Itselleen
Nyt iäks rauhaan pääsit,
 väsynyt sydän! Loppui kaikki harhas,
 joit’ iäisiksi luulin. Loppui. Tiedän:
 nyt harhain hellimäini
 odotus sammui, sammui kaipuu myös.
 Jää rauhaan, sydän! Kyllin
 oot sykkinyt. On arvotonta iki
 värähtelysi. Huokaust’ ei yhtä
 ansaitse maa. On tyly
 elämä, tympeä; maailma lokaa.
 Jo tyynny. Toivo heitä
 tää viime kerta. Heltii Kohtalolta
 vain kuolon lahjat. Ja nyt halvaks arvaa
 sä itses, halvaks luonto, halvaks ruma
 tuo lymymahti, yhteissortajamme,
 ja kaiken olon mittaamaton turhuus.

Giacomo Leopardi
O. J. Tuulio
Runot