En sitä itke
En sitä itke, että lempi
 Mun joskus kavaltanut ois;
 Mun murehein on muiheisempi,
 Eik’ immen hymyyn haihdu pois.

 En itke myöskään viekkautta,
 Jot’ ystäväin ois näyttänyt;
 Sen oisin murhemielin, mutta
 Tok’ itkemättä, kärsinyt.

 Vaan itken kovaa osoani,
 Kun petti oma sydämein,
 Ja taukos’ tarmo tahdostani:
 Siis vuotaa kuumat kyynelein.

Rafael Laethén
Runot