Maantien ruusu
Maantien varrella ruusu se kukki,
 teki niin sievää terää,
 en taho häntä nyt häiritä,
 jotta kesken ei untahan herää.

 Maantien varrella ruusu se nukkui,
 päivä se kuumasti paistoi,
 maailmanrannan kulkijapoika
 sen poskilta punan maistoi.

 Maantien varrella ruusu se itki,
 kyynel silmähän kuivi,
 lehvät ne varjosi vartaloa
 ja kasvoja harso ja huivi – –