Linnassa pidetään hienot ristiäiset
Esiin astuu linnan vanhus,
 vapiseva, valkoparta,
 ympärill’ on neljä neittä,
 ne on neljä ajatarta.

 Keskellä on kehto pieni,
 kehdossa on pieni lapsi,
 siniset on sillä silmät,
 pellavainen on sen hapsi.

 Hirvi haastaa: »Katso tarkoin,
 nämä juhlat talvisäiset
 näet tietää, että täällä
 juur’ on suuret ristiäiset.»

 Ajatar jo muudan ottaa
 lapsen sylihinsä virkkain:
»Nimen annamme me sulle
 nyt, sä toivehemme kirkkain.»

 Astuu esiin tuosta vanhus,
 joll’ on yllä vanha kuosi,
 virkkaa: »Lapsukainen, olkoon
 nimesi nyt Uusi Vuosi.

 Vuorostasi maailmalle
 aloittaa siis saat sa retken,
 minä tunnen nyt jo tulleen
 itselleni lähdön hetken.

 Ja kun nyt sä kulkemahan
 taivalt’ elämäsi lähdet,
 toivotan ma, että tietäs
 aina ohjais onnen tähdet.»

 Poistui sitten vanha vuosi,
 sijalle sen nopeasti
 riensi Uusi Vuosi kohta
 linnan salin päähän asti.

 Hirven selkähän se tuosta
 aivan Pentin taakse sinkoo,
 hirvi kohta ketterästi
 kauas korven helmaan pinkoo.