Muuttolinnut (Avellan)
Te kiitävät vierahat oudossa maass’,
 Kosk’ etsitte syntymäseutuja taas?
 Kun vuokkonen tuikkaa
 Taas syntymämaalla,
 Ja hettehet suikkaa
 Taas leppäsen alla:
 He siipensä nostaa,
 He saapuvat vaan.
 Ei johtoa ostaa
 He tarvitsekaan.
 Tien tietävät vaan.

 He tarkkahan löytävät kaivatun maan,
 Miss’ suojanen heillä on entuudestaan,
 Miss’ lähtehet vettä,
 Niin raikasta, ruiskaa,
 Ja keinuva mettä
 Vaan nautetta kuiskaa,
 Miss’ aurinko-yönä
 Saa uneilla vaan,
 Ja, karkelot työnä,
 Ei joudetakaan
 Tiet’ aattelemaan.

 Nuo miekkoset rauhassa hankkivat vaan
 Tuoll’ honkien keskellä hautelemaan;
 Ja myrskyt ja nuolet
 Ei saavuta heitä,
 Ja murhe ja huolet
 Ei häiritse teitä,
 Miss’ riemuhun muuta
 Ei tarvitakaan
 Kuin päiväsen suuta
 Ja untamolaan
 Ett’ uupuvi vaan.

 Sa kiitävä henkinen oudossa maass’,
 Kosk’ etsit sa syntymäseutuja taas?
 Kun palmuset kerkee
 Jo syntymämaalla,
 Sun hetkesi herkee
 Jo taakkasen alla;
 Saat siipesi nostaa
 Kuin lintuset vaan,
 Et johtoa ostaa
 Sa tarvitsekaan,
 Tien tiedätkin vaan.

en:Littell's Living Age/Volume 127/Issue 1637/Birds of Passage
sv:Flyttfåglarna (Runeberg)