Hanna (Mäkinen)
Hanna akkunasta
 Ulos katseli.
 Silloin sattumasta
 Siellä asteli
 Kyyhkys-raukka aivan
 Ontuvaisena,
 Ahdistamana
 Suuren tuskan, vaivan.

 Tämän nähtyänsä
 Hanna sukkelaan
 Päätti tehtävänsä,
 Riensi auttamaan:
 Huonehesen laati
 Pesän pienoisen,
 Tilan hienoisen,
 Linnun siihen saatti.

 Siinä sairastansa
 Hellin holhosi,
 Kunnes vaivastansa
 Lintu parani.
 Sitten avatulle
 Akkunalle sen
 Laski, lausuen:
»Rakas olet mulle.»

 Vaan ei siipiänsä
 Nosta lintunen;
 Hanna edessänsä
 Näkee ihmehen;
 Katso, loistavainen,
 Kaunis enkeli
 Tuolla väikkyvi
 Taivaan-ihanainen.

 Hanna kummastellen
 Häneen katsovi;
 Mutta tyttösellen
 Lausuu enkeli:
»Joka armiaasti
 Muita auttelee,
 Sitä suojelee
 Herra laupiaasti!»