Junker Sarvihjelmille
Mut junker Sarvihjelmi
 On vasta miesten mies,
 Hän herra on, ei kelmi,
 Ei paina häntä ies.

 Jos muistais vuoden säälleen:
 Noin viisikymment’ kaks
 Hän otti vaivan päälleen
 Ja syntyi vapahaks.

 Vapaaksi liioin, pelkään,
 Herraksi Sarvelaan.
 Jo kätilöintään selkään
 Hän iski, sanotaan.

 Vaan suureks tultuansa
 Soi rahvaan kokea,
 Ett’ oli herranansa
 Heill’ oikeus sokea.

 Oikeuden Junker heille
 Ain’ antoi aikaiseen;
 Ken horjui harhateille,
 Sen oikas ilmaiseen.

 Kun torpat velka voitti
 Ja paljous parseelein,
 Hän laihot kepakoitti
 Ja torpparit yksin tein.

 Näin lain luki, lukee
 Tää isä lapsilleen:
 Hän toivoo heistä tukee
 Harmaille hapsilleen.

 Niin, junker Sarvihjelmi
 Hän vast’ on reima mies,
 On vapaherra, ei kelmi,
 Ja hänt’ ei paina ies.