226. Herran Temppeli
Ah armas Herran temppeli,
 Joss’ istuu herran kansa,
 Ja laulu soi ja lausuupi
 Sanoa palvelijansa!
 Siell’ ilojuhlaa riemuitaan,
 Ei mitkään juhlat maailman
 Voi verrattaa sen kanssa.

 Suloisen rauhan löydämme
 Me huonehessa Luojan,
 Ja tuskista sydämemme
 Me saamme siellä suojan;
 Maailman pauhun helteestä
 Siell’ Herran henki jäähdyttää
 Se toivon, turvan tuoja.

 Sä huolen alla huokaava
 Sen varmaan kyllä tiennet,
 Kuss’ lohdutus on saatava,
 Kuhunka huoleis vienet;
 Maailman hyljäät myrskyineen,
 Käyt herran tyyneen huoneeseen,
 Siell’ löytävä sen lienet.

 Jos raskas ollee mielesi,
 Sen Herra siellä poistaa,
 Jos tumaa, synkkä tuntosi,
 Valollaan hän sen loistaa;
 Jos toivosi on sammunut,
 Jos voimasi on uupunut,
 Hän siellä antaa toista.

 Sä armas Herran temppeli,
 Jost’ uskon valkeus tulkoon,
 Avoinna aina porttisi
 Se syntisille olkoon!
 Kuin oli aina meillenkin,
 Niin lapsen-lapsillemmekin
 Pyhänä piiris’ olkoon!

August Ahlqvist
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Virret