Anteeksianto
Sen mitä minulle väärin teit,
 kerran kun vannoit: »ikuisesti!»
 anteeksi sinulle annoin jo ammoin.
 Kauan jos parantumistani kesti,
 kauan jos kuljinkin raajoin rammoin,
 taakan – sen tunnustan avoimesti –
 valasi rikkoen minulta veit.
 Kuljen nyt ihmeen kevyesti.
 Kaiketi sen mitä kärsiä voit
 siitä kun vannoin: »ikuisesti!»
 sinäkin mulle jo anteeksi soit?
 Jos sinä selvisit lievemmin vammoin,
 iloitsen kaksinkertaisesti.