Kaikkinäkevän kasvoin edessä
Sä, Herra, kaikki näkevä;
 Mä taitamaton, pieni!
 Sun pyhäin kasvois edessä
 Mun kulkee aina tieni.
 En silmäis alta milloinkaan
 Hetkekskään pakoon pääse.
 Ja työni arvottominkaan:
 Ei huomaamattas jää se.

 Sun silmäs kaikki nähnyt on.
 Tää nöyryyttääpi mieltä:
 Oot nähnyt, kun ma kelvoton
 Poikkeilin taivaan tieltä.
 Mit’ muut ei nähneet, senkin näit:
 Sä näit, mit’ ajattelin;
 Näit, kuinka itse unhoon jäit,
 Kun mailmaa mielistelin.

 Sä kaikki näit ja sittenkin
 Osoitit laupeutta
 ja neuvoit sanoin suloisin.
 Oi suurta rakkautta!
 Et hyljännyt, vaikk’ kaikki näit.
 Mua hyljännyt et siitä!
 Vaan vaalit, hoidit, luoksen jäit.
 Oi sielu, Herraa kiitä!

 Vaikk’ kaikki näit, et hylkää vain:
 On isänsydän sulla.
 Siks uskallan ma huono ain’
 Sun etees, Jeesus, tulla.
 Niin tulla kuin laps’ langennut
 Lähestyi isää hyvää:
 Ei isän sydän saattanut
 Karkoittaa erhettyvää.

 Sä kaikki näit; tää nöyryyttää,
 Mut tuo myös lohdutusta:
 Ja kaikki näät, en hukkaan jää,
 Jos kuink’ ois yöni musta.
 En hukkaan jää, sä luonan oot
 Ja langetessan nostat.
 Jos häijyt kuinka raivotkoot,
 Mun pelastat, ne kostat.

 Sä kaikki näit ja kaikki näet,
 Sä kaikki teet kuin tahdot.
 Sun eestäs väistyy vihan väet
 Kuin haahden tieltä vahdot.
 Siks enpä hätään joudukkaan,
 Jos mitä tullee vastaan!
 En hätäänny, kun muistan vaan:
 Ain’ auttaa isä lastaan.

 Sä, Herra, kaikki näkevä;
 Mä taitamaton, pieni!
 Sun pyhäin kasvois edessä
 Mun kulkee aina tieni.
 Tää nöyryttää ja lohduttaa,
 Tää alentaa ja nostaa.
 Näin, Isä, lastas horjuvaa
 Viet iloos ahdingostaan.