Sörkan skutsarille
Sörkan skutsarille.

Oi poikanen, kengänputsari,
joka multa röökejä pyysit
ja palkaksi niistä kerskuvin suin
urotöitäsi korviini syysit:

»Yks sälli, yks skolemaisteri,
mua tahtoi samskolen koppiin.
Myös mutshi tahtoi, mut luffata pois
himast' uhkasin, mennyt en oppiin.

Siks Espille boblain skutsariks jäin.»
Niin kerskuit sa laajalla reisin;
sua katsoin silmin ihailevin
ja melkein kyyneleisin.

Ja mietin: siinä et, rakkari,
ole aivan hölmöjen teillä,
jos Sörkan koulut on sellaiset
kuin ennen muualla meillä!

Ne koulut: muistossa mulla on
yks vankila maalla siellä.
Se kymmen-vuotisna sulta ois
elonvoimat jo voinut niellä.

Siell' aivokoppaamme ahdettiin
patenttiroskaa, jolla
laps Suomen kasvaa ja vuorostaan
on herranvoideltu nolla.

Kaikk' itse oppia uudelleen
saa kerran ja toisin, mutta
kirousta! on voima kiskottu pois,
ei luonnu se kamppailutta.

Saa luoda ja mättää sielustaan
pois oikein hangoin ja taikoin
skolemaisterein roskaa, työnnettyin
maanloukkoon parhaista paikoin.

Se loukko ytimen viimeisen pois
vie heistä; yks virsiä kiskoo
ja toinen, kumppali hurskas, juo
ja pulloia, poikia viskoo.

Ei, boblat tuossa on viisaammat
kuin lehtorit uskonnoiden,
ja kielien kuolleiksi pänttääjät,
latinoitsijat heinäin ja koiden.

Ei myöskään polttaa tupakkaa
saa siellä kuin lootaa puolen, —
se suomalaiselle sisulle käy,
nyt röökaan niin, että kuolen.

Ah, reilumpi boblia putsata on
ja jenttain broidi olla,
tupakoita ja sylkeä, — terve mies
ei viel’ ole hunningolla.

Kas tästä saat siis sikarin,
sinä hylkijä tuon himp-hampun;
eduskuntaan kasva ja mustetta lyö
monen naamaan vanhoillis-pampun!

Lähde: 

Joel Lehtonen
1917
Slangi