Syksyinen kuu
Seison värisevänä
 mustien varjojen keskellä.
 Ilma on kuin himmeää, sinistä lasia,
 ja autiolla taivaalla kulkee kuu
 niin tuskallisen vaikenevana.

 Sen säteet pistävät läpi sydämeni
 kuin ohuet kylmät miekat.
 Kaikki ilo on sammunut minusta
 ja äkkiä näen säikähtäen,
 että käteni riippuvat ruumiistani
 niin kylminä, kylminä
 ja täynnä kuolleita lehtiä.