Sonetti (1875, 1)
Oi terve kevät! Talven valta joutaa
 Nyt raueta! Jo valoon vaihtuu yö,
 Vienosti välkkyy järven sini-vyö,
 Iloisna purttaan kalastaja soutaa.

 Ja maamies jyvät hinkalostaan noutaa,
 Ne peltomaahan siroitellen lyö,
 Hymähtäin: siunaa, Herra, kätten työ.
 Lahjoita tarpeeks sadetta ja poutaa.

 Niityltä poistuu harmaat kulo-arvet,
 Mets’ ylleen pukee viittaa muhkeaa,
 Kedolla ammoo lehmät hata-sarvet,
 Ja koski veisaa virttäns’ uhkeaa,
 Ja liritellen liitää lintu-parvet, –
 Myös ihmis-sydän lauluun puhkeaa!