Autuasten isänmaa
Tuoll’ autuasten isänmaa
 On tähtein tuolla puolen.
 Siell’ ijät’ sielu elää saa,
 Kun Herrassa mä kuolen.
 Mä olen köyhä matkamies
 Ja muukalainen täällä.
 Jo kohta päättyykin kenties
 Mun matkani maan päällä.

 Oi ettei koti maallinen
 Mua vaan niin miellyttäisi,
 Ett’ isänmaani ylhäinen
 Mult’ unhotuksiin jäisi!
 Mut jos mä matkan menoihin
 Mielistyn liiaks milloin,
 Niist’, Isä, keinoin parhaimmin
 Mua vieroita pois silloin!

 Jos mailma soisi antejaan
 Ja sydän syttyis noista,
 Mua muistuta: ne varjot vaan
 On taivaan tavaroista!
 Jos oisin kurja, onneton
 Mä Latsaruksen lailla,
 Suo päättää: kerran kyllä on,
 Nyt hetken olen vailla!

 Sydäntän kylmää sytyttäin
 Mua ohjaa, armonhenki!
 Suo kaiken johtaa kotiin päin,
 Ilojen, murheidenki
 Ja elämän ja kuoleman
 Ja yön ja päivän valon,
 Ett’ aina muistan taivahan
 Ja perintöni jalon!