Käelle (Favén)
Mi on ääni, jonka kuulen
 Hongikossa kaikuvan?
 Se on tervehdys, mä luulen,
 Ystävämme annahan,
 Kaiku käen kukunnan.

 Niin se onki, onpa varmaan!
 Tuttuhan se varsin on.
 Se on iloääni armaan,
 Toivottumme suosikon,
 Mi jo lensi lehtohon.

 Terve tultuasi tänne
 Käki kulta, kaunonen!
 Pois on talvi, elämämme
 Armahamp’ on, tunnen sen,
 Sinä kun toit keväimen.

 Talven kylmät lumivuoret
 Päivän silmä sulatti.
 Lehdikot ja norot nuoret
 Uudistuvat uusiksi,
 Kukkusi kun kaikuvi.

 Kuku käki riemuellen,
 Kuku meille iloksi,
 Kultastasi suositellen,
 Keväimemme suloksi
 Kaikukohon kukkusi!

A[ugust]. F[av]–én.

Lähde: Tampereen Sanomat 21.5.1879.

August Favén
Runot
Tampereen Sanomat
1879