Jäähyväislaulu
Isa Asp-vainajan ruotsinkielisestä laulusta suomensi –r–r [F. F. Brummer].

 Hyvästi, synnyinseutunen,
 Sa armas tanhua!
 Oi, laula, laakson puoronen.
 Jäähyväislaulua!
 Kun erotaan,
 Suo, kuulla saan
 Nyt surusoitelman:
 Ah, joutuisaan
 Ma kohta vaan
 Jätän tään maiseman!

 Hyvästi, kotilaaksonen
 Ja isäin majakin!
 Hyvästi, metsän lehtonen
 Ja kolkko kangaskin!
 Viel humiskaa, –
 Jo kiiruhtaa
 Nuor’ ystävämme pois.
 Vieraissa vaan,
 Pois kotoaan,
 Häll’ tulevaisuus*) ois.

 Hyvästi, kallis synnyinmaa
 Ja lasnaoloni!
 Viimeistä kaipuun kuiskelmaa
 Suokaatte kuullani.
 Te, ahoset
 Ja kukkaset,
 Oi, vielä tuoksukaa,
 Ja lintuset.
 Te pienoset.
 Lohtua laulakaa!

 Teill’ laakson paadet, kivetkin
 Hyvästit huokailen.
 Syömmessäin aina teitäkin
 Murheella muistelen.
 Viimeiseni
 Nyt katseeni
 Käyn teihin heittämään.
 Joudunkohan
 Ma koskahan
 Taas teitä näkemään!

 Vaan jos ma viivyn luotanne,
 Eik’ mua näykään,
 Ja josp’ ei lemmityistänne
 Luoksenne riennäkään,
 Niin lehtosen
 Sa leppänen
 Nimeäin kuiskaile,
 Ja purokin,
 Sa aaltoihin
 Kuvaani piirtele!

 Kun sitte saapuu tänne hän,
 Lapsuutein kumppani,
 Mua, nimen kuullen, nähdessään
 Kuvan, hän muistavi
 Ja miettii näin:
 ”Oil syömmessäin
 Hän kallis mullekin,”
 Ja nimeäin
 Viel’ äänähtäin
 Hän mua kaipaakin.

*) Laulu on kirjoitettu vähää ennen runoilijattaren lähtöä Jyväskylän seminaariin. Suoment.

Lähde: Tampereen Sanomat  16.5.1885.

F. F. Brummer
Isa Asp
Runot
Tampereen Sanomat
1885