Linnustaja-poika
Nyt lintu hyppii maassa vaan
 Ja lehvä varjoaa;
 En ampunut oo kertaakaan,
 Ja nyt jo illastaa.

 Jos talvi kerran joutuiskin
 Ja lunta myötään tois,
 Niin riekon jäljet huomaisin,
 Ja teeri puussa ois.

 Jos ilma kerran kylmenis
 Ja lehdet varistais,
 Tuoll’ laaksoss’ ehkä elelis,
 Pyyparven nähdä sais.

 Pian riekon jäljet näyttäyy,
 Ja pyylt’ on suoja pois;
 Vaan milloin saalis ilmestyy,
 Ku hauskin nähdä ois.

 Täss’ silmin minä – tuossa hän;
 Ah! emme yhdy vaan!
 Vaikk’ oisin tiellä silminnän,
 Hänt’ en näe kumminkaan.

 Välissä vett’ on, vuorelaa
 Ja kangas honkineen;
 Meit’ aamu, ilta erottaa,
 Ehk’ yökin varjoineen.