Joutsen (Avellan)
Jo luota ruskopilvisten
 Tuil joutsen rauhaisna,
 Ja laski virran rannallen
 Ja lauloi illalla.

 Hän Pohjan lauloi hempeä,
 Kuin siellä kangastaa,
 Kuin aurinkoinen yösellä
 Ei malta uinahtaa.

 Kuin siimes koivun suojassa
 On tumma, mieluinen;
 Kuin lahdet kullanhohtoisna
 Ja aalto vilpoinen.

 Kuin ihanaa on, lempimään
 Kun pääsee Pohjolaan;
 Kuin vakuus sielt’ on syntyään
 Ja sinne pyrkii vaan.

 Niin kuului aalto aallolta
 Sen ääni kaikuvan;
 Ja kohta kullan rinnalla
 Hän näytti joikuvan:

 Mi siitä, vaikk’et viipyä
 Saa tuhatkausia;
 Oot Pohjan veellä lemminnä
 Ja siellä laulanna.