Ilo-Veisu
Sen

Vielä virhellisen

Ilo-Veisu,

Cosca hän

Jumalan Siunauxen voimalla

Ja 

Läkärin konstin avulla

Parattin huulensa virhestä.

Caikille rackaille Risti veljille ja sisarille ylös-kehotuxexi, kijttämään Jumalata terven ja hyvin caunistetun ruumin edestä,

Cocoonpandu

Ja pränttijn annettu

Vuonna 1763.

Thomas Ragvaldin Pojalda

Turusa oleskelevalda.

V. c. Ole sielun iloinen.

1.

 HERran töitä ilmoitta,
 Cosca vaivoist kirvoitta,
 Tule suull ja sielulla,
 Rucoucell veisulla.

2.

 Mutt ah! halpa olen mä,
 Engä oikein ymmärrä,
 Tätä tehdä taitavast,
 Vaicka aivon ahkerast.

3.

 Sillä hänen armons suur
 Yli ajatuxen juur
 Ombi käynyt todella,
 Cuin nyt tahdon jutella.

4.

 Minä olin huulesan
 Syndyes jo virhen saan,
 Joca esti puheni,
 Oudox näytti casvoni.

5.

 Tätä anda paranda,
 Aivoin monin aicoina;
 Mutt’ ei silloin vielä mull
 Herran avun hetki tull.

6.

 Sillä tämä ajatus,
 oli cova rasitus,
 Etten sitä kipua
 Voinut ulosseisoa.7. Vielä oli mielesän,
 Nijncuin tätä tehdesän
 Herran mieldä rickoisin,
 Cosc’ mun andoi syndy nijn.8. Vijmein Herra rohvaisi,
 Pelvon siteet catcaisi,
 Ettei kivun peljästys
 Ollut minull hämmästys.9. Nijn  myös omas tunnosa
 Levon löysin minusa,
 Cosca Sanan Saarnaja
 Vahvist tätä asia.10. Tämän tähden, läkärin
 Canssa sijtä juttelin,
 Joca oli mieluinen
 Anomistan täyttämään.11. Itsen myöskin valmistin,
 JEsust hartast rucoilin,
 Vaivans tähden vaikian,
 Minu vaivas auttamaan.12. Vielä Herran pöydällä
 Olin mielell nöyrällä,
 Vacuutuxen myöskin sain,
 Että JEsus autta ain.13. Huhticuusa päiväisell
 Cuudel toista kymenell,
 Tuli luonnon läkäri
 Parandaman virheni.14. Pani edes istuimen,
 Johon istuin mielellän;
 Tarttui sormill casvoini,
 Vijlsi veitsell huuleni.15. Cohta silmän umbehen,
 Käten, sormen yhtehen
 Lujast kijni pusersin,
 Sydämen pääll likistin.16. Tunsin kivun surkian,
 Ahdistuxen angaran;
 Että lihan värisi,
 Caicki paicat vapisi.17. Mutta sisällisesti
 JEsuxeni vahvisti,
 Ettei äänen ollengan
 Cuulun yhtä sanaacan.18. Vaicka veren cuohusta,
 Joca juoxi suonista,
 Täydyin rascast puhalda
 Täsä veri-saunasa.19. Sillä paitan, poveni,
 Liki caicki paickani,
 Cuumald vereld täytettin,
 Joca alasculki sijn.20. HERran armo oli myös
 Toisell tavall täsä työs,
 Kivun covan lievitti,
 Poicans pijnan muistutti.21. Sillä cosca veitsell sijn
 Ikeneni Pijrettijn,
 Nijn mä muistin JEsusta
 Cuing Hän oli haavoisa.22. Ja cuin saxet huulestansa
 Leickais nahan lihasta,
 Muistin cauneit casvoja
 Cuin sai covij puusteja.23. Cosca neuloill pistettin,
 Huulen yhteen lijtettijn;
 Nijn mä keihäst muistelin,
 Joca sisäll tungettijn24. Kulkeen ja myös sydämmeen
 Vapahtajan JEsuxen;
 Nämät aiatuxeni
 Olit huojennuxeni.25. Cats! cuing’ HERran voima suur
 Mua ylöspiti juur,
 Ettei pääni pyörtynyt,
 Sydämeni heitynyt,26. Cosca näjin edesän,
 Cuinga veri sylisän
 Hyllyi, hyydyi, seisahti,
 Oli cauhistuxexi.27. Sitt’ cuin Läkär lievitti,
 Työnsä toimell lopetti,
 Nijn mä silmän auvaisin,
 Käten puhtax puhkisin,28. Nijn myös hien casvoista,
 Joca tuli tuscasta;
 Ja nijn paidan uudistin,
 Verest itsen puhdistin.29. Näin mä vaivoist suurista
 Pääsin pojes tolista;
 Menin jällens vuotelle,
 Panin maata levolle.30. Olin sijnä fangina
 Sitehisä orjana,
 Etten Leivän palaacaan
 Cahteen vijckoon nautit saan.31. Jolla ajall Läkäri
 Usiasti catseli
 Cuinga huulen parat’ vois;
 Vijmein neulat otti pois;32. Ensimmäisen Tijstaina,
 Toisen Keskivijckona,
 Colmannen sitt’ Perjandain,
 Jotca covin tuta sain;33. Ett’ he olit ruostuneet,
 Lihaan kijnniottanet,
 Josta muuttui muotoni,
 Valjux tuli casvoni.34. Ja myös vielä cauhista,
 Cosca mieleen joucahta,
 Cuig’ ne neulat temmattin,
 Kipiäst ulosotettin.35. Mutta kijtos Jumalall,
 Luojall Caickivaldiall,
 Joca päästi tuscasta,
 Nijnmyös virhen viasta;36. Annoi onnen Läkärill
 Herrall hyvällä Odenadtill,
 Siunauxen Voitehill,
 Balsamille callihill.37. Näin vielä HERra vahvista,
 Kätten työt myös armosta,
 Siuna Hänell cunniax,
 Tarvitsevill parahax.38. Näin myös kipun, vaivani
 Tällä eräll huojendi,
 Paras Läkär JEsexen,
 Josta tuon häll kijtoxen.39.

 Nyt sijs sucun, omani,
 Caicki hyvänsuovani,
 Ystävän ja tuttavan,
 HERran armost iloitcan.

40.

 Mutta racas JEsuxen,
 Andex sinuld rucoilen
 Caicki syndin, ricoxet
 Myöskin tietämättömät,

41.

 Joilla mieles rickonut,
 Poluldas poisastunut
 Olen caikell ajalla
 Tätä virhee candaisa,

42.

 Jongas ristix vaikiax
 Lähetit mull oikiax,
 Tänn mailmaan tullesa,
 Ja jo cohdus ollesa;

43.

 Itselleni hyväxi,
 Muille esimerkixi,
 Että työs ja teeos suur
 Cunniaxes tulis juur.

44.

 Anna myöskin JEsuxen
 Sinun Henges avuxen,
 Johdattamaan sydämen,
 Sisällisen ihmisen.

45.

 Että uudell voimalla,
 Tästälähin vaelda,
 Armon tiettä tasaisell,
 Rucouxell, kijtoxell.

46.

 Hengellises köyhydes,
 Lapsillises nöyryydes,
 Heittäin itsen iloisest,
 Sinun turvijs totisest.

47.

 Aut’ ett’ Sielun casvosa,
 Catselisin Laisa,
 Etten coscan exyisi,
 Omatundoon louckaisi.

48.

 Häijys ilos mailman,
 Joca tuotta cuoleman;
 mutta aina pelvosas
 Vaellaisin mailmas.

49.

 Vijmein iloon ijäiseen
 Ota tygös Taivaseen,
 Jotc’ on hengest syndynet,
 Autuuttansa etsinet.

50.

 Engelitten seurahan,
 Sinull Kijtost veisamaan,
 Isä, Poica, Hengi suur,
 Ilos ijäisesä juur.

Lähde: Helmi-tietokanta. Helsingin yliopiston kirjasto.

Runot
Tuomas Ragvaldinpoika
1763