Perho ja ruusu (Avellan)
Ruusu killuu uuvuksissa,
 Poski kalvasna;
 Perho nukkuu sorroksissa,
 Myrskyn uhrina.
 Milloin perho uudestansa
 Leikit saa ja armahansa?
 Milloin vainen
 Ruusukainen
 Tainnoksista toipunee?

 Kesän lasna hengittivät
 Kesän onnea;
 Vaarat, vaivat säästelivät
 Heihin koskea.
 Autuaina suuteloista
 Rakastivat toinen toista,
 Viatoinna,
 Huoletoinna;
 Heidän kalma häiritsee!

 Kuinka viipyvätkin vielä,
 Eivät herääkkään;
 Kevät heitä lempimiellä,
 Ei saa elpymään;
 Mutta missä tuhkastuvat,
 Uudet ruusut kukoistuvat,
 Tuoksustossa,
 Tomustossa
 Uudet perhot lentelee.