Neidon lohdutus
Älä itke neito nuori,
 Älä sure surkiasti,
 Valita niin vaikiasti.
 Älä sure sulhoasi,
 Älä varsin vaikeroitse
 Sulho on tulossa sulle,
 Odottele iloisesti.
 Sill’ on kihlat kirkkaimmat
 Kulta sormukset soriat,
 Jotka ennen aikonansa
 Varusteli valmihiksi,
 Koska kanssan käveli
 Kauxihiisti kaupunkissa,
 Jollon sulle ensi kerran
 Osti silkin sinertävän
 Saalin myöskin samanlaisen,
 Jota kannat kaulassasi
 Kaunistukseks sulhollesi.
 Nyt ei sua sulhos heitä
 Vaikka en mä sitä tiedä
 Koska hän sulle tuleepi
 Näpistänsä nayttämähän
 Kihlojansa kirkkahia.
 Tottahan kerran tuleepi
 Neitostansa noutamahan,
 Jota nyt kaipailet kovasti,
 Kyynel silmissä kyselet:
 Koska sulhoni tuleepi?
 Koska ylkä ystäväni?
 Jota päivät päätetyksin
 Viikkosia viisin määrin
 Kuta kuuta kymmenenkin
 Olet oikein odotellut
 Ikävällä illat pitkät,
 Aamukaudet katselluna
 Suret sinun sulhoasi.
 Se on tulossa sulle
 Joll’on rattahat rakettu
 Hepo varsin valjahissa
 Jopa lähteepi kotoansa
 Pojes kylmästä kylästä
 Neitostansa noutamahan
 Kellot kuulupi kujalla
 Helisee hevosen kello
 Katso! neitonen ilolla
 Tuos on oma armahasi
 Jonka tukka valkijainen
 Sinertävät silmäripset
 Vaatteet välkkyypi verasta
 Napit kullan kiiltäväiset
 Ompi kaunis kaikkein nähden
 Neito riennä nyt jo ilolla
 Kaunista nyt kamarisi
 Kahvi pannus kirkastele
 Kupit kuuraa puhtahaksi
 Tietrikka kaunihiksi.

–s. P–ka.

Lähde: Sanan-Lennätin 13.8.1858.

Anonyymi
Runot
Sanan-Lennätin
1858