Ensimäinen leivo
Jo soi sun äänesi, leivonen.
 Vaikk’ kylmä ilma on vallan.
 Sä laulat kevättä toivoen
 Taas jälkeen yöllisen hallan.
 Vaikk’ yöt on kylmät ja synkeät,
 Ja lumen peitossa maamme,
 Iloiten ilmassa viserrät:
 ”Kevähän kohta me saamme!”

 On uskos suuri, sä pienoinen!
 Oi, jospa keskellä jäiden
 Vois tuloa toivoa riemuiten
 Keväisten lämpöisten säiden;
 Unohtain kauhua tyhjyyden
 Ja hallojen turmioita,
 Haaveilla paistetta päivyen
 Ja niittyjä vihannoita!