Matka Eedeniin
Vieraassa kylässä kuljimme
 rakastettu ja minä.
 Juna syöksyi kimeästi huutaen
 kuin suuri kultanuoli läpi pimeyden.

 Oli syysyö ja aseman seinällä
 SUNLIGHT, SUNLIGHT, SUNLIGHT.
 Ja nainen oli kassassa tuhruinen.
»Mrs. Elämä, please,
 kaksi matkalippua Eedeniin.»
 Hän hymyili äkkiä kirkastuen:
 SUNLIGHT!

 Juna tyhjä, me vaunussa kahden vain:
 kovin harvat kulkevat Eedeniin.
 Rakastettuni lauloi yössä:
»orvokkini, mistä tulit luokseni
 näin aikaisin?»
 Ja juna huusi ihmetellen: aikaisin?