Ilolaulu Jesuksesta/IV. Herodeksen tyranniudesta Jesusta ja viattomia lapsia vastaan


Luku IV. 
Herodeksen tyranniudesta Jesusta ja viattomia lapsia vastaan.

Häijy huohuupi Herodes,
Kurja kuorsuupi kuningas
Saatua nämät sanomat,
Ett'ei tietäjät takaisin
Tullehet hänen tykönsä
Sanomata saattamahan:
Pelkäs valtansa vajoovan,
Menevän arvionsa,
Uuden tultua isännän.
Kehdossa käkes hukata,
Soimess' surmata sodalla.

Säätääpi sotaväkensä
Käskyn kanssa kauheimman:
Käski poiat Bethlehemin
Kaksivuotiset kadottaa,
Sekä pienemmät pilata,
Aivan surmata äkistä,
Karkasit äkistä konnat,
Menit miehet mielettömät,
Kutta koirat nälkähiset:
Piinattihin pienet lapset,
Surmattihin surkeasti
Joukon kauhean kädellä,
Miesten miekalla pahojen,
Mitk' oli tuiskittu tulehen,
Mitkä viskattu vetehen,
Mitkä sotkuttu savehen
Eli seinihin sysitty.
Ripustettu räystähihin,
Itku kuuluupi isoimpi,
Vaivainen valitusääni,
Porun parku Bethelistä:
Isät istuvat surussa,
Äitit kurjasti kurisit.

Itse johdatti Jumala,
Päästi poikansa pakohon,
Hammin maalle mennä käski.
Antoi enkeli unessa
Jalon neuvon Joosefille:
Ota lapsi äitinensä,
Kulje kohta kiiruhusti
Edemmä Egyptin maalle,
Häijy etsiipi Herodes
Pikkaraista piinatansa
Ilman syytä surmatansa.

Joosefi jalo pakeni
Kulki maalle kaukaiselle;
Kusta jällen kulkeneepi,
Kosk' oli vaipunu vihaaja
Kurja kuollunna kuningas,
Nopsasti Natsaretihin,
Kotiin rientää retkeltänsä:
Kuss' oli kuulian isäänsä,
Autti työssä äitiänsä
Veti vettä, kantoi puita,
Autti tehdä astioita,
Pelvoksi pahojen lasten.

Koska vuotta kaksi kuutta [s.o. kaksitoista]
Tässä ilmassa elänyt.
Tuli Herran temppelihin
Juhlapäivänä pyhänä;
Istui keskelle isojen,
laumahan la'inlukiain;
Joita kyllältä kyseli,
Vakaisesti vastaeli!
Vapisevat vanhat polvet,
Päätkin harmahat häpesit
Tähden nuoren ymmärryksen,
Pienen poian vastauksen.

Herodeksen tyranniudesta Jesusta ja viattomia lapsia vastaan