Väinön laulu kanteleellensa
Kuule, kaunonen kanteleeni!
 Sa soitellos sävel Sulonen!
 Ma jätän leikkimä-tantereeni:
 Jää hyvästi, elo ilonen!

 Sa soitellos elon ikiriemut
 Ja surun soittaos sävelet,
 Kaikill’ antaen silkkihienot,
 Kullan kirkkahat lauluset.

 Sielun tuskista suru-kielet
 Nivo, niillä sä hivele
 Ihmistunnetta, kaikki mielet
 Kaiho silkillä sitele!

 Ilon hurmaavat sulo-äänet
 Taivahalta sa lainatkos;
 Maan sa täyttänet niillä, ääret
 Riemun rantojen mitatkos!

 Mutta kuoloa vuottavalle
 Väsyneelle sa soitta’os
 Sävel hiljainen, taivahalle
 Mi sielun kantaa, ja – vaipuos!