Löydetty (Goethe)
Ma metsään kuljin,
 kuin jalka vei,
 mull’ etsiä mitään
 miel ollut ei.

 Näin katveess’ armaan
 ma kukkasen,
 kuin taivaan tähti
 on silmä sen.

 Sen taittaa tahdoin,
 se kuiskuttaa:
 siis murrun, kuihdun,
 en elää saa!

 Sen nostin kaikin
 ma juurineen,
 toin kodin tarhaan
 sen kaunoiseen.

 Sen siirsin paikkaan
 ma suojaisaan;
 nyt versoo, kukkii
 se ainiaan.

Johann Wolfgang von Goethe
Otto Manninen
Runot