Leivopari
Leivopari kerran loi
 sydämeeni pesän,
 siellä lauloi, unelmoi
 kohta saavan kesän.

 Toinen toivo nimeltään,
 toinen leivo lempi,
 saivat kilvan kiitämään,
 kumpi kevyempi.

 Liioin lensi raukat ne,
 haukka harmaa keksi,
 toisen itselleen jo se
 iski eineheksi.

 Vähänpä sa laulaa sait,
 raukka leivo lemmen.
 Vait on toivokin nyt, vait
 kesken kevään hemmen.

 Sydämeni sopukkaan
 piile, pikku raukka,
 ettei sinuakin vaan
 veisi harmaa haukka.

 Älä aivan vaikene,
 laula vielä hiljaa,
 kukkasia kedolle,
 vainiolle viljaa.