Kaks vierasta...
Sun pääsi jo vaipuu rintaan
 ja huoneessa hiljenee...
 ja sisintä hiljaisintaan
 mun sieluni kuuntelee.

 Kaks kiihkeää, kaunista unta!
 Kaks vierasta kuitenkin!
 Ja yhteinen valtakunta
 on särkynyt suruihin.

 Kaks vierasta vihille tullut!
 Kaks köyhää, kurjaa nyt.
 On haihtuneet haaveet hullut,
 tuli rintain jo jäähtynyt.

 On hiljainen, hiljaisin hetki...
 takan hiilet jo tummuneet...
 ja tunteet suruisetki
 on tyhjinä hapuilleet.

 Mut yhä kun pääsi vaipuu,
 poves mykkänä myrskyää,
 mun täyttää ääretön kaipuu
 sun tuskias viihdyttää.

 Ma tahtoisin povelles asti,
 sua suudella uudestaan,
 sua suudella hehkuvasti
 tän kerran viimeisen vaan.

 Ja jäähyväishetkenä antaa,
 mikä mielehen iäksi jää,
 mitä voisimme ylpeinä kantaa
 ja muistoksi pyhittää.

Runot