Toinin laulu
Oi siskot! Kun lempi
 sulo-onnella täytti
 naissydämen, ken empi?
 Ken järkeä käytti?

 Ken aatella voisi,
 ah, saiturin lailla,
 ken järkevä oisi
 ikilemmen mailla!

 Se tulee vain kerran. –
 Kun aukee sen syli,
 kuin henkäys Herran
 käy sielumme yli.

 Oi ihana tunne!
 On lyhyt sen retki,
 se pakenee – kunne? –
 kuin haihtuva hetki.

 Pois riemut jo jäivät,
 yö tullut on tumma.
 On elomme päivät
 vain tuskien summa.

 Ei onnea suotu,
 sait siitä vain murun.
 Oot kärsimään luotu
 sa, lapsonen surun.