Talviaurinkoa
Anna sun äänesi kirkkahan
 auringon keralla soida,
 ylitse hangen ankaran
 säihkyen kipunoida.

 Sun on auringon armaus
 kevättä kirkkahampi,
 mun on hanki ja turtumus
 talvea raskahampi.

 Lumensa kohtalo satanut on
 äkäisen rintani ylle
 karkelokentäksi auringon
 tytölle siivitetylle.