Yliopiston kirjastossa
Mä tänne hairahduin ja oikein en
 Mä tiedä, missä taasen lienenkään.
 Niin outo tunne mulle rintahan
 Nyt hiljallehen alkaa elpymään.

 Niin tuntuu ilma lumoovaiselta
 Kuin vienon vieno henki taivainen
 Tääll’ hiljaa liihoitellen asustais. –
 Tää taivaan etusuoja lienekin?

 Kun nään nuo holvimuurit muhkeat
 Ja suurensuuret tiedonlähtehet,
 Ma salon lapsi tyyten peljästyn
 Ja toivon kauvas täältä pääseväin.

 Vaan kun mä aijon sitten lähtemään
 Niin jäädä tekee mieli kuitenkin. –
 Ken pois nyt pyrkisikään taivaastaan,
 Kun oven löytäisin vain salihin!

18 13/4 95.