Synnin tunnustus (Tanttu)
Nyt eteesi käyn, vanha lipilaari,
 ja syntini mä luettelen tarkkaan.
 Mua vietellyt on rouva Potifaari,
 Deliilani vei rahat viimemarkkaan;
 oon aukonut mä kapakoiden ovet
 ja koplotellut impein pulleet povet,
 sen tunnustan ja pyydän: älä suutu,
 en syntisäkistä mä hurskaaks muutu.

 Nyt elämästäin ei oo enään taikaa:
 puol’sataa vuotta synninteitä polin,
 vaan nyt on kyllä katumahan aikaa
 ja kertomaan kuin kiipelissä olin,
 kun koitin keittää paulojasi noita:
 viin’pulloja ja tyttöpullukoita. –
 Sä minut kaadoit, mutta kamppaamalla:
 Eevoja eteheni laittamalla!

 Jos tarkkaan tutkit piirustuksiasi,
 niit’, mitkä Eevaa luodessasi piirsit
 ja katsot valtakirjaa Aatamin,
 miss’ hälle luomisoikeuden siirsit,
 niin alakertaan et mua laita variin,
 tulikiven katkuun, pastoreiden pariin,
 vaan sanot vahtimestar Pietarille:
»Vie tämä herra yläistuimille».

Kasperi Tanttu