Alas sota!
Alas sota ja kansojen murha nyt!
 Maan sorahan sorron pylväät!
 On ihmiskunta jo nääntynyt,
 verivirroin ja kyynelin itkenyt,
 ja teidän vuoksi, te ”ylväät”!

 Oli syntiä teidän elämäntyö,
 oli petos vain kruunujen alla,
 ja kauhuja kantoi kalpanne vyö,
 ja vaippanne liepeissä liehui yö,
 kirot kiersivät maailmalla.

 Voi teitä, te keisarit, mahtajat maan,
 kun kävitte kansain vereen,
 kun raukat raastoitte konnuiltaan,
 isät ryöväten veitte te lapsiltaan
 ja syöksitte multahan, mereen.

 Voi teitä! Vastata voitteko sen,
 mitä rikkoneet olette juuri?
 Vuot voitteko korvata kyynelien,
 ja punervat virrat hurmeitten?
 Ei, ette! – Se summa on suuri!

 Siis maahan te konnat langetkaa,
 ja jättäkää veriset raudat!
 On syytä jo syntinsä tunnustaa,
 työ paha nyt painavan palkkansa saa,
 maa teillekin avaa jo haudat.

 Nyt taukoa taistelo tarpeeton!
 Alas aseet ja hornan hourut!
 Oi, maailma, rauhassa onnesi on;
 käy lepohon joukko jo rauhaton,
 sinä sulje nyt surujen ourut.

 Alas sota, ja maahan mahtajat nuo!
 Alas vainojen veriset vaatteet!
 Alas kaikki, mi kansoille tuskaa tuo!
 Ylös kaikki, mi ylevää elämää luo!
 Ylös armahat veljeys-aatteet!

Toivo Raita.

Toivo Raita