Epäilijä (Forsman)
Jos silmä mulla tarkemp’ ois
 Kuin haukan, millä nähdä vois
 Avarat, korkeet, syvyydet,
 Eik’ estäis mitkään estehet;

 Ei helmiaarre Vellamon,
 Ei kultasuonet vuoriston,
 Ei kalliit talletelmat maan
 Lumoisi minun katsettan’;

 Sydäntä vainen tarkastaa
 Sais silmä, neittä kavalaa,
 Mua ilkkuvaa, kun vuorohon
 On hellä, jäinen, armoton.

 Piilleekö pinnan alla jää,
 Kun silmä säihkyy lämpimää?
 Siell’ lempi ehkä piileksii,
 Kun katse hallaa hengehtii?

 Rukoilu taivaan aukoaa,
 Murhetta lohduttaa jo maa;
 Mun lemmell’ ompi osanaan
 Epäillä, hiukuella vaan.