Näistä Sanomista ja tietoin lähettämisestä niihin
lkaissamme nyt kahden kirjottaa näitä toiselta meistä tähän asti
tehtyjä Suomalaisia Aviisia, olemme soveljaaksi uskoneet ensin
mainita tässä vähän niiden tarkotuksesta, ja mikä toivotuksemme sen suhteen
olisi.

Tarkotuksemme näillä Sanomilla on kahtalainen.

 haluamme niillä hankkia talonpoikaisellen säädyllen kaikellaisia
hyödyllisiä tietoja, niin myös sitä kaikillen järjellisillen tarpeellista, viatonta
huvitusta, joka valistaa mieltä ja sivistää kansan tapoja ja käytöksiä
yhteisessä elämässä.

 soisimme näillä Aviisilla saavamme jonkun etuuden valmistetuksi
maakunnan kielelle, niinkuin että vieras-luontoiset sanat, puheen
parret ja muut, tarkemman tutkinnon puutteesta, kirja-kieleemme siinneet
virheet tulisivat vahitellen siitä luovutetuiksi, ja se niistä puhtaana pääsisi
oman luontonsa jälkeen kasvamaan ja kauniiksi hyötymään. Sen tähden
on aikomuksemme, vähän voimamme jälkeen, puhdistaa kirjakieltämme
vieraista sekotuksista ja tilaisuutta myöten, tutummiksi tehdä sellaisia
kansan suusta saatuja puheen parsia ja sanoja, jotka harvoin taikka
ei harvoinkaan löydy kirjoissa, mutta jatkaavat jalosti vielä köyhän kirja-kielemme
juurta ja lisäävät sitä omantakeisilla varoilla.

Meillä on varma toivo, että kukin ymmärtävämpi, jollen ei oma
oikkunsa ja vanhat tottumukset ole kaikkia muuta mieluisemmat, huomaa
näiden tarkotustemme vilpittömyyden, eikä ihmettele jos ei työmme kaikkien
mieliksi luonnistuisi. Ei Ruomi paivässä rakettu, eikä kielikään ajattansa
toinnu. Kielen hyötyminen ja sitä puhuvain valistus ovat erottamattomat
matka-toverit joka kansan elämässä. Niiden jouduttaminen
ja valmistus ei ole yhden taikka kahden tehtävä. Koko kansalta on siihen
osa otettava ja kunkin taitavamman velkaisuus on johdattaa vähemmän
oppinutta tässä yhteisessä asiassa. Sillä tiellä, jolla me, sanotun
asian suhteen, olemme tahtoneet vetää vero-leiviskäisemme ihanallen isänmaallen,
saattasi myöskin ehkä runsaampi etuus valmistua Suomen
kansan valistuksellen ja kielelle, jos niitä rakastavat maan-miehet tahtosivat
välistä olla meillen tässä avulliset. Suomen ylistettävä Opettajan
sääty, joka harvassa maassa nähtävällä toimella ja ahkeruudella on
pitänyt huolta yhteisen kansan valistuksesta, tuntee monesti muita paremmin,
mitkä tiedot olisivat tarpeellisimmat ja mitkä muut luvut soveljaimmat
heidän Sanan-kuulioillensa. Meidän toivotuksemme olisi sentähden
että sama kunnioitettava sääty tahtosi silloin tällöin lähettää
näihin Sanomiin sellaisia tietoja ja lyhyempiä kirjoluksia. Muutamat
Herrat Papit ovat jo tehneet Sanomillemme sen kunnian, josta tässä
saamme mainita heillen nöyrimmän kiitoksemme.

Isänmaa on kaikillen rakas, ja sen asiat jokaisellen muita mieluisemmat.
Niistä soisimme sentähden lähetettävän meillen kaikellaisia kertomuksia.
Erinomaittain olisi hyvä, jos joku taitava kokenut mies tahtosi
Aviisissamme antaa muutaman tarves-neuvon maan viljelyksestä, josta
meillä kaupungissa asuvilla ei taida olla sellaista tietoa ja kokemusta,
että omasta päästämme taikka Oppineiten kirjoista rohkeisimme ruveta
siitä juttelemaan. — Hengellisiä virsiä ja lukuja otamme myös nöyrästi
vastaan, mutta kutka niistä saavat präntättäa, ei tule meidän, vaan
vissien hengellisten Herrain tutkia.

Mitä Suomen kieleen ja sen kirjotukseen tulee, tarvihtemme vielä
joka mies siinä oppia toinen toiseltamme. Jos me Aviisin kirjottajat ehkä
olemme vähän ahkerammin tutkineet kielemme luontoa, ovat sitä vasten
maalla asuvat useimmin tilaisuudessa kuulla oikein selvää suomea, jota
täällä Turussa harvemmin haastetaan. Opiksi olisi sentähden meillen,
jos Sanomiimme  kirjotuksissa, kukin kielen suhteen, varteen
ottasi mitä hän paraaksi päättää. Soisimme yhtähyvin että niin
meidän kuin toisten kirjotuksissa sanat ja puheen parret otettasiin kansan
omasta suusta ja sellaiset kuin: , „ ,
 ja muut samalla saumalla suutaroitut vältettäisiin.

Lähde: 

Turun Viikko-Sanomat
1822
Reinhold von Becker
Carl Niclas Keckman