Jyväskylästä (19.3.1875)
On viikkoja muutamia kulunut siitä ajasta, kun kaupungissamme ryhdyttiin ensimäisiin toimiin viinan ylellistä nautintoa vastaan. Valtuusmiesten ehdotuksesta lähetti kaupungin hallitus anomuksen kuvernörin virastoon uhkasakkojen määräämisestä niille, jotka kaduilla ja porttikäytävissä väkeviä juomia nauttivat; kirkossamme lausuttiin sydäntä liikuttavia sanoja juopumuuden syntiin langenneille ja ”Keski-Suomen” palstoille tulvaili tuon tuostakin lähetyksiä saman asian johdosta. Tähänkö yritys nyt raukeneisi, tähänkö voimat jo sematuisivat.

Tosin niin voisi tapahtua, jos tämä asiaolisi yksityisten ihmisten oma ja keksimä, tosin se silloin ensi tuulen puuskauksesta voisi kumoon kaatua. Vaan näin vähäpätöiseksi ei sitä kukaan väittäne, sillä päivän selvä on, että koko kansamme vastustamaton tarve vaatii viina-tulvan tehokasta rajoittamista. Eli mitä muuta kaipailisi perhekunnat, joissa miehet viina-himoinsa orjina turmeltuvat, joissa vaimot kärsien huokaavat ja lapset nälissään vaikeroivat? Mitä halajaisi yhteiskunta, jonka ydintä ja juurta viina, myrkyn tavoin, syövyttää? Sillä kansassa juuri on yhteiskunnan ydin, ja kun kansan sekä henkiset että ruumiilliset voimat runneltuvat yhä enenevällä juopumuuden paheelta, niin totisesti yhteiskunta myös on menevä peri-katoon. Kun nyt viinan vastustaminen maassamme on näin tarpeen vaatima, on puolustettu sekä Jumalalliselta lailta että inhimilliseltä järestykseltä, ei se myöskään voi, eikä saata tyhjään raueta, vaan on kasvava, kehittyvä ja kantava kypsät hedelmät. Väsymättömällä innolla siis jatkakaamme aloitettua pyrintöä, liittykään siihen jok’ainoa isänmaan ystävä, ja voimaa vastuksien voittamiseksi on meille vuotava sieltä, missä kaiken hyvyyden lähde löytyy.

Tämän vuoden kesäkuussa lähestyy aika, jolloin kaupunkiimme kokoontuu kaikkialla maastamme miehiä, jotka, eläen kansan keskuudessa, vaikutus-alallaan harrastavat kansan valistusta. Tarkoitan kansakoulu-opettajain kokousta. Ketkä voisi paremmin tuntea viinan tuho-töitä kansassa kuin papit ja kansakoulunopettajat? Kellä paremmin kulu he vaikuttaa raittiuden hyväksi ja juopumuuden vähentämiseksi? Tärkeät toimensa täällä myöntänevät kuitenki sen verran aikaa, että jonkun illan puhteessa voisivat kokoontua ja keskustella kysymystä: ”Mitä keinoja saattaisivat papit, kansakoulujen opettajat ja muut asiata harrastavat henkilöt käyttää väkeväin juomain ylellistä nautintoa vastaan? Miten parhaiten herättää kansassa rakkautta kohtuuteen, sekä vihaa ja inhoa viinaa vastaan?” Tähän kehoitamme heitä, vakaalla luottamuksella todelliseen ja vilpittömään isänmaan rakkauteensa, joka on heidät innostuttava kaikkiin hyviin harrastuksiin kansamme ja maamme eduksi. Käsi kädessä valistus-seuran ja kansakoulujen kanssa voimme sitten ilolla rynnätä vihollista vastaan, ja Jumalan avulla on myös ihana voitto lankeava osaksemme.

Wilja.

Lähde: Keski-Suomi 19.3.1875.

Asiatekstit
Minna Canth
Keski-Suomi (lehti)
1875