
 on viskin-ajat.

 On tili töistä,
 on korjuu elon,
 on suurin öistä
 nyt toivon, pelon.

 Nyt viljat, kaleet
 se seuloo, jakaa
 ja todet, valeet, –
 on vaaka vakaa.

 Nyt tummiin salmiin
 kuvastaa hiljaa
 yö sirpin valmiin,
 mi vartoo viljaa.