Lausuisiko joskus Luoja mulle
Lausuisiko joskus Luoja mulle:
 ”Itse valitse, mun poikasein,
 Minkä kuolon soisit itsellesi!”
 Rukoelisinpa Hältä näin:

 Tulkoon kuolo, kosk’ on raitis syksy,
 Koska päivä vielä kultailee
 Keltalehtiä, ja kevät-lintu
 Lähtölauluansa laulelee.

 Tulkoon kuolo hiljaa, huomaamatta,
 Tulkoon käynnin kuulumattomin,
 Niinkuin luontoakin syksy hiljaa
 Vaivuttaapi talvis-unihin.

 Lähtölaulun silloin ihanaisen
 Vielä laulaisin kuin lintunen,
 Laulun, mikä sielun pohjaan tuntuis,
 Kuuluis ylimpäänkin taivaasen.

 Ja kun laulu lakkaa, silloin tullos
 Huuliani kiinni sulkemaan,
 Suutelollas sulkemaan, oi neito,
 Kallein mulle tyttäristä maan!

 Jos en näin saa – tahtoisinpa kuolla,
 Kosk’ on armas aika keväinen,
 Sotakevät, jolloin ruusut puhkee,
 Veriruusut rinnast’ urhojen.

 Jolloin torvi, sodan satakieli,
 Laulaa kesken savun, salamain,
 Silloin kuolo tulkoon, veriruusu
 Puhjetkoon myös minun rinnastain.

 Ja kun ratsun selästä mä vaivun,
 Paina suukkos mulle huulihin,
 Sulje huulen’, Impi Vapauden,
 Taivaan tyttäristä kallehin!

Julius Krohn

hu:Ha az isten...