Oi kiitos luojan, että mieronmiesi
Oi kiitos luojan, että mieronmiesi
 tok’ edes unta kyllin nähdä saa,
 kun ammoin tuhaks tummui toivon liesi
 ja tuskaa elontaival tarjoaa.

 Niin monet kerrat kurja iskut siesi
 ja kesti kohtaloa kolkoimpaa,
 kun lohtunaan hän kärsiessään tiesi,
 ett’ auvon antaa unetarten maa.

 Ja kaiken myöskin hälle unet soivat,
 nuo unet armaat, hienot, valoisat;
 ne yksin hälle uskallusta loivat

 ja väsynyttä kauas kantoivat;
 ne elämän ja elinvoimat toivat,
 kun – onnenharhat nähdä antoivat.