Uni (Pakarinen)
Näin unta: kulki hän tietä pitkin,
 mä häntä seuraten kaukaa itkin
 kuin itkee päivyttä illansuu,
 kun raita rantahan kuvastuu.

 Hän eelläin ensi kuin varjo, aave,
 kuin aamun autuas, herkkä haave,
 kuin leivon laulu, mi kuoli pois,
 kun kauneimmillaan se ollut ois.

 Näin unta: kulki hän tietä pitkin,
 mä tietä suutelin, riuduin, itkin,
 hän eelläin liukui ja haihtui pois.
 Ken mulle sieluni jälleen tois?