Muisto Suomesta
Siellä kolkkoina kummut häämöittää,
 joilla riehuivat lahtarit Suomen,
 kun avulla mustien Saksanmaan
 sai Suomelle lahtarihuomen.

 Joka puu siellä kauhuista kertoilee,
 joka kumpu se kuolosta haastaa;
 yhä vieläkin, vieläkin nähdä voi,
 miten lahtarit uhreja raastaa.

 Ne tutkineet syytä ei, tuominneet,
 ne vain murhasi luotien tuiskuin,
 pojat – luokkamme parhaat, ne vankeina löi,
 sorakuoppihin maksimiruiskuin.

 Ne ei naisiakaan säästäneet, ei –
 vaan ilkkuivat murhein työssä.
 Tasarinnan kaatuivat naisemme niin,
 tahi nääntyivät vankilain yössä.

 Verikasteessa kumous kuollut ei,
 vaikka taisivat lahtarit luulla.
 Sorakuoppien yöstäkin selvään voi
 yhä huutoja kostosta kuulla.

 Punakaartien taas rivit rautaiset
 ovat valmiit, kun soi sotatorvet,
 punalippua hurmeista eespäin vie
 kylät, kaupungit taajat ja korvet.

1930

Einari Leino