Kevät (Vala)
Yö kevään, taivas aivan yllä pään,
 sen taivutan ma kohden kasvojani
 kuin oksan kasteisen.
 Ja syliin poimin kukat tähtien
 niin vaaleat ja hennot. Elämään
 puunsilmu puhkee koskein huuliani.
 Sen riemu alkaa soida sielussani,
 sen tuoksu kietoo pilveen kuultavaan.