Kasakan kehtolaulu
Uinu, lapsi, suloon ehtoon,
 tuuti, tuulan tuu!
 Hiljaa pienokaisen kehtoon
 katsoo kirkas kuu.
 Tarumaita käyn mä kulkein,
 laulun laulaa suu...
 Unta uinu, silmät sulkein,
 tuuti, tuulan tuu!

 Halki vuorten Terek huima
 syöksyy uomassaan:
 Hiipii luo tshetsheeni tuima,
 hioo puukkoaan.
 Mut on taattos urho oiva,
 välttyy surman suu...
 Tyynnä laps on unelmoiva, –
 tuuti, tuulan tuu!

 Jätät kerran äitis vaisun,
 kuljet taistotein;
 hyppäät selkään ratsun raisun
 piikein, kiväärein.
 Satulas, min kirjon sulle,
 silkkiin kutoutuu...
 Uinu, lapsi, rakkain mulle,
 tuuti tuulan tuu!

 Pystypäin käyt urhon innoin
 riviin kasakkain;
 hyvästelen kaihorinnoin, –
 käsin viittaat vain!
 Silloin itken murhein karmain
 pieluksessa suu...
 Uinu, enkelini armain,
 tuuti, tuulan tuu!

 Jäytämään ne rintaa jäivät
 poltteet kyynelveen;
 rukoilen ma yöt ja päivät,
 taikoja ma teen;
 mietin, kuinka kärsit mailla,
 miss’ on olo muu...
 Uinu, – viel’ oot huolta vailla, –
 tuuti, tuulan tuu!

 Pyhän kuvan äitis vielä
 matkaan sulle suo;
 missä kuljet maailman tiellä,
 seuraas jääköön tuo.
 Äitis lahjaan vaaran eessä
 sielus turvautuu...
 Uinu, lapsi, mieli seessä,
 tuuti, tuulan tuu!

Mihail Lermontov
Runot
Valter Juva

hu:Kozák bölcsődal (ford. R. M.)
ru:Казачья колыбельная песня (Лермонтов)