Foinix-lintu
Jo tulee lintu, mi lännestä lentää,
 Se kiitää itään,
 Idän puutarhaan kotimailleen,
 Miss’ siimeissä mausteet tuoksuen kasvaa,
 Ja huohuu palmut, ja veet on vilppaat, –
 Ja ihmelintu liitäin laulaa:

 ”Impi lempii, impi lempii!
 Hän sydämessänsä kuvaas kantaa,
 Ja vienosti kantaa kätkössä salaa,
 Eik’ itsekään sitä tiedä!
 Vain unelmissaan hän sun näkee,
 Hän itkee ja kättäsi suutelee
 Ja nimeäs huutaa,
 Ja huudosta herää ja makaa säikähtyneenä,
 Ja hieroo kirkkaita silmiä ihmeissään. –
 ”Impi lempii, impi lempii!”

 Etukannella, mastohan nojautuin,
 Seisoin ja kuuntelin laulua linnun.
 Hevot tummanvihreät liinaharjat,
 Nuo valkoiset lainehet tanssi;
 Kuin joutsenjono hohtavin purjein
 Ulos Helgolannista liukui purret
 Meren rohkeiden paimentolaisten!
 Pääni päällä siinnossa taivaan
 Valkeat hattarat häilyi,
 Ja päilyi aurinko ikuinen,
 Tuo taivaan ruusu, ruskossa hehkuva,
 Mi riemuiten mereen kuvastuu,
 Ja ne soi, meri, taivas ja mieleni mun,
 Ne kaikuen soi vain:
 ”Impi lempii, impi lempii!”

de:Der Phönix (Heine)
pl:Feniks
ru:Феникс (Гейне/Михайлов)