Lippupäivän laulu
Lyö tuulta, lyö,
 siniristilippu Suomen,
 lyö tuulta, lyö,
 kun tuoksuvat kukkaset tuomen.
 Suven sanomat suuret
 nyt maita ja meriä kulkee,
 syvät sydänjuuret
 kesän kukkean sieluhun sulkee.
 On mennyt yö,
 on tullut toivojen huomen,
 lyö tuulta, lyö,
 siniristilippu Suomen.

 Ain’ astuttu ei
 ole onnen tähtien alla,
 vilu viljat vei,
 kävi vieraana harmaja halla.
 Monet valkeat vainon
 ne loimusi, poltteli majat,
 koki kohtalon painon,
 koki, kesti kaikk’ ankarat ajat
 suku sorrettu, vaan
 nous aurinko aikojen yöstä,
 sai kukkimaan
 ilon entispaivien työstä.

 Tie vapauden
 se käyty kautta on hurmeen,
 rivit urhojen
 monet nukkunehet ovat nurmeen.
 Ne nurmet kantaa
 nyt uusien aikojen viljaa,
 ja vapaata rantaa
 nyt laine huuhtovi hiljaa.
 Ja auringon
 valovirrat maan yli kulkee,
 ja heräävä on
 taas kaikki, min pimeys sulkee.

 Mut myrsky kun käy,
 sinilippu, sä nostata mieli,
 jos ei toivoa näy,
 sä leimahda kuin tulikieli.
 Kun vaarass’ on maamme,
 meit’ ohjaa isien teille,
 kunis suojatuks saamme
 nää rannat rakkahat meille.
 Lyö tuulta, lyö,
 kun tuoksuvat kukkaset tuomen,
 lyö tuulta, lyö,
 siniristilippu Suomen.