Työväen laulu (Uotinen)
On päivä köyhä komeron
 niin synkkä, kylmä, iloton,
 sen riemut halla harmentaa,
 ja kyynel kukat kasvattaa.
 Sen hämärään,
 vaan näännytään
 ja riemujaan,
 ei kerrankaan,
 käy päivä sinne paistamaan.

 Sen onnen luoda tahdomme,
 sen yön me päiväks’ vaihdamme
 ja yksin taiston kautta vaan,
 voi kansa nousta onnelaan.
 Ei rukous
 ja ruikutus,
 voi kohottaa
 ja onnestaan,
 vain taisto orjat vapahtaa.

 Nyt taiston torvet soikohon,
 tää kansan onnen taisto on,
 on määrä meillä aina tää:
 kansalle päivää, elämää.
 Työ onneks’ maan,
 me uhrataan,
 jo hetki lyö,
 kun poistuu yö,
 on kunniassa kansa, työ.

 Käy työhön veljyet, luottaen,
 me käymme tietä sankarten,
 jo haipuu kansan kyyneleet,
 soi suuret huomen säveleet.
 Se suuri on
 ja verraton,
 kun yli maan,
 soi sävel vaan:
 on vapaa kansa Suomenmaan.