Koppakuoriainen
Katsos tyttö povelles,
 on koppakuoriainen
 sinne hiljaa hiipinyt –
 ah, anna olla vainen!

 Samallainen itsekin
 oot koppakuoriainen,
 hiivit hiljaa povellein –
 ah, onnen ostokainen.

 Tunnet lyönnit sydämein,
 se sykkii kelle vainen,
 mutta mykkä, tunnoton
 on koppakuoriainen.

 Sydämensä kätkevi
 ain koppakuoriainen.
 Ah, avaa kerran kuoresi
 ja näytä mulle vainen!