Merimiessääntö
Mies, joka myötäistä viilletät vait,
 Väistyen tyrskyä tuimaa,
 Voittoas hymyin, min lastista sait,
 Riemuiten kulkuas huimaa!

 Sun olen kohdannut aalloillain,
 Kun pyrin vastasäihin;
 Milloin mun huomasit, tietä mä sain,
 Jos kävi mielestäs päihin.

 Hyökysi sun kävi pärskyen pois,
 Kanttani huuhtoen uhkaks;
 Jollen äkkiä kääntänyt ois,
 Ruhjosit purteni ruhkaks.

 Hyökysi sun tuli ilkkuen noin,
 Sylkyä silmiini suistain,
 Siinä kun ruorissa aprikoin,
 Merimiessääntöä muistain:

 ”Kellä on myötäinen, väistäkään
 Häntä, mi luovissa lie nyt!”
 – Laulajan purtta ei ikänään
 Myötävä Pindolle vienyt.

Merenkulku