Laulu Rippilapsille
Ah onnellista aikaa
 Jona minä kastettiin,
 Perilliseksi taivaan
 Laupiasti laskettiin.

 Ah kuinka suuret lahjat
 Kasteessa kannettiin,
 Ja perustukset vahvat
 Autuuteen annettiin.

 Kasteessa olen tehty
 Lapseksi Jumalan,
 Ja peräti pelastettu
 Vallasta saatanan.

 Kasteessa kaikki synnit
 Pois tuli pyyhityks,
 Ja suljettu paratiisi
 Eteeni avatuks.

 Kasteessa kaunis vaate
 Päälleni pujettiin,
 Vanhurskauden hame
 Autuuteen annettiin.

 Voi onnetoin se aika
 Että kaikki kadotin,
 Pois luovuin Jumalasta
 Ja rikoin liittoni.

 Täällä juoksin surutoinna
 Turmeluksen turulla.
 Ah, joskan saisin voimaa
 Valittaa surulla!

 Jesaaja, Jeremia
 Prohvetat entiset,
 Tiesit jo kirjoitella,
 Valittaa vakaisest.

 Voi kansat eksyväiset
 Kuin Herran hyljäisit,
 Voi lapset luopuvaiset
 Kuin liiton rikkoivat.

 Vielä Herran armo suuri
 Taivassa on tarjona,
 Ja vanhurskauden muuri
 Ympäri varjona.

 Vielä valvoo vartijatkin
 Siionin muurilla,
 Vielä huutaa enkelitkin
 Sodoman portilla.

 Vielä aika altis oisi,
 Että tehdä liitto uus,
 Että oksa olla saisi
 Viisauden viinapuuss’.

 Nyt minä nuorukainen
 Näin heikko, horjuva,
 Armoa halavainen,
 Ja lapsi etsivä,

 Aivon nyt atriallen
 Astua pyhällen,
 Jossa eine ensimäinen
 Siunattu sielullen.

 Vaan sallinetko sinä,
 O suuri Jumala,
 Ett’ avaan suuni minä
 Nyt vastaan ottamaan

 Sun poikas ruumiin pyhän
 Ja veres vuotaneen,
 Se on ruoka kallis, pyhä
 Ja juoma suloinen.

 Kuitenkin, Jesu, sanon
 Sydämmen nöyryytess’,
 Rikoksen anteeks’ anon,
 Sanon Hengen köyhyydess’.

 Salli, Jesu, lapsukaises
 Vielä tulla sylihiis,
 Nain heikon nuorukaisen
 Nojata sun rintohiis.

 Ja tulla kelvolliseks
 Vieraaksi pidolles,
 Maistamaan mahdollisest
 Herkkuja pöydältäs.

 Suo veres voima olla
 Ja hikes pisarat
 Virvoitus viimeisellä
 Elämän ehtoolla.

Anna-Reeta Korhonen