Illan juhlanvietto
Tyyn’ ilta, ruskoin tullen,
 Sa laske laaksohon,
 Tää laulu kaikuu sullen,
 Kuin kaunis luonto on!

 Jo niituillemme ilta
 Luo vaipan ruskoisen,
 Jo veelle taivahilta
 Käy säde viimeinen.

 On hiljaa kaikkialla,
 Vaan linnut laulavat,
 He puulla vihannalla
 Yö-virttä veisaavat.

 Tyyn’ ilta ruskoin tullen,
 Sa laske laaksohon,
 Tää laulu kaikuu sullen,
 Kuin kaunis luonto on!

 Ja Herraa ylistääpi
 Nuo kukat loistoissaan,
 Puut kuiskain hymyääpi:
 Suur ompi Luoja maan.

 Hän kukkaa hoiteleepi,
 Hän puuta kasvattaa,
 Siell’ lempi vallitseepi,
 Miss’ häntä nähdä saa.

 Myös täällä oloamme
 Sa hoida ainiaan,
 Niin että mekin saamme
 Paremman lemmen maan.

A[leksanteri]. R[ahkone]–n.

Lähde: Ilmarinen 16.8.1867.

Aleksanteri Rahkonen
Georg Karl Claudius
Runot
Ilmarinen
1867