Outo jano
En tiedä, mitä janoan,
 mut kuumeisena vaellan,
 kun herää mailla kevät.
 Niin kuumeisena vaellan –
 en tiedä, mitä janoan.

 Ma janoon kenties, mitä juo
 nuo yrtit, joita multa luo
 ja lehdet ylenevät
 tai virta, jota purppuroi
 niin hehkuvana aamunkoi.

 Tai pojat, jotka palloaan
 lyö, päästäin riemuhuutojaan,
 tai linnut ilakoivat
 tai nuoret, jotka puistoihin
 käy värisevin sydämin.

 Niin, kenties janoon jotakin,
 min tunsin nuorin sydämin,
 kun kerran mulle soivat
 nuo kiurut taivaan kaartuvan –
 ma kenties sitä janoan.