Meren laulu maalle
Keinun polviasi hyväillen, maa,
 ylläni lintujen kirkuna, auringon nauru.
 Keinun pimeissä syvyyksissäni
 syntymättömiä saaria kantain.
 Keinun ajattomassa rytmissä,
 jumalten hymyilevässä hekumassa.

 Loputtomasti kohoat ylläni, maa,
 loputtomasti valuvat virtasi
 ahnaisiin syvyyksiini!

 Vuoriesi tuulet,
 ihmistesi kumea tuska,
 pelottomat unet, verinen saasta,
 keinuvat minussa,
 ajautuvat kaukaisille rannoilleni.