Koirien laulu
Myrsky myllertääpi,
 Pilviin peittyy taivo;
 Talven hyiset lapset,
 Vihur’, tuisku raivoo.

 Siit’ ei huolta. Onhan
 Kyökki lämmin vielä,
 Armollinen herra
 Suojaa suopi siellä.

 Ravinnost’ ei huolta:
 Herra kyllästääpi
 Oman vatsan ensin,
 Tähteet meille jääpi.

 Tosin ruoska läiskyy –
 Ken vois sitä estää? –
 Iskut kirveltää; mut:
 Koiran luut ne kestää.

 Taas kun herra leppyy,
 Hyväellä alkaa:
 Armost’ autuaina
 Nuoleksimme jalkaa!

Uno von Schrowe

hu:A kutyák dala
ru:Собачья песня (Петёфи/Луначарский)