Paimenessa (1878)
”Anni armas, kullakseni
 Koskaan etkö tullekaan?
 Sydäntäsi omakseni
 Koskaan enkö saanekaan?

 ”Lemmi nuorta orpanaani;
 Hän on sorja, sopuisa.”
 ”En; en saata, herttaiseni.
 Oma kukkani oot sa.”

 ”Hänt’ et armasteleis sinä,
 Kukkasia haariva?
 Hän on päivännouto; minä
 Kuivan kankaan kanerva.”

 ”Ollet kankaan kanervakin,
 Muutan männyks kankaalle.
 Ollee kolkko kotisikin,
 Ijäksi jään sinulle.

 Oksillani suojelen sun
 Pilvein uhkauksilta.
 Sa taas sydänjuureni mun
 Pakkaisilta pahoilta.”

Runot