Joutsen (Lönnrot)
Kesäisen illan kullasta
      Tuo joutsen tultuaan,
 Joen lahelle laskihen,
      Ja loihen laulamaan.

 Suloa Suomen lauloi hän,
      Kesiä Pohjolan,
 Kuin halkiöisin aurinko
      Valaisee maailman.

 Kuin varjopuien suojassa
      On hetket herttaiset,
 Ja aallot uia’ armahat,
 Ja rannat rauhaiset.

 Ja kuin suloista siellä on
      Syleillä kultoa,
 Ja kuinka vilppi, viekkaus,
      Siell’ uppo outoja.

 Näin souti salmi salmelle
      Se joutsen joikuen,
 Ja kultansa kohattua
      Syleili lausuen:

 ”Vähänpä tuosta, kuinka jo
      Ikäni määrän sain –
 Olen uinut Pohjan aalloilla,
      Syleillyt kultoain”.

Lähde: Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen 1845. Femte årgången. Finska Litteratur-Sällskapets förlag, Helsinki

Elias Lönnrot
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen
1845