Arvoitus (Manninen)
Ei koskaan, ei koskaan palaa
 se hetki, mi rauhan vei,
 ne vuodet kärsityt salaa;
 ne haavoitti, haavaan valaa
 ne voidetta voineet ei.

 Oli silloin pilvessä taivas,
 kevät sai, kevät sammui pois;
 oli silloin sun vaikein vaivas,
 kun kukkinut onnesi ois.

 Ne mennehet mieleen jäivät
 kuin tuskainen arvoitus,
 kuin routaiset kukkimapäivät,
 kuin kuollehen kaipaus...