Ken?
On maassa hetki Hellaan.
 Maass’ onko henki Hellaan,
 edestä kaiken kalleimman
 kun maassa kamppaellaan?

 Kun vainonuolet taajat
 pimittää ilmat laajat,
 ken vastaa: sitä vilppaammin
 sivaltaa siimeen saajat?

 Tuhannet eestä, takaa
 kun tulvii, kellä vakaa
 on ryhti mieheen viimeiseen,
 kuin vuori tulvan jakaa?

 Siin’ onko kirkkaat kalvat
 ja jäykät jänner-salvat,
 vai kaartavaksi kansan, maan
 myy osto-oppaat halvat?

 Myy Efialteen eljet
 Thermopylaiset teljet,
 kun kuuliaisna synnyinmaan
 laeille kaatuu veljet!

 On joka lämmin povi
 maan portti, puolto-ovi,
 jost’ ylivoima yksikään
 ei suostumatta sovi.

 On sola soukin, ahtain,
 miss’ yksi, miesnä mahtain,
 mont’ uhmaa, jotka ruoskitaan
 päin solaa sulloin, ahtain.

 On puoltaa portti kaita,
 kun lie Leonidaita,
 kun siintää heillä sielussaan
 vapaitten miesten maita.

 Solassa siinä seistä
 päin nuolta, miekkaa, peistä,
 solassa kuumain lähteiden
 ken vanno ei, ken meistä?