Kevätlaulu (Weerth)
Oli kohtaus liikuttavainen niin,
 Syli toisen riemuin sulki
 Ja Maaemo silmihin Keväisiin
 Yhä katsoi, vastahan kulki.

 Tärisyttävä vallan kohtaus tuo,
 Tulikuumat on suudelmansa,
 Ilon purkaukset oli korkeat nuo,
 Oli riemu nyt valloillansa.

 ”Ilo hullaannuttaa, tyttöni, mua!
 Mua pakkanen kauan raastoi!
 Oraskulta on kaipuin vuottanut sua,
 Kukat lämpöä...”, Maaemo haastoi.

 ”Satakielet on lehdossa vaienneet;
 Oli lehtoni vihreä ammoin.
 Sinä lintujen linnat kauneiksi teet;
 Pois lähtevä talvi on kammoin.

 ”Vilu vallitsi vaahteralehdossain,
 Olin alttiina ain vihurille...
 Mutta lahjoja tottahan toit sinä vain
 Nyt myöskin ihmisille?” –

 Kevät vastasi: – ”Lapsille lahjoja toin
 Lupauksia en unhoita noita!”
 Esihin veti taskustansa noin
 Tusinan revolutsioita.

1932

Georg Weerth