Jyvä ja laiho
Minän turhuuden tuskan se voittaa,
     joka saa tämän ymmärretyksi:
 Itu vain olet laihon laajan,
     sinä tähkässä oot jyvä yksi.
 Tuleentumistuntisi koittaa,
     varistaa sinut multaan – nyt nuku!
 Idät oraaksi vain, et huku!
     Moninkertainen korsien luku
 sinun lauluas tuulessa soittaa.
     Sinut, hetken-elämän saajan,
 suku äärettömiin avaroittaa,
     osas onneksi kukkuroittaa,
 iankaikkiseks saa sinut suku.
     Jos ihmisen henki ja veri
 pisar pieni on, häipyvä yksin,
     tuhattuhatta vieretyksin
 on suuri, on säilyvä meri.