Hyvä on hiihtäjän hiihdellä
Hyvä on hiihtäjän hiihdellä,
 kun hanki on hohtava alla,
 kun taivas kirkasna kaareutuu -
 mut hauskempi hiihtää, kun ruskavi puu,
 tuul' ulvovi, polku on ummessa
 ja tuisku on taivahalla.

 Hyvä on hiihtäjän hiihdellä,
 kun ystävä häll' on myötä,
 kun latu on aukaistu edessään -
 mut parempi hiihdellä yksinään,
 tiens' itse aukaista itselleen
 ja yksin uhmata yötä.

 Hyvä on hiihtäjän hiihdellä,
 kun tietty on matkan määrä,
 kun liesi viittovi lämpöinen, -
 mut sorjempi, uljaampi hiihtää sen,
 joka outoja onnen vaiheita käy
 eikä tiedä, miss' oikea, väärä.

 Ja hyvä on hiihtäjän hiihdellä,
 kun riemu on rinnassansa,
 kun toivo säihkyvi soihtuna yöss' -
 mut käypä se laatuun hiihtää myös
 hiki otsalla, suurissa suruissa
 ja kuolema kupeellansa.

Lähde: Hiihtäjän virsiä

Eino Leino
Runot