Ennen ja nyt (Pakarinen)
Minä uinailin tytöstä tummasta
 Ja haaveksin tummatukkaa;
 Minä unta näin silmistä syvistä,
 Niin syvistä, niin synkistä –
 Nyt aattelen sinisukkaa
 Mä neitoa keltatukkaa.

 Mä häntä katselen, sinisukkaa,
 Sivellä tahtoisin keltatukkaa –
 Niin hiljaa vaan, kuin lahdelmaan
 Käy aalto rauhaton nukkumaan.

 En ole paisteesen päivän luotu,
 Ei mulle hymyä hellää suotu;
 Siis tyydynkin kaukana seisomaan
 Ja kaukoa katsomaan.

 Omata sua en tahdo yksin,
 En halaa kulkea käsityksin
 Sun kanssas’, riemuisa hulmutukka,
 Vaan katsoa, katsoa uudelleen
 Tuota ilmettä veitikkamaista
 Noissa silmissä, jotka lempeä
 Niin lausuvan näyttävät kaikille –
 Niin, niin, sä riemuisa sinisukka,
 Sä huima, vallaton hulmutukka,
 Mä sua aatella, nähdä tahdoin –
 Mä mitä lemmelle tehdä mahdoin!

16-4 1901.