Se lempi (Luoma)
Se lempi, se oli kuin duetti,
 sitä yksin on vaikea laulaa –
 minä kerran oon sitä koettanut:
 voi, kuinka se vaivasi kaulaa!

 Mun siin’ oli pausseja preluudi
 ja se päättyi fermaatilla;
 sitä laulua päivän jo laulelin,
 introduktsioonia illan.

 Ja sitte se saapui se fermaatti,
 mutt’ kauvan, kauvan se kestää,
 siinä kyllä on ad sekä libitum,
 vaan sepä sen loppua estää.