Suomela
Tää on se kangas, niissä ensin Väinön kannel kaikui
 ja missä Kalevalan laulut kaikkein ensin raikui;
 tää on se kangas, missä asui uros Kullervoinen
 ja missä joustaan jännitti nuori Joukahainen:
       Tää on kangas Kalevan,
       koti maineen, kunnian.

 Tääll’ asuu kansa, joka kentät verellänsä kasti
 ja joka korvet viljaviksi vainioiksi raasti.
 Tään Suomenkansan mainehesta kaikui mantereemme,
 kun astunnasta sotaväen jymis tantereemme.
       Tää on kangas Kalevan,
       koti maineen, kunnian.

 Tääll’ antoi myöskin Runeberg soida laulujensa,
 ja täällä Snellman toteutti suuret aattehensa,
 tääll’ syntyi myöskin Kalevala Lönnrotimme työstä,
 näin astuu meidän muinaisuus unhotuksen yöstä.
       Tää on kangas Kalevan,
       koti maineen, kunnian.

 Ylpeillä saat veikoistasi näistä, Suomalainen,
 kautta koko maailman kaikuu heidän maine
 kertoen, ett’ miehiä myös löytyy Pohjolassa,
 ett’ on tointa, toimintaa myöskin Suomelassa.
       Tää on kangas Kalevan,
       koti maineen, kunnian.