Tornin rakentajat
Välkkyvällä miekalla
 karkoitti enkelisi meidät
 ja hajoitti ihanan tornimme Baabelissa.
 Olemme ylen surulliset,
 emme ymmärrä toisiamme,
 emme ymmärrä sinua.

 Tahdoimme nousta lähemmäksi sinua
 läpi sinisen ilman ja tuoksuvain tuulien.
 Ja kuin lapset me riemuitsimme,
 kun saavuimme tornillemme säteilevinä aamuina:
 kohta, kohta olemme lähellä sinua,
 kasvojesi hohde lankeaa ylitsemme!
 Suuri hurmio yhdisti meidät,
 ikävöimme sinua.

 Välkkyvällä miekalla
 karkoitti enkelisi meidät
 ja hajoitti ihanan tornimme.
 Emmekä nyt ymmärrä toisiamme.

 Mutta me tulemme luoksesi kerran!
 Olemme vain tomu,
 mutta meillä on ylpeä kaipuu,
 sukupolvesta sukupolveen
 on ikävämme kasvava.
 Me katoavat näemme vuosituhansien takaa
 ihmisen huikaisevan tien
 sinun valkeuteesi!