Kaunista säätä
Taivas kirkas, lahti tyyni,
 Päivä paahteinen.
 Honkalassa vellikello
 Soittaa ruuallen.
 Harjun kirkko loistaa niinkuin
 Helykruunuin morsian.
 Päällä Ohmon koivumetsän
 Niinkuin harso herrasneidin
 Pilvi taivahan.

 Ja kuin vankat lautamiehet
 Kihlakunnan käräjäin
 Tummat vaarat seisoo tuolla
 Veljellisnä vierettäin.
 Ja kuin juhlivaiset laivat
 Uivat saaret Sorsamaan,
 Keulan päässä kuuset huojuu,
 Keskiteljoillansa koivut,
 Männyt perätuhdollaan.

 Vanha Luoti tuvan eessä
 Mäkirinteellään;
 Ehkä vanhass’ sydämmessään
 Loistaa päivä, loistaa toivo
 Lämpimämmin entistään.
 Vanha Luoti, vanha Luoti
 Miettii ehkä laillain hän:
 Suloista on elää sentään,
 Mikä ihmeen kaunis ilma,
 Ilma päivän selkeän.

 Mitä siellä, tirske kuuluu
 Kautta niemien ja saarten?
 Mikä riemu raikuukaan?
 Lahden pohjassako immet uivat
 Vaiko soutaa
 Immet venhollaan?
 Kymmenkunta hattupäätä
 Puljahtaapi kaislikosta
 Salmen suusta keikkuen,
 Kymmenkunta neittä mulle
 Nauraa ilkkuen.

 Mokomakin naurutulva!
 Suutunko vai huolin viis!
 Soudan sentään lähemmäksi,
 Sillä onhan joukoss’ itse,
 Itse ainoinen Alice.
 Ja mä venheessäni nousen,
 Haparoiden lakkihini
 Tartun neuvoton,
 Ja mä punastun ja lausun:
»Äärettömän kaunis ilma,
 Kaunis ilma tänään on!»

»Sangen totta, nerokasta,
 Hyvä, hyvä, hahhahhaa,
 Runollista, nerokasta,
 Runollista, hahhahhaa».
 Tytöt mulle ilkkuaa,
 Viskoo vettä niskahani,
 Armotonna muiden lailla
 Sydämmettä myös Alice!
 Hämilläni hoiperrellen
 Lankeen polvillein ja lausun
 Surkeesti kuin Cæsar: »Siis
 Sinä myöskin, sinä myöskin,
 Sinä myös Alice!»

sv:Vackert väder