Haaksirikossa
– »Hoi perämies! Hoi perämies!
 Meill’ ennen yötä on myrsky kenties!» –

 – »Mitä myrskystä! Mitä tuulesta!
 Kun meillä on kapteeni laivalla.» –

 – »Hoi perämies! Herran nimessä!
 Meri valkea, taivas on pimeä.» –

 – »Mitä merestä! Mitä taivaasta!
 Meillä kapteeni on hyvä, taitava.» –

 – »Hoi perämies! Ei käy tämä, ei!
 Kas, maston ja purjeen jo tuuli vei.» –

 – »Mitä mastosta! Mitä purjeista!
 Mut kapteeni, luulen, on sairaana.» –

 – »Hoi perämies! Alus uppoaa!
 Miten myrskyn nyt kourista pelastutaan?» –

 – »Se totta on! Hyvä jumala!
 Miten kapteeni on pelastettava?» –

 * * *

 Vene vesille laivasta lasketaan
 ja kapteeni purtehen kannetaan

 kera päiväkirjain ja kompassein
 ja lääkepulloin ja reseptein.

 Ja hoitajiks kallihin lastin sen
 koko laivan väestö on tarpehen,

 sekä perämies että »eltari»
 ja mestarikokki – tietysti.

 * * *

 – »Mut matkustajat! Mihin jäävät ne?
 Ei viel’ ole täysi pursi se!» –

 – »Me auttaisimme niin kernaasti.
 Mut ymmärrättehän – kapteeni!» –

 – »En pyydä armoa itsellein,
 mut vaaleaposkelle vaimollein.» –

 – »Ihan sydäntä viiltävi hätä tää.
 Mut kapteenilla on kallein pää.» –

 – »Pedot! Pelastakaa edes lapseni!
 Myös hänestä tulla voi kapteeni.» –

 – »Hyvin mahdollista. Sit’ toivomme.
 Mut nyt me laivasta eroomme.» –

 – »Hoi matkustajat! Alas venheesen!
 Väkivallalla väestö merehen!» –

 – »Ken alas astuvi, ammutaan. –
 Herra teitä kaikkia siunatkaan!» –

 * * *

 Vene laivan kyljestä erkanee.
 Alus syöksyvi kuohuun ja syvyyteen.