Tulenpalvelija
Syömmessäni ikitulta
 virittelen yhtenään,
 palkehilla painavilla
 hiilet saan mä säihkymään.

 Tuota tulta rinnastani
 antaisi en koskaan pois,
 sillä silloin elämäni
 kylmää, elotonta ois.

 Sinä Vestan neitosena
 hoitelet mun tultani,
 ilman sitä angervoinen
 kolkko ois mun rintani.