Karpaateilla
Sydänyöllä esiin kohonneilla
 Karpaateilla
 unestani heräsin.
 Valtavin
 muodoin pimeässä
 väkevässä
 aaltoili ja nousi villi maa.
 Rajumpaa
 vuorten tylyyttä ei löydä mistään.
 Syvyyksistään
 kivirinnoin esiin syöksyväiset,
 hurjapäiset,
 ammoin jähmettyneet jättiläiset
 mahtavina yössä lepäävät,
 taivaan tuulet paasihartioillaan,
 haarniskoillaan
 pilvivuorten raskaat rykelmät.

 Silloin pimeässä
 seestyvässä
 puhkee lauluun villi satakieli,
 uhkamieli.
 Toinen vastaa yli mustan kuilun
 lailla huilun.
 Virittää jo tuhat satakieltä
 laulun tulisen,
 laulun ylpeän, mi ilmain pieltä
 kiirii huumaten,
 villin vapauden hurman virkkain
 siellä, missä vuorten tukkaan sankkaan
 öisin pilvet eksyvät, ja vankkaan
 paasirintaan nojaa valvoen
 tähti kirkkain
 päänsä taivaisen.