Linnustaja (Lönnrot)
”Mik’ on, Mikko parka, pauloissasi,
 Syynä lapsi rukka langoissasi? –
 Vietät syksyn synkässä salossa,
 Siellä tallaelet talvikauen;
 Muut ne aina ansoistansa tuovat,
 Kantavat kotihin koppelotta,
 Teinäkin paljon pauloistansa,
 Metsoja ja pyitä pyyvyksistä,
 Sinä vaivainen vaellat aina
 Tuomattasi merkkiä metsästä”.

 Niinpä äiti – Mikko äitillensä:
 ”Ellös äitini toki toruko! –
 On minulla teiri tiettyvissä,
 Kaunihimpi kaikkia kanoja,
 Koriampi korven koppeloita.
 Sille syksyn ansoja asetin,
 Panin paulojani talvikauen,
 Kevahillä tuonenkin kotihin.
 Se on lintu kumma kuullaksesi:
 Syli sill’ on siipien siasta,
 Höyheninä suortuat soriat,
 Kaks’ hunajahuulta noukkasena”.

Lähde: Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen 1845. Femte årgången. Finska Litteratur-Sällskapets förlag, Helsinki

Elias Lönnrot
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen
1845