Kahden vaiheilla (Asp)
Ääni tuttu kuiskaa sielussani:
 »Laula, koska laulunlahjan sait!»
 Mutta tunnon ääni intoani
 estää, käskien mun olla vait!
 Mielelläni laulelisin kerran!
 Vaan, tuo kielto tunnossain on – Herran.

 Toisinaan kun intoin vallan saapi,
 laulan, vaikka soimaa tuntoni;
 toisinaan, jos kuinka haluttaapi,
 vaiti oon – vaikk’ laulaa syömmeni.
 Kahden mielt' en voi mä noudatella:
 olla ääneti – ja lauleskella.

 Loiko ilman tarkoitusta Luoja
 vienot sävelet mun sydämeen?
 Eipä niin. Vaan kaikkein lahjain tuoja
 vaatii arvon niistä itselleen.
 Sulle, Herra, lauluni,jos soisi,
 silloin suotu, sallittu se oisi.

Lähde: Krohn, Helmi 1912: Isa Asp: nuoren pohjalaisen runoilijaneidon elämäntarina. Kustannusosakeyhtiö Otava, Helsinki.

Isa Asp
Runot
1912