”Yks’ on poissa”
On kirkas päivä toukokuun
 Ja kesän laulut luistaa,
 On lintu löynnyt laulupuun
 Ja helkytellä muistaa.

 Maat ja mannut säteillänsä
 Kattaa päivä kulta,
 Poikanenkin neideltänsä
 Oottaa lemmentulta. –

 Ja tyttöparvi nurmella
 Aamulla istuu varhain,
 He nauttii lemmen riemua
 Kuin kukin taitaa parhain.

 Nuorukainen, laulun luoja,
 Kaukaa katsoo tuota,
 Sinilasit silmää suojaa –
 Tokko kyynel vuotaa?

 Hän haikeasti katsastaa
 Ylitse ”murheen vuorten”,
 Kun ei voi käyttää riemua
 Seurassa muitten nuorten.

 Seurasta on taasen poissa
 Heilimansa armas –
 Missä lienee karkeloissa –
 Siit on mieli karmas.