Salotiellä
Kuljin tuolla saloteitä,
 kuulin metsän säveleitä,
 lintuin ääntä kuuntelin.
 Lehto lauloi, kuuset kuiski,
 harjanteilla hongat huiski,
 niin mä niiltä kyselin:

 Miksi, salot, soittelette,
 puut ja pensaat riemuinnette?
 Ja se metsä vastas vaan:
 – Etkö nähnyt pientä lasta?
 Kulkihan se tästä vasta
 kevään ruusut poskillaan.

 Loitompana kankahalla
 läikkyi lähde koivun alla,
 reunaan istumaan sen jäin.
 – Salon lähde, mulle virkas,
 noin miks on sun kaivos kirkas?
 Ja se lähde vastas näin:

 – Lapsi tästä äsken lähti,
 ihana kuin aamuntähti,
 sitä kuvastaa ma sain.
 Ja sen silmän kirkkautta,
 ja sen otsan puhtautta
 kenties päilyy pinnallain.

1898.