Varjometsässä
Kova on sairaalan vuode,
 polttava pielus on.
 Päivien vuoksi ja luode
 vaihtuu loppumaton.
 Illat on varjometsin
 luonani humisseet.
 Rakkaita haamuja etsin
 silmissä kyyneleet.

 Enkö oksia koivun
 vuoteeni yllä nää?
 Tuskan unesta toivun.
 Ei ole pimeää.
 Mullan kasteli juuri
 tuoksuva sade vain.
 Taivas on valtavan suuri
 pilvin kuulakkain.

 Lattia vuokkoja loistaa.
 Niille en astua saa.
 Kaukaa rastas toistaa
 säveltä huumaavaa.
 Holviksi metsätiellä
 latvat kaareutuu.
 Tuletko vastaani siellä
 silmissä toukokuu –

 Polttavan kuuma on pielus,
 loputon hetkien vuo.
 Varjoja vain sinun sielus
 pimeys luokseni tuo.
 Tuletko niiden myötä
 kanssani kärsimään?
 – Polku on keskellä yötä
 kun sinun silmäsi nään.