Taittunut kukka
Kolm’ veikkoa, matkalla ollessaan,
 Oil kerran saapunut ravintolaan.

 ”Onk’, rouvani, oltta ja viiniäkin?
 Ja missä on tyttönne, hienoisin?”

 ”Kyll’ oltta ja viiniä oivaa on;
 Vei tyttöni tuoni se tunteeton”.

 Ja kun he nyt astuvat kammiohon,
 Kas, mustassa arkussa neitinen on.

 Yks’ veljistä peittehen tempaisee,
 Hän silmävi häntä ja huokailee:

 ”Jos hengissä oisit, sa herttainen,
 Täst’ hetkestä oisitpa kultaisen’”.

 Pan’ toinen paarille peittehen het’,
 Ja helminä kiilsi sen kyynelehet:

 ”Voi, että sä tok’ oot kylmänä nyt!
 Mont’ vuotta ma oon sua lempinyt”.

 Mut kolmas nostipa jälleen sen,
 Ja suuteli huulia neitokaisen:

 ”Ma oon sua lempinyt, armahinen!
 Oi, oot ijän-kaiken sa morsiamen’!”

Gustaf Gideon Forsman
Runot