Sota-urhot
Sota-urhoa kaks käy matkahan
 Pois vanginta Venäjänmaalta.
 Mut ennenkun ehtivät Ranskahan,
 Tie tuntuvi tuskikkaalta.

 Heill’ ilmasi ihmiset surkein suin
 Nyt Ranskan hukkaantuvanki,
 Kun on kera joukkojen voitettuin
 Myös keisari, keisari vanki.

 Täst’ itkevät kumppanit huolissaan,
 Kun sainehen sanoman saavat.
 Yks’ oihkivi: ”Voi mua! arvistaan
 Taas aukesi entiset haavat!”

 Ja toinen lausuvi: ””Mieleni sois
 Mun myöskin kanssasi kuolla,
 Jos mull’ ei vaimoa, lapsia ois,
 Joit’ eivät vierahat huolla.””

 ”En surre ma vaimoa, lapsiakaan,
 Miel’ etsi nyt korkeammanki;
 He käyköhöt mieroa astelemaan –
 Mut keisari, keisari vanki!

 ”Suo mulle sa palvelus viimeinen:
 Jos kaikki nyt päättyvi vaiva,
 Vie Ranskahan ruumis raukeinen,
 Kotimaahan hautani kaiva.

 ”Ja arkkuun laske sa rinnallein
 Tää merkkini urhontyölle;
 Pane myöskin pyssyni vierellein,
 Ja miekkani solmia vyölle.

 ”Näin täydessä asussa vuottelen;
 Yövahtia kestävän luulen,
 Siks’ että mä kanunanjyskehen
 Ja orhien hirnuvan kuulen.

 ”Kun haudalle keisari ratsastaa,
 Ja huomaan joukkojen ahdon,
 Niin nousen, ja silloin puolustaa
 Ma keisarin henkeä tahdon!”

de:Die Grenadiere
ro:Grenadirii
ru:Два гренадера (Гейне/Фет)
ru:Гренадеры (Гейне/Михайлов)