Haluni
Sä yksin vain, sä yksin, armahainen,
 mun sydäntäni huojennella voisit;
 sä yksin kyyneleeni kuivaat, nainen,
 ja elämääni luottamusta loisit.

 Jos aina oisit luonain, kaunokainen,
 ja lemmenloihtujas mun kuulla soisit,
 sä rakkaudellasi, sillä vainen,
 mun rintahani levon, onnen toisit.

 Mun pääni painuneena hartioillas
 mä levähtäisin elon ongelmista,
 mun verhoaisit otsan kutriloillas – 

 Näin uinuisin. Ja nektaria oisi
 mun sielulleni välke katsehistas,
 kun huultes hymyn suudelmilla joisin.

Anonyymi