Haudan musta multa
Haudan musta multa
 Peitti armahani,
 Kätki valjennehen
 Morsiameni.
 Raskas, painavainen
 Onpi mureneni! –
 Mitä suren? Hän on
 Luona Luojani.

 Haudan musta multa
 Kätki kyyneleeni,
 Jotka vierähtivät
 Päälle arkkunsa.
 Pian haudattihin
 Hän, mi muudan vuoden
 Oli maailmassa
 Täällä vierasna.

 Haudan musta multa
 Tarjonneepi rauhan,
 Mi on maailmassa
 Saavuttamaton.
 Voi sä kallihini,
 Enkelini armas,
 Pian muutit täältä
 Tosi ilohon!

 Haudan musta multa
 Tuottaneepi levon
 Mullekin, kun kerran
 Päätän taistoni.
 Tuolla saavuttanen
 Morsiamenikin,
 Matkani kun kerran
 Täällä loppuvi.

A[ugust]. F[av]–én.

Lähde: Tampereen Sanomat 12.4.1879.

Anonyymi
August Favén
Runot
Tampereen Sanomat
1879