Suomen kansan kunnia-arvoisille edusmiehille valtiopäivillä v. 1900
Kummiapa kuuluu aivan
 Suomen suuresta kylästä
 Helsingistämme hyvästä
 Valtamiesten vainiolta:

 Kuuluu kansan kaikkivoipa
 Ääni myttyhyn menevän
 Valiossa valtamiesten
 Edusmiesten ensimäisten.

 Pyytänyt on Suomen kansa,
 Rukoillut rohkeasti
 Edusmiestensä edessä,
 Suomen kansan kaitsioiden,
 Lopettamaan viinan vallan
 Ottamahan pois oluet
 Ne, kun kansalta on kauvan
 Tuottanehet turmiota
 Elon kaiken estelyä!

 Mutta kuuluu kumma viesti
 Sana sangen surkeainen:
 Valtamiehet valiossa
 Ensimäiset edusmiehet
 Suovat viinat valloillensa
 Olollensa myös oluet.

 Kuka siitä kostuneepi,
 Kuka onnen onkineepi?
 Kansako vai viinaherrat?
 Hallitus vai valtaherrat?
 Vaiko rakas ruhtinaamme?

 Ei! Vaan kaikki viina kaataa
 Sortaa, sulloo, särkee, repii
 Yksityisen, yhteiskunnan
 Valtion ja valtakunnan!
 Viinapatruunatkin viepi
 Sujuttavi surman suuhun
 Kaataa katoon, – nuoran kaulaan!

 Su on apu alkoholin,
 Viinan villin voittokulku!

 Kuulkaatte kun Karjalasta,
 Noilta raukoilta rajoilta;
 Kuulkaatte kun Hämehestä,
 Viinan vallan villinneestä;
 Kuulkaatte kun Pohjanmaalta,
 Hallan maalta murtuneelta;
 Kuulkaatte Savon saloilta,
 Kansan kovan kokeneelta
 Hätähuuto, kansan huuto,
 Huuto kauvas kaikuvainen;

 Oi, Te isät, Suomen kansan,
 Suomen kansan kärsiväisen!
 Oi, Te isät, valtiomme,
 Valtiomme valistuneet
 Edusmiehemme eloisat
 Kokemuksen koulumiehet,
 Kansan äänen kannattajat!

 Elkää ilmoisna ikänä
 Suoko Suomulle suruja
 Murehia mustimpia,
 Alkoholin antamia!

 Kyll’ on mullakin muretta,
 Surua, oi surkeutta!
 Kansamme kova osaisen
 Kärsittävä kauheasti!

 Heittäkää jo Herran tähden
 Pisarakin poies tuosta
 Murehien maljasesta!:
 Vaivuttakaa viinan valta
 Molokkimme mahti maahan!
 Katkaiskaa sen kurjan kaula
 Sullokaa se sortajamme
 Surman suuhun pettäjämme!

 Sitten loistaa Suomen salo...
 Sitten paistaa Herran valo!
 Sitten Suomen kansa kerran
 Oma ain’ on kansa Herran!
 Seisoo valon vartiana,
 Luojallensa kunniana!

14/4 1900. Eetu Lohipoika.

Lähde: Työmies 19.4.1900.

Edvard Hämäläinen
Runot
Työmies
1900