Vihollinen
Joensuussa, Joulukuussa
 Kerran kirjaa lukeissan’
 Aivan vaivuin aatoksiini,
 Selvinnyt en käydessän’;
 Mietin miten Suomen sulhot
 Ennen muinoin olit urhot.

 Asuntoni kaupungista
 Oli vähän syrjässä;
 Kun nyt tulin kaupunkihin
 Mitä näin mä voimassa?
 Aivan niin kuin ennen luulin
 Sodan, sen nyt näin ja kuulin.

 Hevoset kuin hurjat kiitää
 Pitkin kenttää miehineen,
 Toiset parkuu, toiset huutaa
 Toiset kuuluu voittaneen;
 Läiske, kalske, pauke, jyske,
 Se on vasta aika ryske.

 Tuolla kuuluu soma soitto,
 Täällä torven toitotus;
 Tuolla miestä kannetahan,
 Ei sen kuulu voivotus;
 Tarpeekseenko lie jo saanut,
 Tappelusta hän on laannut.

 Kenen kanssa Suomi koettaa,
 Sitä turhaan aattelin;
 Saappas nähdä, josko voittaa
 Suomi, niinkuin ennenkin.
 Veri kiehui suonissani,
 Juoksin sotaan innossani.

 Mutta peräydyin, kun kuulin
 Kenen kanssa taistellaan;
 Aatteissani näin mä luulin:
 Suomi kohta voitetaan.
 Viina, viina voiton vaati
 Markkinoissa miehet kaati.

[Rei]–jo [Tirronen].

Reijo Tirronen
Runot