Amerikasta/1
Seuraaville otteille yksityisistä kirjeistä on
pyydetty sijaa lehdessämme.

Toukokuun 8 päivänä 1873. — Rakas
syntymämaani! Tässä saan tervehtää suloista

Suomea ja sen hellästi rakastettuja asukkaita
kaikkia yhteisesti ja sukulaisia, ystäviä
ja tuttavia erittäin. Matkani tänne onnistui
hyvin. Sitten täällä oltuani kaksi
viikkoa, tulin kipeäksi ja makasin neljä kuukautta
lasaretissa niin huonona, etten tästä
maailmasta mitään tiennyt, ja sitten oltuani
4 kuukautta tervennä sairastuin uudestaan
viideksi kuukaudeksi, ja sittenkin on minua usein
kohdannut viheriä- ja vilutauti. Tou’ot
ovat täällä jo alussa. Mutta 25 p. Maaliskuuta
oli kylmä pohjatuuli ja yöksi tuli
halla ja vei komit, omenat, pitsit, melunit ja
lampset. Ne ovat semmoisia hedelmiä, joita
siellä ei ole, makoisia kuin sokuri ja painavat
12, 13, 15, ja kaksikymmentäkin naulaa kappale;
puolessa on niinpaljon kuin syö. Täällä
on hyvä ruoka: sian, lehmän ja lampaan liha,
nisuleipä, voi, maito, kaffe ja sirappi on
jokapäiväistä, lämmin leipä joka ateriaksi.
Kuvuus vaivaa välistä, mutta nyt on satanut
vähintäin kolme viikkoa joka päivä,
sataa nytkin vähän, Taloissa täällä on monenlaisia
aljolintuja, ja kanoja sadottain, munia
sen jälkeen, niinkuin sen arvaatte, seinänraotkin
täysi. Kanoja ja muita aljoja tapetaan
ja syödään koska vaan tykätään. Kurjet
ja hanhet tulevat tänne talveksi. Täällä
ei ole kovin kylmä talvella, vähän hallaa
ja lunta sataa vähän väliin, mutta sulaa samassa,
muutamina öinä jäätyy vesi astiassa,
ja muutamissa puissa ou lehti talvellakin vihanta.

Elokuun 10 p. 1873. Sydämmellisellä
rakkaudella tervehdän teitä minun sukulaiseni
ja ystäväni, ja kunnioitettavalle vanhalle opettajalleni
h:ra provasti Grönbergille sanokaa
paljon sydämmellisiä terveisiä minulta.
Muistaakseni olen jo teille ilmoittanut tämän
maan oloista, ja että minä ensin paljon sairastin,
mutta nyt olen jo tottunut tähän ilmaan
ja näihin oloihin. Kesällä on niin lämmin,
että rauta polttaa paljain käsin pidellen
samoin santakin. Aurinko meneekin melkein
suoraan pään päällitse ja sanotaan että täällä
on päivä silloin kuin siellä yö, ja minäkin
uskon sen. Kesällä on yö pitempi kuin siellä
ja talvella lyhyempi, ja on talvella ja kesälla
yö yhtä pimeä täällä. Heinäkuun 10 p:nä
oli suuri päivällinen täällä, ja taas Elokuun
18 p. on samallainen, johon kokoontuu kahden
sadan hengen paikoille, nuoria ja vanhoja.
Täällä ei ole tapana ristiä kaikkia lapsia pieninä
niinkuin siellä, van ristitään muutamia
25 ja 30 vuoden vanhoina ja toiset,
jotka ovat pienenä kastetut antavat isoina
kastaa itsensä uudestaan toiseen uskoon, jota
on monenlaatuista niinkuin mutesses ja peptes,
ja kaikki ovat ristitty ja kastettu heidän
uskonsa jälkeen. Täällä on enempi kuin puolet
negeriä; ne ovat ennen olleet orjina, ja
nytkin ne ovat vielä valkoisten alammaisia,
ei ne ennen osanneet lukeakaan, mutta nyt
niillä on koulut niin että saavat lähettää lapsiansa
kouluun, ja ovatkin hyvin tarkkoja oppimaan,
mitä he vaan kuulevat raamatusta,
niin he sen kohta muistavat. Valkoiset ihmiset
pidetään herroina ja kutsutaanki siksi
kaikki vaan. Papit, virkamiehet, käsityöläiset,
ulkotyömiehet, lukkarit ja rakkarit puhuttelevat
toinen toistaan herraksi. Vaimoväki käypi
fiinissä tärkätyissä vaatteissa. En viitsi kaikkea
kirjoittaa, ette kuitenkaan usko, mutta palon
minä olen nähnyt sittenkuin Tampereelta
lähdin.

1874
Tampereen Sanomat