Soi laulelo lounahan mailta
Soi laulelo lounahan mailta,
 Kuin Lorelei lauleleis,
 Miten alppien poian lemmen
 Tuo ilmihin Edelweiss.

 Ikiseuduilta jäätikkökenttäin
 Hän henkensä kaupalla toi
 Tuon kukan, min neidolle alppein
 Hän sykkivin rinnoin soi.

 Vain Edelweiss ilmaista saattaa
 Hänen hehkeintä toivettaan:
 On alppi-ilmojen puhtaus
 Sill’ untuvanupussaan.

 Se hankien keskellä taimii
 Runo lemmen, kukkien niin,
 Sydänjuuriss’ on suosion toivo,
 Joka lehdessä tunnustus siin.

 Ma kukkasen tuon, ma myöskin,
 Vilurinteiltä elämän tään,
 Se jäisestä hangesta puhkes
 Kevätlämmön kerkeämään.

 Sen henkeni kaupalla sieltä
 Ma kallion huipulta hain,
 Vaikk’ kuilujen jäät koki hyytää
 Mun uljasta intoain.

 Ota vastaan, aatosten impi,
 Tää lempeni kukka niin:
 Sydänjuuriss’ on suosion toivo,
 Joka lehdessä tunnustus siin.