Merellä (Mäkinen)


I. 

 Jumala, suuri Luoja, Lunastaja,
 Taivahan, maan ja meren perustaja!
 Suuret Sun työsi, käsialas suuret,
 Syvähän tunkee viisautes juuret.
 Kuohuva aalto vihaisesti ulvoo,
 Myrskyvä tuuli väsymättä valvoo,
 Aurinko armas pilven alta paistaa.
 Kultana säde kimeltävä loistaa,
 Aallossa hetken kirmaellen, kirkas,
 Kunnes jo sammui – pilvi päivän peitti.

 Samaten elonmeryt kuohahdellen,
 Alati uutta esiin ammennellen
 Ainetta hengen työksi, taisteluksi.
 Kiusaus, myrsky pimittävä päivän
 Uhkaavi joskus sielun upotella,
 Lomasta pilven kirkas säde kunnes
 Uudella uskonlujuudella täyttää
 Horjuvan hengen, tietä meille näyttää

 Kotihin, luokse Isän rakkahimman.
 Kiitos oi, Isä, armostasi kiitos,
 Aina Sa pidät iki-armoliittos,
 Jonka Sa Poikas verin vahvistelit,
 Syntisen saastaisimman puhdistelit.
 Kiitos, oi Jesus, Vapahtaja kallis:
 Syntini Sinä verelläsi poistit;
 Kiitos, oi kiitos, Sa ostit omaksesi,
 Kurjimman syntisistä iloksesi!
 Kiitos, oi Henki, suuri Lohduttaja,
 Jumalan armon meihin sovittaja,
 Kiitos, ett’ annoit valon sielulleni,
 Herätit unest’ iki-ihmiseni;
 Kiitos, ett’ armos kautta Jesus voitti
 Sieluni, uusi päivä siellä koitti!

II. 

 Päivä loistaa kirkkahasti,
 Myrskytuuli raukee;
 Matka kuluu nopeasti,
 Satama jo aukee:
 Voitto saatu ihana,
 Kiitos Herran, kunnia!

 Samoin loppuu myrskysäinen
 Elonmatka kerran;
 Joka aalto vaahtopäinen
 Tyyntyy luona Herran:
 Pian aukee satama,
 Pian ollaan kotona!

 Siellä voitonseppelehet
 Odottavat meitä,
 Uskossa jos kärsinehet,
 Käyden Herran teitä,
 Täällä oomme matkalla,
 Ikävöiden kotia!

 Jesus, suuri Johtajamme,
 Autuutemme Ruhtinas,
 Ole aina apunamme
 Kautta veres, kuolemas:
 Sinun kauttas voitamme,
 Kuoloss’ olet elomme!