Herran ylistys
Siionin vuorelle päinkö kohottaa enkelisiivii’
 Mua loi loistava haamu?
 Minunko Siloalin lammill’ veisata Herralle veisu
 Synkiäss’ Cederi’-laaksoss’?!

 Siinä miss’ Iisain poika, Herraan rakastuneenna,
 Iloissaan Hänestä pauhais
 Kulta-kanteleell’ soittain? Ja luulet ne vaikeni tyyni.
 Ja kuunnellen vaikeni lehto.

 Cederit, vaiketkaat heti tai loitolta huhajakaatte!
 Oi, miten mieltäni kuumaa!
 Hänelle uusilla kielill’, Hänelle veisata tahdon,
 Herralle korkian veisun

 Herra, kuka on vertaas? Jumala jumalain yhts‘
 Armias, viisas ja kiikas,
 Hurskas vihassas vaani, konsa Sa nousevass’ ilmass’
 Maata julmasti torut.

 Ainoa suuri Sä olet! mitä sull tomu voi antaa?!
 – Sulakoon kanteleen hely
 Enkelein lauluhun yhteen, ja kaikki muu eloni olkoon
 Sinulle ylistys-laulu!

–[N. E. Tengé]n.

Lähde: Sanan-Lennätin 21.5.1858.

Johann Peter Uz
N. E. Tengén
Runot
Sanan-Lennätin
1858