Sinivuokko (Laaksossa vielä on paljon lunta)
Laaksossa vielä on paljon lunta,
 sen alla apilat,
 angervot valkeat
 nukkuvat syvää unta.

 Hiihtelen hiljaa metsikön rantaa
 tuttuja latuja,
 kuuntelen satuja,
 tuuli ne korvaani kantaa.

 Kestä ei kahlehet talvisen säänkään.
 Pälvi jo tuolla on
 hohteessa auringon. –
 Ah, mitä siinä mä näänkään!

 Vuokkonen, kevähän ensimmäinen,
 umppusi aukaisit,
 oi, että uskalsit,
 vaikka on kehtosi jäinen.

 Niin, sinä uskoit päivyen kultaan,
 lempesi heräsi,
 aukaisit teräsi,
 tyydy et mustaan multaan.

 En sua poimi, uhmaaja säiden.
 Antaos mullekin
 uskallus uljahin
 kukkia keskellä jäiden.