Eräälle valtiolliselle runoilijalle
Sä laulat lailla Tyrtaion
 ja innostusta loitsit.
 Mut huonosti sä yleisön
 ja aikas’ valikoitsit.

 He suopeasti kuulevat
 ja ylistyksiin puhkee,
 kuink’ onkaan runos joustavat
 ja aattees’ lento uhkee.

 Sull’ eläköönkin toisinaan
 he huutaa luona maljan.
 Ja sotalaulus ulvoo he
 seassa melun, naljan.

 Nääs kapakassa iltaisin
 laulelee orjahenki.
 Se ruokaa hyvin sulattaa,
 on höysteeks’ juomallenki.