Hämärä (1883)
Hämärä onpi kolkko,
 Ja myrsky se riehuvi;
 Kuin siivet merilintuin
 Nyt laineet liehuvi.

 Vaan mökissä kalamiehen
 On valo vienoinen,
 Ja ruutuun painettuna
 On kasvot pienoisen.

 Lähellä lasia aivan
 Sen silmät tuijottaa,
 Kuin näkisivät hahmon,
 Mi esiin pujahtaa.

 Ja väikkyen varjo äidin
 Mökissä liikkuvi,
 Se kohoo kattoon asti
 Ja taasen laskeupi.

 Mitä pienoiselle kertoo
 Tää myrsky ja musta yö?
 Mitä meren kertovi aalto,
 Kun rantaa vastaan lyö?

 Ja miksi meri tuima
 Ja tuuli, kun raivoaa,
 Sydäntä koskevat äidin
 Ja posket kalventaa?

Minna Krohn
Runot