Eväät ovat jääneet jäälle, ja kova nälkä alkaa ahdistaa
Matkaeltu melko aika
 taas on alueita näitä,
 ympärillä ulapoita
 aukeoita taikka jäitä.

 Vaan kun atrian ois aika,
 silloin vasta lapset huomaa,
 että kori jäikin jäälle,
 eik’ oo ruokaa eikä juomaa.

 Lasten ajatukset tuosta
 pysähtyvät seikkaan tähän:
 onhan kookospähkinöitä
 lentolaivassamme vähän.

 Virkistykseksensä niitä
 lapset kyllä syövät hiukan,
 mutta kukkokiiskin puute
 Mirrille tuo olon tiukan.

 Vaan kun matkustettu taasen
 edelleen on päivä, kaksi,
 nekin loppuvat, ja nälkä
 tulee aivan ankaraksi.

 Asutuita alueita
 ei nyt näy, on kaikkialla
 sama autius ja tyhjyys,
 taivas yllä, merta alla.