Kekrilaulu
On kullakin huolet
 ja mullakin huolet,
 ja miestään murjoa mailma voi!
 Ja toukat söivät,
 ja rakeet löivät,
 ja pouta poltti ja kadon toi.
 Mut ethän itkene, tyttö kulta,
 taas kaikki kääntyvi parhain päin,
 taas tulee kekri, taas tulee kekri,
 taas tulee kekri, mun ystäväin!

 Meni tuhkaksi talo,
 vei onnemme palo, –
 se tuulen teitä jo häipyi pois.
 Ja puute painaa,
 ja keltäs lainaa
 putipuhdas raukka se saada vois!
 Mut viis, jos nälkä on, tyttö kulta,
 taas alkuun iskemme pinnistäin,
 taas tulee kekri, taas tulee kekri,
 taas tulee kekri, mun ystäväin!

sv:En nyårslåt