Ylösnousemus
Kuljimme kautta Gehennan,
 kuolemankuilun yli,
 uhmaten alla ammotti
 manalan musta syli.

 Tunsimme tuskan tuimimman,
 kärsimyskauhistuksen,
 kuulimme rintaa repivän
 itkun ja vaikerruksen.

 Uhaten ulvoi Kerberos,
 saartoivat sadat mahdit.
 Helvetin herran saalista
 vainuivat varmat vahdit.

 Sittenkin eteen-, ylöspäin
 halumme harras paloi,
 uskomme uuteen elämään
 sieluihin voimaa valoi.

 – – –

 Voineet ei meitä mahdit nuo
 kuolemankuiluun syöstä,
 kärsimyskruunuin kirkkokin
 nousemme manoin yöstä.

 Tuhansin taasen tervehtää
 kansojen joukot meitä, –
 käsikkäin käymme kulkemaan
 elämän valtateitä!