Kun joulu on
Kohtalaisesti.

 1. Kun maass’ on hanki ja järvet jäässä
 ja silmä sammunut auringon,
 kun pääsky pitkän on matkan päässä,
 ja metsä autio lauluton,
 käy lämmin henkäys talvisäässä
 kun joulu on –, kun joulu on –.

 2. Ei huolta, murhetta kenkään muista,
 ei tunnu pakkaset tuikeat,
 vaan laulu kaikuvi lasten suista,
 ja silmät riemusta hehkuvat,
 ja liekit loistavat joulupuista,
 kun joulu on –, kun joulu on –,

 3. On äiti laittanut kystä kyllä,
 hän lahjat antaa ja lahjat saa,
 vaan seimi, pahnat ja tähti yllä
 ne silmiin kalleina kangastaa;
 siks’ mieli hellä on kristityllä,
 kun joulu on –, kun joulu on –.

Alpo Noponen.

Alpo Noponen
Otto Kotilainen