Maan muistan...
Maan muistan maireimman min Luoja loi,
 Maan merihelman, tuhatjärvisen;
 Ma muistan kuin sen hongat huminoi
 Ja kosket pauhaa niinkuin ukkonen.
 Ja silloin riemu rintaa nostattaa:
 Sun siitä tunnen, kaunis Suomenmaa.

 Ma muistan pienen kansan uurahan,
 Vaiheissa onnen aina samana,
 Karuista kylmää korpee raatavan
 Lujana niinkuin vuoren kamana.
 Ja silloin riemu rintaa nostattaa:
 Sun siitä tunnen, köyhä kotimaa.

 Ja kun ma mailmanvallan mahdikkaan
 Nään pyhint’ oikeuttas järsivän,
 Ja kuulen jalon kansan kautta maan
 Jumalaan luottain tuota kärsivän,
 Niin – Vaikka murhe mieltä murjentaa –
 Sun siitäkin tunnen, kallis synnyinmaa!

(Riviera di Ponente 7. III. 1899.)