Lähde (Franzén)
Raitis lähde! suo mun vettäs juoda:
 lääkkeeni on ainoinen se vaan.
 Vahvistaa, kun katseeni vain luoda
 taivaan kuvaan kalvossasi saan.
 Alku sullakin on taivahasta:
 vuoren pilvestä sä pisarin
 juoksit, helmes mieli maata kastaa;
 taivaasen taas nousetkin.

 Puro kalliolles turhaan tuolla
 pyrkii; luokses sille tiet’ ei näy.
 Synnyinpaikalles sun pitää kuolla;
 puro toisen kanssa mereen käy.
 Vaan te yhdytte taas ylähällä:
 juoksun täällä lopetettuaan,
 tie on meren helmasta myös hällä
 laillas ilmaan avaraan.

 Kenties pilvenä te iltasella
 purppuraisna joskus yhdytten,
 valain lehdon kukat kastehella;
 kenties joku nuori näkee sen.
 Kalvaana hän laillan’ tuumii: täällä
 kaunista on; kuinka ruskojen
 synnyinmaalla onkaan pilvein päällä,
 luona jaloin tähtien?