Sureva puutarha
Voi, että ikkunat näkevät
 ja seinät muistavat
 ja puutarha voi surra
 ja puu voi kääntyä kysymään:
 Kuka ei ole tullut ja mikä ei ole hyvin,
 miksi on tyhjyys raskas eikä sano mitään?
 Katkerat neilikat seisovat riveissä tien varrella,
 missä kuusen hämäryys on tutkimaton.

Edith Södergran
Runot
Uuno Kailas