Inkerin valitus
Syys on ja sää
 Myrskynen, merellä vaahossa pää.
 Helpompi kuitenkin huolla
           Ulkona tuolla.

           Kauvanpa näin
 Lentävän purjehen lännessä päin.
 Ah! onni, seurassa siellä,
           Frithion tiellä

           Aaltonen oh!
 Älä niin kuohu, jo kulkeepi joh.
 Loistakaat tähtiset taivaan
           Retkillä laivan!

           Palajaahan
 Keväällä Frithio; Inkeri vaan
 Salissa vastaan ei juokse,
           Laaksossa luokse.

           Poveheen maan
 Raukka on riutunut rakastessaan,
 Taikka hän valittaa surmaa,
           Veljeltä julmaa.

           Haukkanen hei!
 Frithiolta unhossa, minulta ei,
 Herkkua, jos mitä voisin.
           Sinulle toisin.

           Käteensä teen
 Kuvasi liinani liepeheseen,
 Siipiset välkkyväst hopiast’,
           Kynsiset kullast’.

           Haukan jos vain
 Siivet sai Lemmetär muinon ja tain
 Puolisoo etsien armast’
           Lenteli varmast’.

           Eivätpä vois’
 Siipesi kantaa minua pois.
 Tuonelta lentimet oivat
           Saan – kyllä voivat.

           Olallen’ käyt
 Katso jos kultaa ei merellä näy.
 Ah! kuinka katsova liennee,
           Tuloo ei tiehnee.

           Kuoltuani
 Tulee hän varmaan, vaan Lintuseni,
 Muista, kuin itkeepi kulta,
           Tervehä multa!

Ö–r–g.

Lähde: Borgå Tidning 9.2.1850.

Esaias Tegnér
Runot
Borgå Tidning
1850

sv:Ingeborgs klagan