Ikävä (Yötaivas, ystäväni)
Yötaivas, ystäväni, kaartuu ylitsemme
 kuin kukka sinimusta, valtainen,
 ja ovat tähdet niinkuin kultakuoriaiset
 ja käyvät hunajata etsien.

 Niin nuorina, niin täynnä ikäväämme
 yön terälehtein alla kumpikin
 me valvomme ja lyövät sydämemme
 kuin häkkilinnut taivaan laitoihin.

 On monta päivää taivaanrannan taakse
 jo käynyt, monta kiitänyt
 yön kultakuoriaista kauas välkkysiivin,

 kun syliis kuumaan huikaistuen hiivin.
 Se kaikki kauas liitänyt
 on päiväin lailla taivaanrannan taakse.