Thulen kuningas (Juva)
Oli kuningas Thulen harmaan
 elon kaiken uskollinen:
 Hän kädestä kuolevan armaan
 sai maljan kultaisen.

 Sen juhlissa toi hän esiin,
 sen kalliiks arvioi;
 hänen silmänsä puhkesi vesiin,
 joka kerta kun siitä joi.

 Tuli kuolonaika hälle;
 nyt maansa ja kaupungit nuo
 suo kaikki perijälle,
 mut maljaa ei hän suo.

 Hän juhla-atrialla
 oli uljaine seuroineen
 sukulinnassa, partahalla
 meren aavan valtaveen.

 Nous urho juhliva, juoden
 elon hehkun viimeisen,
 ja maljaan katseen luoden,
 veen kuohuun heitti sen.

 Näki, kuinka täyttyi, haipui
 ja vaipui tyrskyyn tuo.
 Hänen silmänsä umpeen vaipui,
 ei koskaan hän enää juo.

Johann Wolfgang von Goethe
Runot
Valter Juva