Laulu toht. Bockströmin kuoleman johdosta
Yks merkillinen asia
 On ajatuksiin astuva.
 Se minun mielen liikuttaa,
 Ja sanat suuhun vaikuttaa.

 Tohtori, turva totuuden,
 Ja vahva linna vakuuden
 On täältä eron ottanut
 Ja meidät orvoiks’ jättänyt.

 Yks korkiasti oppineist’
 Ja paras sielun paimenist’
 On kuolemalta kutsuttu,
 Maailman majast’ muutettu.

 Hän oli vanhain valona
 Ja nuorten lamppu palava.
 Ne talutteli taitavast’,
 Ja puhutteli painavast’.

 Se piti varsin vakaista
 Elämäkertaa edessään:
 Ei viinan luona viipynyt,
 Ei juomingeissa istunut.

 Hän vietti aikans’ visusti
 Ja uskonarkkiin kiiruhti;
 Ei maallisilla markkinoill’
 Itseään tahton’ huvitell’.

 Aviossansa oli myös
 Heillä Herran pelvon tarkoitus.
 He rakkaudessa vanheni,
 Ett’ mantelit jo kukoisti.

 Ain’ oli oikea opetus
 Ja kaunis lasten kasvatus.
 Hän kävi heidän edellään
 Hyvällä esimerkillään.

 Pojat häneltä laitettiin
 Korkeaan oppiin saatettiin
 Ain’ Herran hengen neuvolla,
 Akatemian avulla.

 Piispoilta sitten siunatut
 Ja pyhäin virkaan vihityt;
 Rai oli kaulaan annettu
 Ja sormus sormeen painettu.

 Sen suuren raadin suostumus,
 Konsistorian koetus
 On viran vissin määrännyt,
 Ja kalliin valan vaatinut.

 Suokoon se suuri Jumala
 Valassans’ vahvan’ seisoa
 Ja olla vahvat vartiat,
 Sionin muurin haltiat.

 Kunnolla ovat kulkeneet,
 Eksaamin läpi lukeneet.
 Nyt saavat he jo saarnata
 Ja viinamäessä viljellä.

 Senkin jo ovat täyttäneet:
 Avioliittoon astuneet.
 Seuratkoon heitä siinä myös
 Onni ja myötäkäymisyys.

 Se on vanhemman rukous,
 Lastensa yli toivotus,
 Ett’ nähdä heistä iloa,
 Ei kuulla pilkkasanoja.

 Viel’ tahtoo tunto tutkia
 Ja luonto vähän laulella
 Sen opettajan hyvyyttä,
 Hiljaisuutta ja nöyryyttä.

 Lapsille oli Hän valmisna
 Avaamaan taivaan ovea.
 Se kasteen kautta avataan,
 Sielu pyhäll’ virrall’ valetaan.

 Myös rippilasten koetus
 Oli sangen kallis toimitus.
 Ne halulla tahtoi johdattaa,
 Totuuden tuntoon toimittaa,

 Käskien syntein suuruutta
 Jumalan laissa peilata,
 Armoa nöyräst’ rukoilla
 Jeesuksen jalkain juurella

 Ja mahdollisest’ nauttia
 Kallis ja pyhä atria,
 Ett’ tulis uskon vahvistus
 Ja kasteen liiton uudistus

 Visusti muistoa viettämään
 Jeesuksen kalliin kuoleman,
 Ei jaloilla verta tallaamaan,
 Rubiinein päälle astumaan.

 Avioliitot yhdisti,
 Pyhällä siteell’ siteli.
 Päätökseks nöyrä rukous
 Oli ja onnen toivotus.

 Köyhät hän tahtoi korjata
 Ja orpolapset holhota,
 Ruuan ja vaatteen valmisti,
 Rakkaus ne kaikki vaikutti.

 Kaikki hän hyvin toimitti,
 Asiat hyvin sovitti.
 Kaikki hän ruokki, ravitsi,
 Sielut eineellä elätti.

 Mutta kun käsky annettiin
 Ja kuolon sana saatettiin,
 Sen otti vastaan ilolla,
 Kärsiväisellä halulla.

 Se neljän vuoden sairaus
 Oli hänen ruumiins kirkastus:
 Vaatteensa siinä valkeni,
 Isopin voimall’ puhdisti.

 Hän mielestänsä unhotti
 Ja päältään pojes pudotti
 Maalliset, valmiit vaatteensa:
 Rain, ritalit ja kappansa.

 Herralle tahtoi kelvata,
 Maailman menon hyljätä.
 Yksi vain oli hällä halaus:
 Jeesuksen ristin salaisuus.

 Siinä hän eli siviäst’
 Ja kilvoitteli viriäst’,
 Vapahtajaansa syleili,
 Ristille suuta anteli.

 Sitte seurakunta murheella,
 Puolisot, lapset itkulla
 Hautahan häntä saatteli,
 Kyynelin mullan kasteli.

 Levätköön hän nyt rauhassa,
 Mutt’ me, kuin olemm’ ajassa,
 Pyytäkäämm’ olla valmiina,
 Ett’ nukkuisimme rauhassa

 Ja kulkisimme kunniaan,
 Autuain iloon ihanaan,
 Saisimme kuulla riemulla
 Pasuunain äänen pauhinan.

 Tässä nyt murhe lakastuu
 Kun riemuruusu kukoistuu
 Sen mustan haudan reunalla
 Ja murheenkukan rinnalla.

 Viel’ elämme me toivoen,
 Että näemme tään paimenen
 Istuimen eessä olevan
 Ja riemusuulla sanovan:

 ”Oon tänne, Herra, saapunut
 Kanss’ lasten, jotk’ oot antanut.
 He neuvojani noudatti
 Ja eli mukaan käskyini.”

 Niin häntä vastaa karitsa
 Tuo istuimella istuva:
 ”Vähälle sinä uskottiin,
 Paljolla palkkas maksettiin.

 Ah, tulkaat, tulkaat te nyt tänn’
 Sisälle taivaan kunniaan!
 Ah tulkaat, tulkaat vapaast’ vaan
 Riemua taivaan nauttimaan!”

 Oi Jeesu, laumaas vahvista
 Ja verelläsi puhdista,
 Tee kuuliaiseks sanalles
 Ja taipuvaiseks tahdolles.

 Huono on mulla ajatus,
 Huonompi niiden ilmoitus,
 Vaan saakoon voimaa taivaassa
 Vanhurskaitten majoissa!

Anna-Reeta Korhonen