Ensi lumen tullessa
Nouse muorikulta,
 kyllin näit jo unta,
 pistä pesään tulta,
 pane pöty pöytään,
 nyt ei elämä oo enään ennallaan!
 Katsos, tulee lunta,
 pilven alta töytää,
 tupruu tulvillansa pirtin akkunaan!

 Katsos muori sentään
 lumihöytäleitä,
 perhoina ne lentää,
 nyt ne maata syyti
 niinkuin tuhmat lampaat kautta hevoshaan!
 Pitkin pihateitä
 kulkee kylmä kyyti,
 talven kirkkaat kellot sill’ on kaulassaan.

 Nyt se talvi alkaa,
 sill’ on tuima puhti,
 peittää kattomalkaa,
 peittää peltomaita,
 kannot katoavat villavaippoihin,
 lumessa on luhti,
 riihi, risuaita,
 umpeen kiristyi jo kirkkopolkukin.

 Syksyn selkää pestään,
 talvi sillat laittaa,
 nyt se keli kestää,
 nythän päästään metsiin,
 halonhakkuu alkaa, luistaa tukkityö.
 Juokse muori aittaan,
 lammasturkki etsi,
 naapukka ja kintaat, tuo myös rantuyyö!

 Ruunan vien nyt pajaan,
 ryijyt päivänvaloon,
 kesävaljaat vajaan!
 Kas jo hiirikollaan
 naapuri jo reellä kylään ajaa voi
 appivaarin taloon,
 siellä työssä ollaan,
 rengit valtatieltä lunta lapioi.

 Ensi pyhän suussa
 aamukuutamolla,
 kun on kuura puussa,
 ajaa saat jo reessä
 niinkuin pulski ruustinna saat liukua,
 heh, on hauska olla,
 ruuna reutoo eessä
 kuunnellessaan kirkkotiellä tiukua.