Ajan sonetti
Mull’ aatos usein kansan kohlut muistaa
 ja mielen aina arvelemaan saapi,
 kun kansa riidoin lisää odottaapi;
 minulta mielestäin se ilon suistaa.

 Olisko kärsimähän Suomi luotu,
 olisko kantamahan kuormaa aina?
 Sen hartioita eikö ies paina
 ja iloihinko sit’ ei konsaan suotu?

 Mut ehkä voittaa huoletolla miellä?
 Jos riitamielin kulkee tuskatiensä,
 enempi saisko osaksensa siellä –

 Vaan into tuntuvampi eikö voisi
 riidoista saada summaa, eikö oisi
 lujuutta luova, sitte voiton toisi.