Kaipaus (Runeberg)
Ei metsässä oo oksaakaan
 Nyt lehden kantavaa.
 On kesä mennyt matkojaan
 Ja talvi ahdistaa.

 Ma talven näen ulkona
 Ja sisälläkin vaan;
 Jos etsin mailman loppua,
 Nään talven ainiaan.

 Jos lehto virkistyisikin
 Ja päivä lämpenis;
 Mun rinnassani kuitenkin
 Vaan kylmä kirvelis.

 Oi silmän kevät herttainen,
 Et synny uudesta,
 Oi aurinkoinen sydämen,
 Et nouse haudasta.

 Mun sieluni oil omanas,
 Sun henkes henkeni.
 Nyt kaiho vain on siassas,
 Muut karkas kanssasi.

 Mull’ hoiva ainoinen
 On, puhdetyöstä laattua
 Ja roihun sammuen,
 Viel’ entisiä aatella.