Verhoton kauneus
Repäise halpa vaate pois,
 mi verhoo varttasi,
 esteettä kauneuttasi
 suo nähdä silmäni.

 Näät, hullu vaan ja saituri
 helmensä kätkevi;
 täys päiv’ ei paista, jos sen ees’
 on pilvi pieninki.

 Suo nähdä ihanuutesi
 mun kerta kokonaan.
 Sen ansaitsen, ma vannon sen,
 jos kuka koskonkaan.

 En jaksa enää aavistaa,
 en oletella, en,
 vaan silmin nähdä täytyvi
 mun kukka kauneuden.

 Ja usko, että eessä sun
 alastomuutesi
 ma puhtahana värähdän,
 ja sees on sieluni.