Meeri Morison
Oi, Meeri, tule ikkunaas,
 yö uinuu, kiiltää kaste haan!
 Sä silmäs suo mun nähdä taas,
 ne voittaa kaikki helyt maan.
 Sua ilomielin vuotan vaan
 kuin orja aamunkoittohon,
 jos ikionnen palkaks saan,
 sun, armas Meeri Morison.

 Kun eilen tanssisaliin sain,
 ja valot välkkyi, soitot soi,
 sun luonas olin aatteissain;
 jäin kylmäks, muut kun karkeloi.
 Siell’ immet loisti, liehakoi
 ja voitti kaikkein suosion.
 Ma huokasin: ”Ei noista, oi,
 oo kenkään Meeri Morison.”

 Miks, Meeri, riistät rauhan sen,
 mi eestäs kuoloon mennä vois?
 Sa voitko murtaa sydämen,
 mi sulle lempens’ antoi pois?
 Lemmestä lempi! Etkö sois
 ees säälin sanaa, armoton?
 En usko, että tyly ois
 sun mieles, Meeri Morison!

cs:Výbor z písní a ballad/Mary Morison
de:Mary Morison
hu:Morison Mari