Omatunto
Mik’ on tuo ääni rinnassain
 Niin outo, kummanlainen,
 Mi taukoomatta yhä ain’,
 Jos mitä toimin, tehnen vain,
 On aina valvovainen.

 Se milloin lailla myrskysään
 Mun povessani pauhaa,
 Ja ahdistaen yhtenään
 Ei vaikene, ei hetkenkään
 Suo rinnalleni rauhaa.

 Jos silloin vaikka alle maan,
 Tai kauas taivon ääriin
 Mä päästä voisin, yhä vaan,
 Kuin ukkosjyryn, kuulla saan
 Taas äänen tuon: »Teet väärin!

 Vaan toisinaan se vienosti,
 Kuin metsäpuro lauha
 Soi hiljaa sydämessäni,
 Ja silloin täyttää mieleni
 Niin taivahainen rauha.

 On silloin, hymy enkelin
 Kuin levon rintaan loisi,
 Muu uinuttaisi unelmiin,
 Niin autuaisin, ihaniin. –
 Oi, jos niin aina oisi!

Eetu.

Anonyymi
Runot