Laiva Elias Lönnrot’ille
Kuin ma näin ensin vasta
 Kyljessä sun laiturin,
 Kumarsin jo kunniasta,
 Riemullisna tervehdin:
 Elä nimi Lönnrot’in!

 Tässä muistan miehen jalon,
 Tiedon suuren sankarin,
 Joka synkän Suomen salon
 Ryytimaaksi raivasi.
 Elä j. n. e.

 Rauta ruumis, vaski rinta,
 Viheltäissä vihurin
 Katsella on kaunihinta,
 Sorrat alas aallotkin.
 Elä j. n. e.

 Joka aamu sekä ilta
 Suloisesti soitatkin;
 Kas se käypi kaunihilta
 Kuunnellessa kullenkin.
 Elä j. n. e.

 Virta hepo, vilpas ahti!
 Onnee sulle toivoisin,
 Että aina jalo mahti
 Liikunnossas oliskin.
 Elä nimi Lönnrot’in!

J. G. D[ahlma]–n.

Lähde: Tampereen Sanomat 11.8.1868.

J. G. Dahlman
Runot
Tampereen Sanomat
1868