Kansanhuvit
– Kansanhuvit. Jyväskylän palosammutuskunta vietti viime sunnuntaina kuusivuotisen vuosijuhlansa, joksi päiväksi se myös oli valmistanut kansanhuvit. Kello 1/2 3 kokoontui palosammutuskunta ruiskuhuoneelle, josta, järjestettynä osastoihin, lähti marssikäynnissä kulkemaan Lohikoskelle, mikä oli kokouspaikaksi määrätty. Torille oli Vapaaehtoinen palosammutuskunta asettunut riviin kahden puolen tietä, missä se raikuvilla hurrahuudoilla tervehti vakinaista palosammutuskuntaa sen kulkiessa rivien keskitse. Kokouspaikalta Lohikoskella tervehti vuoronsa vakinainen palosammutuskunta hurrahuudoilla vapaaehtoista. Tämän perästä alotti, kun juhla vietettiin sunnuntaina, pastori Schöneman juhlan rukouksella, Psalmistan sanain: ”Jos ei Herra kaupunkia varjele niin vartiat hukkaan valvovat” johdosta. Sitte nousi palosammutuskunnan päällikkö h:ra Bröcker puhelavalle ja tervehti sekä omaansa että vapaaehtoista sammutuskuntaa. H:ra Bröckerin tervehdykseen vastasi viimeksi mainitun puolesta kauppias Turdiainen, nimittäen vakinaista sammutuskuntaa sedäksi, verrattuna kumppaniinsa, koska jo vietti kuusivuotista vuosijuhlaansa. Tämän jälkeen piti kultaseppä Lindroos sangen innostuttuvan ja sujuvan puheen, jossa hän etupäässä mainitsi sovinnon tärkeydestä kummankin palokunnan välillä ja huomautti myös siitä kummallisesta seikasta ettei Jyväskylän vakituinen palosammutuskunta ole, kuin samallaiset kunnat muualla maailmassa, olemassa ainoastaan lain ankarasta käskystä, vaan että sillä on itsellänsäkin pyrinnöt, ulottuvaiset ulommaksi sammutuskunnan tavallisia toimia, niinkuin kansanhuvien toimeen paneminen y. m. Lindroos’in jälestä nousi puhelavalle pastori Schöneman ja luki sepittämänsä ja Jyväskylän vakinaiset palokunnalle omistamansa runon, jonka oli säveltänyt h:ra Kock; – runo on näin kuuluva:

Jyväskylän Palokunnan Marssi: 

Omistettu Palokunnalle
Vuosijuhlassa 22/9 1878

 Miksi taivas keski yönä
 Ruskottaapi, leimuaa?
 Miksi tornikellon lyömä
 Kymmeniä kaikuaa?
 Miksi rumpu häiritseepi
 Armahaisen
 Levon öisen?
 Uinuksista nostattaapi
 Lapsukaiset,
 Pienokaiset?
 Kaupunkia kaatamahan
 Ryöväri on rynnännyt,
 Suojiamme sortamahan
 Syömäri on syöksenyt;
 Liekki häl’ on lippunansa,
 Liehuvainen,
 Uhkuvainen:
 Liekki myöskin keihäänänsä,
 Kaikki kaataa,
 Maaksi maataa.
 Oi kun onkin hurjapäinen!
 Lesken, orvon, yhtäläinen
 Kohtalo kuin rikkahanki.
 Panu*) koska vallan saapi.

 Uhkoaako suojiamme
 Liekki-lippu vallaton?
 Valmihit on poikasemme
 Taisteluhun: huoleton
 Ei oo meidän urhollinen
 Veikkokunta,
 Palokunta!
 Missä liehuu hurjapäinen
 Liekki-sauma,
 Panun lauma;
 Siellä ompi huoneutta,
 Lesken, orvon, rikkahanki,
 Suojaamassa kalleutta
 Palokunta keskell’ yönki.
 Valmihina taistelulle
 Askarista
 Rauhaisista,
 Rientäneet jo ympärille
 Kiiruhusti,
 Vilkkaasti,
 Lippunsa on sinhisemme,
 Puna-poi’at, keltasemme,
 Vihriät ja valkosemme;**)
 Kaikk’ on koossa veikkosemme.

 Rientäkäämme veikkokunta!
 Päällikkömme huutaa! juoks’!
 Kiiruhusti, ihmistunto
 Käskee meitä vaaran luoks’.
 Sot’aseet on valmistettu:
 Ruiskut, sangot,
 Seilit, vangot,
 Sammuttimet järjestetty:
 Riennä luokse
 Vaaran, juokse!
 Vihriät on ryöstänynnä
 Liekillä jo saalista,
 Valkosilta varjeltuun
 Tallell’ ompi kalleutta;
 Lapsikin oi saalis suuri!
 Liekin liestä,
 Surman suusta,
 Temmattihin aivan juuri,
 Kosk’ kuin korsi
 Murtui orsi!
 Äiti äsken toivotonna,
 Vaikeroiva lapsetonna,
 Lapsen sulki riemuellen
 Syliins’ suuta suikotellen.

 Katsos uljas suihkurimme
 Keskell’ seisoo liekkiä,
 Suihku säilyy ruiskuistamme:
 Toip’ on hauskaa leikkiä!
 Puna pumppujasi puoli
 Paina päälle,
 Vettä meille
 Keltasemme tuovat, huoli
 Heill’ on siitä!
 Letku liitä!
 Siniset säteillänsä puoli
 Varjosivat naapurin.
 Meillä voitto! liekin nuoli
 Pysty eipä seilihin.
 Vait’ on rumppu – kellon lyömä:
 Meidän voitto,
 Aamun koitto,
 Liekiltä on saatu syömä.
 Hurra, veikot,
 Emm’ ol’ heikot,
 Koska eestä taistelemme
 Sorretun ja palkaksemme
 Saamme muiskun neidoltamme!
 Hurra, Hurra kunnallemme!

Sitte huomautti puhuja edell. puhujan Lindroos’in mainitsemasta sovinnon tärkeydestä ja sanoi että kaikki yhdistykset vaativat sidettä. Sellaiseksi yhdistys-siteeksi kummallekin palokunnat oli hän sepittänyt yhteisen marssin, joka kuuluu näin:

Jyväskylän palokuntain marssi. 

 Kun palotorvemme, rumpumme raikuu,
 Tornista kellot kun kutsuen kaikuu
 Silloinpa riennämme
 Ympäri lippumme
 Miehissä aivan
 Toimista rauhan
 Seilimme, vankomme valmistamaan
 Ruiskuimme letkuja laittamahan,
 Vastahan tulta nyt taistelemaan
 Riennämme reimasti voittamaan.
 Köyhät ja rikkaat,
 Vennonkin vieraat,
 Sorretut kaikki on orpanamme.
 Orpoa auttaa
 Leskeä lauh’taa
 Toipa on työmme, on kunniamme.
 Rientäös veikot
 Emme oo heikot
 Punaset, sin’set, keltaset myös,
 Vihriät valkoset, yhdessä työs
 Kaikki kun käymme urhoollisesti,
 Liekkiä vastahan uskollisesti.
 Voitamme ryövärin tul’ punasemme
 Syöksemme syömärin ves’ merehemme
 Hurra nyt lippumme kunniaksi!
 Hurra nyt kuntamme kunniaksi!

 Valkosten varjohon vihriät väistää,
 Kalleita kantavat ryövärin eistä,
 Lapsenkin löysivät
 Liekistä ryöstivät:
 Äiti kuin suuri
 Riemus’ on juuri!
 Keltaset veikot kun viljasti tuo
 Vettä niin paljon kun ruiskumme juo,
 Punaset pumpuille painoa suo
 Suihkuvi liekille löylyä luo;
 Sin’set jo seilin
 Nosti kun peilin
 Naapurin suojia varjoomahan.
 Velä kun suihkuu,
 Ruiskuista tuiskuu.
 Voitto on meidän, nyt hurratahan,
 Neitosen suukku
 Muijasen muisku
 Palkkamme ompi sankarityön.
 Eistä ja valvotun taisteluyön
 Lippumme alla veikkoset vielä
 Vannomme vastakin kunnian tiellä
 Taistella Suomemme suositun eistä,
 Kilvassa kestää ja miehinä seistä!
 Hurra nyt Lippumme kunniaksi
 Hurra nyt Suomemme kunniaksi!

Vielä sitte illalla myöhäsempäänkin pidettiin moniaita puheita. – Ilta ilman puolesta oli kaunis ja huvituksien puolesta vaihetteleva: laulua, soittoa, rinkitanssia, pussilla tappelua ja puuhun kiipeämistä sekä ilotulien polttamista. Juhlapäivää valisti monen väriset lyhdyt. Juhlassa osanottajia oli lähemmä 1,500, ja tulot kaikkiaan tekivät 910 markkaa 15 penniä.

*) Panu = Tulen henki: Kalevala 2: 180.

**) Eri osastojen värit.

Lähde: Keski-Suomi 25.9.1878.

Anonyymi
Keski-Suomi (lehti)
Gustaf Oskar Schöneman
Laulut
Runot
1878