Mä suutelostas rubiinin
Mä suutelostas rubiinin
 Lupasin sulle jättää,
 Ja että kaupan pitäisin
 Siit’ oitis tahdoin kättää.

 Nyt velot määräantimet
 Sadasta vähintäkin,
 Arvellen näihin kantimet
 Tarvitsevas ja säkin.

 Mut velkomus on väärä kait.
 Niit’ olla sata suitti,
 Vaan kaksin kerroin maksun sait,
 Ja välimme on kuitti.

 Kun annoit suuta minulle –
 No, käyhän tarkkaavaksi –
 Jäi joka kerta sinulle
 Rubiinihuultas kaksi.