Minkä pensaan juuressa?
Sorsaemo sorea,
 kesälintu korea
 juhlavaattehissaan:
 sinipeilit siivissä,
 täplät somat liivissä,
 harmahtava takki,
 päässä vehree lakki
 seisoo rannan ruohossa
 aivan aatoksissaan.

 Katselee ja kuuntelee,
 oisko vaaraa missään.
 Uteliaille ilkamoi,
 itseksensä pakinoi:
 Asun täällä suuressa
 luonnon temppelissä.
 Minkä pensaan juuressa
 mull’ on munat piilossa
 kenkään ei voi arvata.
 Kaisla vain ja kanerva
 tietää salaisuuden,
 pesäpaikan uuden,
 vaan ne eivät kieli,
 miss’ on porraspieli.
 Poikaset kun sieltä tuon,
 kaikkein katsella jo suon.
 Hämmästyvät heinätkin,
 yksin vuorenseinätkin.
 Kiitos kaikkialta soi,
 rannan leppä aprikoi:
 Nuo on kaunihinta,
 minkä armas Luoja loi.
 Suviaalto hyväilee
 untuvaista rintaa.