Valkoverinen
Näin eilen iltasella
 mä immen vaalakan,
 mi aikoi matkustella,
 pois astui laivahan.

 Jo tuuli purjeet täytti
 nuo vaahtovalkoiset;
 ne kyyhkyseltä näytti,
 nuo siivet avoimet.

 Niin siskot, tuttavansa
 jo kaipuu valtasi,
 kun nenäliinallansa
 hän viittoi hyvästi.

 Mä seisoin rannelmalla
 ja häntä katselin,
 siks’ kuin jo ulapalla
 pois häipyi pursikin.

 En tiennyt enää, näinkö
 vain vaahdon valkean,
 vai parveen ystäviinkö
 viel immen viittovan.

 Mä katsoin yhtenänsä,
 jo purje poistuikin;
 nyt itki ystävänsä
 ja itkin minäkin.

 En itke laivaa suotta,
 en itke purjeita,
 vaan itken neittä tuota,
 mi pois on matkaava.

 En purjeita, vaan neittä
 mä itken vaalakkaa,
 mi meren vaahtoteitä
 pois kaukomaihin saa.

Dionisios Solomos