Savon tyttö
Voi armosta kuin innossa
 Hän puoltaa maansa kunniaa!
 Ken vastustaa nyt tuota vois,
 Hän sydämettä, lemmett’ ois.

 Voi herttaista kuin kansaansa
 Syömessään kantaa rakkaana!
 Hän kansan oikea lapsi on,
 Syömess’ on liekki ponneton.

 Kuin leimu yön, on silmänsä,
 Kuin kannel, soipi äänensä;
 Tuo äänen kaiku, silmän koi
 Rakkauden tunteet ilmi loi.

 Voi armasta kuin innossa
 Hän puoltaa maansa kunniaa,
 Mielemme valtaa sulollaan,
 Kuulemme ihmetellen vaan.

 Sä, tyttö, riennä aina näin,
 Ei askeltakaan taakse päin! –
 Sun laistas kaikki jos kansa ois,
 Se ihmehiä tehdä vois!