Sadesäässä
Mielihyvin leikkityössä
 viihdyn päivän hämärvyössä,
 aikaa tappain kirjoitellen,
 laulelmia punoellen.

 Silloin äkin valo voittaa,
 päivän pojat maille koittaa,
 mustan pilven rakosesta
 tuikahtavat, kaposesta.
 Yli metsän, nurmen kulkee,
 hyväilyihin kylmät sulkee,
 valkojalat järveen kastaa,
 naurain tervehdyksiin vastaa.

 Taas jo kaikkoo varsamaiset,
 rakastetut veitikkaiset.
 Pimeämpi pilvi silloin
 kuusikorven rintaa illoin.

 Tuo niin mulle lemmenleikit
 muistuttaa ja mieleen tuo.
 Kera nurmen, metsän synkän
 sateen surun sydän juo.

Runot