Suurlakko Helsingissä ja sen ympäristöllä
Suurlakko Helsingissä ja sen ympäristöllä.

Elämä alkoi eilen palautua säännölliselle ladulleen. — Kuitenkaan eivät punakaartilaiset
ja heidän hengenheimolaisensa vielä tyyntyneet, vaan jatkoivat
omavaltaisuuksiaan.

Vangitsemisia ja kotitarkastuksia toimitettiin vielä viime vuorokaudenkin aikana. — Vankeja alettu kuitenkin vihdoin „kuulustella” ja muutamia vapautettu.
— Sosialistista tuomioistuinta suunnitellaan.

Saapuu yhä uusia tietoja järkyttävistä veriteoista Helsingin lähipitäjissä. — Surmattu
on ainakin 15 rauhallista aseetonta, kansalaista.

Punakaartilaisten toimittamat vangitsemiset ja kotitarkastukset

lakon aikana.

Se punakaartin osasto, joka kiväärit
olalla saapui sulkemaan Suomalaista
normaalilyisota perjantaina t.k.
16 p:nä klo puoli kaksi, ei tyytynyt
vain opiston työn lopettamiseen, vaan
suvaitsi vielä pidättää koulun rehtorin,
tri .

Kun näet oppilaat ja opettajat olivat
koulutalosta kaartilaisten kivärien
välitse poistuneet, vaati vartiosto
myöskin rehtorin heidän nähtensä
lähtemään koulusta. Tri Virkkusen
vastattua, että hän lähtee, milloin
itse soveliaaksi näkee, pidättivät
kaartilaiset hänet selittäen, että jollei
hän lupaa lakon ajan olla kouluun menemättä,
pidetään hänet koko ajan
vangittuna. Tällaista lupausta ei tietenkään
rehtori voinut antaa, hänhän
m m. on koulutalostakin vastuussa.
Tri Virkkunen vietiin nyt Ratakadun
poliisikonttoriin, josta hänet jonkun
ajan perästä — asestetun vartioston
ympäröimänä — kuljetettiin keskuspoliisin
asemalle. Kun pidätetty täällä
selitti asian ja samalla huomautti olevansa
, nolostuivat
punakaartilaiset aika tavalla.
Lieneepä vangitsijoille annettu jonkinlaista
ojennustakin. Tri Virkkunen
laskettiin vapaaksi — noin 3-tuntisen
vankeuden jälkeen — ja hänelle
annettiin lupa tulla ja mennä normaalilyseoon,
milloin itse tahtoo.

Lauantai-aamuna aikaisin saapui
erään Helsingin poliisilaitoksessa palvelleen
ylikonstaapelin asuntoon joukko
asestettuja punakaartilaisia, jotka
veivät hänet mukanaan. Omaiset eivät
hänen kohtalostaan saaneet sen
jälkeen mitään tietoa, eikä edes ruokaa
sallittu kotoa hänelle viedä. Sunnuntaina
aamupäivällä saapui asuntoon
uudelleen kaksi kiväärillä varustettua
punakaartilaista, jotta ilmoittivat tulleensa
vangitsemaan sanotun ylikonstaapelin
ja vaativat häntä heille luovutettavaksi.
Sellainen ei tietenkään
ollut mahdollista, kun hänet oli jo
edellisenä päivänä toinen sakki vienyt
mukanaan. Tämä tapaus viittaa siihen,
että mainitut kaartilaiset ovat pidättäneet
henkilöitä sen johdosta, että
heillä on ollut jotakin kaunaa ja nyt
katsoivat itselleen olevan tilaisuuden
näyttää puolestaan valtaansa ja kostaa
vanhat vihat.

Näitä viime viikon lopulla ja vielä
tämän viikon alussa vangittuja
ja poliisiputkiin sekä muihin poliisilaitoksen
suojiin sullottuja ja suljettuja
Helsingin kaupungin asukkaita oli
eri poliisiasemilla eilen noin kolmisensataa.
Syytä näiden rauhallisten
kansalaisten pidättämiseen ei ole ilmoitettu,
heille itselleen eikä muille,
jotka asiassa ovat nykyisten vallanpitäjäin
puoleen kääntyneet. Eiliseen
mennessä ei mitään kunlusteluakaan
oltu toimeenpantu, tuskin edes vangittujen
nimiä kyselty. Aivan tietämätöntä
oli myös, kenen käskystä
vangitseminen oli tapahtunut; johtavat
komiteat eivät sanoneet olevansa
missään tekemisissä asian kanssa, joka
selitettiin punakaartin ominpäiseksi
toimenpiteeksi.

Eilen iltapäivällä vihdoin rupesi
joku komitea pitämään jonkinlaista
kuulustelua vangittujen kanssa, jotka
nähtävästi ovat umpimähkään kodeistaan
tai kadulta mielivalloin
raastetut ja joista useiden on jo 4–5
päivää, mitään „rikosta” heidän
viakseen ilmoittamatta, täytynyt putkissa
virua. Mitään oikeudenpohjaista
kuulustelua ei sekään ollut, sillä
varsinainen miliisilaitos ei ole ollenkaan
puuttunut asiaan.

Tutkintokomitean aloitettua työnsä
lienee eilen illalla päästetty joitakin
vangittuja vapaiksi.

Eilen iltapäivällä siirsivät punakaartilaiset
kuvernööri 
Aleksanderinkadun varrella olevalta
poliisiasemalta Sörnäisten poliisiasemalle.
Häntä katsomassa käynyt
lääkäri selitti hänen sydänvikansa
pahentuneen niin, että hänet on välttämättömästi
vietävä sairaalaan.
Tämän ilmoitti lääkäri myöskin vartioiville
punakaartilaisille, mutta nämä
eivät suostuneet päästämään kuvernööriä
sairaalaan.

Lakon jälkeen.

Toissa yönä klo 12 aikaan saapui
talonmiehen ilmiannosta, kuten he
itse ilmoittivat, kauppias  
asuntoon Albertinkadun 17:nnessa
kymmenkunta punakaartilaista
hakemaan aseita. Heille näytettiin
huoneistossa olevat metsästys- ja salonkikiiväärit,
mutta niitä he eivät
huolineet, vaan ilmoittivat hakevansa
kuulakiväärejä. Näitä ei kuitenkaan
ollut. Jonkun aikaa huoneistoa
tarkastettuaan ja kovaa ääntä pidettyään
poistuivat miehet, vieden mennessään
erään teknillisessä korkeakoulussa
opiskelevan ylioppilaan, jonka
he kuljettivat Kansantalolle. Täältä
hän kuitenkin muutamam tunnin kuluttua
pääsi pois.

Toissa yönä klo 2 ja 3 välillä saapui
Ostrobotnialle 30-miehinen punakaartilaisjoukko.
Herätettyään isännöitsijän
ja saatuaan avaimet he toimittivat
tarkan tutkimuksen talon kaikissa
kellareissa. Aseita sanoivat etsivänsä.
Etsintä oli tulokseton. Poismennessään
punakaartilaiset tosissaan
tiukkasivat luotettavaa tietoa siitä,
olisivatko Ostrobotnian seinät mahdollisesti
ontot ja näissä onkaloissa
aseita. Heille vakuutettiin seinien olevan
täysin vilpittömästi rakennettuja.

Maanantai-iltana klo 9:ltä piti järjestyksen
valvonnan kaupungissa
siirtyä kokonaan miliisin huostaan.
Mainitun ajankohdan jälkeen pääsikin
miliisi vähitellen tehtäviään
suorittamaan, niin että eräät poliisiasemat
joutuivat kokonaan sen valtaan.
Mutta muutamilla poliisiasemilla
oli vielä eilen illalla punakaartilaisiakin
vartiossa.

{{Keski|Punakaartilaisia vaatimassa rautatievaunua kaartin käytettäväksi.}}

Eilen klo 3 i. p. saapui rautatiehallitukseen
muutamia asestettuja
punakaartilaisia, jotka pyrkivät ylitirehtööri
Vuolteen puheille. Asemalla
olleet venäläiset vartijasotilaat eivät
kuitenkaan päästäneet asiakkaita sisälle,
koska heillä ei ollut rautatiehallituksen
antamia pääsylippuia. Tämän
johdosta kääntyivät kaartilaiset vahtimestarin
välityksellä kirjeellisesti
ylitirehtööri Vuolteen puoleen. Kirjeessä,
joka oli jonkun n. s. 2:n rykmentin
päällikön allekirjoittama, vaadittiin,
että punaisen kaartin käytettäväksi
annettaisiin ilman määräaikaa
yksi 3:n luokan vaunu 52 miehen kuljettamista
varten rataosalla Helsinki
—Kerava.

Kirjeen alla oleva rykmentin päällikön
nimi oli niin epäselvästi kirjoitettu,
että siitä ei voitu saada selkoa,

Ylitirehtööri Vuolle palautti kirjelmän
lakaisin odottaville punakaartilaisille
samalla ilmoittaen, ettei rautatiehallituksella
ole mitään tekemistä
2:n rykmentin päällikön kanssa ja että
mitään vaunua ei rykmentin käytettäväksi
luovuteta.

eilen Kansantalolla ja poliisivartiokonttoreissa.
Mieliala oli kiihtynyt.
Vangittuja ei haluttu vapauttaa,
vaadittiinpa heille, etenkin „lahtareille”,
mitä ankarimpia rangaistuksia.
Alas-huutoja ja „kätyri”-nimityksiä
singahteli puhujille, jotka
kehoittivat maltillisuuteen, vetosivat
järkeen ja sosialidemokratian ihanteellisiin
pyrintömääriin. Vankeja päätettiin
kuitenkin tutkia ja „syyttömiksi”
havaitut vapauttaa.

Mainittakoon, että esim. kenraalikuvernöörin
kanslian komisarion apulaiseksi
määrätty , Pietarin
suomalaisia bolshevikeja, eräässä kokouksessa
selvitteli, etteivät edes jyrkkätoimisiksi
tunnetut Venäjän bolshevikit
hyväksy eivätkä käytä vankejaan
kohtaan sellaista menettelyä, jota
täällä eräät punakaartilaiset haluavat
noudattaa.

Tihutyöt Helsingin lähipitäjissä.

Viime sunnuntaina vangitsi punakaartilaisjoukkue,
johon kuului useita
kymmeniä asestettuja miehiä Espoon
piirin nimismiehen 
yhdessä kahden konstaapelin 
ja  kanssa aikoen
kuljettaa heidät kaupungiin toimeenpanevan
komitean haltuun jätettäviksi.
Rouva Berglundille ilmoittivat
vangitsijat, ettei hänen miehelleen
tapahdu mitään pahaa.

Vankeja kuljettava joukkue pysähtyi
kuitenkin vankeineen Albergan
asemalle. Matkalla työväen talolle surmattiin
vangit ja jätettiin virumaan
maantienojaan.

Tapauksesta on kerrottu monella eri
tavalla. Punakaartilaisten tietojen
mukaan olisi joukkueen kimppuun
hyökännyt pimeässä joukko miehiä,
jotka avasivat metsästä kivääritulen.
Tällöin heittäytyivät punakaartilaiset
pitkäkseen maahan, mutta nimismies
ja poliisikonstaapelit yrittivät päästä
pakoon, jolloin luodit surmasivat heidät.
Tähän selitykseen liittyy vakuutus,
että hyökkääjät olisivat olleet
„lahtareita”. Tekonsa tehtyään olivat
nämä muka paenneet.

Eräiden kertomusten mukaan olisi
tämä juttu kokonaan sepitetty. Paikkakunnalla
ei ole mitään suojeluskuntaa
ja ei paikkakunnalla oltu nähty liikkuvan
muita asestettuja miehiä kuin
punakaartilaisia.

Muudan paikkakunnalla asioita seurannut
mies on kertonut, että kaartilaisten
kuljettaessa vangituita oli todella
kuulunut ammuntaa joltain
suunnalta. Punakaartilaiset, jotka luulivat,
että vangit aikoisivat paeta,
ampuivat vankeja kohti muutamia
laukauksia sillä seurauksella, että kaikki
kolme vaipuivat kuolleina maahan.

Ruumiit on tuotu Helsinkiin patologiselle
laitokselle.

Viime maanantaina puolen päivän
aikaan saapui kolmisenkymmentä asestettua
punakaartilaista Tusbyborgin
pehtorin  asunnolle.

Saapuneet asettuivat asentoon portaiden
eteen, jonka jälkeen he huusivat
portaille saapuneelle hra Erikssonille:
„kädet ylös”. Samassa kajahti
useita laukauksia ja hra Eriksson vaipui
verissään portaille.

Verityönsä tehtyään tulivat murhaajat
revolverit ojossa sisälle, aluksi
varovasti tähystellen oliko talossa
kotona useampia miehiä. Huomattuaan,
ettei asunnossa ollut muita
henkilöitä sisällä kuin murhatun puoliso
ja tämän pieni lapsi, tulivat murhaajat
rohkeammiksi, esittivät eräänlaisen
paperin, josta piti ilmetä, että
heidät oli valtuuttanut joku järjestö
toimeenpanemaan tarkastuksia. Tämän
jälkeen penkoivat he asunon
pahanpäiväisesti saamatta kuitenkaan
mitään saalista.

Aluksi he kahlehtivat sepän, vaatien
tätä luovuttamaan revolverinsa.
Kun sellaista ei löytynyt, päästivät
he miehen menemään. Uhkaillen liikkuivat
he kaikkialla vaatien aseita.

Asiasta ilmoitettiin heti puhelimitse
Ruotsin täkäläiselle pä,
joka sähkötti heti verityöstä Ruotsin
ulkoministerille. — Mainittakoon,
että kun konsuli Ahlström koetti puhua
puhelimitse Tusbyborgin kartanoon,
kielsivät punakaartilaiset, jotka
olivat valloittaneet Keravan keskusaseman,
yhdistämästä Tusbyborgin
kartanoon.

Kuten jo eilen lyhyesti mainitsimme,
raastoivat maanviljelysneuvos
Bergbomin murhaajat poliisikonstaapeli
Nummelinin asunnostaan ja
murhasivat hänetkin.

Poliisikonstaapeli Nummelin asui
perheineen kauppias Ekmanin huvilassa
Båtsvikissa. Murhaajat tunkeutuivat
hänen asuntoonsa, raastoivat
hänet pihamaalle, selittäen rouvalle,
että he aikoivat viedä konstaapeli
Nummelinin Hertonäsin työväentalolle
ja ettei hänelle tultaisi tekemään
mitään väkivaltaa. Näistä
lupauksistaan huolimatta veivät miehet
konstaapeli Nummelinin takapihalle,
jossa he ampuivat hänet. Kaksi
luotia tunkeutui päähän ja yksi rintaan.
Miehet ovat sittemmin pitäneet
huvilaa piiritettynä ja kieltäneet
viemästä pois ruumista. Nummelin
oli aikaisemmin toiminut vahtina
Bergbomin palveluksessa, siirtyen
sittemmin poliisikonstaapeliksi Malmille.
Palvellen viime aikoina Brändo
O. Y:n poliisina.

Nummelinilta jäi jälkeen vaimo
ja pieni lapsi. Hän oli kuollessaan
30 vuoden ikäinen.

Viime maanantaina klo 1 tienoissa
päivällä murhattiin Klobbin tilalla
Kilon aseman läheisyydessä Espoossa
varatuomari .

Mainittuun aikaan saapui tilalle
kymmenkunta kivääreillä varustettua
punakaartilaista, jotka kysyivät olivatko
herrat Aspelin totona. Samassa
astui tallista pihamaalle varatuomari
Aspelin, jolle punakaartilaiset
huusivat, että hän kuuluu suojeluskuntaan
ja vaativat häntä luovuttamaan
aseet. Samassa astui tallista
varatuomari Aspelinin veli agronoomi
Aspelin, jolle punakaartilaiset
huusivat: „Kädet ylös!” Varatuomari
Aspelin jatkoi matkaansa asuinrakennusta
kohti vastaamatta miesten
kysymyksiin. Juuri, kun hän oli
astumaisillaan sisälle pamahti laukaus
ja herra Aspelin vaipui pää
lävistettynä maahan. Aivot olivat
vuotaneet ulos päästä.

Murhatun veli tarkastettiin ja
asuinrakennukseen tunkeutuneet toimeenpanivat
tarkan etsinnän talossa,
löytäen salonkikiväärin ja haulikon,
joista toisen he ottivat saaliikseen.
Poistuessaan uhkailivat
murhamiehet ankarasti talonväkeä.

Väkivaltaisuudet ja julmuudet
jatkuneet monin paikoin kaupungin
lähipitäjissä eilenkin.

Helsingin lähipitäjissä jatkuu yhä
tolkuton lakkomekastelu ja ilkivalta.
Kotietsintöjä, vangitsemisia, pahoinpitelyitä
sattuu tuhka tiheään. Pahimmillaan
lienee mellastus Helsingin,
Espoon, Sipoon, Tuusulan ja
Hausjärven pitäjissä, joissa edelleen
jatketaan järjestysvallan ja asukkaiden
vainoamista.

Niinpä toimeenpanivat punakaartilaiset
toissa päivänä 
laajalla alueella ase- ja elintarve-etsintöjä.
Muutaman kymmenen
miehen suuruinen tarkastajajoukkue
kulki pitäjän halki Hyvinkäältä Hikiälle
toimeenpannen etsintöjä m. m,
Erkylän kartanossa, Selänojan ja Hikiän
kylien taloissa. Joukkue matkasi
Hikiän asemalta Hyvinkäälle takaisin
ylimääräisellä junalla. Vielä toimeenpantiin
venäläisen sotaväen avulla
Hyvinkään seutuvilla etsintöjä, jolloin
käytiin tarkastuksella m. m. sin. , prof. ,
tri  ja agronomi
 luona, joka oli
jonkun aikaa vangittunakin. Tarkastuksien
aikana ei tehty sanottavia löytöjä.
Ainoastaan joitakin haulikkoja,
revolvereita, salonkikivääreitä, veitsiä
y. m. sentapaisia aseita ryöstettiin.

 pitäjän alueella on
mellastelu jatkunut viime vuorokausien
aikana useissa paikoin. Asestetut
ovat liikkuneet retkillään Mellunkylässä,
Oulunkylässä, Tikkurilassa,
Malmilla, Kottbyssä y. m. paikoissa
herättäen paikkakuntalaisissa kiihtymystä
ja kauhua. Etenkin 
seudut ovat olleet mellastajain
toimintapaikkoina. Kylästä toiseen
on liikkunut monikymmenmiehisiä
joukkueita, jotka ovat merkinneet tiensä
väkivaltaisuuksilla.

Mikäli meidän on onnistunut saada
tietää ovat nämä joukot toimeenpanneet
eilispäivänkin kuluessa verityön

meille nimeltä mainitun .
Kuitenkaan emme ole,
puhelijohtojen ollessa epäkunnossa
mainituilla seuduilla, voineet tätä
tietoamme tarkistaa.

Meille tulleen tiedon mukaan oli 5
miestä toissa iltana raastaneet erään
 pysäkin luona asuvan
kauppiaan asunnostaan mainitulle pysäkille
ja lyöneet häntä niin pahasti,
että mies on ollut ainakin jonkun aikaa
sekapäinen. Hänellä kuuluu olevan
ammottava läpi päässään.

Tuusulassa jatkuu lakko yhä ja punainen
kaarti saatuaan lisävoimia
Helsingistä jatkaa mellastustaan. Nimismies
 pidetään
vielä asunnossaan vangittuna ja toimitetaan
hänen suhteensa alituiseen
kuulusteluja. Kuntakokouksen puheenjohtaja
Holma on myöskin kutsuttu
kuulusteltavaksi, mutta on hän kieltäytynyt
kutsua noudattamasta. Koko eilisen
päivän jatkui aseiden etsintä.
Mieliala on levoton. Ammuntaa on
sattunut. — Kun maanantain vastaisena
yönä kapteeni Hjeltin luona toimitettiin
kotitarkastusta punakaartilaisten
toimesta, katosi samalla yhtä ja
toista omaisuutta, m. m. rahaa ja kultakello.
Rauhanhäiritsijät käsittelivät
aseitaan niin vaarattomasti, että kapteeni
Hjelt sai lievän pistimen haavan
päähänsä.

Senaatin valtaaminen.

Kun senaatin oikeusosaston jäsenet
maanantaiaamuna klo 11 aikaan koettivat
mennä senaatintaloon suorittamaan
virkatehtäviään, ojensivat senaatintalon
Aleksanterinkadun puoleisilla
portailla seisoskelevat punakaartilaiset
kiväärinsä heitä kohti ja
estivät heidät menemästä virantoimitukseen.
Kun sisäänpyrkivät ilmoittivat,
että he olivat senaatin oikeusosaston
jäseniä, vastasivat punakaartilaiset:
„Vaikka olisitte”. Samalla
esitettiin vaatimus, että senaattorit
pidätettäisiin, mutta sitä ei sentään
tehty.

Punakaartilaiset poistuivat senaatintalosta
maanantai-iltana. Eilen
pääsivät senaatinvirkamiehet virkahuoneisiinsa.
Virantoimitukseen he
ryhtyvät kuitenkin vasta tänään.

Kauppiaat eivät halua avata
liikkeitään nykytilanteessa.

Eilen klo 6 illalla pitivät Helsingin
kauppojen ja liikkeitten omistajat
Kauppaseuran huoneistossa kokouksen,
jossa päätettiin edelleenkin pitää
voimassa viime sunnuntaina tehty
päätös, ettei kauppoja ja liikkeitä avata
ennenkuin eduskunta katsoo olojen
olevan sellaisten, että se voi alkaa
toimintansa.

Tänään klo 6 i. p. pitävät kauppojen
ja liikkeitten omistajat samassa
paikassa uuden kokouksen.Lähde:''' 

Anonyymi
Helsingin Sanomat
Uusimaa
1917