Synkkä ja valoisa
Kuinka uskallatkaan,
    outo, oudon matkaan?

 – Päivän tunsi päivännouto,
 tuhansista yhden outo. –

    Kuljen kohti yötä.
    Kuinka tohdit myötä?

 – Konsa uuvun uinailuile,
 hyvää yötä lausut mulle. –

    Synkät synkän ladut!
    Kerran lahjaas kadut.

 – Turvan tunsin, sain ma saaton.
 Puhu, sull’ on ääni taaton. –

    Tuska kielen kiintää....
    Noin miks silmäs siintää?

 Oi, ne tunnen, onhan sulia
 maammon silmät, siunatulla.