Elementtiin Etuista
Elementist ensin laulan,
 Elementtiimme etuista,
 Ilma ompi ensimäinen,
 Elementti ihmisellen,
 Silloin Kuin Sieltä tuloopi,
 Ahtaasta asuin Sijasta,
 Lavijallen laitumellen:
 Maan Ja ilman makeisillen,
 Aamuisella aukaseepi,
 Ilmova ihanteleepi,
 Suusa Kautta Suolihiisa,
 Ilma ensin äänen antoi,
 Pani lapsen Parkumahan.
 Ihmeellinen on imetin,
 Siellä Sikiimä Sijassa!
 Että Sielläkin elääpi,
 Huokumata huokijasti.

 Maapa meitä Kannattaapi
 Tultuvamme maan tomusta,
 Maasta makijat tuloopi
 Hetelmätkin herttasimmat.

 Wesi hyvä veljeksistä,
 Jolla puhtaaksi pujemme
 Ihomme ihan hyväksi.
 Weistä vellikin tuloopi!
 Weistä Kaikki Keiton Keinot
 Tarvitaampa Taikinassa
 Wettä vielä wiljavasti.

 Wielä valkija valonsa,
 Lähettääpi lämpimänsä.
 Antaa ihmisen ihollen,
 Takin Talvella Kovalla.

 Elementistä elääpi,
 Kaikki luotut Kappaleetkin,
 Mitä maassa mateleepi,
 Iloihteepi ilmassakin.
 Nämät neljäpä näkyypi,
 elättävän ihmis Kunnan:
 Aivan armosta Jumalan,
 Suuren luojan Suosijosta.

Pentti Lyytinen