Fritiofin satu: 21. Ringin draappa
Kummussa istuu
 kuningas kuulu,
 kupeella kalpa,
 kypäräpäin.
 Hiirakko hirnuin
 holvikon pohjaa
 kultaisin kengin
 kuopien lyö.

 Ratsain jo rientää
 Ring yli sillan,
 painosta Biifrost
 pingolla on.
 Auki on uljaat
 Valhallan ukset,
 kuuluhun käteen
 Aasat jo käy.

 Retkillä Toor on,
 Ruijassa riehuu.
 Val-isän viittaus
 viiniä tuo.
 Tähkiin ja kukkiin
 kuninkaan kruunun
 sorjasti sitoo
 Freij sekä Frigg.

 Braage jo koskee
 kultihin kielten,
 helkkyen hiljaa
 harppu nyt soi.
 Povensa pöytään
 hehkuen painaa
 Vanadis vieno,
 kuunnellen vait.

 ”Kalvat ne kalskii,
 kilpihin soivat;
 verissä vainen
 kuohuvat veet.
 Voima, mi taistoon
 taivaista tuotiin,
 Berserkki-raivoin
 puskevi päin.

 ”Siks oli rakkain
 ruhtinas rahvaan,
 touvot hän maassaan
 turvata ties:
 hillityn voiman
 haltia hertas
 pyrki kuin suitsu
 pilvihin pois.

 ”Soi sanat viisaat
 Val-isän suusta,
 konsa hän Saagan
 seurahan saa.
 Niin sanas kirkkaat,
 kuningas, kumpus,
 kuin vesi Miimerin
 syvä ja sees.

 ”Rauhaisna ratkoo
 Forsete riidat
 vaiheilla Urdan
 vellovan veen.
 Niinpähän taiten
 tuomitsit tyynnä,
 viihdytit koston,
 veriin mi vie.

 ”Kitsas ei ollut
 kuningas koskaan,
 kiillettä kylvi
 kääpiöin hän.
 Pivosta antoi
 aulihin annin,
 huulilta hoiva
 huolihin soi.

 ”Valhallaan terve,
 valtija viisas!
 Kuuluna kauvan
 Pohjassa käyt.
 Braage jo maljoin
 mainitsi mainees,
 puoltaja rauhan,
 Pohjasta päin!”

sv:Rings drapa