Onnensa etsijä
On etäällä etsitty onni
 Ja kaukana toiveiden pää.
 Sitä kohden mun rientää täytyy,
 Ei aikani suo levähtää.

 Lyhyt aikani tääll’ on, sen tiedän,
 Ja pitkä on matkani tää;
 Niin kivinen mentävä polku,
 Ja myrskyinen elämän sää.

 Mut kaukana viel’ on onni,
 En suojaa etsiä saa,
 Ja onneans kohden kaikki
 Mun kanssani kiiruhtaa.

 Mut sinne ei kenkään ehdi,
 Se riento vain turhaa on;
 Puol’ tiehen päästyä tuskin
 Jo nukkuvat kuolohon.

 Mut kiiruhtaa minun täytyy,
 En jouda mä lepäämään:
 Ken lepohon itsensä heittää,
 On kuollut jo eläissään.