Anopin tervehdys morsianta kotiin tuotaessa
Terve kuu ja terve tähdet,
 Terve nuori naimakansa!
 Miero vuotti uutta kuuta,
 Lumi tervasta rekeä;
 Minä vuotin veikkoani,
 Vuotin veikon morsianta.

 Veikko tuli, vesi lääkkyi,
 Miniälle miero liikkui;
 Vanhoilta valuvat silmät
 Ikkunoissa istuessa;
 Nuorilta kuluvat kengät,
 Veräjillä vuotellessa.

 Lehmät ammu aikasehen,
 Kevät-karitsa mäkatti
 Olki-vihkon ottajata,
 Sara-vihkon saattajata.

 Kuuleppas nyt kuutamoinen,
 Nouse karjasta koria;
 Hyvä loipa luopioista,
 Nuori ole noustuasi.

 Morsian, sisarueni,
 Työnny töihin terävästi,
 Ota herkät hiiren korvat,
 Jäniksen jalat nopiat;
 Astu maata markallista,
 Toista maksan karvallista.

 Morsian, sisarueni,
 Luoppa silmät luopuisasti –
 Jos on huonot huonehemme,
 Kartanomme kallistunna.
 Huolevat urohot mei’än,
 Huoneheita huolimahan.
 Tyvin tuopi tyhvät hongat,
 Latvoin lattapäät petäjät;
 Salvajat Savosta tuopi,
 Sammaltajat Sarvingista;
 Sammalet sima-saloilta,
 Hirret hiiden kumpuloilta.

 Morsian, sisarueni,
 Pidä lusikat luvussa,
 Astiaiset arvelussa.
 Elä viskele vihassa,
 Pientä lasta lattialle;
 Nosta lapsi nuojamahan,
 Lautsan päähän laulamahan,
 Anna einettä etehen,
 Leipä-kakkua kätehen.
 Ano sitte ansiokses
 Mitä olet ansainnunna;
 Kuule aina kuningasta,
 Elä kiuku kiivahasti.

 Jopa viimein vastaeli,
 Morsian vihastuneena:
 Empä äijeä anoisi,
 Enkä paljon paikkoaisi,
 Kuningasta linoinensa,
 Nuorta miestä miekkoinensa.

H. P.

Lähde: Ilmarinen 24.5.1867.

Anonyymi
Runot
Ilmarinen
1867