Vaellus
Silmiesi hellyys on ylläni
 virvoittaen minut,
 niinkuin lempeä sadepilvi virvoittaa
 janoisen maan.

 Käsi kädessäsi
 loistaen silmiesi alla
 kuljen ohi kesän lämpimäin kasvojen,
 yli hymyilevän, ihanan ruohon.

 Mutta tiedän liian onnellisten kohtalon:
 talvi on lähellä,
 vain kukka, ei koskaan hedelmää.

 Nopein askelin,
 käsi kädessäsi
 loistaen silmiesi alla
 kuljen yli ihanan maan,
 joka huutaa minua,
 kuljen lyhyen kesäni lakkaamatta
 niinkuin Lapin aurinko.