Vanhukselta (1874)
Vuotta kymmenen kun elin
 Leikin, laulain liruttelin,
 Tanssin kukkakummuksilla,
 Puroon myllyjäni tein,
 Juoksin äitin askareilla,
 Tuuleen väkkäräni vein.
       Iloinen ja riemukas
       Laps’ on kymmenvuotias.

 Ikän’ uudelleen kun elin,
 Ylös, alas yrittelin
 Luulin paisuvani kerran
 Maailmassa mahtavaks!
 Lempi syttyi – nimeen Herran
 Liitto lyötiinkin yks kaks.
       Palav’ on jo innokas
       Kaksikymmen vuotias.

 Ikän’ uudelleen taas elin,
 Pienoisia kasvattelin.
 Työst’ en luovuttanut kättä,
 Päivät päästään ponnistin:
 Enempi puoli täyttämättä
 Jäi, mit’ ennen uneksin.
       Vakav’ on jo miehuukas
       Neljäkymmen vuotias.

 Ikän’ uudelleen viel’ elin
 Hiljaisena huokaelin:
 Nyt on tullut elon ilta, –
 Polkuain siis viitatkoon
 Arman säde taivahilta
 Rauhan lepokammioon!
       Ota, Herra, huomahas
       Kahdekskymmen vuotias.

O[lli]. W[uo]r[ine]n.

Lähde: Suomen Kuvalehti 1.7.1874.

Olli Wuorinen
Runot
Suomen Kuvalehti
1874