Kyllin laulu
Sinikellojen keskellä liikuin
 ja tuomien tuoksua join,
 koti pihlajan varjossa kiikuin
 ja onnesta unelmoin.

 Kotilahdelia lainehet lauloi
 ne kaihoa rintaani toi,
 mua tuomen terttuset kauloi
 ja kanssani karkeloi.

 Oli rinnassa kevääni rauhaa
 kevät punersi poskillain,
 oli kulkuni tyyntä ja lauhaa
 suvitoivoja rinnassain.

 Tuli Kaukoni, sankari sorjin
 syvät silmänsä säihkyvät näin,
 oli vartensa norjista norjin
 hän astuili pystyssä päin.

 Minä Kaukoni polvilla kiikuin
 olin nostettu taivaisiin,
 minä onneni orjana liikuin
 hukuin Kaukoni suudelmiin.

 Niin kaunista sykkäili rinta
 ens’ lempeni aallot ne soi,
 oli lempi mun onneni hinta
 ain uutta se onnea toi.

 Tuli syksy ja kukkaset haihtuu
 elo Kaukoni kauaksi vei,
 elon illat ja aamut ne vaihtuu
 ei unhoitu Kaukoni ei.

 Sinikellojen kanssa mä itkin
 ja poskeni kalvaaksi sain,
 ilon oraat mä rinnasta kitkin
 vilukukkia nostaa se vain.

 Ohi kulkevat aamut ja illat
 minä Kaukoa vuottelen vain,
 on eessäni toivehen sillat
 ja kaiho on rinnassain –.