Lennart von Zweygberg
Sa soitit – ja lumoutuin
 me kuulimme taidetta suurta.
 On taiteesi taivaista juurta,
 ei mainen noin tenhoa voi,
 ei sielusta sieluun noin soi,
 mi maasta on ja maahan jälleen vaipuu.
 Sa soitit – ja lumoutuin
 me kuulimme taidetta suurta,
 ja tunsimme, että
 sun käsissäs on sellollakin sielu.