Serenaadi (Hellaakoski)
Siitä asti kun sinut näin,
 sekasorto surkea on mielessäin.
 Intohimot keitti
 liemen tulisen,
 hyvät, pahat sekaisin ne patahansa heitti,
 loikkien piirissä ympärillä sen.

 Poissa oli voima mun tahdostain.
 Houkka, sitä balettia katselin vain.
 Valmihiksi soppa
 joutui niin,
 hoilaten se kitahani kaadettiin
 ihan joka noppa.

 Siitäpä juovuin kerrassaan.
 Himot ovat vartijatta valloillaan.
 Näin ne miehen raastaa
 valittunsa luo.
 Pakenetko? Kuuletko? — lempeästi haastaa
 paholaiset nuo.

 Tahtovat ne kylpeä silmissäs,
 himoitsevat sointua äänestäs,
 varrellesi köyrtyin
 hiipivät ne luo,
 ylpeät, ne kesyinä sun etehesi nöyrtyin
 huultes mehun juo.