Uudelle ystävälle
Hän oli mulle kaikkeus,
      se totta oli pieni;
 siks’ lailla unikulkijan
      mun viistoon meri tieni.

 Ma silloin nukuin; heräsin,
      näin, ett’ on pieni piiri
 mun tuttuani, maailmaan
      vain viittaa tiedon viiri.

 Näin sinut, kodin, isänmaan
      ja ihanteen ja taiteen –
 nyt yhdessä me viljelemme
      kaikkeudesta kaiteen.

 Tulethan tyttö kanssani
      tekemään onnen viljaa?
 Me uutterasti uurramme
      ja nautimme sen hiljaa –