Aune
Miks, Aune, armas lapsuen’,
 Miks, sinisilmä sirkkusen’,
 On suusi pieli ryppyinen?
 Oletko nauranut?

 Ei paljon Aune nauranut,
 Ei monta kertaa muhoillut,
 Iloinnut ei kuin lapset muut,
 Ikänsä itki vaan:

 Ikänsä itki ailuitaan
 Ja vaikeroitsi vaivojaan,
 Ja jäljet hänen tuskistaan
 Suupieliin painuivat:

 Syvälle poskiin painuivat
 Nuo tuskain jäljet tuikeat,
 Nuo kärsimysten kertojat;
 Mut kerran aamulla...

 Eräänä talviaamuna,
 Kun päivä alkoi valjeta,
 Ja kaikk’ ol’ hiljaa huoneessa,
 Jo kuivi kyynelvuo:

 Jo Aunen kuivi kyynelvuo,
 Katosi tuskan jäljet nuo,
 Kun käymähän tul’ Aunen luo
 Taivaasta enkeli:

 Tul’ Aunen luokse enkeli,
 Mi posket siivin silitti
 Ja sinisilmät himmensi –
 Me jäimme itkemään.

1889.