Punakantele
Punakantele, soi surut
 Synkkähän korpeen,
 Raatajain mielistä
 Kätköhön turpeen.

 Olet vanha, vaan uus sävel
 Sormien alta
 Soi, sytytellen
 Mielehen tulta.

 Haparoivat jos soinnut,
 On vire uusi:
 Miel’alaa miesten,
 Kun korpea kaasi

 Ja naisten, kun huolella
 Ruokkivat nautaa,
 Värttinää viplovat,
 Venhettä soutaa.

 Saharaamien ääntä on,
 Viuhetta hihnain,
 Kotipirttien tuisketta,
 Tuoksinaa pahnain.

 Nääs, sumpsan ei viileke
 Vaivuta olkaa:
 Rahvas nyt maatansa
 Raivata alkaa.

 Se yhdessä pehmeeksi
 Perkkaapi mannun,
 Nostavi korkeaks’
 Yhteisen konnun.

 Siis soi, Punakantele,
 Pois surut korpeen,
 Raatajain mielistä
 Kätköhön turpeen.

1927