Finn-Gallia
Laps laulujen vanhojen, jotka on vait,
 taas syntynet, saaren valta,
 myös kansojen tuskan sa tuntenet kait,
 kun päivähän pääset sen alta.
 Olit orja! Nyt henkesi vapaa lie;
 ies iirien heimoa painaa,
 toki kultainen kulki sun toivosi tie,
 sinä vuossadat varrottu vainaa.

 Finn-Gallia! Vaivasi vaikea on,
 sen tietävi myös suku Suomen,
 mi myös oli orja ja onneton,
 min vihdoin valkeni huomen.
 Oli viljelyn vartia Iirien maa,
 kun Euroopan muun hämy peitti,
 siks kansojen viljelys velvoittaa,
 kun kahleensa kansasi heitti.

 Satukansa sa saaren viheriän!
 Kuin virsi se soi ajast’aikaan:
 voi olla ei orja, vaan vapaa hän,
 joka uskovi untensa taikaan.
 Finn-Gallia! Koittavi kansasi koi,
 kuin koitti se kautta maan piirein,
 mut maailma olla ei vapaa voi,
 jos valta ei valkene Iirein.