Vienan virsi
Mun on virteni huolien tuoma
 Jo taakseni jäänehien,
 Se on monen murehen luoma,
 Siinä kaiku on orjuuden.

 Mun taattoni vaivan heelmät
 Ain toinen korjasi pois,
 Arat ennen mun henkeni teelmät
 Nyt vastapa versoa vois.

 Ah, raskas on menneen muisto.
 Elo orjan raskaampi lie,
 Ei synkempi tuonelle suisto,
 Ei tummempi tuonen tie.

 Sen varjot ne seuraa vielä,
 Vaikka aamu jo kultia luo,
 Vaikka ollaan jo uudella tiellä,
 Joka onnea maalleni suo.

 Vaan taatot ja maammot ja veikot
 Ja siskot – samponne luo!
 Pois häädämme mennehen peikot
 Ja ainainen kurjuusvuo

 Se vihdoin saapa on sulkuun,
 Kun Vienamme kaunoinen
 Myös sovettivaltojen kulkuun
 On rientänyt riemuiten.