Kukan kyynel
”Mit’ itket, kukka kaunokainen,
 Kun luonto hehkuu loistavainen?
 Miks kyynel kiiltää silmässäs?
 Vai onko rauhaas öinen haamu
 Häirinnyt, ett’ei armas aamu
 Saa ihannella hymyäs?”

 ”Oi, kamalaa näin yöllä unta:
 Syys-myrsky riehui, satoi lunta,
 Mun siskoin nääntyi sorroksiin;
 Puut, pensaat oitis paljastuivat
 Ja ropakoissa lehdet uivat, –
 Ken ties jo kohta käykin niin!”