Maailmansotaa
Maailmansota
 rinnoissa riehuu,
 lippuja vastaan
 liput uudet liehuu,

 tunne-urhot
 kun kiitää ja kaatuu,
 – kunnes ne sydämet
 makaa, maatuu.

 – Taas horjahti Mars
 Maan sykkivän puoleen:
 muut tähdet kaikki
 nyt hukkuu huoleen,

 Maa yksin ja Mars
 avaruuksien merta
 niin keveinä keinuu
 kuin lapsina kerta;

 kuin ei sydänpuolikas
 toinen toistaan
 heiss’ uhkais häätää
 ulos kammioistaan;

 kuin kesken kevään
 ei maailmansota
 Maan rinnassa riehuis,
 ei tuskan ota

 sydänsyihin Marsin
 tuimana syöpyis,
 kuin säikyntä heille
 ei veriin yöpyis..

 – Vaan kauniisti liput
 liehuu, läikkyy,
 ja sodan tulet
 kevätyössä väikkyy,

 kun tuuman horjahti
 Mars radaltansa,
 kun sykähti Maa
 lepotiloillansa.

 Ja heleinä soivat
 avaruudet,
 kun liput kaatuu
 ja nousee uudet,

 kun tunne-urhot
 kiivaina kaatuu
 – kunis tähti-sydämet
 makaa, maatuu.

Runot