Pienen pieni saari
Olipa kerran pienen pieni saari,
 ja saaress’ oli pienen pieni maja,
 sen sauna oli niinkuin nuken mökki,
 lisänä oli pieni halkovaja.

 Majassa asui isä, äiti-kulta,
 ja kaksi oli lapsukaista heillä:
 Ol’ Yrjö poika ylväs, jonka mieli
 monesti kulki kaukaisilla teillä.

 Vaan Laila oli tyttö tyyni, niinkuin
 on tyyni ihanainen ilta kesän,
 kun kohise ei kaisla, hiljaa soutaa
 vain sorsa rantaan, suojaan oman pesän.

 Viel’ oli majan asukkaana mirri,
 jos koht’ ei sillä sijaa ollut varmaa,
 se asui vajassa ja saunassakin,
 ja väriltään se oli hiirenharmaa.

 Sovussa suloisessa täällä hiljaa
 ain’ asujainten elonrata kulki,
 ja linnut soinnutteli säveleitään,
 kun talvi taittui, suven viestit kulki.

 Ne saaren puissa, pensahissa lauloi
 kotoista onneansa korkeata,
 ja majaa suojaeli myrskysäiltä
 kuustoista kukkivaista pihlajata.