Kaunokainen
Hyvää on, min tehdä mielin,
 Helppoa min pyydän vaan,
 Kauneuttain sulokielin
 Mulle kuiskataan.

 Silmän tulta, vartaloa
 Kiitetään ja kasvoja; –
 Enkö sais ma peililoa
 Itse uskoa?

 Peiliin jos ma silmään vainen,
 Enemmän ma oitis nään,
 Kuin tuo joukko liehuvainen
 Koko päiväänkään.

 Kiitos kyllä mielyttäisi,
 Vaikk’ on tuulta solkenaan;
 Ellei sydän syrjään jäisi
 Posken vuoksi vaan.

 Tuosta kuulen lakkaamatta,
 Tuota yksin hellitään;
 Sydän ei saa vaatimatta
 Sanaa yhtäkään.