Sinettejä
Taas koirankuonolaiset peitti maan,
 mi tuskan, inhon alla värisee.
 Ja ihmisveren vainun saatuaan
 kuin hurtat riistaansa he ajelee.

 Vain pyssy, pistin lukee lakiaan,
 kun vainolainen maassa vallitsee.
 Jo paimenetkin pelkää laumojaan,
 vuoks’ oman päänsä säikkyin kalpenee.

 Ja hurtilleen he hallitusta laatii,
 maan, kansan valtakirjaa sille vaatii
 ja siveästi sinettejä pyytää –.

 Oh, Suomen kamaraa vain katsokaatte!
 Sinetit punaiset te sieltä saatte:
 yö sinne suomalaista verta hyytää!

19. XI. 17.

Runot