Äidin hautamerkiksi (1936)
Elokirjavat vuodet jäivät
 Minun taakseni murheineen,
 Ilonlenseät jäi monet päivät,
 Ne vain saapuivat harvakseen.

 Oli myrskyä, taistelun tulta,
 Oli tyyntä ja leppoisaa.
 Yhä hoivana äitini kulta,
 Kun ma kiertelin maailmaa.

 Mua tappion hetkinä viihti,
 Mua karkasi neuvoillaan,
 Eikä murtunut, taistohon kiihti.
 Vähin vanheni touhutessaan.

 Työn ääressä aamunsa varhaat
 Ja hiipuvat illansuut.
 Hällä ystävät vanhat ja parhaat.
 Oli rukki ja kangaspuut.

 On niinkuni vieläkin pyrräis
 Hänen rukkinsa ennalleen
 Ja polvella mirrimme hyrräis
 Minä tässä kun laulua teen.

 Minä muistojen säikeistä virren
 Punon hälle, ken laskettiin
 Keväthetkenä kätköhön kirren,
 Manan suojihin multaisiin.

1928