Yvetot’n kuningas
Yvet’ssa oli kuningas,
 – vaikk’ aikakirjat hukkui, –
 mies torkku, uneen tarmokas,
 mi varhain, myöhään nukkui.
 Yömyssyn kruunuks ukko-hussun
 soi siinä hellyys rouva Sussun
       ja pussun.
 Ohoo, ohoo, ahaa, ahaa!
 Ei herraa saa niin suopeaa!
       Lalaa!

 Hän olkikatto linnassaan
 söi neljä atriaansa.
 ja puhteess’ ajoi aasillaan
 pois ratsain halki maansa.
 Mies hauska, säysy, laatuisakin. –
 näit hällä hengen turvanakin
       vain rakin.
 Ohoo, ohoo, ahaa, ahaa!
 Ei Herraa saa niin suopeaa!
       Lalaa!

 Ei hemmotellut ruumistaan,
 vain janoon koki juoda.
 Kun hallitsi hän onneks maan,
 se hyvin voitiin suoda.
 Kun aamein viini tulvi hoviin,
 hän tulliks kannun omiin oviin
       toi toviin.
 Ohoo, ohoo, ahaa, ahaa!
 Ei herraa saa niin suopeaa!
       Lalaa!

 Luo tytärten käy perheisiin
 hän armollisna sisään;
 sadasta syystä kansa niin
 se katsoi häneen, isään.
 Kun harjoituksiin joukot johti,
 vain ilmaan ampua he tohti,
       – ei kohti.
 Ohoo, ohoo, ahaa, ahaa!
 Ei herraa saa niin suopeaa!
       Lalaa!

 Ei maitaan laajentaakseen hän
 ois mennyt poikki pihan;
 jäi pyyteiks malliherran tän
 vain hyvinvointi lihan.
 Ja vasta hänen kuoltuansa
 syyt itkuun – kuoppaa kaivaissansa –
       sai kansa.
 Ohoo, ohoo, ahaa, ahaa!
 Ei herraa saa niin suopeaa!
       Lalaa!

 Tän oivan, kelpo ruhtinan
 on kuva jäänyt säilyyn:
 Kilvessä kuulun kapakan
 nyt hymyillen se päilyy.
 Sen eessä juhlina kun joivat,
 niin rahvaan huudot ihannoivat
       vain soivat:
 Ohoo, ohoo, ahaa, ahaa!
 Ei herraa saa niin suopeaa!
       Lalaa!

Pierre-Jean de Béranger
Runot
Valter Juva

fr:Le Roi d’Yvetot
ru:Король Ивето (Беранже/Тхоржевские)