Ihana iltapäivä
Olipa ihanainen iltapäivä,
 ja vetten kalvo viehättäen väilyi,
 kuvastui siihen saaren pihlajaiset,
 se taivaankannen kauneutta päilyi.

 Myös väliin pilvet piirsi avaruutta
 ja sousi eteen aurinkoisen armaan,
 ei silloin päivä päässyt paistamahan,
 veet tyynet saivat varjoharson harmaan.

 Vaan äkkiäpä pitkin aallon pintaa
 jotakin hohti aivan hopealle.
 Siell’ ilmaan ilakoiden kalat pienet
 ne hyppelee, taas katoo aallon alle.

 Ja väliin molskahtaa myös mahtavasti,
 ja nousee tummaa harjaa, selkää esiin,
 mut kohta vetten venkale se jälleen
 sukeltaa, syviin painuu pohjavesiin.