Hää-runo
Kasvoi kukka kuusikossa,
 Yrtti kaunis korven luona,
 Sivulla sinisen lammin,
 Puron pienen poukamalla.

 Sen olj kevät kylvänynnä,
 Kesä kaikin kasvattanna
 Taivon suomassa sateessa,
 Pouta-ilman ihanteessa,
 Päiväkullan paistehessa,
 Kuu-kullan kumottellessa;
 – Oman enkelin elossa,
 Vartiansa valvonnassa,
 Kasvoi varrelle vakainen
 Tyttöydelle tyyni impi.

 Tuonpa poimi poika nuori
 Hyväonninen osasi:
 Osasi omenan saada,
 Onnen ikuisen omata,
 Poimi puna-puolukaisen,
 Mesimarjan maasta otti,
 Korjasi kukan kotiinsa,
 Kaunokaisen kammioonsa.

 Tuosta nyt tässä talossa,
 Tässä yljän asunnossa
 Asuupi ilo ylinnä,
 Onni kaikkien osana;
 Täst’ on virttä vierahilla
 Ilo – omassa pereessä.

 Näin se nyt on näissä häissä,
 Näissä paraissa pidoissa:
 Sulhaselle suomisiksi,
 – Ilot Isännän iloitsi, –
 Morsialle maineheksi,
 – Olot Emännän eloiksi: –
 Tulit tyttö tyynelästä,
 Kultalasta kullan kukka,
 Isäkullan ikkunalta,
 Äidin paarmoilta parahan.
 – Oo nyt siunaten sidottu,
 Antamalla omistettu
 Oman sulhosi sylihin,
 Oman miehen Miehelähän:
 Pauloilla palavan lemmen,
 Siteillä siunatun lemmen,
 Ketjuilla kestävän lemmen.

 Joka aamun alkamalla,
 Kunkin päivän päättymällä
 Onni uusi, uudet armot
 Olkohon omat osanne!
 – Sulle Sulhanen sanomme,
 Morsiamelle mainihimme!!

Kansalainen [Isak Hirvonen].

Lähde: Savo 18.3.1885.

Isak Hirvonen
Runot
Savo (sanomalehti)
1885