Maasi
Laps Suomen, valoon nostaos
 Ilolla nuori katsantos
 Kunnailtas kasteisilta,
 Vapaasti loitos silmäs luo:
 Sun, katso, kaunis maa on tuo!

 Et muiden armost’ elä vaan,
 Et ole vieras päällä maan,
 Jalallasi on pohja,
 Perinnön sait’ jot’ edustaa
 Sun tulee, sekä puolustaa.

 Etemmäs kuin sä näetkään,
 Sinervän metsän hämärään,
 Nimettömien teiden
 Ja seutuin taa, maan kaiken sen
 Jumala antoi sinullen.

 Sun, sun tuo meri vapaa on
 Tuo vallaton ja rajaton,
 Ja kaikki sinijärvet,
 Ja kaikki virrat kuohuvat,
 Ja kaikki purot armahat;

 Ja vaarat päivänpaisteiset,
 Ja kedon tähkät, kukkaset,
 Ja kaikki tummat metsät,
 Ja salot, saaret, niityt, haat,
 Ja lumilinnat, kesämaat.

 Tiet, kylät, torit, kaupungit,
 Loistöllit, hovit kaunihit,
 Ja kaikki, jotka niissä
 Turvaavat Luojan apuhun,
 Ne kansas on, ne ovat sun.

 Ken on niin rikas, kellä maa
 Niin ihana on puolustaa
 Ja armastaa kuin sulla?
 Sen rakas Luoja sulle soi
 Ja rakastettavakses loi.

 Laps Suomen, kasva siinä vaan
 Kuin nuori koivu puistossaan,
 Ja sille henkes uhraa,
 Pyhitä työs ja sydämes
 Sun maalles, maalle isies!

*) Tää runo on näyte ”Maamme” kirjan uudesta suomennoksesta, joka piakkoin ilmestyy painosta.

Lähde: Hämeen Sanomat 5.2.1886.

Runot
Zacharias Topelius
Hämeen Sanomat
1886