Maan laiturilla (runo)
Kuljen, kuljen sydän palaen
 alla sädehtiväin lamppuketjujen.
 Lunta sataa hiljaa, tuoksuvat
 vierelläni kukat suuret, valkeat.

 Kaupunki on oudon utuinen.
 Mitä täältä etsin, sitä löydä en.
 Kuulen kohun kaukaa: planeetat
 halki avaruuden syöksyy valtavat.

 Valtamerten yli ennen kaipasin,
 avaruuden rannalla janoon tähtihin
 nyt kaukaisiin.

 Elämässä kaiken, kaiken kadotin.
 Laske, taivaan laiva, purjein kultaisin
 Maan laituriin!