Syyslehdet keltaiset värjyy...
Syyslehdet keltaiset värjyy,
 puut tuuli paljastaa, – 
 ah, kaikki, mi armast’ on ollut,
 nyt kuihtuu ja surman saa.

 Puunlatvoissa sairaana liekkii
 valo vaipuvan auringon;
 kesä poistuva niihin painaa
 nyt viimeisen suutelon.

 Sydänjuurista saakka hersyy
 nyt hettehet kyynelveen;
 tää kuva mieleeni johtaa
 eronhetkemme uudelleen.

 Mun hyljätä täytyi sinut,
 ja ma tiesin sun kuoleman-syys!
 Ma olin kesä, mi poistui,
 sa metsä, min halla hyys.

Suom. Aarni Kouta.

Aarni Kouta
Heinrich Heine
Runot

de:Das gelbe Laub erzittert
ru:Желтеет древесная зелень (Гейне/Фет)
hu:Búcsú_(Heinrich_Heine)