Ihmislapsonen
Sie ihmislapsonen!
 Mik’ ootkaan sä tuossa
 Mailmass’ avarassa?

 Oot vain kuin kukkainen,
 Jok’ tänään kukoistaa –
 Huomen’ tuuli kaataa.

 Sie ihmislapsonen!
 Mik’ on sun elämäs,
 Koko elon aikas?

 Enkel’ kolkko tuonen
 Voi tulla aivan nyt –
 Elos on päättynyt.

 Mutt’ vuotta kymmenen
 Tai viiskymment’ elät,
 Eloss’ tässä hääräät,

 Niin kuule, ihminen!
 Muista toki aina:
 Herra elon lainaa.

 Niin muista samainen,
 Ett’ myös elät lailla,
 Mik’ on moitett’ vailla!

 Viel’ koittaa hetkinen
 Herran tykön’ tuolla
 Haudan tuolla puolla,

 Jolloin kyll’ jokainen
 Saa totta palkkansa
 Kaikist’ teoistansa.

L..de.

Lähde: Turun Kuva-Lehti 23.11.1890.

Anonyymi
Runot
Turun Kuva-Lehti
1890