Cossante
Ah pinja vehmas, kukkalatva, sulta
 jos kuulla voisin, kussa viipyy kulta!
 Ah Luoja, kussa lie?

 Ah vehmas, vieno kukkalehvä, sulla,
 suli’ oispa tieto, miks ei voi hän tulla!
 Ah Luoja, kussa lie?

 Ah, tietäisitpä, kussa kulkee kulta!
 Suott’ etsin paikalta ma sovitulta.
 Ah Luoja, kussa lie?

 Ah, virkkaisitpa, miks ei mieli tulla!
 Mua valallaan hän petti vannotulla.
 Ah Luoja, kussa lie?

 Sa kysyt kultaas, niinpä kuullos multa:
 on elossa, on terve sulla kulta.
 Ah Luoja, kussa lie?

 Sa kysyt kultaas, huolen syyt’ ei sulla:
 eip’ ole vaaraa, vammaa kaivatulla.
 Ah Luoja, kussa lie?
  
 On elossa, on terve sulla kulta,
 pois paikalta ei jää hän sovitulta.
 Ah Luoja, kussa lie?

 Eip’ ole vammaa, vaaraa kaivatulla,
 luo ennen liittoa jo ehtii tulla.
 Ah Luoja, kussa lie?

Anonyymi
Otto Manninen
Runot