Rauha-laulu 18 3/3 78 muistoksi
Edenissä elon aamu
 Oli raitis, rauhainen;
 Mutta koska synti saapui,
 Tuli sodat suruineen.
 – Miekallansa Kerubiini
 Vartioi nyt Edenin.

 Synti saatti sodat suuret,
 Maahan, ilmeet ikävät,
 Siitä turmiot on tullut,
 Siitä sodat surkeat!
 – Murheen laakso on siis maa,
 Taivaassa on rauhaa vaan.

 Ilkeys, kun Ihmis kunnan
 Valtahansa vai’uttaa,
 Silloin täytyy raudan ruman
 Verta virroin vuodattaa.
 – Sovintoon vaan uhri saa,
 Synnin kuormaa huojentaa.

 Nytkin uhri-alttarilla
 Onpi kanikit kypsyneet,
 Veri, kyynel Ihmis-kunnan
 Tiukkumasta ehtyneet!
 – Terveh tyyni taivahan,
 Rauhan Luojan laupiaan!

 Alexander toinen suuri
 Vapauden sankari,
 Hän on kansain onnen juuri,
 Lempoa ja hurskahin:
 Sodan suuren suoritti,
 Rauhan, levon lahjotti.

 Jos nyt kysyn: minkätähden
 Sota syttyi, – sammui taas,
 Mikä A:na, Mikä O:na
 Oli Suuri-Ruhtinaan?
 ”Usko, Toivo, rakkaus”;
 Siin’ on meille vastaus.

 – Äiti lempeä, mi lasta
 Joskus käsin kuritat,
 Häntä tieltä oikealta
 Poikennutta ojennat,
 Sano! mitä sydämmeis
 Kurittaissais kärsinee?

 Sano myös! min’ tunnet sitten
 Kun hän kädet kaulalles’
 Puristaa ja kyynelitten,
 Virran holvaa rinnoilles,
 Rukoukseen raukenee:
 ”Äiti, älä rankaise!”

 Lupaa kuuliainen olla,
 Tyyni täyttää tahtosi,
 Sitte suosiohon tulla
 Veljien ja siskoinkin;
 Mitä silloin syömmeis lyö,
 Kun on tehty tämä työ?

 Jaa, jaa, sielus’ sisin ääni
 Sillon sulle suhkasee:
 ”Niin on Ruhtinaamme mieli
 Kuin Hän koreat rankaisee.
 Niin sen tuntee Turkin maa,
 Sorretut ja sortaja.

 Sant-Steffaano on se paikka
 Morian vuori mainio,
 Jossa Herran uusi liitto,
 Abrahamin ansio
 Historiaan taas lisää saa,
 Ihmestyttäin maailmaa!
 Orjat, kurjat Turkin maalla
 Slavi-kansat laulakaa,
 Rauhaa maassa matalassa,
 ”Herraa hyvää kiittäkää!”
 Rakettuna rauha on,
 Loppui sota armoton. –

 Kristi-kansat etelässä,
 Pohjolassa lännessä,
 Niinkuin tänään Itä-maissa
 Olkaa kiitos-Äänessä:
 ”Autuaat on kansat ne,
 Joita Herra hallitsee!”

                 Jaa,
 Isäin, meidän Jumalalle
 Olkoon kiitos korkea,
 Maan ja taivaan haltialle
 Ylistys ja kunnia
 Joka sodan sammutti,
 Rauhaa maalle lahjoitti.

Isak Hirvonen.

Lähde: Tapio 27.3.1878.

Isak Hirvonen
Runot
Tapio
1878