Kansanrakkaus
Kuin aurinko aamulla taivahalle,
 niin nouskosi kansanrakkaus,
 ja tavalla auringon kaikkialle
 sä levitä lämpösi runsaus!

 Kuin koitar aamulla kuusikoitten
 yli yöhyen häivään sajastaa
 ja sitten ruskona lehtoloitten
 ja kuusten latvahan kajastaa –

 Ja ruskosta taivahan rantamalta
 terä kirkas punasena pilkahtaa,
 käy kaartansa, usvia kaikkialta,
 joka laaksonkin pohjasta hajottaa –

 Ja hallan hyytämät niityt, pellot
 taas lietsovi vireänä vihertämään
 ja herättävi heimojen siskot, vellot
 ylös työhön: kyntöön ja kylväntään.

 Ja hellästi hivuttavi kaiken kansan
 sulolämpöönsä, loistoonsa sulkeumaan,
 siten johtaen silmistä surman ansan
 sen riemuhun, onneen ja kunniaan –

 Niin, niinkuin aurinko taivahalle,
 niin nouskosi kansanrakkaus,
 ja tavalla auringon kaikkialle
 sä levitä lämpösi runsaus.