Hiawathan metsästys
Sitten pieni Hiawatha
 Oppi joka linnun kielen.
 Nimensä ja vehkehensä,
 Miten laitoit pesiänsä,
 Missä talvet piileilevät;
 Haastoi heille missä kohtas’.
 Kutsui ”kanoiks’ Hiawathan”.

 Eläimien kielen oppi,
 Nimensä ja vehkehensä,
 Majavien temput tunsi,
 Kätköset joka oravan,
 Kuinka poro juoksenteli,
 Miksi oli jänis kaino,
 Haastoi heille missä kohtas’
 Kutsui ”veliks’ Hiawathan”.

 Jagoo, tuo kopeilia,
 Taitava tarujen seppä,
 Matkustaja, haastelia,
 Teki joutsen Hiawathalle,
 Haavan haarasta kyhäsi,
 Nuolet hongan oksasesta,
 Sulkinensa, kärkinensä,
 Jäntehen poron nahasta.

 Sitten virkkoi Hiawathalle:
 ”Mene metsään poikaseni,
 Poroparvehen samoa,
 Ammu siellä aikahärkä,
 Aikahärkä, sarviniekka”.
 Ylpeästi yksinänsä
 Läksi metsään Hiawatha,
 Joutsinensa, nuolinensa.

 Linnut hälle laulelivat:
 ”Älä ammu, Hiawatha”.
 Lauloi teiri, lauloi riekko:
 ”Älä ammu, Hiawatha”.
 Tammen latvahan orava
 Kereästi kapiahtihe,
 Oksille ojentelihe;
 Siellä ryki, siellä tirskui,
 Sieltä naurellen pakisi:
 ”Älä ammu, Hiawatha”.

 Jänis vähän matkan päässä
 Hyrähtihe polullansa,
 Istahtihe istumahan,
 Pelolla ja leikillänsä
 Virkkoi pikku uroholle:
 ”Älä ammu, Hiawatha”.

 Kuullut ei hän mokomia,
 Poroja vaan mietiskeli,
 Jälkiänsä tähysteli,
 Johtavia virran luokse,
 Taakse kulki kahlottimen,
 Unelmissa uinaillen.

 Piileytyen pensastohon,
 Siellä vuotti, siellä väikkyi,
 Kunnes näki nähtävänsä,
 Pari sarvea kohoovan,
 Silmäparin säihkyväisen,
 Poron juoksevan jalona,
 Lehdikössä lennättävän.
 Sydän paisui pikku urhon,
 Täristen kuin puiden lehdet,
 Vapisten kuin lehti koivun,
 Poron tietä polkiessa.

 Paneutuen polvellensa,
 Hiawatha laukasihe;
 Tuskin liikkui heinänkorsi,
 Tuskin äänsi haavan lehti,
 Mutta poro roikasihe,
 Kavioilla kaapasihe,
 Kolvillansa kuuntelihe,
 Hyppäsi kun nuoli sattui,
 Nuoli vinkuva, vihainen,
 Kylkehen kuin ampiainen.

 Hengetöinnä poro parka
 Korvessa nyt kellettävi,
 Lakkas’ sydän sykkimästä;
 Sydän sykki Hiawathan,
 Rinta riemusta kohosi,
 Kantaessa saalistansa.

*) Tämän kappaleen on ”Amerikan Suomalaisen Lehden” toimitus sommitellut suomeksi Amerikan suuren runoilijan Longfellow’in mainiosta runoelmasta ”Hiawatha”, jonka tapaukset liikkuvat Superior-järven rannoilla. Siinä on sama runomitta, kuin meidän vanhoissa runoissamme, ja lausetavankin suhteen tuntuu juuri kuin runoilia olisi meidän Kalevalaa jälitellyt.

Lähde: Uusi Suometar 18.10.1880.

Henry Wadsworth Longfellow
Runot
Uusi Suometar
1880

en:The Song of Hiawatha/Book III
ru:Песня о Гайавате (Лонгфелло/Михаловский)/II. Детство Гайаваты/ДО