Sankari (Mäkinen)
Kau’an ryhmää Laokonin,
 Kärsimistä katkeraa –
 Myrkkyhammas käärmehissä
 Lapsinensa surman saa –
 Ihmetellen urhot itki,
 Hellät naiset kasteli
 Kyyneltulvin, lapsukaiset
 Vaikeroiden katseli.

 Äiti lasta rintoihinsa
 Tajutonta painaltaa,
 Kuni katsois armahansa
 Tuskallista kuolemaa,
 Käärme kuni väijyksissä
 Salaa lasta vainoais;
 Äiti huokaa rauhatonna,
 Vavahdellen rientää pois.

 Kovan kovaan kohtaloonsa
 Sortuu urho lapsineen:
 Apua ei mailma kaikki
 Hälle valituksineen.
 Tuhat vuotta tuskiansa
 Kärsinyt, hän vieläkin
 Kärsii yhtä kipeästi,
 Hellin ihmistuntehin.

 Mutta kerran hellämieli
 Sankari sen nähdä saa:
 Ja hän päättää käärmehistä
 Sukukunnan kirvoittaa!
 Häll’ on loitsut vallassansa,
 Joilla myrkkyrenkahat
 Aukoo toisen toisestansa,
 Kivut häätää kauheat.

 Syvät synnyt kuultuansa,
 Maininnaiset Manalan,
 Käärme kirpoo uhristansa,
 Myrkky-virran palavan
 Syöksee kohti auttajata,
 Hänet uhkaa upottaa:
 Mutta tyynnä, voitollisna
 Tämä työtään kiiruhtaa.

 Sata vuott’ on sankarimme
 Kirvoitellut kirotun
 Käärmehen jo käärehiä:
 Suur’ on ilo autetun!
 Lapset laulaa kiitostansa
 Ympärillä auttajan,
 Toiset isää irroittavat
 Kera viisaan voittajan.

 Tuhat kertaa tuhat määrin
 Vapaana jo lapset käy,
 Mutt’ei vielä kirotuista
 Kahlehista päätä näy.
 Mutta voitonkatsannolla
 Rohkeasti toimessaan
 Sankari on lasten kanssa;
 Kerran voitost’ iloitaan!