Hektorin jäähyväiset
ANDROMAKE.

 Ikkusest’ko Hektori nyt syöksee
 Murhajan Akaijalaisen luokse,
 Jossa hirmusesti surmataan.
 Kenpä neuvonee sun pienosille
 Jumaluudesta ja miekkasille,
 Kun nyt joutunet sä Tuonelaan?

 HEKTOR.

 Kyynelesi vaimo kulta sulje,
 En ma turhaan miekka vyöllä kulje,
 Käessäin on turva Pergamon!
 Suojellen pyhyyttä temppeleien
 Kaadun, mutta maalleni vapauen
 Voitan mennessäni Tuonelaan.

 ANDROMAKE.

 Heiluttelevaksi talvituulen
 Jätetyin aseisi äänen kuulen,
 Sankarsuku Priamon katoo;
 Menet missä aurinko ei koitse,
 Missä Tuonen virta itkevi saloitse,
 Siihen rakkautesi vajoo.

 HEKTOR.

 Toivoni ja ajatukset kaikki
 Tuonen virtahan ne hukutanki,
 Rakkauteni en kuitenkaan.
 Kuules! sota muurilla jo pauhaa;
 Tänne miekka! Tuoni tuopi rauhaa,
 Rakkaus ei kuole Tuonelaan.

P[ietari]. H[annikainen].

Lähde: Saima 3.10.1844.

Friedrich Schiller
Pietari Hannikainen
Runot
Saima
1844

fr:Adieux d’Hector
ro:Ector și Andromache
ru:Гектор и Андромаха (Шиллер/Тютчев)
sv:Hektors avsked