Maalari (Forsman)
Oot mielinyt mun lauluihini päästä,
 Ja, impi kulta, pyyntöjäs et säästä,
 Ett’ taiteen pensselillä jolloinkin
 Sun muotos maalata ma koittaisin.

 No niin! ma tahdon sivellintä käyttää;
 Valitse hetki vaan ja koita näyttää
 Nyt luonne, mieli, muoto sellainen,
 Kuin taideniekkana ma säätelen:

 Sä kaunis ollos; yksin ihanuutta
 Halaapi taide sieluhunsa uuttaa;
 Mutt’ ilo, hymy immen kaunistaa –
 Siis iloitkos, kun leikki alkajaa!

 Sä hellä oo! jo kaune suurta suopi,
 Vaan sydän yksin kelpo sävyn luopi –
 Minuunpa siis, tuon sävyn vuoksi vaan,
 Luo lemmen leimu-silmä ainiaan!

 Hyvyyttä täytyy tauluss’ eleskellä
 Ett’ annat, autat, mielit lohdutella –
 Siis muista antaa aina joutessas
 Suudeltavaksein ruusuhuulias!

 Hyvä, hellä, kaunis, – kehun tuo jo kesti!
 Myös piirrän hiukan puolueellisesti –
 Siis lausu aina, kun sua maalailen,
 Ett’ ainiaksi saan sun omaksen’!