Eräs muisto


1 Tähti 

 Noinko putosit? Noinko katosit,
 mun elämäni kultainen tähti?

 Noinko käy? Hänt’ enää ei näy.
 Hänen kanssansa kaunehin lähti.

 Hän kuollut ei. Hänet maailma vei.
 Yö yksinäisen nyt saartaa.

 Kai käy myös mun kuin kävi jo sun.
 Hukat huutaen hautaani kaartaa.

 Vain sanon ma näin, vain anon ma näin:
 lepo minulle lempeä suokaa!

 En luullut näin pian jälkeenpäin,
 mure tää että muistoas huokaa.

2 Säde ja kide 

 Jääkylmä järkeni laukes kai
 tuon liekkilammen pintaan,
 kun siitä se hurmion hullun sai,
 jää astui aallon rintaan.

 Lait luonnon kertoo: jos keväimeen
 syys yhtyy, ja säteen kide
 jos ottaa onneensa alle veen,
 sen hyytää jo hyinen side.

 Siks varmaan nyt tuskani temmeltää
 kuin tulen ja tuulien vanki,
 hänen kultainen kuplansa kimmeltää
 kuin kuolon ja talven hanki.

3 Joutsenjärvi 

 Lien kulkenut auringon kullassa,
 suvi-yöhyen suljunut aaltoja.

 En muista, oliko ilta vai koi,
 mut muistan, mi mieleni purppuroi.

 Näin varjottoman punavalkeuden,
 sen kuulin ma joikuvan joutsenien.

 Ne kertoivat kesäni haaveita,
 enslempeni aamujen aaveita.

 Mut niitä kun lähenin, nousivat
 ne päivähän päin kuin hattarat.