Væhæn suomalaisista suku-nimistæ/korjattu
Vähän suomalaisista suku-nimistä.

Muinosina aikoina oli kaikilla Suomalaisilla
omat suku-nimenä.
Vähitellen he rupesivat niitä heittämään Ruotsin
aikana. Näetsen kun Ruotsalaiset ei käyttäneet semmosia nimiä,
niin tottahan ne eli virkamiehet rupesivat niitä hävittämään
mikä missäkin paikkakunnassa. Varsinni oli papit ja
sotaherrat kiivaat niitä sortamaan. Esim. Laukaan pitäjässä keski-Suomessa
oli vielä ison-vihan aikana kaikilla pitäjäläisillä
omat suomalaiset sukunimensä, niinkuin eräästä vanhasta kirkonkirjasta
sen olemme nähneet. Vaan kun Tuderus niminen
mies pääsi kirkherraksi sinne, kas silloin rupesi hän heti
noita nimiä hät–yttsemään niinkuin ainakin vihollisiansa. Ja
siitä alkain ne häviävät Laukaan kirkon-kirjoista. Ja mitä
sotaherroihin tulee, niin sen tietää jokainen kuinka sotamiesten
usein kauniit suku-nimet: Heinonen, Hienonen, Heimonen
y. m. muutettiin ja muutetaan näin rumiksi: Grȃ, Spräng, Sprut,
Stork, Spjut y. m., joita sotamies parka ei itsekään voi
ulos-puhua väristelemättä. Mutta jos miehellä sattuu olemaan
ruotsalainen nimi, jos kuinka karkee ja sopimaton, esim. Vejander,
Brunström eli muita, ei suinkaan sitä sitte muuteta. — 
Ennen vanhaan lienee muutama pappi mainittua hävitystä tehnyt
senkin vuoksi, että niissä nimissä luulivat ehkä säilyvän jotakin
pakanallisuutta. Nyky-aikoina ovat papit ja muut virkamiehet
valistuneesti ruvenneet näitä alku-peräisiä Suomen sukunimiä
säilyttelemään vieläpä etsimään ja puolustelemaankin.
Vaan vielä sotii ja sortaa niitä moni sotaherra, luultavasti vanhasta
piityneestä tavastansa.

Niinkuin kieli, tavat ja la’it ynnä muuta, niin ovat myös
kansan omat nimetkin kalliita kansallisuuden kannattajia tahi kumminni
sen osottajia. Mutta onpa niillä toinenkin historiallinen
arvonsa. Näistä nimist voisi jotenkuten tutkia mitenkä Suomen
kansa on levinnyt maahan, mitkä suvut minnekin maakuntaan
ovat siirtyneet. Nämä vanhat sukunimet ovat siis kokoeltavat
ja yleisölle julistettavat, mitkä niistä vielä tavataan eripitäjissä.
Tietysti on paljo vanhoja nimiä hävinnyt ja uusia
ilmistynyt ajan kuluessa; vaan pitää niin uusia kuin vanhojakin
alku-suomalaisia suku-nimityksiä ilmottaman.

Toivottavasti meidän kunnioitettava papistomme, joka
kirkon-kirjoista ja muuten paraiten saa asiata selvälleen, myöskin
muut sivistyneet meidän kansalaisemme lähettävät Helsingin
kaupuntiin Suomen Kirjallisuuden Seuralle täydelliset luettelut
seurakuntansa jäsenten sukunimistä. Luultavasti Seura näitä
on julkaseva.

Peri-suomalaisia suku-nimiä Liissilän pitäjässä Inkerin
maalla vuonna 1844.

Peri-suomalaisia sukunimiä Pihtiputaan kappelissa Witasaaren
pitäjässä v. 1856.

Muistutus. Näistä Liissilän ja Putaan nimistä ei muita
ole näille seurakunnille yhteiset kuin Väisänen.