Vanki
Nuorukainen kävi kahlehissa;
 Hän tuskaa suurta tunsi rinnassansa.
 Ei osallinen ollut rikoksissa,
 Vaan rauha puuttui hältä kokonansa.

 ”Mä vanki lienen”, lausui huolissansa,
 ”Vaan miksi? Ken sen mulle selittäisi?”
 Niin lintu pieni lauloi lennossansa:
 ”Miks’ ihmislaps’ et lempee ymmärtäisi?”

 ”Niin totta,” mietti hän, ”mä vankilassa
 Nyt lemmen istun, kaipaan ystävääni;
 Mut Saaran kihlaan kohta Salmelassa,
 Niin totta sitte tyydyn elämääni.”

S[imeon]. H[irvone]–n.

Lähde: Hämäläinen 12.4.1877.

Runot
Simeon Hirvonen
Hämäläinen
1877