Palokundlaiste veis
Nämäp poikki o vast,
 meit en lakk kehumast,
 valuvaara me huakkiast voita,
 Janon duska, ne vaa,
 ei niit samoma saa,
 vaikk mek kyll stää ni ahkerast koita.

2.

 Mutt se Nuurber ol miäs,
 ko se ilmottat tiäs,
 ett Turun gaupung ol juur palamallas.
 Se ol perhanam baikk,
 vesikopp, talok kaikk
 palo ryähäsi juur parhamillas.

3.

 Em mef fundeeranns stää,
 nämäp poja ja mnää
 hääräs juur, niingon doukk häärä kingus.
 Saatti Östmannild kaakk
 ja sitt pruutti yks taakk
 ja mentti appu, ett harjakse vingus.

4.

 Ko mep pääsi sinns sitt,
 ni me huamasi itt,
 ett Turun gaupung oi juur vanhas paikas.
 Se ol meill aika fomm
 ja met teingin ”grugom”,
 ko meijä Ruskon ol huilanns siäll aikas.

5.

 Ny o lopp tämä veis,
 se ol surkki se reis,
 mes sai apskeedin goht, ko siäld tultti,
 yhdeks pualtiimaks vaa,
 sill ett prankkoor ei saa
 mistän dämmössinäj velikultti.

Lähde: Merimies merta rakastaa: merellisiä lauluja. 1. 1978. Toimittanut Anneli Hongelin. Fazer, Helsinki.

Hj. Nortamo
Laulut