Pääsiäisaamuna
Punertaa pensaat ihanat
 nyt teillä, joilla hohtaa jää.
 Valossa kentät sulavat,
 ja sini taivaan
 loasta hymyää.

 Kai kirkkomaalla myöskin nyt,
 etäällä, jonne pääse en,
 on yli kummun säteillyt
 ikuinen päivä
 sen siunaten.

 Sa, joka ripsin hienoisin
 nyt siellä nukut, tunsitko
 kun viime kerran suutelin
 suloista tukkaas,
 niin kylmää jo?

 Lähellä ehkä seisoitkin,
 ja sokealle hymyillen
 kai pyysit, että itkisin
 vain tuskaa maista,
 vain yötä silmien.