Naurua
Niin hassunkurisen touhun nään:
 suu tuoss’ on sepposenseljällään,
 suu pieni ja hampaaton.
 Se naurua on!

 Suu pieni, sua mikä naurattaa?
 Mikä ilo noin sirriin silmät saa?
 Näin kyselen turhaan lapseltain.
 Se nauraa vain.

 Se on lämmintä maitoa pullollaan.
 Sill’ on äidin suukkonen otsallaan.
 Se on kurkkua myöten kylläinen
 peto pikkuinen.

 Sinä paljon vaadit. Ja paljon saat.
 Sinä siunaat kättemme toukomaat.
 Nyt vasta ne tähkän kantaa:
 Sinä annat meidän antaa.