No 390 Ruotsin kansan Virsikirjasta
1.

 Lempeæn Isæn mielellæ
 Ja kædellæ
 Laitamme Herra laittâ;
 Hæn koettâ kyllæ hædællæ,
 Vân væellæ
 Sen alla aivan auttâ.
 Sanansa on
 Katômaton,
 Jos taivas, mâ
 Vois hukkua
 Kovimman kadon kautta:
 Hæn ihmêt matkân sâttâ.

2.

 Kuivettunutta ketoa
 Kuin kastêlta
 Nuorentunêna neæmme,
 Nîn meitæ myøskin Jumala
 Voi virvottâ
 Haikêssa hædæssæmme.
 Hæn jalo on,
 Ja verraton;
 Hæn havaitsê
 Ja johtelê
 Olomme, toivehemme,
 Kuolomme, elæmæmme.

3.

 Kun ajan hirmun hetkenæ
 Hæn peljætt^æ
 Vihansa vimmahalla,
 Nîn horjû lîtto kansojen
 Peruksinên
 Ahdistamisen alla:
 Vân Herrâmme
 Me luotamme;
 Hæn antava
 On apunsa,
 Nîn merellæ kuin mâlla,
 Menolla mahtavalla.

4.

 Ja suruin, sotain sumua
 Kun hajottâ,
 Ja antâ toivon koittâ,
 Ja hellŷdellæ heikontâ
 Ja huojentâ
 Mân, kansan rasinnoita;
 Nîn Herramme
 On turvamme,
 Ja sydæmmen
 Isællisen
 Sulolla meitæ voittâ,
 Kun avun armân tuottâ.

G. R. Blomqvist.

Lähde: Kansan Lehti 6.6.1868.

Anonyymi
Gustaf Reinhold Blomqvist
Runot
Kansan Lehti
1868