Immen päivä
Sinikellot iltasella soitti
 kukkasissa uinui Kesäkuu,
 illan hämy päivän silmän voitti
 punervaksi taivas punastuu.

 Lensi perho kummun kukkasissa
 lemmikki sai perhon suukkosen,
 luonto uinui rauhan unelmissa
 mykkinä on äänet myrskyjen.

 – Kulki immyt ruusut poskillansa
 silmissänsä päilyi siniveet,
 onnen taimet tunsi rinnassansa
 kuuli päivän valko säveleet.

 Punersivat omenaiset puussa
 tuli elon aika, elokuu,
 kaihon varjot kalpeassa kuussa
 vainioilla vilja tuuleutuu.

 – Kulki immyt kaiho katsehessa
 povessansa lemmen äänet soi,
 vieri kyynel posken kalvetessa
 epätoivon tunteet karkeloi.

 Syksyn orhit ravasivat maita
 kelta lehdet peitti kylmän maan,
 myrskyn ääniä soi raivokkaita
 kukat kuoli hallan suudelmaan.

 – Kummun alle impynen jo maatui,
 kesän kukkasena kuoli hän,
 lemmen polton polttamana kaatui
 uhriks’ pettäväisen elämän.

 Kummullansa syksyn tytöt itki
 rauhan virttä syksy tuulet soi,
 murehtien lehdet kotituomi kitki
 rannan raita hellää unelmoi:

 Unelmoi hän kaukaisesta maasta
 missä impynen nyt astuu onnessaan,
 unelmoi hän elämästä onnekkaasta
 missä riemu liikkuu valko vaatteissaan.