Luonnon herätessä
Luonto elämää jo uutta
 Taasen alkanunna on,
 Kaikkialla vihannuutta
 Nousee Suomen salohon!

 – Lehti puihin puhkeaapi
 Ruohot nousee kedoille,
 Maa jo uuden muodon saapi,
 Nousee laiho pelloille.

 Metsätkin taas huminoivat
 Noita kuulu – kuiskataan,
 Äänet monet lintuin soivat
 Kevääst kiittäin Luojoaan.

 Tuolla puro liriseepi,
 Järvikin jo jäätön on,
 Kummut, mäet siinteleepi
 Kevään sulo – hohtohon. –

 

 Kaikkialla vihannuutta
 Nousee Suomen salohon,
 Luonto elämää jo uutta,
 Taasen alkanunna on!

 

 Kevään vieno tuulenhenki
 Ihmislapsen virvoittaa:
 Nousee kevät ihmisenki,
 Nousee, kasvaa, rehoittaa –

 

 – Eikö ihmislapsen rinta
 Kevään tunteikkaaksi saa
 Kiittämähän Korke’inta
 Kiittämähän Jumalaa:

 ”Luoja, Sua kiittää saamme
 Kun taas meille Kevään soit,
 Talvivaipast armaan maamme
 Kun Sä vapahaksi loit!”

Kaarlo –[Forsgre]n.

Lähde: Lounas 4.6.1889.

Kaarlo Forsgren
Runot
Lounas
1889