Unetonna
1.

 Järven aalto vaahtonensa päivän peittää
 Tuuli viime suutelonsa maille heittää
 Sitten sammuu. Tuonen synkkä päivyt vaan
 Verhoaapi luonnon rauhahunnullaan
     Syksyisellä.

 2.

 Mutta miks’ei ilta mulle rauhaa kanna
 Miks’ei tyynny rinta, miksei unta anna.
 Kautta kuutamaisen illan lentää vaan
 Mieli kauas aina armaan akkunaan,
     Rauhatonna.

 3.

 Mutta miksi levotonna mull’ on rinta
 Jos mä milloin muistan häntä armahinta?
 Miks’ei rauhaa ennen mulle lempi suo,
 Eikä mieli kanssa autuasten juo
     Suloisuutta?

 4.

 Haa jo nyt mä tiedän, tunnen kaikki varmaan
 Tunnen miks’ei rauhaa anna kasvot armaan.
 Siksi että niissä mulle heijastaa
 Lause, etten häntä koskaan, kurja, saa
     Maailmassa.

Aalto [Reitto Stenfors].

Lähde: Viipurin Sanomat 9.11.1886.

Reitto Stenfors
Runot
Wiipurin Sanomat
1886