Odottakaa vain!
Kun ainoastaan salamoitsen,
 luulette, en voi jyristä.
 Se erehdys, mä kerta loitsen
 ukkosta, – kyllä osaan mä.

 Se hirmuisena puhkee ilmiin,
 kun oikea on hetkinen.
 Se iskee korvihin ja silmiin
 kuin jymy taivaan valtojen.

 Ja moni tammi silloin hajoo,
 ja moni huojuu palatsi,
 niin moni kirkontorni vajoo,
 kun koittaa myrskynpäiväni.