Lapsuuden ystävälle
1. Sä kasvoit, neito kaunoinen,
 isäsi majassa,
 kuin kukka kaunis, suloinen
 vihreellä nurmella,
 kuin kukka kaunis, suloinen
 vihreellä nurmella.

 2. Lapsuutes ajan hellimmän
 sä leikit kanssani,
 ja olit paras ystävän’
 ja ainoo iloni.

 3. Maailma sitten vieroitti
 pois meidät toisistaan,
 vaan sua, armas ijäti,
 ma muistan ainiaan.

P. J. Hannikainen. (Aihe kansanlaulusta.)

P. J. Hannikainen