Tämä on Juttu Juomareista Koottu kohmelo-väestä
Kuinka kummalta näkyypi,
 Koska katson kansan päälle,
 Kuinka viina vietteleepi
 Ihmisiä ilman alla!
 Kuinka viina viekkahasti
 Viisahankin vietteleepi,
 Viettelepi virkamiehen,
 Päämiehen päihyttääpi,
 Pahon pettääpi Papinkin,
 Oikiankin opettajan,
 Tarkimmankin Talonpojan
 Tarkankin talon isännän!
 Kuinka viina vietteleepi
 Emännänki Eksyttääpi,
 Pahentaapi palkollisen
 Rehellisen renkimiehen,
 Huonommanki huonemiehen,
 Kehnommanki kerjäläisen!

 Kuinka viina vietteleepi,
 Viisahanki virkamiehen!
 Vaikk’ on taito tarkka hällä
 Vielä muita viisahampi,
 Opisa ylös otettu.
 Vaan kuin viina vietteleepi
 Saapi viina vietellyksi,
 Silloin mies on mieltä vailla,
 Pois on toimi toisialla.
 Koska mies on mieltä vailla,
 Sillonpa mies mitätöin:
 Kaikki arvokin katoopi
 Kunniakin kukistuupi.

 Kuinka viina vietteleepi,
 Pahoin pettääpi Papinkin!
 Eipä se sovi Papille
 Olla julma viinan juoja,
 Juosta kanssa juomaritten.
 Kuinka se kuitenki sopii
 Olla vartia vakanen,
 Vartiana valvovaisna
 Siinä Herran Ziionisa?
 Kuinka hän saattapi sanoa,
 Kuinka muille muistutella
 Viinan suuria vikoja,
 Kuin on itse kumppanina,
 Johdattaja juomareille?
 Kuinka se muita kuljettaapi,
 Kuink’ on eellä eksyväisten,
 Ett on itte eksyksisä?
 Vaan en saatakkaan sanoa,
 Paljon puhua Papille;
 Pappi tietääpi paremmin,
 Tietääpi oman tilansa.

 Kuinka viina vietteleepi
 Tarkimmanki talonpojan!
 Jok’ on julma viinan juoja,
 Joka juopi joka päivä,
 Joka päivä päihyksisä
 Alvari kylän ajaja,
 Kuinka sill’ on kuiva kurkku!
 Ei sille piisaa pikari
 Yksi jumpru juotavaksi,
 Eikä kastu kaulavarsi,
 Eikä kastu kielen kanta
 Pikarista pikkuisesta.
 Totta toisenki paneepi,
 Juopi kohta kolmannenkin,
 Neljännen nenänsä alle,
 Vielä juopi viidennenki,
 Kuudennenkin kurkkuhunsa,
 Sekä juopi seitsemännen,
 Kahdeksannen kaulahansa.
 Juopi toopin toisen kanssa
 Vielä kannun kaateleepi.
 Suu syöpi suuret kassat,
 Menee kautta kaulavarren
 Talonki iso tavara.
 Juopi elonsa esinnä,
 Juopi vaimon vaattehetkin,
 Isänsä isot hopiat,
 Kanssa vaarin vanhan kassan.
 Kuinka sill’ on suuri suu,
 Kuinka sill on laaja leuka!
 Syöpi sonnin sorkkinensa
 Syöpi lehmän lieminensä;
 Mahtuupi sen mahahan
 Hepo heinä-häkkinensä.
 Mahtuu sinne suuri maakin,
 Mahtuu laiva lastinensa.

 Kuinka viina vietteleepi,
 Emännänki eksyttääpi!
 Kuinka se on kumma nähdä,
 Että katsoa kamala
 Vaimon päälle päihtynehen!
 Koti sen kolkolta näkyypi,
 Asunnotkin arvoselta,
 Siivotoinn’ on siihen vielä
 Sekä muutoin mustat kaikki:
 Halu haikia palaapi
 Viinan luonna viipymähän.
 Kesken ruan keittämisen
 Meneepi mielitekoonsa
 Kaapistansa katsomahan.
 Ottaa sieltä oiva ryypyn
 Kannustansa kallistaapi.
 Kaatuu kohta kamariinsa
 Kellariinsa kellistyypi.
 Mitä tästä mies sanoopi
 Kuin on vaimo kumossa,
 Talon vanhin vaipununna?
 Löytää lapsen laattialta
 Joka itkeepi isosti,
 Eikä äitin ääntä kuule.
 Ei saa iltasta isäntä,
 Perhe piinaa pitääpi,
 Väki nälkää näkeepi
 Kuin on keitto kesken jäänyt,
 Kesken karja katsomata,
 Kantamata karjan veetkin,
 Talon työt takaperäsä,
 Riihen uuni riitynynnä,
 Saunan uuni sammununna.
 Mies sitte mielipahoisa
 Mene viimmein vihta käessä
 Kylähänkin kylpemähän.

 Kuinka viina vietteleepi
 Parahanki palkollisen!
 Vaikka mies on mieluhinen
 Muitten siivoihin seasa,
 Tasastenki tantereella.
 Vaikk’ on kaunis kasvannolta,
 Kaunis kaikkein seasa,
 Vaan kun viina viettelee
 Saapi viina vietellyksi,
 Niin on reikä renkilläki,
 Suu parka-palkollisella,
 Johon palkkansa paneepi,
 Ansionsa ammuntaapi,
 Jota ei tuki tuhannet,
 Salpaa sataset markat.
 Meneepi turkki tukoksi
 Vielä verka-vaattehetkin,
 Menee killingit sisälle
 Kulkee kuusi-markkasetkin,
 Tolpat toisensa peräsä,
 Loutunsa lopetteleepi.
 Tuonne raukka rahansa,
 Tuonne kylvää kylälle,
 Povestansa puotteleepi.
 Siellä vievät viekkahat,
 Varkahat varastelevat,
 Kuin mies kumosa makaa
 Alla pöydän pyörryksisä,
 Alla penkin pehteleepi.

 Kuinka viina vietteleepi
 Huonommankin huonemiehen!
 Joka on julma viinan juoja
 Viina ratti raivokerta,
 Juopi juhla-vaattehensa,
 Vielä pantiksi paneepi
 Parahankin paitansakin,
 Sukkansakin suuri juoppo
 Paha lallu lakkinsakin.
 Vielä viinahan paneepi
 Kirvehensä, kinttahansa,
 Tuppensa, tuluksensakin
 Vielä juopi veihtensäkin.

 Kuinka viina vietteleepi
 Kehnommankin kerjäläisen!
 Vaikk’ on huono, horjuvainen
 Ettei saata sauvan kansa
 Kontata kylän väliä.
 Käypi kooten konttihinsa,
 Rukoillen, raukuillen,
 Anellen ruan apua;
 Joutuu viimmein viinan luokse,
 Käypi kautta karvaihen,
 Juopi vanhat vaattehensa,
 Juopi kehnot kenkänsäkin
 Ainoanki atriansa,
 Jyvä kouran kontistansa.

 Se on vielä sitä pahempi
 Kuin juovat juhla-päivät,
 Pyhä-päivät pyörryksisä,
 Sillon koolla konnat kaikki,
 Siellä koolla korttimiehet
 Siellä parvi pauhoapi,
 Humalasa huuteleepi.
 Toiset torkuvat unesa,
 Toiset käyvä toikkaroivat,
 Toiset kaatuu kartanolle
 Seinukselle seljällensä.
 Siat siellä siirtelevät,
 Koirat korvia pesevät,
 Sika suuta siivoaapi.
 Menee päivä päihyksisä,
 Toinen päivä tohmerosa,
 Kohmelosa kolmas päivä,
 Vielä viikkokin meneepi.
 Sitten viimmein viikon päästä
 Tuleepi konna kotia.
 Akka alkaapi sanoa,
 Valitella vaimo-parka:
 ”Ei ole puuta puikkoana,
 Eikä päätänä pärettä,
 Eikä einettä väellä.
 Hevoisilt’ on heinät kaikki,
 Heinät kaikki karjaltakin”.
 Tuostakas tora tulee,
 Tappelu tapahtunee!
 Veitten verisen vetääpi
 Puukon hirviän hiasta,
 Jolla akkansa ajaapi,
 Perehensä peljättääpi.
 Akan mettään ajaa,
 Pellolle pere-väkensä.
 Kunu kuuluupi kylähän,
 Tomu toisehen talohon,
 Mettähän iso meteli.

 Juomari on julma ajaja
 Sekä on kiivas kirkko-tiellä.
 Yli akkain ajaa
 Miesten päälle mielipuoli,
 Eikä huoli huonommista,
 Eikä varo vaivasia,
 Ajaa kurjan kuoliaksi,
 Vaivasenkin vainajaksi,
 Kuin ei eestä ennättäne.
 Yli aitain ajaa
 Yli mättäihen menee,
 Ajaa kuusetkin kumohon
 Kaataa männytkin mäeltä,
 Myötänsä veräjät viepi,
 Poies portin pielisetkin.
 Tuskasta tämä tuleepi
 Hepo hillimättömäksi,
 Ettei aiat asettane
 Eikä seinät seisottane.
 Ajaapi rikki rekensä,
 Poikki aisansa ajaapi,
 Ajaa vaimon vaivaseksi,
 Kumppaninsa kuoliaksi.
 Itekkin sitten isäntä
 Jääpi tielle tietämättömäksi.
 Aisat siipenä sivulla,
 Suittet suorana venyypi,
 Juhdan juostesa kotihin,
 Värkit tielle tippunehet,
 Sinne jääny silkki lakki,
 Kinttahatkin kirvonnehet,
 Viina-pottukin povesta,
 Jääny vaimon vaattehetkin,
 Reki vaate vaimoltakin.

 Humalainen hullu vielä
 Sekä kiivas kirkko-mäellä,
 Karjuu kirkko-kartanolla
 Vielä kiljuu kirkossakin
 Huutaa Herran huonehesa.

 Tämä on virka viimmesiä,
 Joka on muutoin moitittava
 Kaikilta ylönkatottu.
 Tähän virkahan vetää
 Ylimmäiset, alammaiset,
 Korkiatkin Kuninkahat,
 Hyvän voiman voittanehet,
 Hyvän arvon ansainnehet,
 Korkiasta kunniasta
 Ikuiselta istumelta
 Poies viina vietteleepi.
 Ei tähän miestä mitalla panna
 Vaalin kautta vaadittane,
 Eikä kylästä kysytä,
 Tahota tietä tapoja.
 Saa sen viran viratoinkin,
 Kelpaa siihen kelvotoinkin
 Pojatkin puoli-ikäiset,
 Nuoret vaimot, vanhat kanssa,
 Siihen tykö tyttäretkin,
 Kelpaa pienet piikaisetkin.
 Tämä on virka vielä sitten
 Ettei ruoki ruan kanssa
 Eikä myös evästä anna,
 Eikä laske laukullensa,
 Eikä kanna kala-vatia,
 Puhu puuro-kattilalle.
 Miestä piinalla pitää,
 Vajanaisen vattan kanssa.
 Kuin on viikon viina-päisä
 Monet päivät päihyksisä,
 Kohma koukkuhun vetääpi,
 Mies käypi köykelöksi
 Kovan kohmelon käsisä,
 Kieli käypi käppyrähän,
 Suu ei tunne suuruksia,
 Suu sonnalta tuleepi,
 Hyvä ruoka ruumenilta.

 Viina se viisi tekee
 Kuusi muuta kummempata
 Sekä syytä seitemänkin.
 Kuin on syöjä synnin orja
 Jumalatoin viinan juoja,
 Joka syöpi syntisesti
 Juopi jumalattomasti,
 Vielä se syöpi syrjällään,
 Maatesaanki maisteleepi,
 Kuttuu vielä kurkkuunsa
 Kurkun kuivan kasteheksi,
 Vaikk’ ei enää suuhun sovi,
 Ota vattakaan vastahan.
 Viina viljalta tulee,
 Poies suusta purkuaapi.
 Tunkio on turvan eessä
 Toinen on takana;
 Siinä sitten siivotoin makaa,
 Siivotoin sian tavalla,
 Eikä tiedä tilastaan
 Eikä paljo paikastansa,
 Kuhun on kerran kompastunut.

 Kuinka viina hengen viepi,
 Surmaa monta Suomen lasta!
 Moni kuolee kujalle,
 Kuolee päälle kuormansakin,
 Kuolee reisulle rekeensä.
 Kuinka vielä viina päissä
 Moni mettään menee,
 Eksyy tieltä entiseltä.
 Kuin ei jaksa jalka käyvä
 Paljo polkia kykene,
 Maata matkalla panee
 Pahan pakkasen käsiin
 Kovan ilman kouristella,
 Kusa kuolema tulee,
 Paha loppu loukahtaa.
 Kuinka vielä viinan tähden
 Nukkuu monta humalaista,
 Pahoin paatista putuaa,
 Venehestä vyörähtää!
 Moni juokseepi jokeen,
 Virtaanki viinapäissä.

 Juomari on häisäkin hävitön,
 Kehtaa se häihinki tulla.
 Kuhtumata kuttuihin,
 Kehtaa tulla tupaan
 Kehtaa eessä kellistellä.
 Silmät kohta kannun päälle
 Kusta kuppia näkisi,
 Kuka nakkaisi kupilla,
 Pikareita pisteleisi.
 Kuin sitte saapi suunsa suloa
 Kevykäistä kielehensä,
 Nousee sitten noitumaan
 Kihkuvaan kiroväkeen.
 Sitten viehään viluhun,
 Pakkaseen paiskataan
 Annetaan aisanpäästä,
 Seipähästä selkähänki.

 Ajattele ihmis parka,
 Syntinen sydän havaitse
 Tutki toimella asia!
 Onko syytä syötävisä,
 Onko viinasa vikaa?
 Viatoin on viina parka
 Eikä ole syytä syötävisä.
 Syyt syöjälle tulee
 Juonet kaikki juomarille.
 Tämä on suotu suuri lahja,
 Suotu suurelta Isältä,
 Lahjoitettu Laupialta,
 Suotu suureksi hyväksi,
 Ravinnoksi raitihiille.
 Tämä on aina ruan alku,
 Ilon alku ainian.
 Hyvä on vielä vilusakin,
 Sangen hyvä sairahille,
 Kovan mielen kohentaa,
 Pahan mielen parantaa,
 Ystäväksi ylentää,
 Vihaisenki vielä tuopi
 Toisen tykö toisinaan.

 Joko laaten laulamasta
 Lasken lauluni lopulle,
 Kosk’ en jaksane jutella
 Enkä yksin ymmärrellä?
 Jopa uni uuvuttaapi
 Kiinni silmäni sitoopi.
 Suuni sulkia pitäsi,
 Vaan en saata vaiti olla
 Kuin juovat Jumalan viljan,
 Syövät syntisten tavalla,
 Eivät pidä Luojasta lukua,
 Varo Kaikkivaltiasta,
 Eikä estä esivalta,
 Eikä kovat kuritukset
 Rangaistukset raskahimmat.
 Ei estä vihaiset vitsat
 Eikä jaksa jalkapuut,
 Vaikk’ on hirmu hirsipuusa
 Julma pölkky pövelillä.

 Jos nyt tahdot tarkimmasti
 Osata oikein elää,
 Niin viero viina esinnä
 Sekä karta karvahita
 Ole viinalle vihanen,
 Heitä pois lihan hekuma
 Vältä syntiä syviä,
 Tee jo kelpaava katumus
 Armon aikana alota.
 Vihanen Jumalan vitsa
 Syöpi syntiset sydämmet
 Kadottaa katumattomat,
 Viepi piinahan pahahan
 Huolen kanssa helvettihin,
 Juoma järvestä pahasta
 Tuodaan tulikivinen.

*) Elias Tuoriniemeltä, Pyhäjoen pitäjästä ja Pyhäjärven kappelista.

Elias Tuoriniemi
Runot