Odotuksen jälkeen
Lie unta, että vielä äsken itkin
 ja suvi suonissani juossut ei.
 Hän tullut on, ken viikoin tuskan-pitkin
 pois sydänkesän kaiken loiston vei.

 Taas puhkee ruusut väreihinsä kuumiin.
 Kuin sylistäni puhjenneet ne ois,
 vyö hieno, tulinen kun kiertyy uumiin:
 sun kätes, jota torjuta ei pois!