Kai muistat?
Kai muistat kannella kun fregatin
 Me haaveksimme
 Ja laulelimme,
 Kun harmonikka kutsui tanssihin.

 Ol’ yhdesneljättä – mä muistan sen –
 Ja elokuuta,
 Kun annoit suuta
 Sa mulle pauhatessa aaltojen.

 Näät merimies se merta rakastaa,
 Ja lemmen tulta
 Se heila kulta
 Merellä osaksensa hänkin saa.

 Kuin tuuli häilyväinen lemmessään
 Ja uskossansa
 On meren kansa,
 Mut immen rakkaus ei häivykään.

 Elomme merta laiva kuljeksii
 Täyspurjein aivan,
 Ja laidass’ laivan
 Sen kullankirkas nimi välkehtii.

 Sen nimen kätkin tänne povehen
 Niin luottavasti,
 Ja kuoloon asti
 Sen viehkeyttä sulle kuiskailen.

 Siis ennenkuin nyt tässä erotaan,
 Se ainoastaan
 Sä ota vastaan
 Ja vaali sitä lahjaa ainiaan.

 Ja nimi laivan, se on rakkaus.
 Ei löydy toista
 Niin suurenmoista
 Ja voittamaton on sen purjehdus.

(Ruotsinkielestä suomennettu.)