Niin lähellä kuin veri sydäntäni
Niin lähellä kuin veri sydäntäni
 mua oot sa armas, enkä sinusta
 voi saada enää irti itseäni,
 vaikk’ koittaisinkin siteet ratkoa.

 En irti pääse; liki, lähelläni
 oot joka hetki, joka ainoa,
 kuin poltinrautamerkein sisimpäni
 kuvaasi, kulta, kantaa kalleinta

 Ja vannon, että haudan partahalle
 se selvin piirtein siellä säilyvi,
 on yhtä sees, ei peity tomun alle,

 vaan aina puhtahana päilyvi,
 ja, vaikka vaeltaisin tuonelalle,
 se siellä vieläi mulle häilyvi.