Kevättuuli
Kevään sakea tuuli
 valuu metsien läpi vainioille,
 kietoo maan paljaan ruumiin
 hulmuilevaan viittaan:
 hedelmöidy, kuki, synnytä!
 Ah, kukkamerta silmujen kätköissä!

 Laulut pulppuavat kuin lähteet,
 putoilevat helmien lailla päivän kultamaljaan
 salattujen pesien yllä.
 Purojen hopeapärskeen luona
 kimittävät lasten lasinheleät äänet,
 kenttien hiekka narisee
 riemun hyppelehtiväin askelten alla.

 Kasvit, linnut, lapset
 maan autuudessa,
 josta ihminen on karkoitettu
 kaiken tähden, mistä kevättuuli ei tiedä,
 mikä on vain märkivä vamma
 maan ihanilla kasvoilla.