Hautakellot
Keskitaivahalla päivyt paistaa,
 kuuma kultakehrä heinäkuun,
 sirkat sirrittävät heinikossa,
 peipot piipittävät pensastossa,
 perhot käyvät kukkakisailuun.

 Kiuru kimpoo yli kirkon tornin
 hellehehkuisehen auermaan,
 laulun tenho ylös nostattaa,
 yhä, yhä alemmaks jää maa,
 kunnes katoo pilven hattaraan.

 Rantamalta kuuluu airoin loiske,
 kirkon kellot kuollehelle soivat,
 valittaen värää vaskisoinnut.
 Multaan muuttaa äsken ilakoinut,
 siksi säveletkin kapinoivat.

1913.