Joutsen (Juva)
Tuo joutsen ruskost’ ilmojen
 jo vaipui pintaan veen
 ja tyynnä souti, laulellen
 siin’ iltaan suviseen.

 Suloa Suomen laulu soi,
 sen ilmain ilontaa,
 kuink’ unens’ siellä päivän koi
 yökaudet unhottaa.

 Kuin koivut, lepät tuuheat
 luo syvät siimehet,
 kuin kullass’ säihkyy lahdelmat
 ja veet on vilpoiset.

 Kuink’ armasta on, ihanaa
 siell’ luona lemmikin,
 kuink’ uskolliset kaihoaa
 taas sinne takaisin.

 Soi kautta salmein sävel tuo,
 sen laulu korutoin,
 ja saapuin puolisonsa luo,
 se hiljaa joikui noin:

 »Vaikk’ ei käy elonunelmas
 taa vuosisatojen,
 sa Suomess’ olit onnekas,
 sait laulaa kevääss’ sen.

Lähde: Juva, Valter 1926 [1916]: Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta. Werner Söderström Osakeyhtiö, Porvoo.

Johan Ludvig Runeberg
Runot
Valter Juva
Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta
1926