Uusi Prometheus
Kuoro:

 On vielä ihmiselon yllä yö. –
 Taantumuksen julma Jupiter
 kauhusyleilyynsä kaiken sulkee...

 1 soolo:

 Uinuuko ihminen?

 2 soolo hiukan voimakkaammin:

 Hän raataako ja rakastaa ja vihaa
 ja iloaa kuin eläin?

 1 ja 2 soolo yhdessä:

 Pedon pyytehetkö: raatelu ja ruoka
 ohjaa yhä ihmisaskeleita?
 Faunin narrinseppelkö on vielä otsallamme?

 Kuoro:

 Ei, ei!
 On syntynyt jo uusi Prometheus
 tään eläin-ihmiskunnan keskuuteen.

 Pojat:

 Hän, jok’ on jumalaista, suurta sukuperää,
 on tullut sekä tuonut päälle maan
 tulen, taivaan lahjan,
 ihmisyyden ikikaipuun kirkastetun liekin,
 mi valaisee ja lämmittää ja sielut soimahan
 saa korkeamman elämän ja onnen ikävästä.

 Koko kuoro:

 Onnenkaipuun ihmeellinen liekki,
 eläimellisyyden kuonaa kuluttava kiirastuli!

 Tytöt:

 Sen kipinä on singahtanut miljoonien rintaan
 ja sytyttänyt siellä suuren palon,
 päivään-pyrkimisen pyhän vietin,
 mi kannustaen käskee kamppailemaan
 elämän-yön kauhistavaa hirmuvaltaa vastaan,

 Pojat:

 mi käskee kaatamaan ja kammitsoimaan
 taantumuksen julman Jupiterin,
 tuon eläimellisyyden verenkarva-pedon!

 Koko kuoro:

 Kerran koittava on uuden ajan aamu...
 Silloin ihmisyyden päivä purppurallaan
 seppelöi yön hämärässä kilvoitelleen kansan
 vapauden voitonseppeleellä!