Talonpojan laulu
Talonpoika oivallinen
 Ompi aina onnellinen,
 Jos on työssä mahtava
 Muuten myöskin taitava.

 Kyllin kynnän peltojani
 Omalla mun orhillani;
 Hankasoita raatelen
 Puutpa maahan kaatelen.

 Niistä viljoa viruupi
 Sekä heiniä heluupi,
 Riistat karttuut rikkahat
 Raavas-muonat raikiat.

 Rahall’ riistaa ihmiselle,
 Taikka muonaa raavahille
 Enpä osta ollenkaan
 Tarvinne mä talvellaan.

 Veron maksan maan-tulolla
 Sekä kaikki kaunosella
 Omalla mun riistalla
 Virkamiehet viljalla.

 Viempä vielä myötäväksi,
 Aina tuota tuonemmaksi,
 Tuonpa viljaa Viipuriin
 Sekä muuta kaupunkiin.

 Saanpa Saksoilta hyviltä
 Oiva hinnan ostajilla;
 Rahoja rajusti tuon
 Ruplasia taskuun luon.

 Niillä ostan ostokseni
 Tuomisia lapsilleni
 Kaupunnista kaunista
 Vaimolleni vaatetta.

 Kohvita kotona olla
 Huoli-suulla huonommalla,
 Ei mun eukko tarvitse
 Eikä pienet perhoset.

 Päivät vietän virkummasti
 Aina työssä ahkerasti,
 Yöt lepään mä levossa
 Kunne nousen puhteena.

 Lapset laitan naimisille
 Panen nuorra nuotehille
 Savossa on sulhoja
 Pohjolassa tyttöjä,

 Vaan en laske lapsiani
 Omiaini ollenkaani
 Vihityksi vieraalle
 Muukalaisen lapselle.

 Siitä turmio tulisi
 Ilkeämpi ilmestyisi
 Suloselle Suomelle
 Kaunoselle kansalle.

P[ietari]. M[ansikk]–a.

Lähde: Sanan-Lennätin 14.3.1857.

Laulut
Pietari Mansikka
Runot
Sanan-Lennätin
1857