Sievä, vikkelä orava
Sievä, vikkelä orava,
 ken sua hennoisi vangita!
 Täällä on raikasta, ihanata,
 pesimispuuta vaikkapa sata.

 Nuolena kuusenlatvahan laukkaat,
 käpyä nakerrat, luntakin haukkaat.
 Kysynpä sulta, eikös jo ala
 tuntua kuivalta moinen pala?

 Nyt on kaikki niin lumista, jäistä,
 toin sulle hiukan lämpimäistä,
 maistas tuosta mun kädestäin,
 kirkassilmäinen ystäväin.

 Etkös nyt uskalla murua siepata,
 sitten takaisin oksalle kiepata?
 Katson aivan toisaannepäin,
 tuuheaturkkinen ystäväin.

 Seikka se ihmetyttävi mua,
 että ne hennovat ampua sua,
 luodin lingota lämpöiseen
 viattomahan sydämeen.

1927.