Kuoro »Rakkauden komediasta»
Puhu, tuuli, nyt siipeen ja purjeeseen,
 ma kotkana käyn yli vyöryvän veen;
 lokit jäljessä kirkuen kiitää.
 Alas aaltoihin nyt älyn arkinen työ!
 Kenties karit purteni pirstaksi lyö;
 mut sorjaa on laineilla liitää!

Henrik Ibsen