Suomenmaa (Favén)
Viljavat vainiot, niityt ja saaret
 Tuoksunsa loitolle levittävät.
 Rannikot tuolla, kuin kukkivat kaaret,
 Aalloille lempeinä hymyilevät.

 Laaksoissa laulavat kerttuset, peipot.
 Kilvanpa rastahat räikyttävät.
 Korvessa käkösen kukunnat heikot
 Illoilla korvihin vilistävät.

 Lammikot läikkävat tyyninä aivan,
 Taivahan kaarevan kuvastavat.
 Katsellen niitä mä unhotan vaivan
 Kaiken ja kaihoni katkerimmat.

 Siunattu olkohon syntymämaamme,
 Siunattu rakkahin Ruhtinaskin!
 Tääll’ oli kehtomme täällä me saamme
 Äitimme helmassa hautammekin.

A[ugust]. F[av]–én.

Lähde: Tampereen Sanomat 21.6.1879.

August Favén
Runot
Tampereen Sanomat
1879