Mun mieleni merille lähteä ois
Mun mieleni merille lähteä ois
 ja laskea laineen pintaa,
 siellä Ahtolan immet mun kaulailis
 ja painaisi vasten rintaa.

 Mun laivani keinuisi laineilla,
 se mun olis onneni kehto,
 se tuutisi kukkia tunteisiin
 ja kasvaisi vihreä lehto.

 Ja lehdon liepeillä laulaisin
 minä vierellä Ahtolan immen
 ja rinnassa riemu ois kesäkuun
 ja ma laulaisin onnea lemmen.

 Mun häitäni silloin vietettäis,
 ei vanhan munkin ja nunnan –
 minä käskisin kääpiöt kekkeriin
 ja keijujen keisarikunnan.

 Hei! Silloinpa venhoni ohjaisin
 päin kuohuja vaahtopäitä,
 minä riemuiten laskisin suoraan vaan
 Ja toivoisin tuulispäitä!