Aika uus
Kuink’ kallis ihmislapsellen
 On aika armas tuo,
 Kun uhriks Vapahtajallen
 Hän sydämensä suo,
 Kun itsensä hän kokonaan
 Herralle pyhittää!
 Sit’ elämää vast’ taidetaan
 Eloksi nimittää.

 Niin loppuu aika lohduton
 Ja alkaa aika uus:
 Hän maistaa saa, mit’ autuus on
 Ja Herran suloisuus.
 Mut vasta hiille selvenee
 Myös synnin kirous
 Ja mitä armo merkitsee
 Ja anteeks-antamus.

 Myös raskautta ristin tien
 Hän oppii tuntemaan;
 Säälillä veljein lankeevien
 Viat arvostelemaan.
 Kuink’ kallis ihmislapsellen
 On aika armas tuo,
 Kun pimeyteen sydämen
 Valonsa Jeesus luo!