Lähteellä (Lönnrot)
Suo, lähe’ kaunis, katselen
      Likellä vettesi,
 Kuin pilven varjot vaeltavat
      Kuvastimessasi.

 Kah tuoll’ on pilvi loistava,
      Ihana, kaunoinen;
 Jo lähti pois pakenemaan –
      Hyvästi varjonen!

 Taas tuossa toinen kullallaan
      Kuvoaa taivahan;
 Se ei pitemp’ – iällinen
      Jo lähti matkahan.

 Kah vielä muuan hirviä
      Hias kulullehen;
 Voi siirtyisitkö sievemmin
      Jälestä toisien!

 Vain näitä katsellessani
      Mä muistan mieltäni,
 Kuin monta kullan loistoa
      Jo siirtyi siltäki.

 Kuin pilvet paksut, synkiät,
      Sitäi’ pimittivät,
 Yhtäkkiähän nousivat,
      Hitaasti lähtivät.

 Vaan jospa kuinkin kulkivat,
      Ne eivät outoja:
 Ne tyhjiä kuvaamia
      Ja pilven varjoja.

 Ne mieli raukan kuitenki
      Moneksi muuttavat;
 Voi koskastapa varjojen
      Valehet loppuvat!

Lähde: Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen 1845. Femte årgången. Finska Litteratur-Sällskapets förlag, Helsinki

Elias Lönnrot
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen
1845