Missä kuolla tahtoisin?
Niin, missä minä kuolisin,
 Ja mieluisammin lähtisin
 Kun kuolla täytyy mun?
 Kun kuolo sanoo: lähde pois!
 Niin missäpä se paikka ois,
 Joss’ erohetki armaampi
 Ja suloisempi on?

 Jos sätehillä auringon
 Lentäisin Saksan sulohon
 Rannoilta Suomenmaan,
 Ja siellä ruusut tuoksuvat,
 Ja kaikki herkut makeat,
 Ja soitot, vaikka taivaitten,
 Kuolossa nautitaan.

 Jos kaikki taivaan ihanuus
 Ja tähtitarhan koreus
 Kuolossa mulla on; –
 Jos puettais mä purppuraan
 Ja kruunun, valtikankin saan,
 Ja kuolla kaukaa Suomesta
 Mun soisi kohtalon’;

 Jos kaikki korkuus mulla on
 Ja onni, mahti verraton
 Ja koko maailma,
 Ja kaukaa oisin Suomesta –:
 Ah, kuinka oisi katkera
 Mun kuolla, heittää henkeä
 Tuoll’ maassa vieraassa!

 Ei, täällä – täällä elossa
 Ja kuoloss’ olla tahdon ma
 Tykönä armaitten,
 Kun kerran täytyy kuolla mun,
 Niin tullos kuolo silloin kun
 Mä kuljen Suomen salossa
 Keväätä ihaillen.

 Ne hongat, joiden siimekseen
 Ja kohinaan oil herttaiseen
 Mun tässä nukkua,
 Ne linnut, kun nyt kuulla saan,
 Mun tuudittakoot lauluillaan
 Ja Saiman laineet laulakoot
 Kuin äiti kehdolla.

 Kun kieltä Suomen kuulen mä,
 Ja ystävän’ on vierellä,
 Ja kultain suutelen:
 Niin silloin tullos kuolema,
 Ja kuolo on niin makea,
 Ja kuni ilohuokaus
 Mä maasta erkanen!

A. Korhonen.

Lähde: Suomalainen Virallinen Lehti 11.5.1871.

Aukusti Korhonen
Runot
Suomalainen Virallinen Lehti
1871