Veljekset
Linna vuoren kaltahalla
 Öisen hunnun peitoss’ on;
 Mutta laakson ilmaa viiltää
 Miekanhelske vallaton.

 Veljet siellä yltyneet on
 Julmiin kahden-aseisiin.
 Sano, miksi miekoin veljet
 Toistaan vastaan ryntää niin?

 Kreivittären silmäin säihky
 Heidät veljenvainoon vei;
 Armas impi lemmenliekin
 Loihti rintaan kummallei.

 Mutta kumpaisenko impi
 Ottaa hellään suosioon?
 Ratkaist’ ei voi tuota mietteet –
 Siis sen kalpa ratkaiskoon!

 Niin nyt ottelevat uljaat,
 Isku iskuun kalskuin lyö.
 Malttakaatten, kaihat kalvat,
 Varjotöihin viettää yö.

 Voi sa veljein verileikki!
 Voi sa laakso hurmeinen!
 Kumpainenkin heistä kaatuu
 Toisens’ kalvan kärkehen. –

 Vuodet vierii. Veljein hauta
 Peittää monet polvet jo;
 Vuoren kaltahalta katsoo
 Laaksoon linna autio.

 Mutta yöllä vuoren alla
 Käyvät kähmät salaiset;
 Sydän-öisin kuulet, kuinka
 Siellä taistaa veljekset.

de:Zwei Brüder
it:Venti canti di H. Heine tradotti/Zwei Brüder
pl:Dwaj bracia
ru:Два брата (Гейне)