Pohjois-Karjalaisella sankaripatsaalla
Sankarpaatehen sankarpaasi liittyy kautta nyt Suomenmaan,
 tahtoo hellien huoltaa kansa sankarhautoja, kalleintaan.
 Kallehimpansa multiin kansa
 saattoi, puoltaen vapauttansa.

 Miesi mieheltä vieri viesti: vapautta nyt puoltamaan,
 kotinurkkia äiti vanha, sisar hentonen hoitamaan,
 viittoo rintama meitä tuolla,
 voittaa aiomme taikka kuolla!

 Pohjois-Karjalan poiat parhaat Varkaus, rintama Vuoksen vei,
 varjoon rinnalla joukkoin muiden meidän joukkomme joudu ei,
 sankarmielin he uhrin kantoi,
 hengen eestä kun maansa antoi.

 Uhrimielestä vapaus versoi, kasvoi niinkuni taikapuu,
 Savo seurasi, Häme nousi, vapaus valkeni – avartuu
 vapaaks Pohjolan valtakunta –
 nukkuu sankarit kuolon unta.

 Nukkuu sankarit alla nurmen vapaaks ostetun Suomenmaan,
 vapaaks ostetun verin nuorin, mielin alttihin kuolemaan.
 Mykkää sankaripaadet kieltä
 puhuu, tutkivi meidän mieltä:

 turhan vuoksiko sorron yöstä vapaaks ostimme Suomenmaan –
 sopu särkynyt, riita maassa, kukaan valmis ei antamaan,
 vapaa Pohjolan valtakunta,
 valvo, älkösi nähkö unta!

 Poista riidat ja pikku kaunat, sydän lämminnä sykkimään,
 huolla orvot ja huolla haudat, vilun kärsijät lämpimään,
 pidä valpasna kansan vahti –
 ei tauonnut marssin tahti!

 Viel’ ei tauonnut sodan melske, Suomenmaassakin vielä voi
 kerran leimuta sodan liekki, punaruskea idän koi
 tietää uhkaa ja sorron yötä,
 paljon, paljon on vielä työtä!

 Paljon työtä ja paljon vaivaa, kunnes kerrankin Suomenmaan
 kevättuulessa ristilippu riemuin rauhassa hulmahtaa.
 Työhön, työhön nyt kansa Suomen,
 ennen koita ei sulle huomen!

 Työhön pellon ja työhön hengen, siks kun täysinä tähkäpäät
 huojuu hengen ja nuokkuu pellon! Ettei yllätä rajusäät,
 pidä valpasna kansanvahti,
 poies riidat: se suurin mahti!

1921.