Maalleni (Mendelin)
Vain unta uneksuinko
 Ma sulle, synnyinmaa,
 Kun luulin: päivä kirkas
 Jo sulle sarastaa?
 Kun luulin: huoltes huntu
 Jo ijäks siirtyi pois,
 Siunattu rauhan aika
 Sinulle suotu ois?

 Sa pyhään lakiin luotat
 Ja valaan ruhtinaan
 Ja uskot: niissä suoja
 On kansan sekä maan.
 Jos ihmisvala pettää,
 On laki arvoton,
 Ja silloin, maani armas,
 Sin’ olet turvaton!

 Mut käy vaan, kansa kallis,
 Es’isäis jälkiä,
 Ja muista: totuus aina
 Maan ompi perivä!
 Sä kulje suoraa tietäs –
 Ei hukkahan se vie –,
 Useinkin vaivan kautta
 Käy onneen oikotie.

 Jos kaikki, kaikki pettää,
 Ei petä Taivainen;
 Hän kaikkivoipa ohjaa
 Kohtalot kansojen,
 Kuin vesiojat johtaa
 Hän syömmet ruhtinain
 Ja murtaa pahain juonet –
 Saa voiton totuus vain.

 En unta uneksinut
 Ma sulle, synnyinmaa,
 Kun luulin: päivä kirkas
 Jo sulle sarastaa;
 Se nouseva on kerran
 Lomitse pilvien
 Ja siunauksen tuova
 On runsaan Suomellen.