Lempeni
Yleni yöstä mun lempeni
 kuin laineista koralliluoto,
 aattehen, tuntehen tuhannen laps,
 hauras kuin vellamon vetisen haps,
 joka suortuviaan
 kultalinnassaan
 päivän sulhon kultakammalla sukii.

 Keinui päivässä lempeni
 kuin laineilla koralliluoto,
 puhalsi tuuloset raittihit,
 onnen lintuset laulelit,
 ja hiljeten yön
 yli vesien vyön
 soi helke vedenneidon kultasuan.

 Hukkui huolihin lempeni
 kuin laineihin koralliluoto,
 kauneuden kaipuu sen hivutti,
 elämän rumuus sen runteli;
 hänet häipyvän näin –
 ja helkähtäin
 putos aaltoihin vedenneidon kultasuka.