Kirje Amerikasta (1890)
Kesä on meillä ollut hyvin lyhyt tällä
paikkakunnalla. Kevät oli pitkä ja kylmä.
Kesäkuussa oli jo vähän lämpimämpi,
että tavallisesti tarkeni. Nyt on taas
pitkä ja pimeä syksy tullut meidän vieraaksemme.

Suomesta on tullut useita kansalaisia
tänä kesänä tänne onneansa etsimään
täällä vieraassa maassa. Toivon että
he sen löytävät. Mutta tahtoisin kuitenkin
huomauttaa, että raskaalla työllä
on täällä leipä ansaittava. Mutta jokaisesta
itsestään paljon riippuu onnen
saanti, niinkuin sananparsikin sanoo, että
jokainen on oman onnensa takoja.

Täällä Negaunessa on parikymmentä
”rauta-mainia”, joissa tehdään työtä yötä
päivää, toinen viikko yöllä toinen päivällä.
Palkat ovat tavalliset ja työn
saanti on ollut hyvä.

Suomalaisia on tässä kaupungissa
noin tuhannen hengen paikoille. Ne
ovat enimmäkseen köyhiä, ani harva
vaan on rikas. Mutta minun ajatukseni
on, että se, jolle Luoja on terveyttä
antanut, on syyttä täällä köyhä. Mutta
köyhänähän se pysyy, joka rahansa ”saluuniin
viepi.”

Surkuteltava asia on, että niin moni
suomalainen täällä viepi kovalla työllä
hankkimansa kolikat ”saluunistein” rautakaappiin
ikuista korkoa kasvamaan tai
nauttii ilolientä usein niin suurella
mitalla, ettei isänsä nimeä muista. Nämä
”onnen-etsijät” saavat pian ”jängi”-poikain
talossa onnen hetkiä viettää.

Michigan
Siirtolaisuus
Uudelleen julkaistut kirjeet
Suomalainen