Turun linna (Noponen)
1. Entisyyden haamu harmaa, muinaislinna rauennut,
 väistymättä murhemielin merta kauan katsellut,
 muistomerkki hautakummun, jonne mennyt aika on
 tyydytystä löytämättä hoiperrellut lepohon.

 2. Rantamallas muistovirttä ääni soittaa aaltojen,
 tunne kumma sielussani herää, kun ma kuulen sen;
 ikuisuus se katsoo tyynnä taivaslailta tähtivyön
 tanhuoita katoovaisen ihmisaatoksen ja -työn.

 3. Hautalauluansa sulle öinen laine laulaa nyt,
 kuu on niinkuin kuolinsoihtu metsän taakse ilmennyt;
 oot kuin urho raihnas, vailla kilpeä ja aseitaan,
 kaihon kyynel’, eikä muuta, sulle vain nyt uhrataan.

J. J. Wecksell. (Suom. Alpo Noponen.)

Alpo Noponen
Josef Julius Wecksell