Rakkaus (Korpela)
Oi rakkaus on aarre suuri!
 – Se rikas on, ken rakastaa. –
 Ja usko on sen elinjuuri,
 Ne yhdess’ aina vaikuttaa.
 Oot säde Herran sydämestä
 Ja autuus ihmissydämen:
 Ei kuolema sun voimaas kestä
 Ja synti väistyy peljäten.

 Jos missä liikut, syntyy rauhaa
 Ja hellän sanan löytää suu.
 Ja missä vihan-myrsky pauhaa,
 Kun sinne käyt, se asettuu.
 Sä seuraat sodan kantapäillä
 Ja korjaat tuhotöitä sen.
 Et liiku teillä itsekkäillä,
 Sä hyvää etsit jokaisen.

 Oot perheen side, kodin lämmin
 Ja vahvin turva isänmaan.
 Mä muita hoidan lempeämmin,
 Kun hoitajaksen sinun saan.
 Kun tapaan kurjan kulkijaimen,
 Mä huoneeseen sen tieltä vien.
 Oon heikkoin tuki, tyhmäin paimen
 Ja eksyneille näytän tien.

 Kun rakastan, on tilaisuutta
 Mull’ auttaa vihollistankin
 Ja paljon antaa voin, ain’ uutta
 Mä sentään antaa tahtoisin.
 Oi paljon sill’ on rikkautta,
 Ken paljon täällä rakastaa!
 Ja kell’ on enin rakkautta,
 Se lähinnä on Jumalaa.