Pyrrhalle
Kenpäs poika se nyt,
                  nuortea, öljypää,
 maaten ruusuilla, sun
                  riistävi rinnoilleen
 luolan turvissa, Pyrrha!
 Kelle keltaiset kutris nyt

 kiinnät puoleksi vain?
                  – Itkeä saa se mies
 vaiheit’ taivahan sään,
                  uskottomuuttas sun!
 Hämmästyksin hän katsoo
 tuimaa merta, mi tummenee:

 Tänään luottaen hän
                  nauttivi loistostas,
 uskoo saaneensa noin
                  suosios ainiaks,
 hempes noin, – kun ei tiedä
 puuskaa pettävän tuulispään!

 Hätää, kurjuutta vain
                  päilyvä pintas tuo! –
 Äsken itse mä vein,
                  aallosta päästyäin,
 templiin vaatteeni märjät
 uhriks aaltojen valtiaan.

Horatius
Runot
Valter Juva

fr:Ode I.5 - À Pyrrha
it:Le odi di Orazio/Libro primo/V
la:Carmina (Horatius)/Liber I/Carmen V
no:Pyrra
ru:Какой воробышек душистый и цветистый (Гораций/Анненский)