Olisikohan pistää tappi takaisin?
Nimittäin tynnyrin reikään?

Vai mitä lukija arvelee?

Eikös sieltä ole jo tarpeeksi lorissut
ja pulputtanut?

Jos lukijalla on vielä jotakin vanhaa
myötätuntoisuuden jäljellä tomua
nöyrintä palvelijaansa kohtaan, niin
lukija on samaa mieltä kuin mekin.
Emmehän me ole mikään luonnostamme
ilkeä roisto, joka tahtoisimme vahinkoa
lukijalle, vaan siivo mies Etu-Töölöstä.

Kaiken sen jälkeen mitä ehdotuksia
radion ja sen eri osien ja kovaäänisen
suomalaisista nimityksistä on julkisuudessa
jo näkynyt, on edessämme
pöydällä vieläkin semmoinen kasa ehdotuksia
ja keksintöjä, että miehestä
näkyy sen takaa vain otsaa kulmakarvoihin
asti, ellei kiipeä pöydän toisella
puolen olevalle tuolille ja kurkista
kirjekasan yli, jolloin näkyy nenääkin
jonkin matkaa.

Eräs lähettäjä on jo itsekin saanut
jonkinlaisen kohtauksen, joten hänestä
purskahtaa seuraava pärskähdys:
»Äänivä, äänitin, äänimys, äänikäs,
äänekäs, äänevä, äänelä, ääneys,
äänemä, äänetys, äänitty — lemmitty,
mullattu — hohoho!»

Armahtakaa meitä!

Sitten seuraa esim.:

»Se ratio se ratio, koska on ollut
useasti kysymys sen äänen suurentajan
nimestä, sehän sattuisi minun
ajatuskantani mukaan paraiten jos sitä
nimitettäisiin Ulotin, kun se kerran
ulottaa äänen niin se on ainut tähän
asti mikä sopii.»

Eräs Perniön poika sanoo kuulleensa
Perniössä käytettävän kovaäänisestä
nimitystä pauhaja (»pauhaja-paholaiseksi»
oli sitä muudan radion
vuoksi huonosti nukkunut emäntä sanonut),
ja ehdottaa että allekirj.
»määräisi tämän uuden nimen ’kovaääniselle’
käytäntöön otettavaksi kaikkialla
valtakunnassa julistamispäivästä
alkaen, sekä senjälkeen ilmoittaisi
asian loppuunkäsitellyksi.»

Jos semmoisen julistuksen antaisimme
niin eduskunta säikähtäisi ja luulisi,
että Pohjolassa on ilmestynyt
uusi Mussolini, emmekä me viitsi säikytellä
eduskuntaa, vaikkei sille pieni
säikäyttäminen kyllä taitaisi pahaa
tehdäkään.

Kuopiosta esitetään:

»Eiköhän ’kuulin’, monikko ’kuulimet’
sopisi vastaamaan nimitystä
’kuulotorvi’? (Vert. ’puhelin’, ’soitin’,
y. m.).

Joutsalainen lähettäjä yhtyy kannattamaan
seuraavia ennen tehtyjä
ehdotuksia: ääniö — kova-ääninen, 
kuuloke — kuulotorvi, kuunnelma — 
radiolähetys.

Nimim, »— der» on sitä mieltä, että
ehdotuksia nyt on riittävästi ja että
äänestys toimitettaisiin.

Eräs kirjoittaja, joka vaatimattomasti
merkitsee itsensä »K:n pitäjäläiseksi»
— »K:n pitäjiä» on Suomessa
toistasataa, joten ilmijoutumisen
vaara ei ole uhkaava esittää kovaäänisen
nimeksi »hengetön».

Me tahdomme antaa hänelle tällä
kertaa vielä anteeksi, jos hän lupaa
vasta olla tekemättä sellaisia ehdotuksia.

Eräs lähettäjä puolustaa, muuten
asiallisesti perustellen, ääniö-, kuulokkeet-
ja sähkiö-nimityksiä.

Ja niin edespäin.

Pyydämme kiittää arvoisia kirjoittajia
ehdotuksistaan. Ja niitä, jotka
eivät ole vielä lähettäneet, pyydämme
kiittää siitä, etteivät ole lähettäneet,
samalla kun toivomme, että he malttaisivat
mielensä ja jättäisivätkin lähettämättä.

Antaa näiden ehdotusten nyt hautua.
Antaa niiden levätä siemeninä
äskenkynnetyssä, muhevassa mullassa.
Katsotaan, mikä niistä lopuksi
oraalle nousee vain nouseeko mikään.

Hyvästi nyt sitten vain ja kiitoksia.
Paljon kiitoksia!

</div>

Lähde: 

Anonyymi
Helsingin Sanomat
1928
Radio
Suomen kieli