Runo raittiudesta
Rakastele raittiutta
 Eikä pikarii pivossa;
 Muista aina muistutukset,
 Vaarinota varoitukset,
 Mitä sanelee Sanassa
 Jumalamme juttelevi
 Palkasta pahan elämän,
 Siunauksesta siveän.

 Tarjona on taivon talo,
 Ilo, onni, i’änkaiken
 Raittiin rakastajalle
 Varsin viinan vihaajalle.

 Onpa raitis onnellinen
 Maailmata matkatessa;
 Ystävyyden ylimäisen
 Kohtajavi kotonansa
 Yltäkyllin kylässäki.

 Hälle Luoja lainoavi,
 Aina antaa aikalailla
 Kaluaki kaikenlaista
 Tavarata tallellensa,
 Siemenensä siunoavi
 Vaarat kaikki karkottavi.

 Ruumis raitis raittiilla,
 Väkevitten välttäjällä.
 Eikä nälkä näännyttele,
 Puistuttele ruo’an puutos
 Pirtissä pirteän miehen
 Raittiutta rakastavan.

 Lapset leikkii laattialla,
 Telmivätte tervehinä,
 Iloisina iloilevat,
 Kasvavatten kaunoisina,
 Niinkun kukkaset koreat
 Niityllä niitettömällä,
 Hyvän pellon pientareilla.

 Jospa raitis joutusikin
 Kouruhin kovankin onnen,
 Eipä hätä hätyyttele,
 Vaivuttelekaan vahingot
 Raittiin rakastajat
 Varsin viinan vihaajata,
 Alttiina on apu aina,
 Tarjona joka talossa,
 Nopeasti naapurissa;
 Jos tautiki tavotteleva
 Kuolio häntä kuulustavi,
 Niin on varsin onnellinen
 Tuonelahan tullessansa,
 Matkatessa Manalahan;
 Luoj’ on laupias hänelle,
 Varsinkin Vapahtajansa,
 Alimainen ystävänsä.

 Mutt’ kuin mietin miekkoista,
 Alamielin ajattelen
 Pikarin pitelijöitä,
 Juomingeissa juoksijata,
 Kuinka raukat raukenevat,
 Kovin kurjiksi tulevat,
 Vihdoin viinasta peräti;
 Kuinka kunnia kuluvi,
 Arvo miehen alenevi,
 Koska huima humalassa
 Villinä on viinapäissä.

 Viina viepi viisaudenki,
 Ylipäätä ymmärryksen,
 Tappaa taidonkin todella,
 Mielen kaiken menettävi,
 Terveyden temmaisevi,
 Saattaa serkuksi si’alle,
 Luokse luontokappaleen.

 Koska kuollo kohtajavi
 Lähtöhetki lähenevi,
 Julm’ on Luoja juomarille,
 Konnalle tuomari kova,
 Eikä anna armoansa
 Lahjoita laupeutensa.

–r*.

Lähde: Suometar 15.6.1852.

Anonyymi
Runot
Suometar
1852