Toukokuun sade
Niin kylmä tuuli nousi ulapalta
 ja rankka sadekuuro kastoi maan.
 Nyt kadut siintää lammikoiden alta,
 ja nurmi väikkyy suloisemmin vaan.
 Pois yli kirkastuvan puiston lentää
 jo huimakutri parvi pilvien,
 mut ihanimman siipeen vielä entää
 keväisen päivän kulta viimeinen.

 Se hehkuu nyt, se häipyy sineen hentoon,
 taas helläks helenee ja joutsenlentoon
 se kohoo yli vihertyvän maan,
 niin taivaallinen loiste saattonaan,
 ma että mykkänä ja hurmaantuen
 sen tiestä oman kohtaloni luen,
 ja silmin kyynelien kastamin
 en enää muista, miksi nyyhkytin.