Kun matkalla sattumaltaan
Kun matkalla sattumaltaan
 Ma kultani perheen näin,
 Niin siskonen, äiti ja taatto
 Mun tunsivat tervehtäin.

 He kysyvät, kuinka voinen,
 Its’ yhtenä huudahtain,
 Ett’ en ole muuttunut lainkaan,
 Pait ett’ olen kalvas vain.

 Ma tiedustin tantit ja mummot
 Ja voimiset muidenkin,
 Myös kuin voi pienonen penttu,
 Tuo haukuin vienoisin.

 Kun vointia nainehen kullan
 Käyn viimeksi urkkimaan;
 Saan ystävällisen vastuun,
 Ett’ oli hän viikoillaan.

 Ja onnea toivotin silloin
 Ja sievästi sammalsin,
 Ett’ oisi he hyvät ja hällen
 Veis terveitä tuhansin.

 Mut siskonen välihin huusi:
 ”Mun penttuni, kiltti niin,
 Tuli suurena hulluksi aivan
 Ja Rheinihin heitettiin.”

 Tuo pieni on ilmetty kulta,
 Jos lainki hän naurahtaa;
 Sama silmien isku on hällä,
 Joka mun niin kurjaks’ saa.

de:Als ich, auf der Reise, zufällig
ru:На станции встретилась как-то (Гейне/Плещеев)
ru:Случайно со мной повстречалась (Гейне/Михайлов)
ru:Когда на дороге, случайно (Гейне/Фет)