Tyttäreni haudalla
Meill’ oli ennen tytär, kaunis, kassapää,
 Hän oli päivyt kodin taivahalla,
 Hän hilpeyttä osas muissa herättää,
 Nyt on hän poissa, mustan mullan alla.

 Meill’ oli ennen tytär, immyt ilosuu,
 Jok’ ystäviä voitti kaikkialla,
 Hän oli hempeä kuin kesäillan kuu;
 Nyt on hän poissa, mustan mullan alla.

 Meill’ oli ennen Kirsti, kerkee keijunen,
 Hän yleni kuin kukka kankahalla
 Iloksi isän, äidin, veljien,
 Nyt on hän poissa mustan mullan alla.

 Täss’ istun haudallas ja koitan oivaltaa,
 Ett’ onnen ohjakset on Jumalalla,
 Mut ah! se sydän kapinoi ja vastustaa,
 Ett’ olet, armas, mustan mullan alla.