Reinin rannalla
Hyvästi vuoret ynnä väki Saksan!
 Hoi, ranskalainen, hoi!
 Vapaasen maahas hyppään, jos mä jaksan
 ylitses, Rein... Kas noin!

 Maa! Maa! No, mitä nyt? Kas akkaa, et sä
 ruvenne tanssimaan?
 Hei, tornit, linnat, palatsit ja metsä,
 kuin rupee kieppumaan!

 Tää on, jos vain ei Hübner valehdelle,
 nyt Fulda-papin maa.
 Sen puustellipa kelpais vaikka kelle
 ja viini, min hän saa.

 Hän paaviks sopis! Jos mä kardinaali
 vain kerran olisin,
 niin, jahka tulis ensi paavinvaali,
 mä häntä huutaisin.

 Poiss’ oli hän; vaan saapui kappalainen,
 muhoisen katseen loi,
 vei linnaan, seudut nähdäksemme vainen,
 ja viiniäkin toi.

 Se vasta viiniä! Mä tunsin, mitä
 se teki ytimiin.
 Ja sitte vielä täällä juoda sitä
 rannalla Reinin, niin!

 Maa täällä aivan rypäleistä loistaa,
 ja mitkä marjat, hei!
 Ei nähdä Suomen mättähillä moista,
 kareilla Ruotsin ei.

 Kannatti, veli, matkustaa; vaan vettä
 jos Pyrmontinkin tois...
 otimme kiittäin hatun, virkkoin, että:
 «Hyvästi!» rientäin pois.