Testamentti
Ma kuolen kohta, kohta,
 Eron jo hetki lyö,
 Ei mulle silloin hohda
 Nää laaksot, vuorten vyö.

 Ei mulle taivon ranta
 Kullassa ruskota,
 Kun tuoni sinne kantaa,
 Saan missä uinailla.

 Eloa riemukasta
 Ma teille toivon vaan.
 Kai Volgan rantamasta
 Ma haudan teiltä saan.

 Se luokaa sinne, missä
 Ma kyntää, kylvää sain
 Ja hikihelmehissä
 Levosta voimaa hain,

 Miss’ kaartaa metsän laitaa
 Ruispelto tähkineen,
 Uomaansa uurtaa kaitaa
 Puronen hiljalleen,

 Ja kuuset huminoivat
 Niitylle varjon luo,
 Ja missä kylät oivat
 Rauhaisat luontuu nuo.

 Toistanne rakastakaa
 Ja työtä, tehtävää.
 Miss’ virsiseppä makaa,
 Maa pelloks kyntäkää.

 Ja tähkät nyökkäelkööt
 Kesäpäivät, illansuut,
 Ja laulamasta elkööt
 Lakatko leivot, muut.

 Kun saapuu nuoret naiset
 Viljaansa leikkaamaan,
 He venäläiset, kauniit
 Kai laulaa laulut maan.

1930

Spiridon Drozhzhin