Metsässä auringon laskeissa
Naiskööri. *)

1 v.

 Oi kuinka suloist’ on
 Helmassa luonnon täällä;
 Pois ihmis-melske on,
 Luonto on pauhuton.

 Mieskööri:

 Oi taivaan sinehet,
 Kuin silmät enkelitten;
 Pilvet käy kesäiset,
 Valkoiset, hopeiset.

 Molemmat köörit:

 Puvussa purppuran
 On nurmi kukkinensa,
 Nuo hongat kukkulan
 Kuullaan niill’ laulavan.
 Oi, jos sull’ sydäntä
 Aurink’ on, viivähdä!
 Sill’ ilman sinutta
 Kaikk’ on vaan kolkkoutta!

 Naiskööri:

2 v.

 Tääll’ ihmislasta nyt
 Lauluillaan linnut suosii,
 On kesä rientänyt,
 Lämmin jo entänyt.

 Mieskööri:

 Niityll’ on perhonen,
 Kedoilla karjalaumat,
 Kellojaan soittaen,
 Iloiten, leikkien.

 Molemmat köörit:

 Nyt ehtoon enkeli
 Ympäri maata hiivii,
 Päivän hän ihaili
 Tähdissä kuunteli.
 Oi, jos sull’ sydäntä
 Aurink’ on, viivähdä!
 Sill’ ilman sinutta
 Kaikk’ on vaan kolkkoutta!

[Antti] T[e]rv[o].

*) Voipi laulaa duettina 1:sellä ja 2:sella äänellä.

Lähde: Tampereen Sanomat 3.6.1873.

Antti Tervo
Laulut
Runot
Tampereen Sanomat
1873