Julistus (Juva)
Sa maalles järkkymättä suo,
 Magyari, uskos, työs!
 Se kehtos on ja vaalijas
 ja hautas multa myös.

 Maan päällä on vain paikka tää,
 miss’ suotiin sulle lies;
 tääll’ elää, kuolla täytyy sun,
 vei onneen, turmaan ties!

 Tää maa on, jota kastellut
 on hurme isien,
 ja nimin uljain pyhitti
 jo vuosituhat sen.

 Tääll’ eestä kodin taistelleet
 on urhot Arpadin;
 tääll’ orjain ikeen murskatuks
 sai tarmo Hunyadin.

 Vapaus! Täällä lippuas
 veristä kannettiin,
 ja sotiin parhaat miehet maan
 ne sortui ikuisiin.

 Mut kansa, jota tuhot löi,
 mi luopui kiistoistaan,
 jos harventuikin, murru ei,
 vaan herra on tän maan.

 Eloa vaatii kärsimys
 tää tuhatvuotinen:
 »Eloon tai kuoloon!» huudamme.
 Kaikk’ kansat kuulkoot sen!

 Turhaanko verta vuotaneet
 niin monet rinnat ois,
 ja turhaan miehet isänmaan
 ne tuskiin riutui pois?

 Turhaanko järki, jäntevyys
 ja tahto tahraton
 jäis kiroukseen kitumaan?
 Se mahdotonta on!

 Viel’ aika tulee parempi,
 sen tulla täytyykin,
 jot’ anoo kansa harrasna
 suin sadointuhansin.

 Tai tulee kuolo verraton,
 jos tulla täytyy sen;
 maa silloin hautauspäivänä
 on yltään hurmeinen.

 Haudalle kansakunnan on
 muut kansat saapuneet,
 ja miljoonien silmissä
 ui surukyyneleet.

 Sa maalles järkkymättä suo,
 Magyari, uskos, työs!
 Se kantoi sun ja sortuissaan
 on hautakumpus myös.

 Maan päällä on vain paikka tää,
 miss’ suotiin sulle lies;
 tääll’ elää, kuolla täytyy sun,
 vei onneen, turmaan ties!

Lähde: Juva, Valter 1926 [1916]: Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta. Werner Söderström Osakeyhtiö, Porvoo.

Mihály Vörösmarty
Runot
Valter Juva
Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta
1926

fr:Acte de foi
hu:Szózat