Äiti lapsineen
Äidin pieni keijukainen
 Vielä syliss’ astuu vaan,
 Eikä liioin siellä pysy
 Avutt’ äidin jaloillaan.

 Mutta aika vierii, kuluu,
 Luota äidin karkailee
 Pienokainen kasvanunna,
 Ulos mailmaan astelee.

 Silloin äiti hartahasti
 Rukoileepi ainiaan,
 Askeleet ett’ olis pojan
 Suodut hyväks isänmaan.

Minna Krohn
Runot