Kaksi västäräkkiä
Kaksi västäräkkiä ne
 keikkui kivirauniolla,
 mieluisinta maailmassa
 oli niiden siinä olla.

 Oli tänne linnut tuonut
 kutsu kumma, ihmeellinen
 alta eteläisen taivaan
 ja sen siintäväisen sinen.

 Yhteistä nyt kiven koloon
 rakensi ne pientä pesää,
 jossa ylen onnellista
 halusivat viettää kesää.

 Pellolla ne kyntömiehen
 askeleitten jälkeen hyppi,
 auran maata kääntäessä
 siitä monet toukat nyppi.

 Hyönteisiä pyydystivät
 väliin talon pihamaassa,
 pesän tekoa ne sitten
 jatkoi läheisessä haassa.