Katkelma kirjeestä
– – – – – – – – – – –
 Me kaksi on kauan jo kuljettu
 kuin asteleisimme yksin,
 sun sydämes multa on suljettu
 ja minä käyn epäilyksin. –
 Oi, ystävä! raskasta kulkea on
 näin vierellä tuntematon...

 Me hurmion hetkenä vannoimme
 ikivalan, sen pidimme silloin,
 kun kaikkemme toisille annoimme
 ilomielellä kuutamoilloin;
 nyt heräämme hurmasta nautinnon
 ja vierellä vieras on. –
 – – – – – – – – – – –

1913.