Muisku (Runeberg)
Mä yhä sua suutelen
 Ja kyllästynkö koskaan? En!
 Nyt sanos, neito, minulle,
 Kuink’ maistaa muisku sinulta?

 Sä samoin sitä rakastat;
 Min sulon sinä siitä saat?
 Kuin kysyn, vastineeksi vaan
 Mä muiskun muiskun päälle saan.

 Jos huulessan’ ois hunajaa,
 Ei ois se sulle sulompaa;
 Jos sappeakin oisi, niin
 Sen suuteleisit sittenkin.

 Se katso vaan, min vastineen
 Voit antaa, jos ken kysyneen,
 Mintähden suuta suulle suot,
 Ja minkä ihan tuosta tuot?

 Kovasti kansa tuomitsee,
 Vaan hänestä mi sanelee,
 Kun suuta antaa yhtenään,
 Ei syytä tuntein itsekkään.

 En puolestani tiedä, en,
 Min hyödyn siitä voittanen:
 Vaan kuolla tahdon, jos en saa
 Sun huuliasi suudella.

[Gustaf Reinhold] B[lom]q[vis]t.

Lähde: Tapio 17.7.1869.

Gustaf Reinhold Blomqvist
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Tapio
1869