Kun oksat akkunahan lyö...
Kun oksat akkunahan lyö
 ja poppelit sen alla
 jo verhoo vaipallansa yö,
 oon miellä oottavalla.

 Kun tahdin väikkyy virran vuo
 ja järven tyyni pinta,
 sä silloin saavu kultas luo
 ja rauhoita sen rinta!

 Kun kuuhut pilven lomasta
 jo pilkistääpi esiin,
 mun valtaa kaiho tunnelma
 ja silmät käyvät vesiin.

Mihai Eminescu