Lähteellä (1884)
Kerranpa lähtehellä
 Olj tyttö suruissaan
 Ja mielell’ ikävällä
 Aatteli köyhyyttään.

 Mut tyttö köyhä aivan
 Siell’ löysi aartehet:
 Lähteessä tähtitaivaan,
 Reunoilla kukkaset.

 ”Jos kirkas lähde oisin”,
 Hän loihe lausumaan,
 ”Kuvastaa tähdet voisin
 Ja taivahan ja maan!

 ”Mun rinnastani autuus
 Maan lapsill’ aukeais,
 Maailman myrskyin tuimuus
 Sameeksi sit’ ei sais”.

 Nyt puhdas sielu nousi
 Kasvoille tyttösen,
 Ja engel-haamu sousi
 Kalvolle lähtehen. –

 Avoinna Lähde hyvä
 On meille elämän;
 On juoja siitä pyhä,
 Ei janoo ikänään.

–s–t–

Lähde: Helsingin Viikko-Sanomia 27.6.1884.

Anonyymi
Runot
Helsingin Viikko-Sanomia
1884