Samppanjaviini
Juo! Pian haihtuvi päilyvä
 helminen; juo!
 Joudu, jos jaloa suurta sä tahdot.
 Henkeä ällös sä sammua suo.
 Tyhmä, min riemuna vain ovat vahdot,
 saa veden, vain veden paljahan tuo.

 Saas! Sulohetki ei säilyvä
 tääll’ ole; saas;
 tunne ja myös hymy hienonen vallan
 kiihotin on sekä tainnutin taas.
 Raketti sammuin on korkeimmallaan,
 makein malja, kun juoja sen kaas.

 Pois pian riemu se häilyvä
 rientävi, pois.
 Sen, jalon nestehen nauttien, luuli
 saavansa nuori – siks mielin hän jois –,
 taikka sen tois joku purppurahuuli:
 Riemu, ah! maassa ei viihtyä vois.