Aamu-virsi N:o 352 (Runebergiltä)
Jo pimeys maan hylkäsi
 Jo nousee aurinkoinen;
 Kuin uuden annoit päiväsi
 Suo armo samanmoinen.

 Ah uuden armon valoksi
 Suo sieluun, mielehemme;
 Kuin uuden päivän uloski
 Loit, luo myös povehemme!

 Vaan auringonki tuvassa
 Jos vaikka asuisimme,
 Me Sinutta yön huomassa,
 Tok’ aina olisimme.

 Siis tule Jesus suloinen,
 Sä armas aurinkomme,
 Pois synti poista suruinen,
 Tuo sielu kalmistomme.

 Ja suloisilla säteilläs
 Sä meitä lämmittele,
 Myös rakkahilla käsilläs
 Meit’ aina holhoele.

 Niin päivämme, sen tiedämme,
 Se päättyy kaunihisti
 Kuin tukemme ja turvamme
 Sä olet armoisesti.

Lähde: Kansan Lehti 23.1.1869.

Johan Ludvig Runeberg
Virret
Kansan Lehti
1869