Sota-virsiä
Nyt Herra meitä siunatkoon
 Ja vahvistelkoon voimat.
 Ijäinen vaarat poistakoon
 Ja suokoon onnen suunnat.
 Jaa, Jumala, me tiedämme,
 Ett’ viivyttele auttaa;
 Nyt Herran nimeen nostamme
 Lippumme, toivoin voittaa.
 Vie, Herra, meitä voittoon!

 Muut kerskailevat miekoistaan
 Ja luottain joukkoihinsa:
 Me uskallamme Jumalaan;
 Hän lyö ne hankkeinensa.
 Heit’ oma turhuus turmelee:
 He hukkuvat hätäänsä;
 Vaan, meitä Herra varjelee
 Omaan pyhään, nimeensä.
 Vie, Herra meitä voittoon!

 Min’ uskon Herran, ijäisen
 Vaiheeni vartioivan;
 Ja Herraa pelkään, muuta en,
 En kuollon vahingoivan.
 Min’ isänmaan ja oikian
 Edestä sodin aina;
 Kas! jumalisuus sotijan
 On urhollisuus oiva,
 Ja tunnon vakuus voitto.

 Putoo ei puusta hedelmä,
 Ei ennen aika’ansa;
 Niin Herralt’ on myös elämä
 Määrätty mittahansa.
 Ilolla, uskoin sanansa,
 Vaaroissa vaihehdimme:
 Ja, sotein lajia suojassa,
 Tai voitamme, tai käymme
 Ijäiseen, isänmaahan.

 Sin’ itse, joka istutat
 Hiuskarvammekin kunkin!
 Sin’ yksin sodat asetat,
 Myös määräät lankeevankin.
 Sun viisautessas saatamme
 Me viljellä vakuutta!
 Ja hyvyytessäs toivomme
 Rakentaa, rakkautta,
 Niin kuollen kuin eläinkin.

[Kustaa Adolf] – [S]ax[bäck] –

Lähde: Oulun Viikko-Sanomia 24.11.1855.

Kustaa Adolf Saxbäck
Virret
Oulun Wiikko-Sanomia
1855