Ihmisenpojan ruoska
Minulla ei ole mitään omaa kärsimystä,
 Minulla on miljoonien suuri yksinkertainen kärsimys:
 voi, että elämä olisi kuolemaa parempi!

 Missä on se Leipä,
 joka annettiin meille?
 Kaikissa temppeleissä istuvat rahanvaihtajat.
 Heidän sydäntensä rumuus on kauhistava.

 Me jotka synnyimme rakastamaan elämää –
 katsokaa lapsiemme olemisen riemua –
 meidän kärsivällisyytemme on astunut
 yli vihan rajan.
 Vuosisatojen nälkä paistaa silmistämme,
 unemme ovat levottomat ja veriset.
 Ihmisenpojan ruoska on valmis,
 se viuhuu suunnattomana saalistajain yllä.

 Kuka on syyllinen?
 Elämä kätkettiin meiltä
 pistinten ja kullan taakse,
 mutta me olemme lukuisat kuin metsän puut.

 Lämpimät ruumiimme syöksemme
 kylmiä pistimiä vastaan,
 hukutamme veremme paljouteen
 metallinkilistäjäsydämet
 pelastaaksemme elämän niille,
 jotka tulevat.