Eliinalle
Oi silmämääräni, Eliina-kulta,
 Ain’ öin ja päivin muistaa sua Kalle.
 Miks et sä näytä silmääs surevalle,
 Miks sydän sull’ ei tuika lemmen tulta?

 Jos turhaan toivon rakkautta sulta,
 Jos sylihin sä syökset toisialle,
 Jos sinusta mä jäänkin loitommalle,
 Ei sittenkään sun kuvas huku multa.

 Kun murheen pilv’ on noussut taivaalleni,
 Sen kyynelvirrat syöneet kukkaseni
 Ja luhtoneet mun luuni, ytimeni:

 Saan riemukyynelteni kultaa vuolla
 Sun helmaas, nähdessän’ sun kerta tuolla
 Kirkkauden maassa, joss’ ei enää huolla.

1869.