Kulkijapojan laulu
Mull’ on rinnassa kaiho, mi kalvavi syö,
 tulenliekki kuin ois
 ja se kutsuvi pois,
 ulos maailmahan, missä hyrskyten lyö
 sekä pyörteitä luo
 elon valtava vuo.
 Lia laa, lia lei,
 minä laulelen vain,
 hiohoo, hiohei!

 Ja mä kuljen ja laulelen hii ja ohoi!
 Minä matkaaja maan,
 Kyllä suojan ma saan.
 Koti mull’ on ja lies’, vaikken arvata voi,
 Minne johtavi tie,
 Miten pitkä se lie.
 Lia laa j. n. e.

 Mull’ on korpien kolkissa turva ja tyys,
 Jot’ ei tunnekaan muut.
 Kukat, linnut ja puut
 Ne on veikkoja mun. Salon yksinäisyys,
 Paras ystävä tuo,
 Sylin armahan suo.
 Lia laa j. n. e.

 Minä laulan ja kaiku se toistavi ain
 Sanat virteni tään,
 Enkä hetkeksikään
 Minä luopuisi onnesta minkä ma sain,
 Osan kulkijan maan
 Uran uskaliaan.
 Lia laa j. n. e.