Rantasella
Lintuin laulut soivat,
 aallot karkeloivat.
 Pyytää pikkuruiset
 lapset hymysuiset:
 ”Saisko, äitikulta,
 uimaluvan sulta?”

 Äiti pyynnön kuuli. –
 Leikkii länsituuli.
 Monta pientä jalkaa
 kilvan juosta alkaa.
 Tuoll’ on uimaranta,
 pehmyt, valkee santa.

 Soipi laulun helke,
 käypi veden välke.
 Palleroiset telmii.
 Hopeaisin helmin
 vesi kuohuu, kiehuu,
 kultakutrit liehuu.

 Aallot leikitellen
 juur’ kuin hyväellen
 ottaa lapset vastaan,
 jalat, päänkin kastaa,
 hartiat ja rinnan
 raittiin, valkoisimman.

 Pysy rantasella,
 pikkuruinen Ella,
 kunnes opit uimaan.
 Kilpauintiin tuimaan
 eivät kelpaa heikot –
 vantterammat veikot!

 Ihanampaa oisko,
 kirkkahammin voisko
 lapsen nauru soida,
 aallot karkeloida!
 Paistaa päivä kulta,
 aalloissa on tulta!

 Pian puhtoisina
 valkopulmusina
 molskii Martti, Marja.
 Koko lasten sarja
 uintimatkaa kiittää.
 Äiti huutaa: ”riittää”.

 Veestä lumpehina
 noustaan valkoisina
 hiekkarantasellen
 naurain, tanhuellen.
 Luonnon laulut soivat,
 aallot karkeloivat.