Valvova silmä
Kuin Dovre-vuoren noitaämmän silmä
 tuo sellin oven reikä tuijottaa.
 Täys-unessa se kyll’ on olevinaan,
 vaan – koiran unta! tiedän: vainuaa

 öin, päivin alati se askartelut,
 tään kopin kätkössä mä mitä teen,
 ja läppäkaihestansa huolimatta
 se kyllä näkee joka askeleen.

 Ja armias, jos – uskoen sen uneen –
 ma horjahtaisin, vaikka hiukankin,
 niin välkähtäispä valeen umpisilmä
 ja – syyttäjäni eessä seisoisin!