Viapori (Johansson)
Meren lainehet kuohuten kulkee
 ja paasihin pirstoutuu,
 taas vallien Viaporin salmet
 ne myrskyllä piiloutuu.

 Ja salmenpa pinnassa tuolla
 kuva muurin on röyhelöinen,
 mutt’ vallilla vartijat käyvät
 ja porteilla holvien sen.

 On haudattu Ehrensvärd tänne,
 hän muurit nää nostanut on,
 ja sortajain suojaksi linnan
 hän kaivatti kalliohon.
 Oli viirissä Ruotsinkin lippu,
 vaan kotka sen kahmasi pois.

 Nyt muurilla leijona karjuu
 ja linnassa valitus soi.

 Oli sillonkin tyrannin valta,
 yö synkeä verhosi maan,
 pojat parhaimmat raatajaluokan
 he kantoivat kahlehiaan.
 Vaan äkkiä viirihin linnan
 punalippu nous’ korkeuksiin,
 ja tyrannin rengit ja narrit
 nyt holvihin teljettiin.

 Ja tykkien uhkaavat aukot
 ne käännettiin sortajaa päin
 ja punaisen soturin uljaan
 ens’ kertaa ma vallilla näin.

 Ilo hetkinen... Verta tuo maksoi...
 Ja jälleen ei tähtiä näy,
 vaan tusinan vuotta kun ehti
 taas punaiset vallilla käy.

 Ja sorretut valleja vahtii,
 meri jäinen kun raastavi sen.
 Kevätpäivät kun saapuivat jälleen,
 veri virtasi raatajien.

 Sai sorretut kahdesti hinnan,
 oli hurmeella maksettu tie,
 vaan kolmas on ratkaisun hetki
 ja raatajat vallille vie.

1934

Oskari Johansson
Helsinki