Soita Suomi Sanomistas
Soita Suomi Sanomistas
 Ääntele jo äänevästi,
 Kielelläsi kaunihilla
 Somehilla sanoillasi,
 Että kuuluis kaukanakin,
 Maitten pitkäin perillä,
 Kaikuisivat kolkot torvet,
 Salmet, saaret sanoisivat,
 Kuinka kieles kiedottuna,
 Outoin solmuin solmettuna,
 Viskattuna, vierottuna
 Äitin riettaan rinnohilta,
 Sotkettuna sorrettuna
 Omaisilta, onnetoinna
 Kuollon kourisa makasi
 Runneltuna Ruottin alla. –
 Jopa näimme nähtävästi
 Isäin innot itkuksisa
 Murheisansa miesten mielet,
 Pienten poskilla pisarat.
 Näitten kuuli kuikutukset,
 Vaikiammat vaikerukset,
 Hädän haikian havaihti
 Herra hellä ylimaasta
 Miesi jalo joukostamme
 Vahva Suomen Vastustaja. –
 Iski suonen ikenistä,
 Jännen kielen kantimista;
 Sanat särkein salvoksensa
 Suikahtivat säntillensä,
 Sujuttaisin saumoillensa,
 Nuopeet nousit nojollensa,
 Kaatuneetkin kannollensa;
 Josta kieli kielevämpi,
 Puhet kohta puhtahampi,
 Mukavampi, miehusampi,
 Rohkiampi, rotevampi
 Virkois Viikko-Sanomiimme,
 Joihin kokois koommalta,
 Kulkeisansa kuulustellen,
 Jäätyneitä jäännöksiä
 Maamme pohjasen povesta,
 Hyytyneitä huilun-töitä
 Savon synkiän saloista. –
 Vielä vanha Väinämöinen
 Runojansa ruostuneita
 Alta kannen kanteleensa
 Suloisesti soitteleepi. –
 Vielä kansan kasvavaisen
 Laulut parhaat laulettavat,
 Huilun hupaiset huminat,
 Riemun tuovat rintoihimme,
 Koska lapset laattialta
 Pojat pienet pankon päältä
 Näitä kilvas kinuttavat,
 Nauru-suiset neittosetkin
 Tyvikkäiset tyttyläiset
 Kuvustansa kukertavat
 Sulhaisille soittelevat. –
 Päivät juosten pakenevat,
 Illat ilolla menevät,
 Mataloisa majoisamme,
 Koska joukko jutelleepi
 Oppineitten ojos-teistä
 Tuolla tähtien takana. –
 Jopa Suomi suistettuna,
 Ohjillansa ojastettu,
 Kieli kankia kadonnut,
 Eikä enään eksyneenä
 Muitten kengisä kävele. –
 Jopa sodat soitettuna
 Nujillakin nujittuna;
 Tiedot kaikki tietynynnä,
 Neuvot uudet neuvottuna,
 Meren aukot avarimmat,
 Vuoret tulta tuiskuvaiset,
 Kymet maata kyntäväiset,
 Piirit kaikkein kansakuntain
 Kartan kansa katsottuna,
 Päämme kätköin käärittynä. –
 Vielä tarjona tarinat,
 Sepän taitavan takomat;
 Satuja myös saatavilla,
 Somahasti saumotuita.
 – – Anon viimein anteheeksi,
 Jos ei taivu tahaksesi
 Laiha laulu lantuvalta.
 Menis mieleni metenä,
 Haltioisa ajun aistot
 Ahkiolla ajasivat,
 Vaan on kontasa käteni
 Karsinoinnut kanteleeni.

J. J. P.

Anonyymi
Runot