Meri (Vala)
Olet meri, rakastettuni,
 olen ranta, joka ei voi paeta.
 Synkässä uhmassa
 kuljit tietäsi ylitseni.
 Vaelsit vieraille rannoille
 petollisena ja julmana.

 Epätoivo oli niinkuin sumu ylläni,
 sydämeni voima loppui,
 en tiedä, mistä elin.
 Silloin palasit säihkyvänä
 hukuttavin merensilmin,
 suutelit jalkojani,
 lauloit: sinä ainoa.

 Tuhannesti jo kirosin sinut,
 tuhat kertaa anteeksi annoin.