Ilo-Laulu.djvu/6
Luku II.

Jesuksen syntymisen ilmoittamisesta paimenille.

    Herran enkeli ilolla
    Paimenille Bethlehemin.
    Jotka valvoit vartioina,
    Kaitsit laumansa kedolla,
    Aivan ilmestyi äkistä
    Yöllä auringottomalla
    Kirkkahassa kunniassa.
    Pelko paimenet tapasi;
    Enkeli iloita käski:
    "Tuon teille hyvän sanoman,
    Ilon ilmoitan ihanan.
    Herra suuri syntynynnä,
    Läsnä luotuen lunastus,
    Syntynyt samana yönä
    Bethlehemissä pehussa;
    Vaan jos merkkiä anotte,
    Tahdotte todemmin tietää:
    Kapaloiss on kaunis lapsi,
    Poika soimessa suloinen,
    Ei tiedä tätä Herodes
    Eikä parvi pappiuden,
    Eikä Ruomin ruhtinatkaan;
    Teillen on tämä sanottu
    Jalon juuresta Jumalan."

    Kohta ilmestyi enämpi.
    Seura suurempi näkyypi
    Sotaväen taivahasta;
    Jotka äänellä jalolla
    Kiitosvirren kaunehimman
    Aloit suullansa suloisen
    Sekä harpuilla heleän,
    Vielä pillihin puhalsit.
    Hyvin paukkuvat pasunat:
    "Kiitos korkean Jumalan
    Ylähällä taivahassa
    Tähden armonsa avaran
    Että tiettävän totuuden,
    Voiman kaikki voittavaisen.
    Maassa rauha rakkahimpi,
    Ilo ihmisten seassa;
    Ei ole pelkoa pirusta
    Eikä huolta helvetistä,
    Eikä synnistä surua,
    Kuolemasta kauhistusta.
    Polki tai kallon perkelettä.
    Häijyn helvetin hävitti,
    Saatti synnistä sovinnon,
    käänsi kuoleman uneksi."

    Paljon paimenet ihastuit,
    Juoksit kohta kiiruhusti
    Bethlehemihin halulla,
    Nä'it Maarian majassa,
    Jalon Joosefin havaitsit,
    Löysit lapsen ilmoitetun,
    Pojan soimessa suloisen;
    Ilmoittelivat ilolla
    Saadun lapsesta sanoman,
    Enkeliltä ennustetun.
    Kohta kulkevat ilolla
    Luoksi laumansa kedolle.