Wirsiin Tekijöistä
Saan minäi Sanoja virsiksi
 Jos etempätä etsin
 Ja viitin laittaa lauluksi,
 Kuin Kelvolliseks Keksin.

 2.

 Kylläpä on Jo Kymmenen,
 Pantuna Paperillen,
 ehkä on virsi viimmenen,
 warsinkin wanhasellen.

 3.

 Siinäpä tarkka tarvitaan,
 Jos virren visust tekee,
 Siitten Se oikeen arvataan,
 Kuin Selvä Silmä näkee.

 4.

 Wirsi Se vaatii viisaut,
 laatuva laulu vaatii,
 Sanat Suvaihtee Suloisuut,
 Lahjat Sen hyväks laatii.

 5.

 Taito on tarkka Silmäri,
 Katsomaan Kaikki vijat,
 Toimi on toinen toveri,
 Oikoimaan väärät viivat.

 6.

 Ei virsi ilman nuotita,
 merkihte paljo mitään,
 ei ruoka ilman Suolata,
 Janota paljo Ketään.

 7.

 Ei Runoi ilman ruuvata,
 Kirjoita Kirppuvakaan,
 ei lehti ilman tuuleta,
 heiluta helmojakaan.

 8.

 Waan vasta oikeen osataan,
 Solmita Sanat Soimaan
 Jos hengen armot annetaan,
 niin virsi virkoo voimaan.

 9.

 Wirsi on ilman hengetä,
 Alasti niin kuin Aadam,
 Baradiississa paijata
 mateleepi Kuin maadam.

 10.

 Ilman on Kuollut Puustavi,
 Autijo niin Kuin aho,
 Woimatoin vanha Waipuuvi,
 Ja lankee niin Kuin laho.

 11.

 Saan minäi nuotin Sanoillen,
 empäs Saa ite henkee,
 Herra Sen tekee helpoilleen,
 Siittä laavullensa lankee.

 12.

 Jos Herra antaa hengensä
 Tähänkin lapsen lauluun!
 Siitten Se tuopi toimensa,
 Tavaroinensa tauluun.

 13.

 Minäkin olen miettinyt,
 Wirsiä viritellä
 Empäs ou oikeen osannut
 Kauniiksi Kaunistella.

 14.

 Herra on Bengtin pestannut,
 Wirsiä virittämään,
 Eipäs ou pännä pystynyt,
 Hengeä herättämään.

 15.

 Tuskimpa tulee muiltakaan,
 Maailman Mestareilta
 Suruttomilta Suiltakaan,
 Wääriltä värjäreiltä.

 16.

 Luonnon lahjat Jo laitetaan,
 Silloin Kuin tänne tullaan,
 Waan hengen armot annetaan,
 Jos mee vaan oikeen ollaan.

 17.

 Jos lienee virsi viimmenen,
 Kuin panee Paperillen,
 Wielä Benediktus Lyytinen,
 Wielä virren tekijöillen.

 18.

 Jospa Seura antais anteiksi!
 Jos nää on väärät värssyt,
 Että ei tulis Kanteiksi,
 Kuin panis pahat reissut.

 19.

 Wanhuus Jo alkaa alottaa,
 Meiningit menee väärään,
 Tahtoopi hautaan Taluttaa,
 Kohta merkilliseen määrään.

 * * *

Minä hoipertelen Jo hautani ympärillä, Ja Kohta putoon Sinne, Johon Joutuupi Jokainen, Toinen Toisensa perästä, Jostei Waltikka vapauta, eikä Keppi Kerjäläisen Minä olen 77. Ja puolen vuoten vanha. Hyvästi nyt Korkij asti Kunnijoitettava Suomalaisen Kirjallisuuten Seura. Ja Kiitoksia enempi Kuin minä ymmärrän Sanoo Kaiken hyvyytenne, Ja vaivanne eistä. Minä olen meinannut tehä Kiitos virttä, mutta en ole Uskaltanut niin painavasta asiasta, Kuin vanhuus, Ja yksin Kertaisuus ylinnä vallihteepi vallan päällä, Petteleepi Pienen Pentin, lyöpi Lyytisen lymyhyn, Tervehtelen Teitä tällä, Syvämmestäni Syleilen

Bengt Lyytinen

Rautalammilta Se 6. p. Kesä Kuussa 1860.

Pentti Lyytinen