Palveleva Neito
Voi jospa kellon soiessa
 Jo oisin kirkko-valmisna,
 Jos oisi yö jo loppunut,
 Jo pyhä aamu alkanut!

 Jo arkihuolet heittäisin
 Ja kirkkohon mä rientäisin,
 Tapaisin siellä armahan
 Mua outtelevan ainian,

 Siell’ oisi eeltäpäin jo hän,
 Ja kirkkomäeltä yksinään
 Hän katseleisi järvellen,
 Lähetessämme kirkollen.

 Se katseltava oisin mä;
 Veneestä maallen rientävä,
 Kun kullan luoksi pääsisin,
 Ilolla kättä pistäisin.

 Lopeta sirkka tirskusi,
 Jo loppuvi päreheni,
 Levolle lasken nukkumaan,
 Suloista unta maistamaan.

 Nyt illan kehrättyäni
 Jo täys on rihmarullan
 Vaan kuinka kurja kehreän
 Ei toivon rulla täyvykkään.

[Johan] –[Bäc]kw[all]–

Lähde: Maamiehen Ystävä 21.3.1846.

Johan Bäckwall
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Maamiehen Ystävä
1846