Sinä 24 päivänä Kesäkuusa 1791
Vaikka nälkä nähtävästi,
 Suuri surkeus ruasta,
 Aivan kovin ahdistaapi
 Paljo ihmis parkaisia;
 Vaikka tauti tarttuvainen,
 Kauheasti kaateleeva,
 Tänä vuonna on temunnut,
 Pitkältä liki pitänyt;
 Vaikka talvi tasamatoin,
 Tulo tukala keväinen,
 Tahto tallit puhdistella,
 Laasta laattiat ladoissa,
 Että karja kaikellainen,
 Että elävät usiat,
 Rupeisit ruan hädäsä,
 Puolen vihon puutoksesa,
 Äkeästi ääntämähän,
 Inumahan ilkiästi;
 Aika kuitenni kulunut,
 Nyt on siihen siirtynynnä,
 Että kesä on käsissä,
 Mainihtava Mehtumaari,
 Päivä julkea Juhanin,
 Ihmis paroille iloisin.
 Joska jouduttas sanoman,
 Tämä tuottas tultuansa,
 Että kesä kelvollinen,
 Olis hyvin onnellinen,
 Joka juoduttas eloa,
 Kaikellaista kasvattelis,
 Että terveys terästys,
 Pysyis rauha ratkomata.
 Se on säännösä Jumalan,
 Tahdosa Taivahan Herran.
 Hän on ajan alkanunna,
 Vuodet, päivät perustanut,
 Hän on vaka vallihtia,
 Yksinäns ylöspitäjä.
 Anna siis armos Jumala!
 Luoja suuri luotuitten,
 Ajat vielä virkistyä,
 Kostua koko hyväksi;
 Anna armos avarasti,
 Laskeua laupeudes,
 Kansan ylitse katalan,
 Mailmasa matavaisen!
 Herra jonka joutununna,
 Nyt on oiva nimi-päivä,
 Sulle toivotus totinen,
 Altihiksi annetahan:
 Onni sua ohjatkohon,
 Sekä hyvin seuratkohon,
 Kaikissa kahtottavissa,
 Asioisasi alati!
 Papin virka painavainen,
 Rai raskas kannettava,
 Yli-paimenen parahan,
 Armon ja avuu ohesa,
 Keviäksi kääntyköhön,
 Hupaiseksi huojetkohon!
 Ikä illalle kulunut,
 Harmajaksi haalistunut,
 Uuden aamun alkakohon’,
 Onnellisimman olennon,
 Autuitten asumisa,
 Taivahan Ilo-Talosa!

Henrich Achrenius.

Tämän toivotuksen sai entinen Kirkkoherra Pyhäjoesa Tohtori Johan Westzynthius.

Henrik Achrenius
Runot
1791