Lemminkäisen iltalaulu
Rientävät päivät ja viikot ne vierii,
 tekojen tanterelle unhon sumu kierii;
 päivä on kirkas ja yöhyt on musta,
 anna ilta lepoa ja anna unhoitusta.

 Näin minä riemujen rannikot aavat,
 kuulin kuinka kahisivat huolen lehdon haavat;
 onnea mä nautin ja kyyneltä kylvin,
 anna aika anteeksi jos murtavana mylvin.

 Kukkanen aamulla autuasna aukee,
 elää päivän onnessa ja ehtoosen raukee;
 minä olin surun kukka, päivä meni hukkaan,
 tuli ilta viileä ja väsyi aika kukkaan.

 Onnessani monen onnen armotonna polin,
 perhona mä teitä kuljin perhomieli olin;
 rannikoille raukenin ja unhoitusta halaan,
 suo’os äiti rauhan syli kotihin kun palaan.

 Rientävät päivät ja viikot ne vierii,
 tekojen tanterelle unhon sumu kierii;
 päivä on kirkas ja yöhyt on musta,
 anna ilta lepoa ja anna unhoitusta.