Kaipaus (Jussilainen)
Mä muistelen nyt murheella
 Aikoja nuoruuden,
 Kuin viattomuus kajasti
 Pohjalla sydämen.

 Mä onnen kukka kedolla
 Seisoin juur’ sorjana,
 Ja aamuruskon hettehet
 Kuumotti poskilla.

 Ei päivän sade polttanut
 Mun poskipäitäni,
 Ei myrskyilmat riistäneet
 Pois lempilehtiäin.

 Ne sädevaihdon lähetti
 Vaan aurinkoiselle,
 Ja väkevällä voimalla
 Ärjäsi ärjyille.

 Ei pohjan ukko tärpännyt
 Hahteeni kärkeensä,
 Ja Neiti seisoi kokalla
 Keralla joutsensa.

 Vaan jo on haaksi huononnut,
 Murtaissa myrskyjen,
 Jo laiva soma lahonnut
 Hylyksi altojen.

 Ja punalippu välkyvä,
 Se viiri ihana,
 Se surulla jo kuvaapi
 Vaivojen vaakunaa.

 En voita enään takaisin
 Päiviä nuoruuden,
 Kun toivon ruusu kukoisti
 Pohjalla sydämen.

 Jo pian hauta avajaa
 Ovensa minulle,
 Jo siirryn multamajoihin
 Menneitten sivulle.

 Hyvästi nuoret ystävät!
 Hyvästi nuoruus vain!
 Mä vedän ukkoin keralla
 Tupakkipiippuain.

[Gabriel] Jussilainen

Lähde: Hämäläinen 14.6.1861.

Gabriel Jussilainen
Runot
Hämäläinen
1861