Væhæn suomalaisista suku-nimistæ
Væhæn suomalaisista suku-nimistæ.

Muinosina aikoina oli kaikilla Suomalaisilla
omat suku-nimenæ.
Væhitellen he rupesivat nîtæ heittæmææn Ruotsin
aikana. Næetsen kun Ruotsalaiset ei kæyttænêt semmosia nimiæ,
nîn tottahan ne eli virkamiehet rupesivat nîtæ hævittæmææn
mikæ missækin paikkakunnassa. Varsinni oli papit ja
sotaherrat kîvât nîtæ sortamân. Esim. Laukân pitæjæssæ keski-Suomessa
oli vielæ ison-vihan aikana kaikilla pitæjælæisillæ
omat suomalaiset sukunimensæ, nînkuin erææstæ vanhasta kirkonkirjasta
sen olemme næhnêt. Vân kun Tuderus niminen
mies pææsi kirkherraksi sinne, kas silloin rupesi hæn heti
noita nimiæ hæt–yttsemææn nînkuin ainakin vihollisiansa. Ja
sîtæ alkain ne hæviævæt Laukân kirkon-kirjoista. Ja mitæ
sotaherroihin tulê, nîn sen tietææ jokainen kuinka sotamiesten
usein kaunît suku-nimet: Heinonen, Hienonen, Heimonen
y. m. mûtettîn ja mûtetân næin rumiksi: Grȃ, Spräng, Sprut,
Stork, Spjut y. m., joita sotamies parka ei itsekææn voi
ulos-puhua væristelemættæ. Mutta jos miehellæ sattû olemân
ruotsalainen nimi, jos kuinka karkê ja sopimaton, esim. Vejander,
Brunström eli muita, ei suinkân sitæ sitte mûteta. — 
Ennen vanhân lienê mûtama pappi mainittua hævitystæ tehnyt
senkin vuoksi, ettæ nîssæ nimissæ lûlivat ehkæ sæilyvæn jotakin
pakanallisûtta. Nyky-aikoina ovat papit ja mût virkamiehet
valistunêsti ruvennêt næitæ alku-peræisiæ Suomen sukunimiæ
sæilyttelemææn vielæpæ etsimææn ja puolustelemânkin.
Vân vielæ sotî ja sortâ nîtæ moni sotaherra, lûltavasti vanhasta
pîtynêstæ tavastansa.

Nînkuin kieli, tavat ja la’it ynnæ mûta, nîn ovat myös
kansan omat nimetkin kallîta kansallisûden kannattajia tahi kumminni
sen osottajia. Mutta onpa nîllæ toinenkin historiallinen
arvonsa. Næistæ nimist voisi jotenkuten tutkia mitenkæ Suomen
kansa on levinnyt mâhan, mitkæ suvut minnekin mâkuntân
ovat sîrtynêt. Næmæ vanhat sukunimet ovat sîs kokoeltavat
ja yleisölle julistettavat, mitkæ nîstæ vielæ tavatân eripitæjissæ.
Tietysti on paljo vanhoja nimiæ hævinnyt ja ûsia
ilmistynyt ajan kuluessa; vân pitææ nîn ûsia kuin vanhojakin
alku-suomalaisia suku-nimityksiæ ilmottaman.

Toivottavasti meidæn kunnioitettava papistomme, joka
kirkon-kirjoista ja mûten paraiten sâ asiata selvællên, myöskin
mût sivistynêt meidæn kansalaisemme læhettævæt Helsingin
kaupuntîn Suomen Kirjallisûden Seuralle tæydelliset luettelut
seurakuntansa jæsenten sukunimistæ. Lûltavasti Seura næitæ
on julkaseva.

Peri-suomalaisia suku-nimiæ Lîssilæn pitæjæssæ Inkerin
mâlla vuonna 1844.

Peri-suomalaisia sukunimiæ Pihtiputân kappelissa Witasâren
pitæjæssæ v. 1856.

Muistutus. Næistæ Lîssilæn ja Putân nimistæ ei muita
ole næille seurakunnille yhteiset kuin Væisænen.

Lähde: 

Wolmar Schildt
Suomi (lehti)
1857
Sukunimet