Talven tultua ja korven uinuessa untaan kuuluu kaukaa kummallinen kuoro
Eikä aikaakaan, ja taasen
 korpi uinuu suurta unta;
 hirvi laukkaa, hienoa nyt
 maassa on jo vitilunta.

 Tulee vastaan joulupukki,
 lapsosille lahjat antaa,
 samalla myös vuoden loppuun
 hirvi matkamiehet kantaa.

 Ja kun vuoden vaipuessa
 tulemass’ on uuden vuoro,
 On kuin jostain kaukaa, kaukaa
 näin nyt soisi kumma kuoro:

»Hetki vain, ja niinkuin hetket,
 jotka vilahtaen jäivät,
 unelmana vilahtavat
 ohi elommekin päivät.»