Laulun ja soiton synty
Mist’ on saatu laulu, soitto,
 Mistä säveltaide on?
 Taivahaisen lemmen koitto,
 Luojan lahja verraton.

 Kaikkivallan eteen astui
 Helleyden enkeli,
 Kasvot kyynelistä kastui,
 Rukoillen hän puheli:

 ”Ihmisille uusi kieli
 Anna isä armias,
 Heill’ on kyllä sanakieli,
 Vaan se ei riitä, laupias.

 Ihmis rinta tunteet kantaa,
 Riemuitsee ja vaikeroi,
 Mut niit’ ei voi se muille antaa
 Jos vaan sanat suustaan soi”.

 Hälle vastas Kaikkivalta:
 ”Heille annoin kyynelet,
 Jotka juosten luonten alta
 Ilmi tuovat tuntehet”.

 ”Ihmislasten kyynelvirta,
 Rusot, poskein värehet,
 Silmät, huulet, kasvoin pinta
 Tulkitsevat sydämet”.

 ”Kyynelill’ ei vielä tuoda
 Ilmi syömmen tunteita,
 Uusi kieli täytyy luoda
 Varten tunnon puheita”.

 ”Viel’ ei taida”, enkel sanoi,
 ”Tunnon kieltä ihminen”,
 Uutta kieltä yhä anoi
 Luojalt’ enkel helleyden.

 Silloin soitto, laulu raikui,
 Tunnot hellät ilmiin toi,
 Luojan loistosali kaikui
 Nyt, kun enkel-kuorit soi.

 Soiton, laulun enkeliä
 Kutsui Luoja luoksehen;
 Hän, ku johti säveliä,
 Astui Herran etehen.

 Tälle virkkoi Kaikkivoiva:
 ”Sä, käy nyt alas maailmaan,
 Ihmisille kieles soiva
 Opeta, saa soittamaan!”

 Enkel lensi nopein siivin
 Maahan tänne alhaiseen,
 Laulu, soitto siitä päivin,
 Kaikuu ylös taivaaseen.

[Antti] T[e]rv[o].

Lähde: Tampereen Sanomien Lisälehti 19.5.1874.

Antti Tervo
Runot
Tampereen Sanomat
1874