Aristius Fuscukselle
Viaton ja vilpitön ei se kaipaa
 Maurilaist’ ei keihoa, eikä jousta,
 Vasamoist’ ei myrkytetyistä täyttä
                Viiniä, Fuscus,

 Kuohusain jos kulkevi kautta Syrttein,
 Taikka kolkon Kaukaso-vuoren kautta
 Taikka missä huuhtovi maisemia
                Kuulu Hydaspes.

 Sillä kerta kun Lalageesta laulain
 Huoletoinna kuljin Sabiinan metsää
 Rajan taakse, niin mua turvatointa
                Kaikkosi hukka:

 Jonka moist’ ei kasvata hirviötä
 Avarissa Daunia tammistoissaan,
 Eikä Juban maa, emä leijonien
                Polttama päivän.

 Aseta mä jääketoloille, miss’ ei
 Kevätuuli toivuta yhtään puuta,
 Missä äärtä maan sadesää ja usma
                Ahtavi aina;

 Aseta mä vaunujen alle päivän,
 Maahan, joss’ ei kattoa manner kanna:
 Hymysuuta vaan Lalageeta lemmin
                Mie, sulokieltä.

1870.

Horatius

fr:Ode I.22 - À Aristius Fuscus
la:Carmina (Horatius)/Liber I/Carmen XXII