Ylistyslaulu Persian suurvisiirille
Hän, suurvisiiri valtakunnan
 Ja pylväs maan,
 Hän määrää meille tuulen sunnan
 Kaikk’ vallassaan.

 Hän hallinnollaan siunas, vaali
 Kaikk’ ihmiset,
 Sen alla hyötyy hamput, kaali
 ja juuriset.

 Hän arvollansa ihastuksiin
 Saa iäkkäät,
 Ja viittaamalla kumarruksiin
 Nuo harmaat päät.

 Vuos vaihtuu vuoteen juoksussansa
 Ja kuuhun kuu;
 Visiirin iki-loistoon kansa
 Vast’ ihastuu.

 Kun kerran koittaa tuomiopäivä,
 Saat palkintos;
 Siis älköön pääskö surunhäivä
 Sun asuntoos.

 Sun asuntoos, jost’ idän rusko
 Käy halki maan
 Ja johon luottaa kansas usko
 Ja padishah’n.

 Hafis, jok’ ihanimmin värin
 Sua ylistää,
 On puhuessas kaino järin
 Ja mykäks jää.

1887.