Craigie-Burnin metsä
Yön rauhaan Craigie-Burn jo jää,
 se aamun iloon herää,
 mut mulle kevään loisto tää
 vain murheen syitä kerää.

 Nään kukkain, lehväin versovan,
 yörastaan laulut soivat;
 mut rinnan raskaan vaivahan,
 oi, mistä saisin hoivat?

 En tuskaa tätä tunnustaa
 sais sulle, vaikka halaan;
 mut sydän lempeen ratkeaa,
 jos kauemmin sen salaan.

 Jos kylmäks mua kohtaan jäät
 ja lohtuas voit eittää,
 niin haudallein jo syksysäät
 varisseet lehdet heittää.

de:Der Wald von Craigie-Burn