Pohjan tyttö
Kun näen Pohjan tyttösen,
 Sen niihin vertaisin! –
 Niin, kasvoissansa löytänen
 Mun maani kallihin.

 Taas Pohjolan ei vertaista
 Suomessa missäkään,
 Siis maamme seudut kauneimmat
 Mä kasvoissansa nään.

 Kun kuulen aaltoin loiskunaa
 Rannalla aavalla,
 Nään revontulta leimuvaa
 Sen talvitaivaalla,

 Niin muistan: rinnass’ impysen
 Myös lähde pulppuaa,
 Ja saanko lemmen katsehen,
 Se tulta leimuaa. –

 Tuo revontuli suloisa
 Ei laske konsanaan
 Kuin salamain en, tuhoa
 Inehmoill’ tuottamaan.

 Niin Pohjan tytön silmäkään
 Ei turmaks’ salamoi,
 Se on vaan puhdas jalous,
 Min katseet ilmi loi. –

 On lainehista löydetty
 Poikainen toisinaan,
 Myös Pohjan tyttö pettänyt
 On joskus sulhoaan.