Haaremin helmi
Näin, käyskellen Bosforin rannoilla,
 odaliikin hurmaavan siellä:
 oli kasvonsa verhotut hunnulla,
 vaan se tuulahti syrjähän tiellä!

 Se syrjähti hetkeksi, hetkeksi vain,
 oli oikku se rohkea kyllä...
 Vain hetkisen haaremin helmeä sain
 mä ihailla ihmettelyllä.

 Ja katsaus silmistä kaihoava,
 mi tuikkivat tuntehen tulta – 
 sysikutrit ne kaarteli kulmansa, –
 vei rinnasta rauhani multa.

 Kun samettiripsensä tuuhat ja
 sulovartalon solkien alla
 ma muistan ja hehkuvan katseensa,
 saa kaihojen tunnelma vallan.