Kesälaulu
Kesän tullen lintuisetkin
 Lauleloovat metsissä,
 Pienimmätkin perhoisetkin
 Lentelöövät ilmassa.

 Illoin aamuin teuret puussa
 Kultaisilleen kukertaat.
 Leivot, peipot toisillensa
 Suloisesti sukertaat.

 Pääskynenkin Niilin maalta
 Rientää meillen riemuksi.
 Käkönenkin kuukkuu aina
 Vuoren rotkoiss’ iloksi.

 Laulu-rastas soitteleepi
 Silloin monell’ kielellä,
 Vaka lintu kyyhkynenkin
 Laulaa hyvin mielellään.

 Kiuru aivan korkiallen
 Laulunensa kohovaa.
 Kuka häntä pakottanoon
 Kaikkein mieliks’ laulamaan.

 Variksetkin, harakatkin
 Haasioilla haasteloot,
 Ett’ei meidän pienet lapset
 Heidän pesii raasteleis.

 Kotkat, haukat häpiällä
 Kau’aks korpiin pakenoot:
 Eivät soisi kuulevansa
 Pienten lintuin tarinoo.

 Katoilla ja raunioilla
 Pienet linnut rallattaa,
 Tuskin saapi laiska rahvas
 Kesän ai’all’ maatakkaan.

 Metsissä ja lampiloilla
 Aina ääni järisöö
 Pienilläkin itikoille
 Siivet soita tärisöö.

 Korvissa ja notkelmoilla
 Purot juosta lirisööt:
 Mehiläiset, heinäsirkat
 Kukkasilla tirisööt.

 Niin on ilo suomen maassa
 Aina kesän ai’alla;
 Vaikka talvi pakkasilla
 Ahdistaapi tuiskulla.

A[ntti]; P[uhak]:ka.

Lähde: Sanan-Lennätin 18.6.1858.

Antti Puhakka
Runot
Sanan-Lennätin
1858