Snellmanin satavuotispäivänä
Surman usmat Suomen salpas.
 Kahtia ne iski kalpas.
 Kauas katsoit, kansan valpas.

 Suomi Suomeksi – se maalis.
 Vankkumatta tohdit vaalis.
 Uhrata – se urhon saalis,

 sota Suomen hallasuolla,
 Suomen touon, toivon puolla
 seista, kamppaella, kuolla...

 Seisoit hehkuin, vaan et hyytyin,
 vaan et tinkien, et tyytyin
 puolitöille miesten myytyin.

 Vaappui onnen vaakalauta.
 Taipunut ei tarmos rauta.
 Siksi ei sua hautaa hauta.

 Kalliolle kansas huoneen
 perustit. Ei peity Tuoneen
 soihtu hengen suurta luoneen.

 Mahtias ei telje Mana.
 Seisot Suomen suurimpana.
 Sytytät kuin syntysana.

 Terve! Alla aamun kaaren
 Sulle laihot Suomen saaren
 laulaa carmen saecularen.