Kas kaukana kirkastin kimmeltää
Marssin tahdissa.

 1. Kas kaukana kirkasna kimmeltää
 sädesäihkyntä toivojen tähden,
 yli ylhien vuorien himmeltää
 kuni kutsuen silmämme nähden.
 Se kutsuvi rientohon virkeään,
 ihanteitten ja oikean etsintään.
 Se kutsuvi rientohon virkeään,
 ihanteitten ja oikean etsintään.

 2. Me lapsoset koittavan huomenen,
 me seisomme juurella vuoren
 ja katsomme toivoen, uinaillen,
 sitä tähteä kansan nuoren.
 :,: Ja toivomme tähteä nähden näin:
 me mielimme astua ylöspäin. :,:

 3. Me nousemme vierua vuoren sen
 päin puhtaita kukkuloita.
 Jos tiemme on jyrkkä ja murtoinen,
 ei estehet mieltämme voita.
 Me vuorehen vuolemme askeleet
 ja nousemme jylhätkin jyrkänteet.

 4. Elinilmamme noustessa puhdistuu
 ja seestyvi selvemmäksi;
 ja veljeysuskosta laulaa suu,
 käy mielikin lempeämmäksi.
 Alas kauaksi turmion alhot jää,
 yhä ylemmäks’ joukkomme yllättää.

 5. Mut kerta kun joudumme huipulle
 ja löydämme lakean laajan,
 me veljiksi, siskoiksi liitämme
 sen keskelle parvemme taajan,
 ja joukkoa suurta ja sopuisaa
 ihanteittemme aurinko kirkastaa.

Lauri Soini.

Lauri Soini
Oskar Merikanto