Uuden ajan airueille
1. He monta kertaa ennen
 on kansaa pettäneet
 ja palkaks’ aikain menneen
 sai kansa kyyneleet.
 He lupas paljo aina,
 vaan kansa kahleet sai,
 nuo raskaat eikö paina,
 jo kansa herää kai? –

 2. Niin luulis’, mutta jälleen
 he tuhlaa valheitaan,
 kansalle riistämälleen
 taas laatii verkkojaan.
 On heillä summan määrä
 vain loisto, mahtavuus
 ja toisten etu väärä,
 nautinto, joutiluus.

 3. Mutt’ kansa hujan, hajan,
 kuin sokko haparoi.
 Koittoa uuden ajan
 vain harvat nähdä voi.
 Airuet aamun koiton,
 nyt teitä tarvitaan
 alkavan aatteenvoiton
 eest’ tarmoin toimimaan.

 4. Te paljastakaa valheet
 ja totta puoltakaa,
 kukistain juonet alheet
 ja pelastakaa maa!
 Te kansa pelastakaa
 petoksen kuilusta.
 He vielä maassa makaa,
 vaan koht’ on nouseva!

 5. Te pimeys, tuo kipein,
 jo täältä luokaa pois,
 he ettei kielil nipein
 sokaista kansaa vois.
 Te nuoret, joille aate
 ylevä kangastaa,
 ihanteen punavaate
 korkeelle nostakaa!

Anonyymi