Nuorisolle
Nouskaamme pojat Pohjolan
 yksissä mielin sotimaan
 puolesta valon, totuuden,
 katkaisten kahleet raakuuden;
         käs’ kätehen,
         näin vannoen:
         Saa Suomemme,
         maa isämme
 lempemme, työmme, neuvomme.

 Es’-isät meille raivanneet
 on kodon korpeen, viljelleet
 nuo meidän laajat vainiot,
 kärsineet sotain vauriot.
         Se muistaos
         ja vanno’os:
         saa Suomeni,
         maa isäini
 lempeni, työni, neuvoni.

 Pitäiskö meidän tuhlata
 perintö isäin ihana,
 jonk’ ovat sydänverellään
 varjelleet meille jäämähän?
         Ei milloinkaan!
         Siis vannomaan:
         saa Suomemme
         maa isäimme
 lempemme, työmme, neuvomme.

 Sä Suomen sorja nuoriso,
 jo ymmärrätkö, huomaatko,
 ett’ olet toivo kansasi,
 se turvaa sinun voimaasi.
         Siis uni pois!
         Ken veltto ois? –
         Saa Suomemme,
         maa isäimme
 lempemme, työmme, neuvomme.

 Jo nousee lippu ilmoillen
 ”vapaus, valo” sanoineen;
 kokoontuu rivit reippahat
 sen ympärille lukuisat;
         me yhdytään
         ja päätetään:
         saa Suomemme,
         maa isäimme
 lempemme, työmme, neuvomme.

N[iilo]. E. W[ainio].

Lähde: Turun Kuva-Lehti 19.10.1890.

Niilo E. Wainio
Runot
Turun Kuva-Lehti
1890