Tytön kulennat (Lönnrot)
Tuli tyttö luota armahansa
 Käet punaisna. Äitinsä kysypi:
 ”Mistäpä sinulla käet punaiset?”
 ”Kukkia keräsin, äiti kulta!
 Eikö liene piikit pistänynnä”.

 Tuli toisen kerran suu punainen.
 Kysyi äiti: ”mistäpä sinulla
 Suu punainen?” – ”Söin mä mansikoita;
 Enkö liene marjoilla pilannut”.

 Tuli vielä kerran kolmannenki
 Kasvot kalviana. Syytä siihen
 Äitinsä kysellen, lausui tyttö:
 ”Hanki jo minulle, äiti kulta!
 Hanki hauta, haualleni risti,
 Siihen kirjoita sanoa kolme:
 Kert’ oli hänellä käet punaiset,
 Kauan kultoa käteltyänsä;
 Oli toinen kerta suu punainen,
 Suueltua sulhokaista liion;
 Kuoli viimein kasvot kalviana,
 Heitettynä herjältä pojalta.

Lähde: Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen 1845. Femte årgången. Finska Litteratur-Sällskapets förlag, Helsinki

Elias Lönnrot
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomi: tidskrift i fosterländska ämnen
1845