Uneni
Ma armaani
 Näin luonani
 Tuon nuorna kuolleen kultani.
 Kuink’ oilkaan rintain riemuinen
 Ja kultain hymy herttainen!

 Ma valvahdin
 Ja huoahdin:
 Oi, untako taas hourahdin!
 Niin oil se vaan. Voi milloinka
 Nää ilveet loppuu? Kulloinka?

 Valheita vaan
 Tuo tullessaan
 Yön enkelkin jo helmassaan.
 Nää kuvastelmat onnesta
 On pilkkaa onnettomasta.

 Taas uinahdin,
 Kaikk’ unohdin,
 Mut kultain haahmun huomahdin.
 Se autuaasti hymyillen
 Näin lausui poijes liidellen:

 ”Oi päällä maan
 Ei konsanaan
 Saa elo täyttä onneaan,
 Mut riennä, sulho, Luojan luo.
 Hän mielellesi rauhan suo.”

Runot