Yksinänsä (1877)
Tuulonen etsiivi
 Lehviä lehdon,
 Riemua kuiskaavi
 Kulkiessaan.
 Kukkaset täyttävät
 Siskolais-kehdon
 Ystäviks jäävät;
 Oudoks ma vaan.

 Armaansa auvoksi
 Käkönen kukkuu,
 Helkkeyn hauskaksi
 Kolkoukin maan.
 Koivusen oksalla
 Peippokin nukkuu
 Heimon rinnalla;
 Vieras ma vaan.

 Paimenen laulanto
 Korvini raikuu;
 Raipas on astunto
 Laulaessaan,
 Lemmityn äänipä
 Vastaansa kaikuu:
 Miekkoiset nääpä!
 Yksin ma vaan!

 Koittaavi mullekin
 Autuuden aamu,
 Jolloin jo huoletkin
 Heittää ma saan:
 Ver’ kun ei juokse,
 Itse oon haahmu,
 Ylkäni luokse
 Riennänkin vaan.

–r–r. [F. F. Brummer]

Lähde: Keski-Suomi 25.8.1877.

F. F. Brummer
Runot
Keski-Suomi (lehti)
1877