Kuin kuusen, koivun on kohtalomme
Hän jalo, armas – jalompi muita,
 Hän täyden lempeni multa saa,
 Hänt’ aatos etsii ja sydän kaipaa –
 Se häntä alati kuulostaa.

 Kuin korven kuusi, tuo tumma, sorja,
 Se katsoo koivua laaksomaan,
 Se katsoo kaihoen, ikävöiden –
 Mut ei saa omaksi milloinkaan.

 Kuin kuusen, koivun on kohtalomme;
 Et mua, armas, sa saada voi;
 Siks’, yksin lemmin ja yksin laulan –
 Kai joutsenlauluni kerran soi!