Unien vuosi
Unet narsissin, kielon
 jo tuleentuu.
 Sydän, sinulla viel’ on
 vain kukkien kuu.

 Ens omenat puista
 yön myrsky jo löi.
 Sydän, arpasi muista:
 Kukit, et hedelmöi.

 Vain kukasta kukkaan
 sun on puhjeta työs.
 Kevätsääs kukit hukkaan,
 suvipäiväsi myös.

 Kun puut kumartuu sun
 ties yllä, kun näät
 punamarjoissa ruusun,
 hedelmittä sa jäät.

 Kevätkuus kukit suotta,
 suvi kuluu, on syys.
 Elät untesi vuotta.
 se on iäisyys.

 Kun valmujen viinin
 suven helle jo joi,
 kukat nous georgiinin,
 tulimaljansa soi.

 Vie ens yö jo salaa
 georgiinit kenties.
 Mut kankailla palaa
 kanervikkojen lies.

 Ja kun nummia peittää
 lumen vaippa ja jään,
 yö kukkansa heittää
 yli lähtijän pään.