Koska toisin? (1877)
Lähteen luona, raidan alla
 Impi istui itsekseen.
 Päivän tähti taivahalla
 Arvais hänet verrakseen.

 Impi itki. Huokaellen
 Sanat lausui hiljaiset.
 Raidan norkot kuuleskellen
 Oivals ne – ja lintuiset.

 Niitä sitten linnut lauloi,
 Surkutellen kertoili
 Huolia, mit neittä painoi.
 Näin ne linnut lauleli:

 ”Tässä istuttiin me kaksi.
 Uljas, reipas kuink’ ol’ hän!
 Yhä, yhä rakkaammaksi
 Käynyt mull’ oil ystävän.

 Vaan hän lähti tietämättä.
 Mit’ oil mulla mielessäni?
 Niin, hän lähti tuntematta
 Lemmen tulta syömmessäin.

 Miks on, raukka, rohjennunna
 Ilmaista ...... voi, kuitenkin!
 Vaan – eht’ois hän nauranunna. –
 Nainenhan ... ma .... olenkin.

–r–r [F. F. Brummer]

Lähde: Keski-Suomi 27.10.1877.

F. F. Brummer
Runot
Keski-Suomi (lehti)
1877