Kun matkalla sattumalta
Kun matkalla sattumalta
 Ma kultani perheen näin,
 Isä, äiti ja pikku-sisko
 Mun tunsivat tervehtäin.

 He kysyi, kuink’ olin voinut,
 Taas samassa vakuuttain,
 Ett’ en mä muuttunut ollut,
 Mut ett’ olin kalvas vain.

 Ma tiedustin tädit ja mummot
 Ja pitkäpiimäiset muut;
 Ja ma pentua kysyin, jonka
 Niin kiltisti luskutti luut.

 Myös naitua kultaa ma kysyin,
 Noin sivumennen vaan;
 Sain ystävällisen tiedon,
 Ett’ oli hän viikoillaan.

 Ja onnea toivotin silloin
 Ja sievästi sammalsin,
 Ett’ terveiset lämpimät multa
 He veisivät tuhansin.

 Huus pikku-sisko väliin:
 ”Siro pentuni, kiltti niin,
 On suureks ja hulluks tullut,
 Ja Reiniin heitettiin.”

 Tuo pieni on ilmetty kulta,
 Jos lainkin naurahtaa;
 Sama silmien isku on hällä,
 Mi mun niin kurjaksi saa.

de:Als ich, auf der Reise, zufällig
ru:На станции встретилась как-то (Гейне/Плещеев)
ru:Случайно со мной повстречалась (Гейне/Михайлов)
ru:Когда на дороге, случайно (Гейне/Фет)