Hämeen laulu
Soi Hämeen laulu raikas, soi –
 Kajahda pilvihin!
 Ja kansasta sä tarinoi,
 Mi voimin pontevin
 On työskennellyt, taistellut
 Ja karun luonnon voittanut.

 Niin jalonjylhä luonto on
 Saloilla Hämeenmaan
 Ja kansakin tää pelvoton
 On tyyni, vakaa vaan,
 Vaikk’ elon aallot elämöi,
 Vaikk’ kuinkin myrskyt mylleröi.

 Mut suvilehdon lempeys
 Myös kansaan hengen luo,
 Ja vetten, metsäin viehkeys
 Mietettä monta tuo; –
 Siks’ on tää kansa sitkeä
 Niin ihmeen hellä, miettivä.

 Miss’ ennen suot ja rämehet
 Vain hyytä huokuivat
 Ja tuotti tuskat tuhannet
 Ja nälkäkuolemat, –
 Nyt viljapellot aaltoaa,
 Ne edistystä kannattaa.

 Ja missä synkkyys vallitsi
 Ja hengen musta yö,
 Nyt opin ahjot leimuvi,
 Ne loi tään kansan työ.
 Niiss’ soihtu valistuksen on,
 Ne viittaa valon voittohon.

 Kun sota syttyi, salamoi
 Ja surmaa suitsutti
 Ja maahan vihamiehen toi,
 Mi ryösti, murhasi,
 Ei sortunut se silloinkaan –
 Se taisteli ja toivoi vaan.

 Se mont’ on kovaa kokenut,
 Tää kansa Hämeenmaan,
 Mut sille voimaa valanut
 On usko Jumalaan; –
 Siin’ on sen kilpi ankara,
 Sen kalpa kirkas, voittoisa.

 Se usko läpi usman, yön
 Sai kansan voittohon,
 Se leimasi sen toimen, työn,
 Se siunannut sen on.
 Sit’ ellös hylkää konsanaan,
 Sä kansa kallis Hämeenmaan

 Soi Hämeen laulu raikas, soi!
 Kajahda pilvihin!
 Ja kansasta sä tarinoi,
 Mi voimin pontevin
 Käy innoin elon taistohon
 Ja uskoo valon voittohon.