Runo Suomen kielestä
Suvaitseeko Suomen kansa,
 Salliiko Savon isännät.
 Että Suomesta suloinen
 Runo tässä lauletahan,
 Koska mieli kättä käski,
 Käsi kätteli kyneä,
 Kynä piirsi puustavia?

 Mitäs puustavit puhuivat?
 Sitä ne sanoivat silloin,
 Kuinka suotta Suomen kieli
 Kapaloss’ on kauvan ollut
 Lapsen tautisen tavalla!
 Niinkuin tuo on nytkin vielä
 Sitehissä sitke’issä,
 Vaikka on jo vanha kyllä,
 Eipä taia tullakkana
 Siitä miestä milloinkana,
 Joka poikki ponnistaisi,
 Katkoisi kapalovyönsä,
 Jaksaisi jaloin kävellä
 Aikamiehen askelia,
 Päästä päähän pitkän pöyän
 Isommille istuimille,
 Rinnalle rikasten kielten,
 Valtakielten kumppaliksi;
 Että vielä virkamiehet,
 Oikeu’en omat jäsenet
 Suomen kieltä kirjoittaisi;
 Että tuomiot tulisi,
 Esivallan valtakirjat
 Kansan kielellä omalla,
 Talonpoian tuttavalla.

 Kyllähän kynä tekisi
 Suomalaisia sanoja,
 Kuin on kuultuna puheessa;
 Oppineemmatkin osaisi
 Suomen suoria sanoja,
 Jos sen antaisi asetus,
 Eikä estettä olisi
 La’in vanhan laitoksista.
 Kylläpä me kyntömiehet
 Tuolla aikahan tulemme
 Keskenämme kelpolailla,
 Vaan ei tuta tuomioita,
 Välikirjoja vähiä,
 Kuittejamme kuitenkana;
 Eikä suuta suuremmilta
 Suomi saattaisi pilata.

 Lintuset livertelevät
 Kukin äänellä omalla,
 Kielellänsä kerkeästi,
 Jonka heille äiti neuvoi,
 Oma vanhempi opetti
 Pesissänsä pienempinä:
 Ei ole sitä etua
 Suomen kansalle suvaittu.
 Ruotsin kieli on ruvennut,
 Joutunut jo ensi alusta
 Suomen suureksi isäksi.
 Aina sill’ on arvo suuri,
 Joll’ on ystävät ylhäiset,
 Sukulaiset suuret muutkin;
 Sanotaanpa Saksan kielen
 Ruotsin heimoa olevan.
 Missä on sukua Suomen?
 On vähän Virossa vielä
 Aivan arvossa samassa,
 Ett’ei kouluissa kysytä,
 Akatemioiss’ anota.

 Mitäs vielä viimeiseksi
 Suomen puolesta puhumme?
 Jos ne herrat Helsingissä,
 Suuren oikeu’en omaiset
 Antaisi luvan lujimman,
 Että tuomiot tulisi
 Kansan kielellä omalla,
 Talonpoian tuttavalla;
 Sitte sihteerit tekisi
 Halaistulla höyhenellä
 Samallaisia sanoja
 Kuin on suullakin sanottu,
 Jopa piispatkin pitäisi
 Suomen kieltä suurempana,
 Kaikki tuumahan rupeisi,
 Kirjoittaisi Suomen kieltä.
 Se on suomeksi sanottu
 Suomalaisten suosioksi.

Paavo Korhonen
Runot