Sydäntalvella
Luona lamppuni lämpöisen
 kuluu hetkien kulta.
 Vielä pimeys ahmaisten
 ei sua ottanut multa.

 Sadun puutarhan aukaiset.
 Sinne kahden me jäämme.
 Ruusut kukkivat tuliset
 hetken ympäri päämme.

 Kuule: ruoskien ikkunaa
 viuhuu lumiset siimat.
 Meren aavalta raivoaa
 sydäntalviset viimat.

 Vasten yötä ja pimeää
 täytyy lähteä miehen.
 Valo ikkunan häilähtää
 vielä hetkeksi tiehen.

 Luona lamppuni viipyen
 sitten muuta en tiedä:
 näen myrskyssä poikasen,
 käyvän kuilujen viedä.