Minun mieleni oli kuin lampi
Minun mieleni oli kuin lampi
 Niin musta ja mutainen,
 Ei päivä sen pohjahan päässyt,
 Ei kulkia rannalle sen.

 Opin ongelmat elämän taiteen.
 Mitä ympäri näin, sitä tein:
 Ivanauruin ma itkuni peitin,
 Runokukkasin kurjuutein.

 Minun mieleni oli kuin sammal
 Yli aaltojen salaisten.
 Sen kalvossa kanervat päilyi,
 Mut yö oli helmassa sen.

 Ohi vaelsi valkea impi,
 Näki kukkaset kummat vain
 Ja hän lammelle laulaen riensi,
 Ei huolinut huudoistani.

 Voi, impeni valkea, vieno!
 Pian poimitut kukat on sen.
 Mut kukkien alla on aalto
 Niin musta ja mutainen.

Eino Leino
Runot