Hymni maalle (Franzén)
Maa, sinä taivaisen kuninkaan jalon suosikki kolmas,
 vilkkaan Merkurion sekä kauniin Veenuksen jälkeen,
 kuullos, vanhenematta sä säilyvä, lempeä, kaunis,
 äiti sä kuolevien, nisänantaja kuolematonten!

 Kun iki hankeen alpilla nälkään ei kili näänny,
 ei jäävuotehelleen jääkarhun pennut ja strutsin
 pienoiset, munassansa jo äidin hoidotta korpeen
 heitetyt: meitä sä Suomessakaan, sun lapsias, tulleet
 sun pyhän alttaris ympäri, ällös unhota suinkaan!
 Jääkööt pois kesät murheiset, kun maamies kammoin
 selviävän yöks saa koko pohjaistaivahan nähdä,
 kun elo tähkäin kukkivien juur’ on arimmillaan;
 viljan nähdäksensä hän vartoo valvovin tuskin,
 huomaa, kuin jääpuikoin murheisesti se välkkyy:
 vuoden vaivat ja toivehet menneet on minutissa. –
 Kauan hän seisoo mykkänä, tylsänä, liikkumatonna.
 Vaan majastansa kun hän parun kuulevi, kirvehen kaappaa,
 rientävi metsään leikkuusen petun kurjan, ja lapset,
 kuin kukat kuihtuvat niitoksessa, he hellästi riippuu
 ympäri kelmeän äidin ja, raukat, huutavat leipää.

 Ruokithan sinä, siunattu maa, lukemattomat kansat
 viljaisess’ sylissäs, väkivaltaiset verikourat,
 mit pian sai pimeään koko vuossadat, viljelyn haaskas,
 taiteet syöksivät pois sekä myös neron korkeudeltaan,
 raastetut rauniot vain jalompaan sukupolvehen jättäin?
 Miksikä hylkäät rauhasan kansan, mi vuossadat halki
 vain sua lempinyt on sekä taivasta? Kuulethan meitä!

 Taivas kanssasi kuulee! Täst’edes niin useasti
 ei kesäaikana talvea saavu, ja ilkiötöitä
 nälk’ ei vaikuta; tiedottomuus, kateus, epäusko,
 laiskuus karkaavat yhä kauemmaks kodistamme.

 Onnekkaat sua lempivät kansat: nuo vakavaisna
 lain pyhän suojassa säilyttävät tavat puhtahat, saaden
 vallan voimakkaan, valon, kuolettamattoman maineen.

 Mullekin, antias, sarkanen suo sekä myös maja pieni
 laaksoon rauhaiseen! Minä kanss’ sulon saamani armaan
 sitten auliuttas, ylös silmäillen, yhä kiitän.
 Vihdoin, kun alas painamme harmaan päämme, sä meille
 vierekkäin sija suo pyhän, rauhaisen poves suojaan,
 niin herätessä me kiitämme, pois kun liidämme sulta!