Metsästäjä
Nyt maassa lintu varvastaa.
 Ja lehdet varjoilee;
 Ei vielä yhtään ampumaa,
 Ja ilta luontelee.

 Jos talvi kerran joutuisi
 Ja nietoksia tois;
 Jo riekon jäljet tuntuisi,
 Ja puussa teiri ois.

 Jos ilma vainen kalpistuis,
 Ja lehdet putoilis;
 Kentiesi teiriparvi tuis
 Jo vastaan oijetis.

 Tok’ kohta jäljet selkiää,
 Ja suoja karkoaa;
 Vaan mielukkaimmin nähtävää
 En vainen nähdä saa.

 Ma tässä katson, – tuolla hän,
 Vaan eipä kohdata!
 Jos nä’ön ääriin ennätän,
 En häntä saavuta.

 On välissämme järvinen,
 On kangas, tunturi,
 On välissämme päivänen
 Ja ehkä yönenki.