Kansalaulu
Ylönannettu ystäviltäni,
 Sorrettu sukulaisiltani,
 Rakkaus rintaani runteleepi,
 Murhe mun muotooni murtaapi.

 Erämaissa ennemmin asuisin
 Karhujen, kärmeitten keskellä;
 Siellä suruista sydäntä saisin
 Varjella viekkaalta ystävältä.

 Lupauksessas lujasti lupaisit
 Minua ijäti rakastaa,
 Ettei meit’ kukaan eroittaa voisi,
 Ennenkuin Jumala kuolemalla!

 Kuoleman kauhian katkeruutta
 Olen sun tähtesi kantava,
 Huokauksen Herralle huudan,
 Joka on levon mull’ antava!

Lähde: Hämäläinen 26.4.1861.

Anonyymi
Laulut
Runot
Hämäläinen
1861