Syys-ilta (Longfellow)
On ilta pimeä, valju
 Ja ankara myrskysää.
 Kuin siivet valkean allin
 On aallon vaahtopää.

 Vaan majassa kalamiehen
 On valo, mi tuikkivi,
 Ja lapsonen ikkunasta
 Merelle katsovi.

 Hän likemmin ikkunata
 Vaan painavi kasvonsa,
 Kuin etsisi silmä kaukaa
 Kaivatun haahmoa.

 Ja liikkuvan vaimon varjo
 Se huoneessa kuvautuu.
 Nyt levotonna se nousee,
 Taas istumaan laskeutuu.

 Oi mitä raivosa myrsky
 Yön tullessa kertoilee,
 Kun kurjan ikkunan läpi
 Se lapselle haastelee?

 Ja mitä raivosa myrsky
 Nyt äidille ennustaa,
 Kun puna poskilta poistuu
 Ja askeleet horjahtaa?

Henry Wadsworth Longfellow
Minna Krohn
Runot