Talonpoikainen
Jo hakkotyöst’ on väsymä
 Ja halko edessä on,
 On kyllä kirves terävä,
 Mutta puu on tehoton.

 Jo kerran jakso käteni,
 Mutta eipä jaksa nyt,
 Kun petäjäst’ on leipäni
 Ja juoma vettynyt.

 Jos palveluksen muuttaisin
 Paremman toivossa,
 Ja herran luokse sattuisin
 Ja leivän samassa,

 Jos kaupungissa uutteruus
 Ja vaiva palkitaan.
 On sinne mennä aikomus
 En saata kuitenkaan.

 Näkyikö siellä lehdikko
 Kuvaillen järvessä,
 Ja armas aamu aurinko
 Ja ehto lemmessä?

 Ja oisko lakso lemunen
 Ja kangas metsänen,
 Kajaisko ääni sulonen,
 Kun täällä neitosen?

 Sivutse pilvet vierivät
 Huviksi tuulelle,
 Jos neito, koto jäisivät,
 Mit’ oisi elolle?

 Mut’ toivon Herran kuulevan
 Hädän jo kansalla;
 Ja syksyn tullen auttavan
 Hyvästi viljalla.

[Johan] –[Bäc]kw[all]–

Lähde: Maamiehen Ystävä 25.5.1844.

Johan Bäckwall
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Maamiehen Ystävä
1844