Joutsen (Böttiger)
Ui virralla kuoleva joutsen, sen
 helo juova jää jäljelle hopeinen.
 Veden rannat on verhossa koivujen,
 joissa istuvat lintuset laulellen.
     Mutta vaiti on kuoleva joutsen.

 Se virralla soluu ja sukeltaa,
 veden päärlyjä pärskyen ilmaan saa.
 Yli maan yön varjot jo valahtaa.
 Nyt vait! Sävel joutsenen soinnahtaa,
     se joikuen kuolohon kulkee.

 Oli ennen vain ääneti nauttinut se,
 sulosointuihin kuollen nyt ilmoille
 ilot, tuskansa luo se yön hetkille –
 Ken sointuja etsii, saa kerran hän ne,
     mutta sammuvi niihin kuin joutsen.

Carl Wilhelm Böttiger

sv:Svanen