Nuorelle tytölle (Franzén)
Kiedo, tyttö, keväänäs
 seppeleitä tukkaan.
 Pyri tanssiin, päästessäs:
 pian pyrit hukkaan.

 Pois jo ennen huomista
 hiipii sulta sulo;
 sinut työntää loistosta
 toisen ruusun tulo.

 Peilaile, kun piirteitäs
 peili ylistääpi:
 kerran suora ystäväs
 unhotuksiin jääpi.

 Lempivät kun kilvaten
 pariis tahtoo päästä,
 laula, tyttö, soittaen,
 älä pilaa säästä.

 Heti herraks ylentäy
 mairesuu, nyt orja.
 Lapsi itkee, kehto käy,
 lepää soittos sorja.

 Leiki runon unelmin,
 rakastu sen kukkiin.
 Leikiten nyt lempeenkin
 kiinny niinkuin nukkiin.

 Kohta povin kuihtuvin
 heräät, rouvaks muuttuin,
 heräät vaivaan, harmihin,
 sulojasi puuttuin.

 Hyymen pistää ruusuillaan.
 Kuitenkin on kurjaa
 ikäs olla tyttö vaan
 herjattu ja nurja.

 Kun on elos kukassaan,
 riemuitse ja loista.
 Et saa enää milloinkaan
 vuottas viittätoista.