Albert Edelfelt
Niinkuin suuri, synkkä vuori
 suru seisoo Suomenmaan.
 Niinkuin päivä päältä vuoren
 valaa taitees loistettaan.

 Niinkuin kirkas, kaunis miekka
 miehuutesi ollut ois.
 Sammunut on pohjan tähti,
 mestari on mennyt pois.

 Painaa päänsä Suomen lippu,
 missä urhon peitti maa.
 Mutta kaukaa kultakirjat
 trikolorit leimuaa:

 »Perit peitses jumalalta,
 kannuksesi kauneudelt’,
 isänmaa on vapaa, missä
 lepää Albert Edelfelt.»