Simson ja Salomo
Ja pieni poika harras luveksi kirjoaan,
 Ja mietti siitä lapsen tavalla ahkeraan.

 Olj siinä vanha Juuta, sen vallat voimakkaat,
 Sen jalot sankarinsa ja viisaat kuninkaat.

 Hän aivan näki niitä – hän olj kuin muuan niist’
 Hän tappoi Philisteat, palautui Baabelist.

 ”Oi äiti armas, kuules, jos Simson olisin,
 Mä Suomen kallioista nyt linnan laittasin”.

 ”Ja oisinko kuningas Salomo, kullalla
 Mä linnan kaunistaisin – emoni asuva”.

 ”Jos Simson oisin, sen mä kokisin surmata,
 Ku vihaa äitiäni ja sortaa Suomea”.

 ”Ja jos Salomo oisin, niin linnan’ antasin
 Mä sille, ku sun oisi ja Suomen rakkahin”.

 ”Ja jos en ole Simson ja en Salomokaan,
 Niin ehkä kerran kasvan, kuin nekin, taitamaan”.

 ”Ja jos en taida muuta, niin taidan rakastaa
 Emoani ja maatan’ ja niitä puolustaa”.

K. K[iljander].

Lähde: Tapio 31.5.1862.

J. G. Leistenius
K. Kiljander
Runot
Tapio
1862