Maan laulu
Jyskää, jyskää,
 korpi jo ryskää,
 karahkat kaatuu,
 vanha ja laho
 maaksi nyt maatuu,
 kätkee sitehet
 maaemon armaan,
 pirstouu pitehet
 hallan harmaan,
 vuossata-kahleet
 katkerat putoo,
 uus’ elo uusia
 voimia kutoo,
 jankon kantavan
 kyntäjä tapaa,
 tähkää antavan
 mies suora ja vapaa.

 Me kasvamme valloiksi mullan ja maan,
 koko korpi se nousee myötä,
 me tahdomme aamuun ja aurinkoon,
 on kestänyt kyllin yötä.

 Työn virren me tahdomme virittää
 ja laulaa laulua mullan,
 ja pellon ja niityn ja metsän ja veen
 yli loihtia aurinko-kullan.

 Me laulamme laajaksi, kauniiksi maan,
 joka korvenkyntäjän rinnan,
 ja sulaksi jokaisen hallaisen suon,
 joka jängän ja rahkan pinnan.

 Me kuulemme suuria soihtuja maan,
 joka raskaan askeleen alta
 elon laulun rikkahan, voimakkaan:
 pyhä maan on mahti ja valta.