Synty-seuduilta
Oi, terve, vanhat tuttavat
 Lapsuuden leikki-maisemat,
 Ja ahot armahimmat;
 Ja humisevat hongikot,
 Ja hymisevät koivikot,
 Ja rannat rakkahimmat!

 Myös, terve, pieni puroinen,
 Kanss’ lähde niitty-norosen,
 Ja nurmet nuokkuvaiset!
 Ja vuori vahva sammal’pää,
  Ja kaikki terve! tervehtää
 Ma tahdon tuttavaiset.

 Kyll’ ennen entis-aikana,
 Kyll’ ennen piennä poikana
 Mä luonann’ iloelin:
 Aholle silloin lampaita
 Kun ajoin, kulin kankaita
 Ja lahdoiss’ samoelin.

 Jos päiv’ ol’ kuuma hentohon
 Lahdelman syliin ventohon
 Kuin sorsa, kävin uimaan.
 Mä lähtehestä vettä join,
 Ja purosehen myllyt loin
 Ne pyörintähän huimaan.

 Ol, nurmet! monta kukkoa
 Oon teiltä saanut tukkoa
 Ne koreaksi laitti.
 Ja vuor’, sä olit linnanain,
 Mä itse kuningasna vain –
 Oi muistaisinko kaikki!

 Niin – ol’ ne ajat armahat
 Ei synkät surut karvahat
 So’aiseet taivastani:
 Ol’ rinta raitis, viaton;
 Ja sydän puhdas saastuton:
 Ja tienn’ en vaivahtani.

 Mut kaikki ne on mennehet,
 Kaikk’ onpi elon melskehet
 ”Moniksi muutellunna”.
 Iloonsa sielu silloin luo
 Kun muisto milloin sitä juo
 Mi ompi kadonnunna.

Kaarlo [Slöör].

Lähde: Keski-Suomi 3.4.1880.

Kaarlo Slöör
Runot
Keski-Suomi (lehti)
1880