Kirjeitä Afrikasta/6/1
Kirjeitä Afrikasta.
Suomalaiselle.
VI.

Tällä kertaa en ehdi täkäläisistä kuulumisista 
paljoa kertoelemaan. Viralliset
kertomukset, laskut, tilit, pöytäkirjat y.
m. kirjoitukset Johtokunnallemme ovat
vieneet ajan. Mainitsen vain lyhyesti
tapahtumista.

Valtiolliset olot ovat ennellään. Nehale 
hallitsee toista puolta valtakunnasta, 
Kambonde taas toista. Edellisellä
on siksi valtioviisautta, ettei hän yritäkään 
enään päästä yksinvaltiaaksi niinkauan 
kuin hän ei ole varma voitostaan, 
ja siitä hän taas ei voi olla varma
niinkauan kuin häneltä puuttuu varsinaisia 
tulolähteitä. Hänen maineensa
on siksi kuuluisa, ett’ei kauppiailla näy
olevan erinäistä halua pistää nokkaansa
Nehalen hoviin eikä edes koko hänen
puolelleentaan. Eipä nuo näy kauppiaat
suurin haluavan tänne Kambondenkaan 
puolelle. Nehalen urostyöt ovat
siis saattaneet koko valtakunnan huonoon 
huutoon. Meitä siihen sijaan pinnistetään 
kovemmin, me kun olemme
valtakunnassa ainoat, joilla vähän on
jotakin kiskottavaa. Ohimennen mainitsen, 
että yksistään kuninkaalle (Kambondelle) 
on ainoastaan meidän kahden —
v. Rautasen ja minun — ollut antaminen 
ei vähemmän kuin 55 punnan
(1,375 markan) arvosta viime vuoden
kuluessa, ja voihan otaksua että toisilta
veljiltä samaan aikaan on kerjätty yhtä
paljon. Muiden n. k. herraskerjäläisten
y. m. suurellisten kerjuut, joita emme
ole tulleet tarkoin ylöspanneeksi, voivat
tehdä yhteensä yhtä suuren summan.
Nehale ei ole nyt voinut kiusata meitä
kerjuillaan ja vaatimuksillaan niin suuressa 
määrässä kuin ennen, ollessamme
hänen alueellaan; hänen on täytynyt
tyytyä siihen, mitä veljensä kautta on
voinut saada. Ainoastaan silloin tällöin 
on hän kerjäyttänyt meiltä suorastaan. 
Nehale on kyllä tullut jo huomaamaan, 
mikä aineellinen hyöty on
lähetyssaarnaajoista; siksipä on hän jo
useampia kertoja pyytänyt, jopa vaatinutkin 
Alén’ia ja minua muuttamaan
entisille asemillemme, ja me kun emme
vielä tähän asti ole voineet suostua
hänen pyyntöönsä, on hän — kuten
olemme luulleet — koettanut saada Kunenen 
pohjoispuolella olevia katolilaisia
lähet. saarnaajoita tulemaan entisille asemillemme; 
mutta eivät hekään ole vielä
tähänasti ottaneet vastaan tuota hyväntahtoista 
tarjousta. Niinikään kuului
hän pyytäneen Hereromaan saksalaisilta
lähet. saarnaajoilta ”opettajoita” — kuten 
sanotaan — mutta sai sieltäkin kieltävän 
vastauksen. Ei siis muu neuvoksi,
kuin kääntyä taas meidän puoleemme,
mutta ei enään röyhkeästi, kuten ennen,
vaan makeilla sanoilla ja koreilla lupauksilla. 
Tässä muutama päivä takaperin
lähetti hän, näet, miehen evästettynä
mitä kauniimmilla puheilla ja suloisilla
lupauksilla luoksemme pyytämään meitä
muuttamaan hänen alueelleen. Tämän
johdosta, ja pitääksemme niinpaljon kuin
mahdollista ystävyyttä vireillä hänen
kanssaan, kävimme kaikki kolme — Rautanen, 
Alén ja minä — viime tiistaina
Nehalen hovissa suullisesti asioista keskustelemassa. 
Mennessämme pistäysimme
Omandongan asemalla; se on jo melkein 
kokonaan hävitetty. Ei ainoatakaan 
eheää ikkunaa ja ovea ole enää
jälellä, puhumattakaan muista irtonaisemmista 
kaluista ja esineistä. Nehalen
luokse saavuttuamme, huomautimme hänelle 
ett’ei entisistä puheista ja sopimuksista
ole enään mitään, koska hän on antanut 
alamaistensa hävittää aseman.
Nehale arveli, että lapset ja pahankuriset 
ihmiset ovat sen tehneet, hän on
muka kyllä puolestaan koettanut vartioittaa huoneita, ja tahtoi varmaa päätöstä,
muutetaanko sinne, vai ei, jotta hän
sitten tietäisi ryhtyä muihin keinoihin —
mihin sitten, ei ollut meillä kunnia tietää. 
Huomautimme meille olevan vähän 
vaikeata antaa varmaa päätöstä
tulostamme hänen alueelleen, entiset asemamme 
kun ovat hävitetyt ja kun hänen 
entinen käytöksensä meikäläisiä ja
ylipäänsä valko-ihoisia kohtaan on vielä
tuoreessa muistissa. ”Niin,” arveli
tähän Nehale, ”kyllä sen tiedän, että
minua syytetään valtakunnassa tapahtuneista 
rettelöistä ja sanotaan minun
saattaneen Ondongan huonoon maineesen, 
mutta eikös lapselle, joka ymmärtämättömyydessään 
on jotakin pahaa tehnyt, 
tule järkeä suuremmaksi tultuaan
toisin menetellä?” — Asiasta tarkemmin
keskenämme keskusteltuamme lupasimme
antaa hänelle tiedon tulostamme. —
Kotiin saavuttuamme pidimme kohta seuraavana 
päivänä kokouksen ja — katsoen 
siihen, että Nehale vastaisuudessa
yksinhallitsijaksi päästyään voi tehdä lopun 
koko lähetystyöstämme, jos emme
nyt koeta täyttää hänen pyyntöjään edes
osaksi — päätimme, että tulevan kuivanajan 
alussa yksi meistä asettuu koetteeksi 
Omûlongan asemalle, josta vaaran
uhatessa on helpoin pääsö pakoretkelle,
se kun sijaitsee Nehalen alueen rajalla.

Terveytemme puolesta olemme muut
voineet hyvin paitsi rouva Hannulaa,
joka jo pitkän ajan on ollut kovin kivuloinen. 
Hannulan on nyt perheineen
lähteminen terveysmatkalle — kenties
Suomeen asti. Minä tulen toistaiseksi
hoitamaan Oniipan asemaa, jossa v.
Hannula nyt on ollut. Hänellä on aikomus 
jo tulevana tiistaina lähteä matkalle, 
joten minun on emäntineni jo
maanantaina muuttaminen Oniipaan.
Sieltä siis saatte seuraavan kirjeeni, jos
siihen asti eletään. —

Mainitsenko muutaman sanan vielä
toimistani. Ulkotöinä oli minulla kuivan 
aikana vaunu- ja polttopuuhuoneen
rakentaminen, vanhan asuinrakennuksen
korjaeleminen y. m. yhtä ja toista satunnaista 
ulkotointa. Paitsi mainittuja,
oli minunkin puolestani osaa-ottaminen
täkäläisen kirkkomme lopulliseen valmistamiseen. 
Minun tehtäväkseni tuli saarnatuoli 
ja alttari kaikkine siihen kuuluvine 
laitoksineen sekä maalaustyöt. Viime
toukokuussa jo muurasin saarnatuolin —
sen tein, näet, täkäläisistä tiilistä —, nyt
sen vasta ”putsasin” ja koristelin. Kirkon
sisustamista kesti 5 viikkoa; v. elo- ja
syyskuulla sen valmistimme. — Pientä
kasvitarhaa olen myös koettanut hoitaa.
Siinä olen kasvattanut kyökki ”kasveja” 
seka maissia, vesi- ja sokerimelonia 
ja makeita perunoita (batate). Muutamia 
puunlajeja olen niin’ikään koettanut 
kasvattaa, mutta ani harvat niistä
täällä menestyvät. Ainoastaan  (muut cypressit, joita
minulla oli neljää lajia, kuolivat noin
muutaman cm. korkuisiksi kasvettuaan),
 ja  
näyttävät rupeavan kasvamaan.
Pinukset eivät näy ollenkaan kärsivän
tätä ilmanalaa. Koettelin niitäkin neljää 
lajia, mutta ei yksikään ruvennut
kasvamaan.  ja  
olivat jo koreessa alussa, edellinen
jo noin 15 cm. korkea, mutta kuuminpana 
aikana kuivettuivat. Hedelmäpuista, 
joita on täällä koetettu useampia 
eri lajeja, parhaiten näkyy rupeavan 
menestymään banana- eli pisangipuu 
 Kun olen tässä
postikiireistä päässyt, aion ruveta koettelemaan 
uudestaan muutamia puunlajeja; 
ehkäpä ne näin sade-aikana pääsevät 
paremmin alkuun.

Sisätöinä taas, koulutoimien ohella
on minulla ollut kansan kielen, historian 
— tahi paremmin entisyyden —,
tapojen y. m. sellaisten seikkain tutkiminen, 
johon v. Rautanen hyväntahtoisesti 
on suonut minulle monessa vaikeassa 
kohdassa tervetullutta apuaan.
— Ohi mennen mainitsen, että v. k.
onkin hyvin perehtynyt tämän kansan
kieleen ja tapoihin, hän kun on jo 20
vuotta maassa ollut. — Koulutoimistani 
lienen kai maininnut viime kirjeessäni.

Työmme Jumalan kiitos, on saanut
kulkea jotakuinkin rauhallisesti eteenpäin,
se vain on ikävää, että joukkomme on
niin pikkunen täällä. — Apulaisopettajina 
aakkosten- ja sisäluvun-opetuksessa
olemme käyttäneet edistyneempiä maalaiskristiltyjä. 
Kasvattaaksemme täkäläisiä
kristittyjämme vähän itsenäisemmiksi,
olemme ruvenneet pitämään kuukauskokouksia, 
joissa seurakuntalaisetkin saavat
käyttää puheen vuoroa, tehdä esityksiä
ja lausua mielipiteitään asioista. Näissä
kokouksissa on keskusteltu ja puheltu
seurakunnallisista asioista. Niistä toiste
enemmän.

Viime vuonna tuli täällä Ondongassa 
katovuosi, niin että useissa paikoin,
varsinkin täällä Olukondan tienoilla, ei
ole monellakaan enään pitkiin aikoihin
ollut mitään syötävää. Me olemme
saaneet auttaa hätää kärsiviä, niin paljon 
kuin suinkin olemme voineet, melkein 
kaikki seurakuntalaiset ovat jo useampia 
kuukausia olleet meidän elätettävinämme. 
Tänä vuonna näyttää tulevan 
parempi viljavuosi. —

Ehkä jo vihdoinkin lopettanen.

Olen täällä tehnyt meteorologisia tarkastuksia. 
Luullen sikäläisiä huvittavan
nähdä täkäläisiä ilmasuhteita, liitän tähän
tämän kuun tähänpäivään asti tehdyt
tarkastukset. Jos niillä olisi jotain tieteellistä 
arvoa tahi merkitystä siellä
Suomessa, voisin täst’edes niitä jatkuvasti 
joka postissa lähettää. Minulla
on ilmatieteellisiä tarkastuksia jo toinen
vuosikerta alulla. —

Ehkäpä teitä, ”Suomalaisen” lukijat
huvittaa saada vähän tilastollisia tietoja
täkäläisistä seurakunnistamme, suvaitsette
siis minun liittää tähän niistä taulun.
— Vuonna 1883 kastettiin täällä ensimmäiset 
ondongalaiset, jolloin siis ensimmäinenseurakunta 
täällä perustettiin.

1890
Suomalainen
August Pettinen
Uudelleen julkaistut kirjeet