Rauhaton (Kramsu)
Hän onnens ja syämmens jätti
 Tytön haltuhun lemmityn;
 Mut onni ja morsian petti,
 Sydän murtui jo hyljätyn.

 Pois seurasta vanhain ja nuorten
 Nyt lähtö on hyljätyn tään.
 Yli virtain hän rientää ja vuorten,
 Lepo löydy ei missäkään.

 Ei lepoon yö häntä vietä,
 Ei helle auringonkaan.
 Hän rientää eellehen tietä,
 Kuin mieletön raivossaan.

 Eikö viihdytä unonen kallis?
 Eikö rauhoitu onneton?
 Ei virkansa sitä sallis,
 Sillä posteljuuni hän on.