Säärnapojat ja säärnalaulu Kuopiossa
Säärnapojat ja säärnalaulu Kuopiossa.

Kun jaloin juhla, joulu, on tulossa, alkaa Kuopion kaupungissa
kulkea talosta taloon monta eri joukkoa „säärnapoikia“ ja näitä kulkee
sitte Tammikuun markkinoille saakka, jolloin saavat markkinamiehiltä
kalakukkoja ynnä muuta hyvää. Heitä on joka parvessa kolme.
Nämät ovat puetut valkeaan paidanmuotoiseen mekkoon, vyönä joku
kirjava leveä nauha. Kaksi leveää värillistä nauhaa kulkee myöskin
kummankin olan yli niin, että ovat ristikkäin rinnan kohdalla sekä
selän takana. Niitten päät yhtyvät kummallakin kupeella ja tässä
niistä riippuu suuri paperirimsuista tehty tupsu. Päässään on näillä
pojilla jäykästä paperista valmistettu korkea punainen lieriön muotoinen
hattu. Yhden hatussa on etupuolessa sana Herodes, toisen hatussa
Husaari ja kolmannen hatussa Murjaani. Tämän kasvojen alapuoleen
on noella töhritty musta parta ja muillakin on nokiset viikset ja tuuheiksi
mustatut kulmakarvat. Kaikilla on myöskin puusapeli kädessään.
Neljäntenä joukossa on „säärnan“ eli tähden kantaja, joka on
tavallisessa puvussaan. Hän pitää näytöksen kestäessä lattialla seisomassa
noin kahta kyynärää pitkää sauvaa, jonka yläpäässä on kynttelinsija.
Tässä myöskin pyörii säärnan vaakasuora akseli. Säärnan
keskuksena on pyöreä kehä, jonka etupuolen peittää kuvikas vaksipaperi,
jota valaisee sen taakse sytytetty kyntteli. Paperissa on kuvattuna
kapaloitu Jesuslapsi seimessä tahi jotakin muuta. Kehästä
lähtee useita haaroja, esim. kahdeksan, ja nämät päättyvät puuhkeaan
paperirimssu-tupsuun, joka sahisten heilahtaa, kun säärnaa pyöritetään,
ja sitä pyöritetään koko näytöksen kestäessä. Kun säärnapojat on laskettu
sisään, laulavat ja sanelevat he sanoja, jotka eivät suinkaan ole
niin koreita ja kuvauksellisia, kuin ne itämaan kuninkaan ja tietäjän
suusta lähteneinä saisivat olla. Päinvastoin puuttuu näiltä suomalaisilta
sanoilta kaikki runokielen kaunistukset ja ne sisällykseltäänkin
ovat erinomaisen sotkuisia. Itse tarinan alkuperäinen juoksu niissä
myöskin on tullut sekavaksi. Se nähtävästi on ollut seuraava: Kolme
tietäjää, Bethlehemiin matkatessaan, poikkesi Jerusalemiin Herodeksen
luo, mutta sitte, menivät toista tietä itäiselle kotimaalleen takaisin.
Siitä Herodes vihastui, antoi tappaa 200 poikalasta ja teki sotaretken
murjaanin maahan. — Säärnalaulusta on tähän otettu varsinkin ne
kohdat, jotka tätä tarinaa esittävät. Nehän ovat ikäänkuin vanhan
joulunäytelmän eli „mysteerin“ pilaantuneita katkelmia.

Kaikki (laulavat):
Me kolme viisast’ miestä säärnan
Tämän salin sisäll’.
Paikalla lyöpi Herodes tämän säärnan ympäri.
Hyvä ilta! Hyvä ilta! Herrasväet ja vieraat!
Herrasväet ja vieraat olkaa iloiset ja lystit!
Me toivotamme teille onnellista joulua,
Jumalapa teitä varjelkoon kaikest vaarast’ ja vahingost’.
Koska Daavidin poika oli syntynyt siellä Bethlehemiss’ Juudan maall’,
Niin ne kolme pyhää kuningast’ olivat iloiset ja lystit.

Herodes (lausuu):
Mistä sinä olet?

Murjaani:
Murjaanin maalta.

Herodes:
Miksi olet niin musta?

Kaikki (laulavat) :
Uu! Musta olet sinä,
Hyväks’ on sinut tunnettu
Kuin yksi herra ja yksi kuningas murjaanin maalta.

Herodes (lausuu):
Jos sinä olet yksi herra ja yksi kuningas murjaanin maalta,
niin lankee minun eteeni polvilles ja rukoile minua. (Murjaani
lankee polvilleen ja puusapelit lyödään kalisten yhteen).

Murjaani (lausuu):
Viihdy mun edessäni.

Herodes:
Itse tai kuolema.

Kaikki (laulavat):
Olettekos nähneet muukalaisten kuningasta,
Kuinka hän nyt Herodesta rukoilee
Ja kuinka hän nyt Herodesta rukoilee?

Herodes (lausuu):
Sulla on mun armon’. (Murjaani nousee ylös). Minne matka?

Murjaani:
Matka, matka Bethlehemin kaupunkiin Juudan maalle, jossa
enkelit ennen lauloivat.

Herodes:
Oletkos nähnyt niitä kolmea viisasta miestä?

Husaari :
Ne kolme viisasta miestä ottivat oman tähtensä ja menivät
toista tietä omalle maallensa.

Herodes:
Ja minä kadehdin niin kauvan, kuin minä näistä pauloista
pois pääsen, enkä minä näistä pauloista pois pääse, ennenkuin
minä saan lyödä kaksisataa poikalasta kuoliaaksi. Niin
totta, kuin minä olen kuningas Herodes ja seison tämän
lattian päällä ja minun voimani käy yli koko tämän huoneen,
tahdon minä sotia näitten kolmen viisaan miehen
kanssa.

Husaari:
Niin totta, kuin minä olen kuningas Herodeksen uskollinen
palvelija, tahdon minä kantaa tupen vyölläni ja miekan kädessäni
ja yhdeksi esimerkiksi tahdon minä näyttää sinun
verisen sydämesi minun miekkani kärjessä. (Pistää Herodesta).

Herodes :
Kiitos, kiitos, minun uskollinen palvelijani! Kyllä minä
sinulle palkan maksan kullassa, hopiassa ja setelissä sitte,
kun sattuu.

Kaikki (laulavat):
Herodes, hän ajoi hevosill’ ja vaunuill’
Ja hän ajoi siihen ast’,
Kuin hän pääsi murjaanin maall’.
Joka poika olkaa iloiset ja lystit,
Kunnioittain Jumalaa tämän illan pääll’,
Kuin Hän on auttannt meitäkin sotimasta
Synnin ja kuoleman kavaluutta vastaan.
Me kolme uskomme tähtemme pääll’
Ja me kolme uskomme tähtemme pääll’.

Husaari (lausuu):
Kas, nyt on sodat sodittu, luut rikki muserrettu, veri ulos
vuodatettu. — — — — — — — —

Näytöksen loppupuolella joku pojista pyytää kuulijoilta rahaa
pikarin muotoiseen pieneen haaviinsa, jonka lävitse lyhyt varsi on pistetty.
Jos rahaa on annettu jotenkin runsaasti, laskevat he vielä Karsin
valloituksesta, höyrylaiva Österbottenin palosta, „Itäisellä maalla
oli kuningas“ j. n. e. Tämä säärnapoikain kulkutapa luultavasti on
Skandinaaviasta tullut Suomen muutamiin paikkakuntiin. Ruotsinkielisissä
paikoissa ovat laulut kauniimmat, kuin edellä mainitut. Norjan
länsirannikon vanhoissa pikkukaupungeissa vanhat tavat kauan
ovat pysyneet käytännössä. Sielläkin vielä kulkee säärnapoikia Loppiaisena.
Heitä sielläkin on kolme ja he kolmena kuninkaana ihmisten
ovien ulkopuolella tuovat iloisen sanoman laulussaan ilmi.

Lähde: 

Suomen Museo
1896
Kansanperinne
Kuopio