Sodasta näin unta
Sodasta menn’-yönä näin mä unta:
 Unkari se kutsui poikiaan;
 Miekka verinen, kuin muinoin, kulki
 Arpakapulana halki maan.

 Joka mies, kell’ ykskin tippa verta
 Sydämessään, tuosta riemahti;
 Vapauden seppeleen – ei halpaa kultaa –
 Palkaks oli saava soturi.

 Ja hääpäivämme se päivä oli,
 Sinun, armas tyttösen’, ja mun;
 Maamme suojaks kuoloon mennen jätin
 Autuutemme juuri aljetun.

 Näin hääpäivänänsä kuoloon mennä –
 Eikö, armas, kauheaa se ois? –
 Kuitenkin, jos tulis siks, en toisin,
 Kuin täss’ unessan’, mä tehdä vois!

Julius Krohn

hu:Háborúval álmodám...