”Eestäs löydät”
Kerran poika pienenlainen
 Päivän metsässä myräsi,
 Heilahteli heinämaalla.
 Ilta tuosta kun tuleepi,
 Poika potrana palaapi,
 Luoksi maammonsa meneepi.
 Tuosta tuon sanoiksi saapi,
 Laskettaapi lausehiksi:

 ”Päivän metsässä myräsin,
 Heilahtelin heinämaalla;
 Pitkän pieleksen tekasin,
 Heinäsuovan suurenlaisen.”

 Tuosta äitivanha virkki,
 Tuosta virkki, tuon saneli:
 ”Eestäs löydät lapsueni
 Mitä jätät jälkehesi.”

 Tuota poika tuumaileepi,
 Arvellen ajatteleepi:
 ”Kuta tehdä, kuin eleä,
 Kunne suovani sukea,
 Pitkä pielonen veteä,
 Kun se vaivanen viruupi,
 Turma tielleni tuleepi?”

 Poika tuosta toisen päivän
 Vielä metsässä mekasti,
 Heilahteli heinämaalla.
 Illan tullen asteleepi,
 Luoksi maammonsa meneepi.
 Tuosta jo sanoiksi virkki,
 Tuosta laski lausehiksi:

 ”Päivän metsässä mekastin,
 Heinäniityllä humasin.
 Heinäsuovani sytytin,
 Poltin pieleksen poroksi.
 Nyt se vieläkö viruupi
 Turma tielleni tuleepi?”

 Äiti vainen vanha virkki,
 Noinpa virkki, noin pakisi:
 ”Eestäs löydät lapsueni
 Mitä jätät jälkehesi.”

 Poika parka peljästyypi,
 Hätäellen hämmästyypi;
 Tyystin tuosta tuumaileepi,
 Arvellen ajatteleepi:
 ”Kuta tehdä, kuin eleä,
 Kun se vieläkin viruupi,
 Tielle tuhkakin tuleepi?”

 Tuosta kohta kolmannenkin
 Poika päivyen peräsi
 Hiostellen heinämaalla.
 Illan tullen asteleepi,
 Hyvillänsä hyppeleepi,
 Luoksi maammonsa meneepi.
 Naurusuulla nalkuttaapi,
 Laskettaapi lausehiksi:

 ”Taaskin metsässä myräsin
 Kesäpäivän pitkänlaisen.
 Tuhkan konttihin kokosin,
 Pikku pussihin peräsin,
 Kannoin kontin kalliolle
 Lahden laajan laitamalla,
 Siitä järvehen siristin,
 Vetosehen vieryttelin.
 Nyt se vieläkö viruisi,
 Tuhka tielleni tulisi,
 Kun sen tuuli tuiskutteli,
 Aallot aavalle ajeli,
 Selvälle selän vedelle,
 Ulapalle aukealle.

 Äiti vain varoen virkki,
 Sanat sattuvat saneli:
 ”Eestäs löydät lapsueni
 Mitä jätät jälkehesi. –
 Heinäsuovasi sytytit,
 Poltit pieleksen poroksi;
 Käyös uutta alkamahan,
 Suovoa sukeamahan!”

 ”Anna olla, ajan mennä,
 Päähän päivien samota;
 Kaikki tielle se tuleepi
 Minkä tuhmasti tekeepi,
 Minkä toimin toimittaapi.”

1894.