Meri ja tähti
Kirkas tähti nousi taivahalle
 Tuolta yli meren loistamaan.
 Kohta meren läikkyvän se hurmas,
 Hurmas, rakastutti sulollaan.

 Rakkauspa meren nosti raivoon:
 Hurjast’ ylöspäin se kuohuaa,
 Saadakseen tuon armaan sylihinsä –
 Turhaa! eihän voinut saavuttaa.

 Jo ol’ epätoivon partahalla,
 Raukes, uupui, tyyntyi tuskissaan.
 Mutta kas! – nyt sylissäpä tähti
 Lepäävi jo meren autuaan!

 * * *

 Merihän oot, sydän-raukkaseni
 Meri hurjast’ ylös kuohuva!
 Tyynny sinäkin, niin sylihisi
 Elli-vainajas saat sulkea.

Juhani H. [P. J. Hannikainen]

P. J. Hannikainen
Runot