Pääskyn tarina
Kerran pääskynen puheli,
 Laululintunen liverti,
 Ollessansa oksan päällä,
 Pirtin pienosen perässä:
 Niinpä sanovat Savossa,
 Puhelevat Pohjolassa,
 Että järvessä elelen,
 Asustelen alla jäiden,
 Talvet pitkät piilottelen.
 Kuules, kunnon ystäväni,
 Vanha tuttava tajua,
 Kun mä puhun puolestani,
 Ilmi antelen asian:
 En minä järvessä elele
 Ällistele jäiden alla.
 Afriikassa ma asunki,
 Sahran suurella salolla,
 Erämaalla mainiolla.
 Siivet minun sinne viepi,
 Kynät kyytiä lisääpi,
 Menköön matka maata myöten
 Tahi merien ylitse,
 En mä kysy kyytimiestä
 Enkä purresta puhele.

L[udvig]. G[abriel]. [Kiljander]

Lähde: Tapio 2.7.1887.

Ludvig Gabriel Kiljander
Runot
Tapio
1887