Pyhä hiljaisuus
Tähtien alla ja yöss’ ypö yksin,
 näin minun sieluni herkäksi havaa,
 näin minun mieleni suljetut linnat
 taivaan valloille uksensa avaa.

 Pyhä on ylläni yöllinen templi,
 hiljainen hämärä hyväillen häilyy,
 niinkuin korkeat taattojen tarhat
 valkea rauha sieluun päilyy.

 Näen minä taas ne äitini kasvot,
 kun hän lastansa kirkkoon johti,
 kuulen ma sieluni urkujen soiton
 nousevan korkeita tähtiä kohti.