Kolme mustalaista
Kolme mustalaista ma näin
 yönpidoss’ ahteen alla,
 kun pyrin vaivalla eteenpäin
 hietikkö-kankahalla.

 Yksi istui varjossa puun,
 vingutti viulun-moista;
 soitteli säihkeessä illansuun
 kiihkeää lauleloista.

 Toinen piippu hampaissaan
 seurasi sauhua silmin,
 tyytyväisnä, kuin onnet maan
 kaikki ois löytänyt ilmin.

 Kolmas nukkua maiskottaa,
 puussa symbaali huiskii.
 Kieleen tuulonen soinnut saa,
 mieleen unta ne kuiskii.

 Vaatteet heillä on ryysykkäät,
 kirjavat paikat vilkkuu;
 mutta vapaina uhmapäät
 kohtaloitakin ilkkuu.

 Kaikissa näin, miten mailmanlois,
 kun elo yöhön hiipi,
 sauhutti, nukkui, soitti sen pois, –
 kaikkea halveksiipi.

 Kauan taakseni vilkaisin
 mustalaisihin noihin,
 kulmiin tummanruskeihin,
 mustiin hiuskiharoihin.

Nikolaus Lenau
Runot
Valter Juva