Nimipäivänä (Korpela)
Sun liittos lasna kuulun sulle,
 Oi vapahtaja suloisin!
 Siks kasteess’ annoit nimen mulle,
 Ett’ aina liittos muistaisin.
 Mua nimeni siis muistuttaa:
 En itselleni elää saa.

 Sun liittos viittaa aikain taaksi,
 Itkusta iloon ijäiseen.
 Se tekee pyhiiks, vanhurskaaksi
 Maan lapsen huonon, langenneen.
 Ain’ nimeni siis muistuttaa:
 Mua taivaan kruunu odottaa.

 Sun liittos lupaa armot suuret,
 Mut antaa velvoitukset myös:
 Pois perkaa synnit, paheen juuret,
 Tuomitsee turhiks omat työs!
 Mua nimeni siis muistuttaa:
 En syntiä saa rakastaa.

 Näin viittaapi mun halpa nimen’
 Kalleimpaan nimeen: Jeesukseen,
 Ja antaa vakaan vaikuttimen
 Ain’ pyrkimään vaan taivaaseen.
 Mua maallinen siis nimi tää
 Jo ijäisyyteen yhdistää.