Elämä (Södergran)
Minä, oma vankini, sanon näin:
 elämä ei ole kevät, vaaleanvihreään samettiin puettu,
 eikä hyväily, jonka saamme harvoin,
 elämä ei ole päätös lähteä
 eikä kaksi valkoista kättä, jotka pidättävät.
 Elämä on ahdas kehä, jonka vankeja olemme,
 näkymätön piiri, jonka yli emme koskaan astu,
 elämä on läheinen onni, joka kulkee ohitsemme,
 tuhannet askelet, joita emme kykene astumaan.
 Elämä on halveksua itseään
 ja maata kaivon pohjalla hievahtamatta
 ja tietää, että ylhäällä paistaa aurinko
 ja ilmassa lentävät kultaiset linnut
 ja nuolennopeat päivät kiitävät ohi.
 Elämä on viitata lyhyet hyvästit ja mennä kotiin ja nukkua...
 Elämä on olla muukalainen itselleen
 ja uusi maa jokaiselle muulle, joka tulee.
 Elämä on laiminlyödä oma onnensa
 ja työntää luotansa ainoa hetki,
 elämä on uskoa olevansa heikko eikä tohtia.

Edith Södergran
Runot
Uuno Kailas