Runottarelleni (Pärssinen)
Olen yksin, – ei, sinä luonani taas
 ohimoilleni painat suudelmaas.

 Olen yksin, – ei, käsivarrellein
 sun kukkaisvartesi hennon vein.

 Olen yksin, – ei, sinä kuulet kuin
 ihanuuttasi laulan riemusuin.

 Olen yksin, – ei, nyt helmassa yön
 me solmimme kukkien helmivyön.

 Olen yksin, – ei, kovan piinani näät;
 tulet rauhana, sointuna, luokseni jäät.