Kankurit
Ei silmän synkeän kyynel putoo,
 kun ikenet irvin he hokee ja kutoo:
 oi käärinliinasi Saksanmaa
 kirot kolminkertaset kuteiks’ saa,
 kun pirtamme paukkaa.

 Yks’ kirous sulle, sä jumalamme,
 jota turhaan huusimme tuskissamme
 nälän, vilun et hoivaksi joutunut,
 meit’ ain olet pettänyt, ivaillut.
 Yhä pirtamme paukkaa.

 Yks’ kirous herralle kuninkaalle,
 mi vain oli vitsaus, kurjuus maalle
 ja viime pennimme riisti vaan,
 meit’ ammutti niin kuni koiriaan.
 Yhä pirtamme paukkaa.

 Yks’ kirous se isänmaalle vielä,
 vale, turmelus, häpeä viihtyvät siellä.
 Joka kukkanen aikasin katkeaa
 mätä, ummehdus käärmeitä kasvattaa.
 Yhä pirtamme paukkaa.

 Nyt sukkula suikkaa, pirta piukkaa,
 yöt, päivät kutovat kätemme tiukkaa.
 Oi käärinliinasi Saksanmaa
 kirot kolminkertaiset kuteiks’ saa,
 kun pirtamme paukkaa.

cs:Slezští tkalci
cs:Tkalci
de:Die schlesischen Weber
ru:Силезские ткачи (Гейне/Минаев)