Laivamatkalla
Tules, lapsi, katsomaan
 Mikä näkö täällä,
 Säkenet kun hulmuaa
 Illan pimeällä.

 Ilma on jo tyyntynyt
 Sadekin jo herkes,
 Järvi on kuin peili nyt,
 Tuuli ohi kerkes.

 Katsohan kuink’ innoissaan
 Kipenet nyt kiitää
 Torven suusta tullessaan,
 Laivamme kun liitää.

 Siinä, siin’ on elämää!
 Kukin siinä koittaa
 Toisens’ eelle ehättää,
 Heikompansa voittaa.

 Tuossa kaksi yhdessä
 Läksi lentoteille!
 – Siin’ on kaksi ystävää –
 Jo tul’ ero heille”.

 Etkös tahtois olla tuo,
 Joka suurna loistaa?
 – ”Pahoiltahan näyttää nuo,
 Eivät kärsi toistaan!”

 ”Tuossa eräs sammui, kas! 
 Kesken aikojansa!”
 – Ehk’ ol’ liian innokas,
 Tuhlas voimiansa.

 ”Muuan tuolla tanssien
 Muiden edell’ entää!
 Jopa sortui sivullen,
 Toiset eemmäs lentää!”

 ”Mit’ on, isä, sanohan,
 Jotka noin nyt loistaa?”
 – Ne on tuhkaa, hiiltä vaan –
 Aatteles nyt moista!

 ”Minne, minne kaikki nuo
 Yhä kiiruhtavat?
 Kauas kestää leikki tuo,
 Missä lopun saavat?”

 Aikansa kun loistellen
 Yössä harhailevat,
 Tuohon tyyneen järvehen
 Kaikki sammuilevat.

Juhani H. [P. J. Hannikainen]

P. J. Hannikainen
Runot