Iltasoittelu
Kun eilen neidolleni lempimälle
 mä huviketta mielin laulamalla,
 niin mandoliinin otin ma ja hälle
 sen soinnuttelin akkunansa alla.

 Mä hänen, ihastuksissansa tälle,
 jo mulle kätösellä valkealla
 noin luulin viittailevan empivälle
 ja lemmenlehden luovan armahalla.

 Ja kas! hän käärii, viskas kaunokainen
 jo mulle paperin, min poimijaksi
 mä riemusyömmin riensin luottavainen.

 Vaan haipuipa mun mielein haikeaksi – 
 kaks’ löysin lanttia! mun oli nainen
 tuo luullut soittoniekaks kulkevaksi.

Anonyymi