Väsymys
En mustissa murheissa murtunut,
 en tuimissa tuskissa turtunut;
 mua ohjasi elämän vaisto
 ja vahvisti tarmokas taisto.

 Niin työnsin ma tuskani turulle
 ja annoin palttua surulle,
 ma huoleni hiitehen heitin
 ja valitsin nautinnon reitin.

 On parempi riemua maistella
 kuin turhaan tuskissa taistella –
 näin itseksein minä mietin,
 kun hauskoja hetkiä vietin.

 Vaan nyt on mun mieleni muuttunut;
 olen päiviini peräti suuttunut.
 Nyt jaksa en kaikkea kantaa,
 mitä minulle maailma antaa.

 Olen väsynyt laiskuuden kurjuuteen
 ja nautinnon hulluun hurjuuteen,
 se sammutti sieluni leimun
 ja kuoleman kuiluhun vei mun.

 En voi minä voimia kerätä,
 en horroksistani herätä.
 On mukavaa liiaksi mulla;
 nyt saisivat tuskat jo tulla.