Turun marsi
Eteenpäin valon radalla sa
 Aaltonen Auran helmoilta,
 Sä lippumme ensi vartia,
 Sikiö Suonien majoilta!
 Yöstä, kuollost, pimeydestä
 Nouse eloon! ne murtaen,
 Nouse! kuin aalto Airistosta,
 Murto-jäistä tulvaen.

 O Auran seutu! tähtikirkas,
 Sä ranta meri-lemuinen,
 Jossa ilman tuuli vilpas
 Raivoaapi läntinen!
 Sun korkeassa temppelissäs
 On Suomen valo taimennut;
 Maine puhelee linnohistas;
 Seppelees mietteet kauneillut.

 Sun tuli, veri ja kyyneleet,
 Nero ja kunto miehevä
 Ovat Suomen äidiks’ vihinneet,
 Sä Auran seutu ylevä!
 ”Niokset lausuvat patsaissas
 Loiston, kuin on meill’ langennut;
 Muhkeissa uros-haudoissas
 On vuosisadat levännyt.

 Muistos aikaa ei tukehuttaa,
 Eikä perintös kuolla saa;
 Sen täytyy kukat virvotuttaa,
 Jälkeisissäsi kasvava.
 Se kasvaa ulos rivistämme
 Tarjoten kansall’ helmojaan;
 Levittäy maa-piirissämme
 Nimi Varsinais-Suomen maan.

 Yl’s vanhan Auran aalto nuori
 Leviä mailla, kansoilla;
 Käy mereksi, rantoja suori!
 Valkeutesi virroilla
 Yksi on tahto, yks meidän maa;
 Sä Suomen sydän lyö nyt
 Mikä voima meidät eroittaa
 Ennenkuin kaikk’ on rauennut?

 Riennä radalla valkeuden,
 Riennä isäisi jäljillä,
 Meillä vaan on Suomen lippunen
 Uuden ajan loisto meillä.
 Onni perimme antajalle
 Kaunisna vuosi-sadoille!
 Onni Aura redivivalle,
 Rediviva Fennialle!

n–g.
Suomentaja.

Lähde: 19.2.1869 Sanomia Turusta.

Laulut
Runot
Zacharias Topelius
Sanomia Turusta
1869