Oravan valitus
Kuulin kerran kuusikossa,
 Mäen päällä männykössä,
 Miten oksalla orava
 Ruikutteli riekkohäntä:
 Mihin lie minun sukuni,
 Kuhun lapsikultaseni
 Erillensä eksynynnä,
 Hajallensa haihtununna?
 Yks on Turjan tuntureilla,
 Toinen Aunuksen ahoilla,
 Kolmas on kovin etäällä
 Aina Aasian perillä.
 Siell’ on kettu siepannunna,
 Orjaksensa ottanunna
 Poloiset mun poikaseni,
 Katalat mun kantamani.

 Tuota huolin tuon ikäni,
 Panen pakkopäiviäni,
 Itken aina itsekseni,
 Valittelen vaimoneni,
 Miks ei mulla niinkuin muilla
 Suku oo omilla mailla,
 Lapset laulele kotona
 Yhden kielen kiskomalla!

 Vielä luulen viimeiseltä,
 Toivonpa toden perästä
 Purevamme yhtä puuta,
 Yhtä kääntävän käpyä.
 Sitten laitan laadullisen,
 Virren paljoa paremman,
 Jota laulan lapsineni,
 Kiukuttelen kultineni.

Pietari Mansikka
Runot