Serenaadi (1869)
Jo armaan lamppu lakkas’ loistamasta,
 Kuun säteet heijastuu vaan ikkunasta,
 Ja rippu estää näkemästäni
 Mun lemmittyäni.

 Hän kohta laskeupi vuoteellensa,
 Silloin, oi iltatähti, huoneesensa
 Sä katsahda ja mitä näet, se
 Minulle kuiskaise.

 Jos taivaalle hän silmää suloisesti,
 Jos itkee enkelini hiljaisesti,
 Ja puhe tähtein taakse kohoilee –
 Hän silloin rukoilee.

 Vaan rintansa jos armas aaltoaapi,
 Jos huulillensa hymy hieno saapi,
 Ja poski hehkuu, – silloin unissaan
 Hän näkee mua vaan.

K. S–n.

Lähde: Suomalainen Wirallinen Lehti 25.11.1869.

Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomalainen Virallinen Lehti
1869