Merille lähtiessä
Miksikä, heilini, kyynelsilmin
 katselet kasvoihini?
 Aina mun mieleeni pauhussa aallon
 siintävi silmäsi sini.

 Miksikä, heilini, kyynelsilmin
 katselet kalvoa vetten?
 Sua minä muistelen kulkeissa kautta
 muittenkin manteretten.

 Miksikä, heilini, itkevät silmät
 huivisi kulmalla peität?
 Luuletko, että mun ikuiseksi
 aaltojen helmaan heität?

 Älä sure, heilini, näyttäös jälleen
 hymysi se kaunis ja kirkas!
 Minä menen hetkeksi aaltojen leikkiin,
 kotona on kultani sirkas.

 Syksyllä jälleen luoksesi saavun
 jälkeen lyhkäsen kesän.
 Silloin riemusta lauleskellen
 laitamme pienosen pesän.