Uuden vuoden yönä
Kuuntelen hiljaista suhinaa,
 ihmissydämien sykähtelyä
 maailman kaikilta ääriltä.
 Näen ajan virran vierivän
 rikoksista ja tuskasta
 mustana ja punaisena
 yli maailman.

 Näen epätoivoiset kärsijät sen rannalla
 katsellen sen kulkua,
 näen toivon väkevän kukan
 yhä uudelleen puhkeavan,
 yhä uudelleen kuihtuvan.

 Tänä yönä se puhkeaa taas!
 Ajan virta, mitä tuot meille?
 Keinuuko laineillasi musta pursi,
 elämän tuhooja, rosvolaiva,
 vai elämän valoisa venhe
 rohkeain, lämpimäin sydänten ohjaama,
 taakkojen kirvoittaja,
 hädästä vapahtava?