Talvilaulu (Weijola)
Mä surra, mä surra, mä surra voin vaan,
 Niin kylmät ovat tähtöset taivahallaan.
 On maailma kolkko, kylmä jäässä.
 Ja ihmiset ne hangissa kamppailevat,
 Ne käyvät ja kulkevat, kuolevat,
 Te minne käytte, mit’ on matkan päässä?

 Ne virvatulen huomaavat eksyessään,
 On kiire heillä itseään lämmittelemään
 Ja taloon, jossa ystävät ovat.
 Jos sattuu joku tielle, se maahan poljetaan,
 Ne taintuu sitten itse, ei herää konsanaan.
 Oi, älkää olko ihmiset kovat!

sv:En vintervisa