Yksi apulaista tarvihteva ja saanut Maanmittari
Maanmittarin Salosten-pitäjässä Herra Joseph Fonténin ja Neitsy Brigitta Magdalena Vilanderin Hääpidoissa, vuonna 1788.

 Kaikki ammatit avarat,
 Virat vissihin usiat
 Työtä työntävät isoa,
 Joka aika ammuntavat;
 Mutta muutamat enämmän
 Kovin paljon paaduttavat.
 Mikä on maita mitata
 Laadullensa lasketella?
 Se on kurja kulkeminen,
 Teko varsin vaivaloinen.
 Että käydä ketjun kanssa,
 Kahletten kanssa samota,
 Kaikki kankahat katella,
 Kukkulatkin kuleskella,
 Nähdä nevat oivalliset,
 Soita sotkia pahoja,
 Rämpiä kaikki rämehet,
 Räähät rääsiköt peräti,
 Korvet kontata tiheät,
 Levät, lammikot laveat,
 Vielä mennä merellekkin,
 Yli vetten venytellä,
 Kaikki panna paperille,
 Tatroa taulun levylle,
 Siitä työtä sikiäävi,
 Luopuuvi kyllä lujasti,
 Josa apua alati
 Taitavata tarvitahan;
 Muutoin todeksi tuloovi
 Sanan lasku lausuttava:
 Yhtäjällä yhden jäljet,
 Vaikka poikelle avarat.
 Jos tässä joku sanoisi
 Kysyisi kyllä äkisti:
 Mitäpä maan mitassa
 Akat apua tekevät?
 Sille tämän terävästi
 Anna vahvan vastauksen:
 Antavat akatkin avun
 Miehillensä Mittareille,
 Koska Taulun talistavat,
 Vievät äijäinsä etehen,
 Että siihen sirkkelinsä
 Saavat panna, passarinsa,
 Neulansa hyvin näpeät,
 Kaikki kovat kopenensa,
 Kiirehesti kirjotella,
 Siihen kuljailla kuvia.
 Mennessä metän sisähän,
 Mitta-työhön työntyessä
 Muonat mukavat mukahan,
 Eväs-laukut laittelevat.
 Kuka hoitas’ horniaksi,
 Pirtin lämminnä pitelis’,
 Koska konttari kotia
 Miesi mitasta tuloovi?
 Kuka kyrsän kypsennäisi,
 Leivän rahille rakentas’?
 Kuka kirnun kiikuttelis’,
 Padan tulelle panisi?
 Kuka heilus’ härkkimessä
 Tahi kahtos’ kapustata?
 Kuka kuppia kulettas’,
 Veisi vellin syötäväksi?
 Kuka juoksis’ juotavata
 Nopeasti noutamahan?
 Kuka pahnoja panisi,
 Laittas’ laadulle lavoa?
 Kuka kaihtisi kutakin
 Alitusti askaretta?
 Kuka kohta korjoaisi
 Panis’ paikan vaatteihisin,
 Joista risut riidellehet
 Ovat, osan ottanehet?
 Eikö näissä nähtävästi
 Akan tarvita apua?
 Kyll’ on iso ihtellensä
 Kartoisansa kahtominen.
 Työläs on asia tehdä,
 Saada sarkoja hyviä,
 Niihen rajoja raketa,
 Panna paaluja välihin.
 Kuka kaikki kahtomiset
 Tahi monet tasaukset
 Tässä saattaavi sanoa,
 Yksin ylös luetella?
 Uusi nälkä nähtävästi,
 Jano vieläkin jalompi
 Sitä tehdessä sikiäs’,
 Tulis’ vielä vierahille.
 Eipä imet ensinkänä
 Ole outo ollenkana,
 Että saatu Salosihin
 Mitta-Herra mieluhinen
 Oivan ottaavi omaksi
 Apulaisen aikanansa.
 Että kahto Kannuksesta, *)
 Avun kelvoksen käsitti.
 Eipä Herra eksynynnä,
 Takaltunna taipalelle,
 Polun Polvelta **) osasi
 Ratki Isohon rakohon, **)
 Josta painu pappilahan
 Ämmän-ojalle äkey.
 Kulku oli onnellinen,
 Olkoon onni pysyvä!
 Ylkä hyvin ylistetty
 Mainittu Maan-tasaaja!
 Tee työtä tytymällä,
 Mittoa mielihyvällä,
 Avun saatuas’ sanotun
 Kupehellas’ kuuntelevan;
 Avut isot aivan monet
 Siltä sinulle tulevat.
 Kyllä kotos’ kohdallansa
 Varsin vahvasti pitäävi,
 Vielä sittenkin Sinua
 Mitta-työssä tydyttäävi,
 Josta jo olen sanonut
 Lyhyeltä lyllyttänyt.
 Morsian koko korea,
 Auta miestäs’ Mittaria
 Taiten kaikella tavalla!
 Vielä minä viimmeseksi
 Aivan juuri ameneksi
 Teille toivotan todella
 (Toiset myöskin toivoittavat)
 Ylähältä yltäkyllä
 Hyvin kaikkea hyveä!

Henrik Achrenius.

*) Yli-Kannuksen Kirkolta.

**) Talon nimejä.

Henrik Achrenius
Henkilörunot
1788