Pilvivaunut tuovat lapset heidän entiselle onkipaikalleen
Mut juuri samaan aikaan pilvivaunut
 ne saapui ihmeellisen niemen nenään,
 humahdus vain – ja huomasivat lapset,
 etteivät vaunuissa he olleet enään.

 Nenässä ihmeellisen niemen silloin
 he oivalsivat olevansa kahden,
 mut poukaman sen viereen kaartuvaisen
 he tunsi poukamaksi Hiienlahden.

 Samassa haihtunutkin kaikkialta
 taas äskeinen jo oli lumo kumma,
 alemma laskenut ol’ aurinkoinen,
 ja usviss’ oli vetten kalvo tumma.

 Mut sitä suloisempi, tuttavampi
 kotoinen kaikkialla oli tenho,
 ja paikoillansa lahden poukamassa
 odotti lapsosia oma venho.

 Ja venhon pohjalta nyt tuota pikaa
 kalansa lapset konttiin kokoavat;
 ja venehessä lähtövalmihina
 myös onkisiimain kietomat on vavat.