Prologi
Mustat nutut, silkkisukat,
 Kaunis kiilto mansheteilla,
 Sulaa kieltä, syleilystä –
 Ah, jos vain ois sydän heillä!

 Sydän rinnassaan ja lempi,
 Lämmin lempi sydämmessään –
 Tuskaksi mun käypi, heidän
 Lemmenvaivaa teetellessään.

 Vuoristohon tahdon nousta,
 Jossa sievät suojat seisoo,
 Jossa rinta riemuin aukee,
 Riemuisina tuulet leisoo.

 Vuoristohon nousen, jossa
 Kuuset korkealle ehtii,
 Purot kuohuu, linnut laulaa,
 Korskat pilvet ajelehtii.

 Hyväst’ jääkää, liukkaat salit,
 Liukkaat herrat, liukkaat naiset!
 Vuoristosta naurain katson
 Alas teihin, matalaiset.

Heinrich Heine

de:Prolog (Aus der Harzreise 1827)
ru:Фраки, белые жилеты (Гейне/Михайлов)