Ehtoo-tähti
Kosk’ iltasella katselen
 Tuhansin tähtejä;
 Min’ ihmetellen aattelen
 Ijäisen sääntöjä.

 Minulle tähti mielusa,
 Ja aina armahin,
 O ehtootähti riemusa,
 Se kaunis, kirkkahin.

 Se sama tähti vuorostaan,
 Taas aamutähtenä,
 Käy aamunkoita ennustaan,
 Ain’ yhtä helevä.

 Sit’ ihannellen usehin
 Sumeesti sydän lyö:
 Niin nousee toivon tähtikin,
 Kosk’ yltää kuolon yö!

 Ijäistä, uutta eloa,
 Taas toivo odottaa,
 Kosk’ aamutähti ihana
 Sen aamun alottaa.

 Kun nä’en tähden kirkkahan,
 Se mieltä miellyttää:
 O, veiskö kulku kuolevan
 Myös sinne siirrettää!

 Kun henki Herran tekoja
 Saa maassa miettiä;
 Se herättääpi haluja,
 ylemmäs ehtiä.

 Kas, toivon tahti helottaa,
 Ett’ ijäisyyden tie,
 Jok’ ahdingosta eroittaa,
 Myös tähtitarhan vie.

[Kustaa Adolf] [S]ax[bäck]

Lähde: Suometar 25.1.1856.

Kustaa Adolf Saxbäck
Laulut
Runot
Suometar
1856