Hehku, rinta!
Miksi, miksi nuori rinta
 Raivoelet rauhatonna,
 Miksi rauhan riistät multa,
 Yöllä karkotat unosen?

 Toiset tuolla surutonna,
 Huoletonna huiskehtiipi;
 Mun sydän sälähteleepi,
 Rinta tuikkaapi tulessa.

 Riehuele vain mun rinta
 Hehkuele hersymättä,
 Hehku tulta, innostusta,
 Tarmokkuutta, urhoutta!

 Hehku, rinta, riutumatta
 Riehu pitkin päivyeitä!
 Mun on onni ollakseni
 Tunnetulten tulviessa.

 Jos sä tyynnyt jollonkullon,
 Tyynny aivan ainiaaksi.
 Mieluisampi mullan alla
 Maata on kun maailmalla.

18 18/3 95.