Pikkarainen laulu
Yhtä vähän kuin ma olen
 käskettävä kenenkään,
 yhtä vähän itse polen
 ihmislasta yhtäkään.

 Jos lie keissä kelvollista
 itsekseni iloitsen,
 mik’ ei siedä katsomista,
 näkemättä jättänen.

 Nurkumatta väistän heitä,
 jotk’ on itsetärkeät,
 jopa kartan valtateitä,
 jotta välttyis rähinät.

 Mut ken vaikka varpahille
 astuu mua tahallaan,
 nyrkistäni annan sille,
 jotta oppii muistamaan:

 yhtä vähän kuin ma polen
 ihmislasta yhtäkään,
 yhtä vähän itse olen
 poljettava kenenkään.