Syysyösointuja
Syyssade vihmoo akkunaan,
 ukkonen jyrähtelee,
 yksin-istujan rinnan alla
 oudosti värähtelee.

 Salamat sinkuu, laineet lyö
 kolkosti rannan kiviin,
 valittain ääntää öinen tuuli
 koivuihin uneksiviin.

 Kolkkoa, kolkkoa kuoleman virttä
 syysyön sävelet soittaa.
 Syysyö pitkä ja syysyö synkkä,
 koskahan huomen koittaa!

1911.