Syystunnelma (Rytkönen)
Ma vuoren harjalle nousen,
 kas, merellä myrskyää,
 ja aalto rantahan roiskuu
 ja tuima on tuulispää!

 Ja ma katson, ja taivas on musta
 ja ulappa on kuin yö,
 ja päällä kumean kuohun
 yön salamat leikkiä lyö.

 Ja ma katson, ja horjuu honka,
 on kelmeä koivupuu,
 ja myrskyssä lehdet lentää
 ja kukkaset kellastuu.

 Ja ma katson, ja kaikkialla
 rajumyrsky se raivoten soi, –
 ja mun rintani etsii rauhaa,
 vaan ei sitä löytää voi.

 Se rinta on myös repaleissa
 kuin taivahan pilvet nää,
 ja se kuohuin nousee ja laskee
 ja sielläkin myrskyää.

 Ja sielläkin kuohut käyvät
 ja ne louhirantoja lyö,
 ja sielläkin salamat sinkoo
 ja ne polttaa ja palaa ja syö.

 Ja sielläkin aallot ärjyy
 ja leikkivät leikkiään,
 ja kukkaset kylmässä värjyy
 ja itkevät kevättään.