Ennen ja nyt (Soini)
Seutua monta maastamme,
 Saloista, saaristoista,
 Muistoisaa löytyy kansamme
 Tuimista taisteloista.
 Ois paljon niitä laskien,
 Nyt käyn mä Kärnäkoskellen.

 Niin synkkä muuri seisoopi
 Nyt muistonamme siellä,
 On moni urho kansani
 Siell’ kuollut ilomiellä.
 He meidän eestä kuolivat,
 Nuo rauniot sen kertovat.

 Pien puro juoksee rauhassa
 Pensaitten katvehessa,
 Se tuimemmassa vauhdissa
 On isäin hurmehessa
 Virrannut miekkain huiskaissa
 Ja surmanuolten tuiskaissa.

 Kauniina kukkii seutu nyt,
 Lehdistö lemuaapi,
 Pensaat on puron peittänyt,
 Siivekkäät sirkuttaapi, –
 Nyt luonto juhlii, leikkii vaan,
 Kuin totta ei ois ollutkaan.

 Mut urhotkin nuo rauhassa,
 Miekkoiset miehet maamme
 Jo nauttii rauhaa haudassa,
 Me, me nyt vuoron saamme;
 Mut pois me miekat hyljätään
 Ja valonvoimin rynnätään.

Kärnäkoskella 1892.