Pijain Keviämielisys
Kusa kaunis kankarelle
 Juhan jalon Morsian,
 Näki Mikon Naapurille
 Annillensa antavan
 Kaula Liinan liehuvaisen
 Silkin suuren sinisen,
 Tunsi tuosta tykönänsä
 Närkästyksen nousivan
 Parkuin puhui Juhallensa
 Mikon Mäelle ulhian
 Tuoneen Turun Markinoilta
 Kihkan kauniin korian,
 Että Anni asukkailta
 Paikkakunnan Pitäjän,
 Porommaksi Piikaisista
 Kyllä kohta kuttutaan.
 Juha jalo ihmetteli
 Pijan paran turhuutta,
 Kaisatansa kaunisteli
 Tahtoen häntä taivuttaa
 Haluansa hyljämähän
 Turhudesta toimella,
 Eipä tätä tahtoneetkan
 Kaisan korvat kuulella;
 Lakin korian käski kohta
 Jussin Jouluks’ ostamaan.
 Juha puhui puutoksista
 Rahan ratki runsaman
 Lupais vähän vähäisestä
 Tavarasta tasaavan.
 Kaija kohta kiukkuisesti
 Sylki, sortti, solvaisi,
 Käski mennä kiiremmästi
 Ettei enään tulisi
 Naimaan Kaijaa kankarelle
 Kaunin Pijan Pitäjän.
 Jussi sanoi julkisesti,
 Tätä minä toivotin
 Koska kuulin kamalasti
 Mitä mualle puhuttiin,
 Kaijastani kankarelta
 Paavon Pirjän pirtissä
 Juha meni menoansa
 Pojes Kaijan kammiosta
 Eikä enään takahansa
 Kertaa katton’ kujasta.
 Kaija kohta katumahan
 Rupeis ratki tyhmyttänsä,
 Juoksi kylään kahtomahan
 Sinne tänne Sulhaistansa,
 Näki Juhan Naapurissa
 Kahden pijan keskellä
 Arkki Virttä veisaamassa
 Hyvin heljäll’ äänellä:
 ”Meidän tulee molempain
 ”Jumalata rukoill’ ain
 ”Ett’ me oikiaan aikahan
 ”Mensim’ avio aittahan.
 Kaija tätä kuulusteli,
 Sytämmensä surulla,
 Oven kautta kurkisteli
 Sanoi sieltä itkulla:
 Juha kulta tule tänne
 Älä ole ynsiä,
 Kaisas tykö täältä käännä
 Älä ole ylpiä.
 Empä enään paikastani,
 Vastais Juha vihassa
 Lähde, Luovu Maijastani
 Kuin on nyttä kihlassa.

Kaarlo Simon poika,
Kirjoittaja.

Lähde: Turun Viikko-Sanomat 4.12.1824.

Carl Helenius
Runot
Turun Viikko-Sanomat
1824