Juhannus laulu


Mitä laulan? 

 Oi Herra, suo’os mun laulullein
 se oikea juhannus henki,
 niin että se aattehet innostais
 ja sielut ja sydämet liekkiin sais,
 kuin vanhain laulujen henki!

 Ja mistä, mistä ma laulaisin
 kun ilon on laulujen loppu?
 Mitä sävel se vielä nyt kantaa vois
 ja riemun ja onnen toivoja lois,
 kun tuska on toivojen loppu!

 Se sävel suuri on elämän
 pyhä, puhdas ja ihana usko;
 Se serkku on henkien taivaisten
 ja ystävä kurjien vaivaisten
 ja Luojan ja luotujen usko!

Elämän uskoa. 

 Yks maailmassa usko on ikuinen,
 joka maat sekä taivahat täyttää.
 Sen uskon sä tiedät ja tunnet sen:
 se maassa on, tuikkeessa tähtien;
 Se henkii metsissä, kevät’öissä
 ja kiehuu ja kuohuu vetten vöissä;
 Se voimia parhaita työhön käyttää
 ja ihmeitä yhäti uusia näyttää.
 – Se suuri on: elämän usko.

 Se usko se ihmisen usko on,
 se hyttysen lentimin kantaa,
 Se henki on maan, sekä auringon,
 sen valta ja voima on verraton,
 sen merkki on taivahan hohtehissa
 ja syvällä maan-alan uumenista;
 Se heikolle toivoa voittohon antaa;
 Sen turvissa hukkuva etsivi rantaa.
 – Niin suuri on elämän usko!

 Se usko se tarmona toimien lie
 ja elämän itkujen voitto.
 – Vai miksi on ihmisen toivoon tie,
 ja mielikin, miksi, se päivään vie;
 ja sielu, miks etsivi ikuisuutta
 ja muodon ja aattehen ihanuutta;
 ja miksi on päivällä lasku ja koitto
 ja ihmislapsella laulu ja soitto?
 – Niin vaatii elämän usko.

 Mi voima sen lentoa innostaa
 surun synkän syksymielen,
 kun taivas on kolkko ja musta maa
 ja sydän jo kuumakin kylmäksi saa;
 kun kansat toistensa töitä itkee
 ja vääryys toivojen taimet kitkee;
 kun kohtalo säälitön kytkee kielen
 ja temppelin tahrivi pihtipielen?
 – Se voima on elämän usko!

 Oi, ihminen, uskalla elämään
 ja elämän antajan voimaan! –
 Ja maasi se nousevi itsestään
 ja kansasi kahleet murtavi jään,
 ja Suomesi muuttuu onnen maaksi
 ja elämän taistelu riemukkaaksi.
 Oi, ihminen, uskalla elämän voimaan
 sun Luojasi luomaan ja aateloimaan:
 – Se suuri on, ihana usko!

Vilkku Joukahainen.

Lähde: Työmies 1.7.1903.

Runot
Vilkku Joukahainen
Työmies
1903