Syksyllä (1874)
Aika ehtii,
 Että lehti
 Puista putoaa,
 Aallot rantaan
 Lyövät santaan,
 Meille muistuttain.
 Kesän kuluvaksi,
 Talven tulevaksi
 Ilmat kylmät, ilmat kylmät
 Tänne Pohjolaan.

 Kylmä puree,
 Kaikki suree
 Suurta muutostaan;
 Ruusu rukka,
 Kedon kukka, Kasvit kaiken maan.
 Koko luonnon lempi,
 Lämmin ilman henki,
 Kaikki muutti, kaikki muutti
 Kalma kokonaan.

 Suojaa etsii,
 Kauvas metsiin
 Korven kuningas
 Siks’ kun Herra
 Tulee kerran
 Pohjan ruhtinas.
 Alppi vuorten päältä
 Lumelta ja jäältä,
 Kuin se herää, kuin se herää
 Hirmu valtias.

 Matkas alaa,
 Mutta palaa
 Aikaan entiseen.
 Kuusi kuuta
 Älä muuta
 Suvi suloinen;
 Silloin jälleen palaa
 Suomi sua halaa
 Ystävämme, ystävämme
 Ijän päiväinen.

J. G. Dahlman.

Lähde: Tampereen Sanomien Lisälehti 27.1.1874.

J. G. Dahlman
Laulut
Runot
Tampereen Sanomat
1874