Äidilleni
Mitäpä siitä jos nukkuisin,
 Nukkuisin ainaiseksi?
 Nukkuisi sydämmen murhekin,
 Sais sydän tyveneksi –
 Huolta ei tuntisi ollenkaan,
 Olisi kylmä ja tyyni vaan.

 Nukkua en toki tahtoiskaan,
 Äitini itkis armas, –
 Lapsi jos vietäisi Tuonelaan,
 Äitini miel’ ois karmas.
 Multa ei painaisi sydäntäin
 Niin kuni murhe mun äitiäin.

 Liian jo monta on Tuonelaan
 Saattanut äitikulta,
 Liiaksi hänen on onneaan
 Riistänyt musta multa –
 Lohtua, lohtua hälle vaan
 Luoda jos voisin ma hiukankaan!