Kuin’ on nyt kirkas täysikuu
Kuin’ on nyt kirkas täysikuu,
 Ja kuinka kaste päilyy!
 Yön helmaan luonto unhoittuu
 Ja lehti tuskin häilyy.

 Metsässä kyyhky kuhertaa
 Ja joutsen suvannoissa –
 Mun suuni suotta suhertaa,
 Mun kultani on poissa.

 Vaan kunhan kuluu tuokio,
 Lyö lupaukses tiima –
 Melkeimpä on kuin tuntuis jo
 Hameittes hieno viima.