Pah’ on olla päätä vailla, Paha päällä päihtyneellä
Kerran juoppo juoksusansa,
 Katala kylän kulusa,
 Haki paikoin päänsä täyttä.
 Päihty päällinen, polonen,
 Sill’ ei päihy’ päätön juoppo.
 Toverit taluttelivat,
 Autit miestä mielipuolta
 Heti selkähän hevosen.

 Konna siellä konna täällä,
 Konnan koukut kaikkialla.
 Konna tapasi tämänkin,
 Tietä myöten tellustavan,
 Rupes rosvoks rohkiasti,
 Tempasi käsi kynästä
 Juhdan selästä sivalti.
 Pahoin puisteli polosta,
 Taskut nurin nuljautti,
 Oli rahat ottavana.
 Sitten selkähän hevoisen
 Taasen nosti takaperin
 Päin häntähän asetti.
 Juhta jouten juoksenteli
 Osas vaikka ohjatonna
 Koti talon kuuluvihin.
 Liekkö kuullut kurja juoppo
 Sillon akkansa sanoja
 Kimiästi kiljuvaisen;
 Sit’ en tiiä. Semmä tiiän
 Että akkain pakinat
 Kauas kuuluvat välistä.
 Rupes hullu huutamahan:
 Tule’ akkani apuhun,
 Rosvot ovat ryöstänehet
 Minun puhtaaksi polosen.
 Vaan en huoli hopeista
 Muusta rahasta murehi:
 Vaan kuin paiskaisit pakanat
 Punaseni päättömästi.

 Onpa nähty nuita, näitä,
 Puhuteltu päättömiä
 Ihmisiä ilman alla.
 Vaan ei ole’ ennen nähty
 Eikä kuultu kummenpata,
 Että hepo, miehen hempu,
 Päätön kuljetti kotihin
 Isäntänsä päihtynehen.

Anonyymi
Runot