Hanki peittää...
Hanki peittää vainioita
 Kautta kaiken Suomenmaan;
 Maanmies silmäilevi noita
 Tulev’ aika aatteissaan.

 Vielä irjuu idän viima,
 Kiteet kilvan heloittaa;
 Vaan kun koht’on kesän tiima,
 Hyy hänt’ei voi peloittaa.

 Oras, noussut hangen alta,
 Pian putkeen puhkeaa,
 Korsi kohta kukkimalta
 Tekee terää uhkeaa.

 Opin orasmaatkin peittää
 Saattaa takatalven ies,
 Silt’ ei toivoaan saa heittää
 Totuudenkaan toukomies.

 Sama vaka kansa suojaa
 Valistuksen vainion,
 Luottain rukoellen Luojaa
 Suomaan ajan mainion,

 Ajan, jolloin voittaa valo,
 Lauhtuu itä, sulaa jäät,
 Jolloin hengentyökin jalo
 Tuottaa täydet tähkäpäät.