Äidin käytyä
Äiti mulle mieleen tuli,
 äiti vanha, harmaantuva.
 Sydän lämpöiseksi suli,
 muistohon kun äidin kuva
       nousi näin.

 Saapui kohtaloa julmaa
 katsomahan lapsen polon.
 Kyynel kastoi silmäkulmaa
 nähtyänsä vangin olon,
       johon jäin.

 Ryppyiseksi oli poski
 tullut, hiuksiin hopeoita
 lisää. Oi, se minuun koski!
 Silittelin hiljaa noita
       kädelläin.

 Lohdutella koki. – Yhä
 muistan äänen värähdyksen
 hellän. Sen on sointu pyhä
 läpi suuren kärsimyksen
       soiva viihdyttäin.