Kevättä ja syksyä
Oli kevät, ja neitonen onnesta vain
 kuki leivonen lauloi ja hymyi,
 hän päivisin kaipasi kultaansa ain’,
 salalempehen illalla lymyi.

 Tuli syksy, ei kultansa tulevan näy,
 perin pettivät hylkiön valat;
 kuin armoa kerjäten neitonen käy, –
 tuli julki ne keväiset salat!