Laulu vuorella
Aurinko laski yli meren vaahdon ja ranta nukkui,
 ja vuorella seisoi joku ja lauloi.
 Kun sanat putosivat veteen, olivat ne kuolleet.
 Ja laulu katosi mäntyjen taakse ja hämärä vei sen pois.
 Kun kaikki oli äänetöntä, ajattelin vain,
 että hämyisellä kalliolla oli sydänverta,
 aavistin hämärästi, että laulu oli
 jostakin, mikä ei koskaan palaa.

Edith Södergran
Runot
Uuno Kailas