Kiinan Keisari
Isä mun oli kaappinaukkaaja,
 hän kohtuutta seurata koki.
 Mä ryyppyni ryyppään rajoitta
 ja keisari suur’ olen toki.

 Tää juoma on taikuri tenhoisa
 ja mieleeni vaikuttaa se,
 ens’ ryypystä Kiina on mahtava,
 kukoistuksehen puhkeaa se.

 Ja valtakuntani keskus tää
 ihan kukkaistarhan on lainen.
 Olen itse keisari kruunupää,
 saa rouvani prinssin vainen.

 Ylivuotava täällä on runsaus,
 tulee potevat tervehiks’ silleen.
 Hovimestari, kelpo Konfusius
 saa ällinsä kirkkaimmilleen.

 Sotilaiden karkea limppukin
 on mantelikakkua pelkkää.
 Ei verhou köyhät lumppuihin,
 sametissa, silkissä helkkää.

 Ja mandariiniritaruus,
 yli-ikäiset, lahot aivot
 taas nuortuu, alkaa häly uus,
 palmikkoin viuhkeet raivot.

 Vaha templissä suitsuu, huilut soi,
 on vallassa uskonkaavat,
 ja juutalaiset kääntyy, oi,
 pyhän tähden merkiksi saavat.

 Ei kumouskiihkoa. – Mantschutkin
 näin kiljuu: huoli emme
 me perustuslakia, pyövelin
 ja pamppua tarvitsemme.

 Askeetit joskin kielteli
 pois viiniryypyn maukkaan,
 en tottele, valtakuntani
 mä onneks’ juoda naukkaan.

 Taas ryyppy kurkkuun kulahdas,
 oot makeaa kuin manna.
 Ja kansani on voimakas,
 se laulaa: hosianna.

de:Der Kaiser von China
ru:Китайский богдыхан (Гейне; Вознесенский)