”Jalovalko”
Kukkuloille Alppien
 Sijas sait sä Jumalalta,
 Jalovalko; lumen alta,
 Yksin, kevät-ilmatta
 Lepäät vuoren helmassa.

 Siellä, missä salamat
 Leimahtelee taivahilla,
 Missä vuohet iloisat
 Hyppii vuorten laitehilla,
 Missä väijyy kuolema,
 Kukoistat sä puhtaana.

 Näin sun kerran illalla –
 Ihanamp’ et ollut milloin, –
 Jyrkän paikan reunalta
 Sinut tempasin ma silloin,
 Sinut, kaino kukkanen,
 Koristus sä Alppien!

 Kuten sinä, ihminen
 Taistelunsa taistelevi,
 Katsoo ylös taivaasen,
 Yksin Herraan luottelevi,
 Jättäin Hänen haltuunsa
 Oman mielivaltansa.

Jalovalko
Jalovalko