Jos säteen ma tavottaisin
Jos säteen mä tavottaisin
 Kesäpilvien ruskosta vaan,
 Jos ainoan noista ma saisin,
 Joit’ tuhlas se turhempaan.

 Sen niitehen kiintäisin hienoon
 Värikimmelten hehkeäin
 Jo sadun, mi haastais vienoon,
 Sua kaikesta lepyttäin.

 Ja syämessäs viivähdellä
 Sen antaisit empien,
 Niin ihmeen viehkeä, hellä
 Ois tenhosa satu sen.

 Mut rintaas väikettä varmaan
 Se riemujen mailta lois,
 Läpi arkion usvan harmaan
 Tosiluontees se ilmi tois.

 Niin hymyisit silmät veessä
 Ja virkkisit uinunees
 Tätä samaa, min viehäkkeessä
 Mun on mieleni herkkä ja sees.