Palvelustyttö (Forsman)
Oi, jospa pyhät kellot sois
 Ja ylläin juhlaverhat ois.
 Ja yö ja usva hälvenis,
 Ja pyhä-aamu valkenis!

 Ah, silloin viikon vaivat on
 Ohitse, pääsen kirkkohon,
 Ja kirkoll’ armaan nähdä saan,
 Ku viikon kaipas kultoaan.

 Kai siellä mäellä seisonee
 Hän ennalt’ yksin, vartoillee.
 Ja järven jäille katsahtaa,
 Kun reet ja kansa tulvajaa.

 Mua vaan hän etsii silmillään:
 Ja joukko karttuu yhtenään,
 Siin’ äkkiään mä ilmenen
 Ja naurain häntä kättelen.

 Nyt laula, sirkka, siksikun
 Päreeni palaa loppuhun,
 Ja taas saan maata vuoteellain
 Ja unta nähdä sulhostain.

 Tääll’ istun nyt ja kehrään vaan,
 Ei rulla viel’ oo puolillaan;
 Ties Herra, milloin täys’ on työ
 Ja pitkän illan päättää yö!