Kevæt-laulu
Vîta vienon vihannoipi,
 Puro lîkkû liristen,
 Kumpu kukkî, heilimoipi,
 Tuoll’ on tyøssæ mettinen;
 Tûli leuto liehakoipi,
 Laine læikkŷ hopeinen,
 Koivikossa kellot soipi,
 Ynnæ pilli paimenen.

 Rastas laulâ rannikolla,
 Sorsa soutâ lahdella,
 P^æsky pæilŷ kartanolla,
 Kiuru kieppû taivâlla;
 Lapset leikkî nurmikolla,
 Pŷdeskellen perhoja,
 Mehuisempi mahtâ olla
 Hymy immen hûlilla.

 Taivas tarjô sulo-sæitæ,
 Selkeästi sînt^ævi,
 Sæveleitæ lemmekkæitæ,
 Kaikkialla kaikûvi;
 Koko luonto kevæt hæitæ
 Viehkeæsti viett^ævi, –
 Kenpæ vois nyt næhdæ næitæ
 Ja ei sydæn sykkisi?

O[lli]. W[uo]r[ine]n.

Lähde: Kansan Lehti 23.5.1868.

Olli Wuorinen
Runot
Kansan Lehti
1868