Ainon kaiho
Sopusointu rinnastani
 minne, minne haihtuikaan?
 Kaiho kumma poveani
 aina, aina polttaa vaan.

 Häntä rakastaako voisin,
 sekö äidin tahto on,
 mainettako unelmoisin,
 ennen hoikka huoleton?

 Rakastan ma vettä, mettä,
 kultakummun kukkia,
 kielon kastekyynelettä,
 kotilahden lauluja.

 Niiltä etsin lohdutusta,
 nyt en niiltä löydäkkään,
 mieleni on murheen musta,
 nytkö lohduttomaks jään?

 Kentät karkelen ja soitan,
 tuskat kummat tunnen vaan;
 riemuella tyttö koitan,
 eipä riemu kuulukkaan.