Valitus (Vala)
Olin sinulle outo kukka,
 seisoin katsoen iltaan
 ja odotin rakkautta.

 Sinä suutelit silmiäni,
 sinä lauloit kukkuloilla:
»Olet enemmän kuin rakas.»
 Mistä tiesin säveleen vääräksi?
 Mistä tiesin käärmeensydämesi?
 Pois, mene pois!

 Heitin sydämeni yölliseen metsään.
 Voi tätä valitusta!
 Kaikki puut huutavat nimeäsi,
 joka kerran oli minulle onnen saari.