Puutarhassa
Näin yrttitarhan ihanan
 Ja sinne istahdin.
 Se kukka- tuoksun vilvakan
 Soi mulle ihanin.

 Se aamuhetki herttainen
 Ol’ armas Hämehen.
 Tyyn’ oli järvi kultainen
 Kuin peili sininen.

 Myös kastehelmi kukkasta
 Se vielä suuteli,
 Ja lintu pieni kultasta
 Nyt luokseen huuteli.

 Niin seisoi luonto lempeä
 Nyt raitis rauhassa,
 Vaan työ ja toimi virkeä
 Sen eli povessa.

 Se kasvoi – kasva sinäki
 Ain’ tiellä avujen;
 Se toimi – toimi yhäti
 Myös lapsi ihmisen!

 Meill’ yrttitarha isänmaan
 On armas, ihana.
 Suo, Herra, että kukoistaa
 Se aina kaunisna!

 Sä nuorukainen taimena
 Oot tässä tarhassa;
 Siis kasva, toimi – Jumala
 Sen suokoon armossa!

 Sitt’ yrttitarha isänmaa
 Kukoistaa ainian;
 Sitt’ elo uusi karkottaa
 Pois öisen kuoleman.

 Viel’ istun yrttitarhassa –
 Tääll’ olo huvittaa
 Nyt luonnon lehtimajassa,
 Kun kukat tuoksuaa.

S[imeon]. H[irvone]–n.

Lähde: Hämäläinen 29.5.1878.

Simeon Hirvonen
Runot
Hämäläinen
1878