Talvimatka
Mikä loiste kaikkialla;
 Illan kuuhut kuumottaa,
 Tähdet tuikkaa taivahalla,
 Sinikannen kaunistaa.

 Hiljaisuus nyt vallitseepi,
 Ääntäkään ei kuulla saa,
 Rekonen vaan ratiseepi,
 Porokello poukuttaa.

 Eeessä yksin röhjöttelen,
 Sulo-yötä ihailen.
 Ihanuutta ihmettelen,
 Taivaan kantta katselen.

 Tuolla säihkyin hopealle
 Pohjan tähti loistelee,
 Kaukaiselle kulkijalle
 Pohjanmaita viittailee.

 Viitakekin Väinämöisen
 Tuolla kultaan kiiltelee,
 Luotu varaks ajan öisen
 Miestänsä se vartoilee.

 Mies – niin mies jo tulla saisi,
 Joka sieppais viitakkeen,
 Sillä lyödä rapsahtaisi
 Rikkaruohot – – –

 Tpruu! – nyt ollaan kievarissa. –
 Hevosta! – ja sukkelaan!
 Siksi kun on valjahissa,
 Huoneesen käyn vartomaan.

Lähde: Suomen Kuvalehti 15.1.1873.

B. F. Salonen
Runot
Suomen Kuvalehti
1873