Juhannuksena
Taas kauniita kukkia kantaa maa,
 jota talvella peitteli hanki.
 Joka lampi nyt laineita loiskuttaa
 ja vapaasti rannalle roiskuttaa
 taas talven valkoisen vanki.

 Nyt päivät ja yöt ovat valoisat
 ja kaikki niin kauniilta näyttää.
 Nyt murheet mustimmat haihtuvat
 ja ikävät iloiksi vaihtuvat
 ja toiveet sydämen täyttää.

 Oi ihana, suloinen, suvinen sää!
 Se hurmaa ja hermoja huumaa.
 Niin viehkeesti mieltä se viihdyttää,
 vaan lemmenliekkiä kiihdyttää,
 ja veri on suonissa kuumaa.

 Ja poika vie neitosen siimekseen –
 hän hellästi heilaansa halaa.
 Hän näkyi jo vapaasti suudelleen –
 ja suutelee hänt’ yhä uudelleen –,
 viel’ eilen hän suuteli salaa.

 Näin elämä lemmenleikissä
 käy vanhaa tuttua tapaa.
 Tään hurman ja huuman keskellä
 on ikävä vangitun leskellä,
 mutt’ – onhan rakkaus vapaa.

 Ja saaressa juhannuslomalla
 hän vieraan vierehen vaipuu.
 On hauskaa vaimolla somalla,
 vaan vangilla onnettomalla
 on rinnassa kaiho ja kaipuu.