Ystävykset (Oker-Blom)
Kaks’ ystävätä herttaisaa
 pihassa tuolla tallustaa:
 Marjaana punakolttunen,
 laps’ lieto kahden keväimen,
 sen kutrit keltakukkasta
 ja silmät sinitaivasta.

 Hän kutsuu, kutsuu tipiään,
 herttaista, sievää Sipiään,
 min takki on niin valkea
 ja punaheltta otsassa.
 Luo ystävän se kipittää,
 niin joutuin juosta sipittää.

 Ja tyttösellä kupissa
 on hyvä aamuatria.
 Ja Sipi heti valmis on
 nyt pieneen kestin pitohon.
 Se noppaa, noppaa nokallaan
 ja on niin ihmeen iloissaan.

 Ja kanan kupuun vähittäin
 Marjaanan jyvät joutuu näin.
 Ja tyttö seuraa hymyten,
 kun huomaa ruokahalun sen.
 Ja Sipi yhä noppailee
 ja siemeniä koppailee.

 Vaan viimein tytön vatsassa
 jo käypi kumma kurina.
 Hän ruokakuppiin tirkistää,
 se nälän suuren synnyttää.
 Jo noppaa jyvän sormi pien’
 ja toinen kulkee saman tien.

 Kaks’ ystävätä herttaisaa
 nyt syöpi samaa atriaa.
 Ja Sipi noppaa nokallaan,
 vaan tyttö koppaa sormellaan.
 Ja ystävykset vierekkäin
 ne herkuistansa nauttii näin.