Rakennustaiteellinen luonnos
Katedraalista päivän puolla
 Kujapuistohon kätkeytyy
 Sen mahtava porttaali tuolla,
 Jota katsella sun on syy.

 Mut kastanjipuistikon tiellä
 Ei pyhän ilmettä näy;
 Kera lasten ja eukkojen siellä
 Nuor arkkitehtikin käy.

 Elon hyöky se tulvii rankka,
 Niin raittiina, nuorena vaan
 Luo templin, min muuri vankka
 Jäi aikoja uhmimaan.

 Hän piirtävi luonnoksen tapaan
 Hätähätää porttaalin tään,
 Sen goottisen kaaren vapaan
 Ja sen suikon katkenneen pään,

 Apostolit pitkät vielä
 Sekä keskehen Mestarin
 Ja pääskyn, mi sirkutti siellä,
 Olall’ istuen Luciferin.

 Olit aika saatana säysy,
 Kun korsia kuljettaa
 Sai rauhassa linturäysy
 Ja pesiä selkäs taa.

 Mut kiire on touhuissa kevään,
 Ei auta häikäilyt nuo,
 Ja jos mieli ei vain jää levään,
 Piru itse se suojaa suo.

 Vaikk’ kastanji päätään puistaa,
 Vuos vuodelta nostaa se sen,
 Ja messuissa latina luistaa,
 Kunis niitä ei ymmärrä ken.