Neitosen sulhaset
Kasvoi neitonen kirkassilmä
 taattonsa tanhuilla.
 Kaksipa kasvoi sulhaspoikaa
 kahdella naapurilla.

 Kasvoi neidosta kultatukka,
 vieno ja sorja ja sievä.
 Kirkkaitten silmien huomenrusko
 oli niin sulosa ja vievä.

 Sinisukissa sipsutteli
 neitonen kiehkurakulma,
 rengaskorva ja sormussormi –
 naapurin poikien pulma.

 Rikkaan, mahtavan naapurin poika
 kosimassa kulki,
 kihloilla, hopehilla houkutteli –
 neito se mielensä sulki.

 Pienosen naapuritorpan poika
 mökkiänsä laittoi –
 hälle se neitonen kirkassilmä
 ruusuja rintaan taittoi.

 Vaan tuli ryssä ja neidon ryösti
 viettäen Venäjälle.
 Rikas poika hyppäsi katsomahan
 pellon veräjälle.

 Siitä kun kuuli se torpparipoika,
 ryssän jäljestä juoksi.
 Ryssä, se pelkuri, neidon jätti
 vierivän virran luoksi.

 Punapaidan helma hulmakehti
 ryssän juostessa tietään,
 mutta se neitonen kirkassilmä
 torpan miniäksi viedään.

1899.