Paimenpoika (Härkönen)
Kuningas on paimenpoika,
 istuimenaan kumpu on,
 kruununansa päänsä päällä
 kultakehrä auringon.

 Jalkain juuressa on lampaat,
 nauharinnat, nöyräpäät,
 mullit tyhmät, röyhkeät ne
 hovimiehinänsä näät.

 Pukit hovinarreinansa,
 lehmät äänin kotoisin
 kera lintuin, lauluin, huiluin
 hoitaa hovimusiikin.

 Kilkkaa, kalkkaa, huutaa, hoilaa,
 siin’ on kuoro soinnukas,
 sekaan koski, korpi kuohuu –
 jo nyt nukkui kuningas.

 Sillä aikaa ministeri,
 Halli maata hallitsee,
 äreästi haukkuu, räiskää,
 kaiku maita kiertelee.

 Kuninkaamme lepertelee:
 »Vaikea on hallita,
 luona kuningattareni
 tahtoisin jo uinua.

 Hänen käsivarrellensa
 tahtoisin jo painaa pään,
 valtakunnan rajattoman
 hänen silmissänsä nään!»

Heinrich Heine
Iivo Härkönen
Runot