Nukkuvan lapsen ylitse (Avellan)
Kuin autuasna vielä lepäätki,
 Kuin tiedotoinna mailman turhuudesta!
 Sun vuotehes, – sen äiti valmisti,
 Sun rauhas, – siskot maasta korkuisesta.

 Kuin lähde kirkas aamutyynellä,
 Niin elos aalto nukkuu selkeänä;
 Sit’ ajan siipi ei oo viistännä.
 Ja onnen myrsky viel’ ei sylkyttännä.

 Sa naurat, – oi, jos voisin ounastaa,
 Min umpisilmäs malaa kalvollansa.
 Ei mieltäs mailma vielä hurmoaa,
 Se taivahista tähtää muistojansa.

 Oi miekkoista, joll’ elo kukkasen
 On syömen elon kanssa liitoksessa;
 Sun silmässäs ain’ olkoon huopeinen
 Ja unten enkeli vaan rintasessa.