Serenata
Liinalaps, liinahaps pieni,
 kuiskivat keijuset pensaan ja puun,
 tiedä en minne on tieni,
 unhotan maailman muun.

 Liinalaps, liinahaps! Vaipuu
 päin käsivarttasi valkea pääs,
 kuin meri, metsä ja kaipuu,
 vartovat valkeat hääs.

 Liinalaps, liinahaps! Lainaa
 korvasi laulujen korkeuteen:
 vaikk’ olen sulle vain vainaa,
 maan yli lemmin ja veen.

 Liinalaps! Käy tuliperhoin
 karkelo ympäri vetreän vyös.
 Liinahaps! Haaveeni verhoin
 vain olen valtia yös.

 Liinalaps, liinahaps pieni!
 Kuuletko kummia kantelon tään?
 Tiedän jo minne on tieni:
 häipyvä tie hämärään.

Bertel Gripenberg