Laulu elämästä
Suuri ja rikas on elämä,
 ikuisten jumalten lahja meille,
 hymyrikasta hyvyyttä täynnä,
 kuolevaisille meille, riemuun kutsutuille.

 Mutta köyhä on ihmisen sydän!
 Pian se kieltää, unohtaa tuleentuvan sadon.
 Yhäti tyhjin käsin
 istuu kerjuri katujen tomussa,
 ja kuitenkin kumisevat vaunujen pyörät,
 kun kirkas onni ohitse ajaa.

Otto Erich Hartleben