Kevään aika
Nyt sääli on vainajia,
 jotk’ eivät keväässä elää saa,
 ei päivänpaahteessa lämmitellä,
 kun kukkia täynnä on ihana maa.
 Mut ehkä kuollehet kuiskivat
 kevätkukille sanoja, joita
 ei tajua elossa oleva kenkään.
 Näet enemmän vainajat tietää kuin toiset.
 Kenties alasmenossa auringon he
 syvemmästi riemuiten konsaan kuin me
 viel’ liikkuvat varjossa illan
 ajatellen salaisuutta vain,
 mi yksin on tiedossa vainajain.

Verner von Heidenstam