Oli ollut..
Oli ollut ihmeen juhlallista,
 joulu rikas pukin antimista,
 laulut lasten heleästi soineet,
 riemuellen kaikki karkeloineet
 viheriän kuusen juurella –
 Mutta nyt on aivan hiljaista.

 Kuusen kynttilät jo sammutettiin,
 unten utumaille matkustettiin,
 siellä nähtiin monen monta kummaa.
 Kuuhut kirkastavi yötä tummaa,
 joulujuhlaa yhä jatketaan,
 valtavammin vielä riemuillaan...

 Heikin hepo hirnahdellen haastaa,
 joka jalka sill’ on irti maasta,
 kukin lahjan toivomansa voittaa,
 Leenin nukke kanteletta soittaa,
 puhuu puinen papukaija Mirjan,
 laulaa lehdet Santun satukirjan.

 Unten mailla mahdoton ei mikään,
 kuusen latvan enkeli niinikään
 lentää, liitää siivet suhahdellen,
 hiipii sitten lasten vuotehellen,
 siivillänsä heitä suojaten
 siunaa hiljaa nimeen Jeesuksen.

1924.