Johan Ludvig Runeberg (Leino)
Muodon, sanan arvon,
 laulun suuren lähteet,
 kesän päivän keski-öisen,
 missä joutsen jolui,

 sen sinä opetit meille,
 vielä myöskin muuta:
 kuink’ on kaunis Luojan kirkko,
 ihminen ihana, pyhä.

 Kansan kaikkivoivan
 laulus meille näytti.
 Tulta tuiski pohjan taivas,
 veriruusut kukki.

 Niin nousit ylemmä, katsoit
 pitkät pilven reunat;
 lauloit, kuinka lankeavi
 urhon jumal’uhma.

 Toinen vuosisata
 hautas kummun kattaa.
 Lunta tuiskii pohjan taivas
 kansakin on toinen.