Afrika. Lähetys-alaltamme
Viime tammik. 29 p. saimme kirjeitä
Weikkolinilta ja hänen vaimoltansa, jotka
olivat lähetetyt joulukuussa Valaskalalahdesta,
sekä Piiraiselta, joka myöskin silloin
oli matkalla siellä. Veljiltämme ja sisariltamme
Ovambomaalla sitävastoin emme
tällä kertaa saaneet kirjeitä, kun postia ei
ollut tullut Valaskalalahteen ennen laivan
lähtöä. Tämän kuun 6 p. saimme vielä
kirjeitä Weikkolinilta ja hänen vaimoltansa,
tällä kertaa Kaapista, johon olivat tulleet

tammik. 4 p. Niin on siis Jumala onnellisesti
auttanut heitä suuren ja vaikean
osan yli matkallaan kotimaata kohti ja samalla
suonut heidän saavuttaa paikan,
jossa heillä on tilaisuutta saada tarpeellista
lääkärin hoitoa. Sitte kun näet nämä
puolisot 1879 viimeksi jättivät Kaapin
matkallansa lähetysalalle, ovat he usein
kovastikin sairastelleet saamatta kuitenkaan
muuta hoitoa kuin minkä veljet yleensä
voivat toimittaa itselleen ja toisilleen.

Toivomme että heidän riutunut terveytensä
tarkoituksenmukaisella hoidolla Jumalan
avulla paranee ainakin sen verran,
että aikomuksensa mukaan voivat huhtikuulla
jatkaa matkaa Suomeen ja joutua
tänne hyvissä ajoin ennen lähetysjuhlaa.

Nyt olemme jo saapuneet tänne Valaskalalahteen
ja odotamme laivan lähtöä
päästäksemme Kapkaupunkiin. Täällä on
nykyään 2 laivaa. Toinen niistä on
”Louis Alfred”, jonka pitäisi viedä meidät
Kapkaupunkiin. Toinen on ”Adolf”, joka
tuli tänne suoraan Saksasta ja toi 14
herrasmiestä, insinörejä y. m., joilla oli
mukanaan 7 rautaisen huoneen ainekset.
Saksassa on näet eräs yhtiö, joka aikoo
perustaa tänne teuraslaitoksen ja liha-keittiön,
jossa valmistettaisiin lihaa säilytettäväksi.
Kaksi paronia, veljekset von Steinecken,
ovat jo menneet Ovambomaalle
päin teurashärkiä ostamaan.

Tänä vuonna on täällä Hereromaalla
löydetty monta paikkaa, jossa löytyy kultaa.
Elokuussa tuli tänne kullankaivajia
Australiasta ja löysimät nämät kultapaikat.
Sitäkin ennen oli eräs luonnontieteen
oppinut käynyt täällä etsimässä kultaa,
vaan ei löytänyt; mutta kun varsinaiset
kullankanvajat tulivat, niin he löysivät.
Mekin olemme käyneet näillä kultakaivoksilla.

Paljo hyörivät ja pyörivät maailman
lapset voittaakseen katoovaista mammonaa.
Muun muassa on tänne tuotu kauppatavarana
kaikenlaista roskaa, jolla tahtovat
täällä voittaa. Jo näitten tavarain tänne
tuomista varten ovat koko laivan vuokranneet.
Mutta kun maailman lapset näin
suurella innolla kokoovat katoovaisia aarteita,
kuinka innokkaasti tulisikaan valkeuden
lasten ko’ota katoomattomia.

Matkalla Ovambomaasta tänne sain
Omarurussa kastaa yhden ndongalaisen.
Hän otti otti uudeksi nimekseen Ruben. Hän
on noin 30 vuoden vanha mies, vaan
hän oli pakanana niin yksinkertainen, ettei
osannut oikeaa vasemmasta eroittaa.
Ensin hän oli veli Roihan luona ja
sitte minun luonani Omandongassa, nauttien
kaste-opetusta, josta hän oppi lukemaankin.
Hän seurasi meitä Omaruruun, 

jonka kirkossa minä hänen kastoin. Sitte
palasi hän Ondongaan takaisin vaunujeni
mukana, jotka tästälähin tulevat veli Hannulan
omiksi.

Idani ja poikani Johanneksen kanssa
menin sitte Okahandjaan, Kamahereron
pääkaupunkiin, jossa sisar Amalia Diehl
asuu. Tänne menin senkin tähden, että
useat seurakuntalaisistani ovat muuttaneet
tänne ja toisia aina yhä muuttaa. Nämät
muuttavaiset ovat hererolaisia, joiden tyttäriä
kuninkaan äiti Namupala on vasten
tapaa ruvennut pitämään orjinaan.
Minä olen, kuten muinen Mooses, koettanut
hankkia sorretuille kuninkaan luvan
muuttaa pois maasta, vaan Kambonde ei
ole ollut niin vastahakoinen kuin Farao.

Okahandjasta menin Uuteen Barmeniin
Hereromaalla. Siellä kastoin lähetyssaarnaaja
F. Meijer’in äsken syntyneen tyttären.
Sieltä palattuamme saavuimme tänne
Valaskalalahteen tämän kuun 10:nä päivänä.
Odotamme nyt täällä laivan lähtöä.
Emme kumminkaan voi kohta tulla Suomeen,
sillä me tarvitsemme kaikin ensin
lääkärin apua. Pieni Johanneksemmekin
on kipeä jalastaan, joka on täynnä paiseita.

Veli Piirainenkin on nyt täällä Valaskalalahdella.
Hidolin kuuluu olleen kovasti
sairaana, vaan on nyt parempi. Posti
Ovambomaalta ei ennättänyt tähän laivaan.
Kasteoppilaani Martin on nyt
Otjimbinguen seminarissa ja lähetyssaarnaaja
Brinker kohtelee häntä hyvästi. Annoinpa
toisenkin ovambolaisen veli Brinkerille,
uukuanyamalaisen Laplana’n. Laplana
ei vielä ole kastettu.

Sydämmellisiä terveisiä Teille, rakas
pastori, sekä perheellenne ja kaikille rakkaille
ystäville – Idaltani, v. Piiraiselta
ja minulta. Kunnioituksella ja rakkaudella.

Valaskalahti Marrask. 22 p. 1887.

Kapkaupunki Tammikuun 11 p:nä 1888.

Olemme nyt jo saapuneet tänne asti,
ja kuta kauemmaksi olen siirtynyt Ovambomaalta,
sitä vaikeammalta tuntuu minusta
ajatus, ett’en milloinkaan enään tässä elämässä
saa tavata rakkaita mustia ystäviä,

uskollisia palvelijoitamme ja kaikkia
rakkaita lapsia. Margaretha, jota Syyskuusta
1886 täytyi lähettää pois Ovambomaalta,
koska perintöruhtinas väkivallalla
tahtoi ottaa hänet vaimokseen ja joka
Hereromaalla seurasi meitä Valaskalalahteen,
on nyt lähetyssaarnaaja Böhmin luona
siellä. He eivät tarvinneet häntä, mutta
ottivat hänen armeliaisuudesta. Hän on
kärsinyt paljon senjälkeen kuin hän läksi
luotamme Ovambossa, mutta tämä on tehnyt
hänen nöyremmäksi. Herra varjelkoon
turvatonta lapsiraukkaa ja pitäköön
hänet ainoassa autuaaksitekevässä uskossa!
Vaate-arkut saapuivat Valaskalalahteen
sillä aikaa kuin olimme siellä. Avasimme
sen vaate-arkun, joka oli aiottu meille ja
otimme vaatteita Margarethalle ja Rosalle,
sekä ne vaatteet, jotka näin sanomalehdestä
olevan annetut erittäin pienelle Johannekselle
ja minulle. Sitten täytimme arkun
vanhoilla vaatteillamme, joilla olimme
matkustaneet metsän läpi ja lähetimme
sen siten jälleentäytettynä Ovambomaalle
Pettisen osoitteella ja jotta sen sisältö jaettaisiin
etupäässä meidän väellemme
siellä, niinkuin Eva Marialle ja hänen
lapsillensa, Maria Magdaleenalle, Josefinalle
ja kaikille kasvattityttärillemme sekä
loput kastekoululaisille. Olin niin iloinen
kuin sain järjestää vaatteiden jakamista
senmukaan miten tunsin jokaisen tärkeimmän
tarpeen. Kiitän sydämmellisesti rakkaita
ystäviä F:a’lla ja kaikkia, jotka ovat
muistaneet monia lapsiamme. Niin, kaikesta
sydämmestäni rukoilen, että Jesus
antaisi Teille vastalahjana runsaan siunauksen
niistä asioissa, joissa Teillä on
tarve. Yksihän tarvitsee yhtä, toinen
toista, mutta Herra tietää kaikkein tarpeet
ja hän täyttää ne. Etupäässä antakoon
hän Teille kaikille ainoan tarpeellisen,
ijankaikkisen elämän ja autuuden.

Ensimmäisenä sunnuntaina Loppiaisesta

olimme Saksalais-lutherilaisessa kirkossa.
Tämän päivän teksti kertoo Jesuksesta 12
vuotiaana tempelissä. Saarna esitti Jesuksen
tottelevaisuutta sekä miten meidän
tulee kasvattaa lapsiamme ja mikä
pyhä juhla ja ilo meillä on, kun saamme
kantaa lapsemme pyhälle kasteelle, jossa
Jesus painaa heitä sydäntänsä vastaan
ja antaa heille Pyhän Hengen. Tämä
saarna saattoi minua ajattelemaan monia
kymmeniä Ovambolapsia, jotka kasteen
kautta ovat tulleet Pyhän Hengen osallisuuteen
ja otetut Jamalan lapsiksi ja ijankaikkisen
elämän perillisiksi. Rakkaat ystävät,
iloitkaat! Iloitkaat siitä Jumalan
armosta, joka on tullut heille osaksi! Iloitkaat
myös siitä, että Jumala tahtoo
edelleenkin saattaa yhä useampia armonsa
osallisuuteen. Kun Karl läksi Ovambomaalta,
jätti hän yli 100 oppilasta kastekouluun
v. Pettisen luo. Filippus opettaa
heitä lukemaan ja auttaa myös v.
Pettistä oppimaan kieltä. Koska kastekoulua
aloitetaan aapisesta on koulumestarilla
alussa paljon työtä. Senlaiseksi apulaileksi
valitsi Karl minitun Filippuksen.

Asumme nyt lyhyen ajan täällä Kapkaupungissa,
mutta niinpian kuin lääkäri
sallii muutamme johonkin missä on halvempaa.
Rakkaalla lapsellamme Johanneksella
on paha syyhelmä sääressään.
Se on tullut siitä, että hän on syönyt
maalaisten epäterveellistä ruokaa. Tauti
kuuluu myös voivan alla vaarallinen,
mutta meillä on toivo, ett’ei pienellä Johanneksellamme
ole sitä suuremmassa määrässä,
vaan että häntä voi Jumalan
avulla parantaa. Hän tarvitsee kumminkin
välttämättömästi lääkärin hoitoa.

Lopetan nyt lausumalla lämpimiä terveisiä
Teille, perheellenne sekä lähetysystäville
ja kaikille, jotka tahtovat vastaanottaa
terveisiä

1888
Suomen lähetyssanomia