Synnyinmaan rakentama
Ne nousi pystyt pylväät,
 jäsentyi järkäleet.
 On haaveen harjat ylväät
 kiviksi kiintyneet.
 Ne kantaa voimakkaina
 nyt siniristiään.
 On halki aikain, aina
 ne luotu kestämään.

 On ylhä ulkokuori,
 niin olkoon ydin myös.
 Kuin vakaa Suomen vuori
 sun vakaa olkoon työs.
 Jokainen sana väärä
 ja turha täältä pois,
 ett’ ylhä silmämäärä
 vain Suomen onni ois!

 Pyhättö Suomen kunnon
 ja Suomen kunnian,
 totuuden, omantunnon,
 lain lahjomattoman
 sa suojass’ Onnetarten
 ain’ ollos, ainian.
 Sen vaalimista varten
 sait kodin korkean.

 On suojas sorja, suuri
 sun luoda suurempaa:
 tee Suomen suojamuuri,
 jot’ ei voi musertaa.
 Voi murtaa vuoret, vasket,
 ei murru perustus,
 jos sydämiin sen lasket,
 ei raukee rakkaus.

 Tee korkeaks se koti,
 jonk’ antaa synnyinmaa.
 Sen eestä isät soti,
 se veri velvoittaa.
 Työst’ isäin työlläs kiitä,
 niin lapset sadon saa.
 Maan vapaan perit, siitä
 tee vakaa, vauras maa.

 Maa, missä mielet ylväät
 ylentyy päivään päin
 kuin pyhätössä pylväät,
 kuin toiveet toukosäin,
 miss’ aatteen aateloima
 on elämä ja työ
 ja valkeus se voima,
 mi voiton iskut lyö.

 Niin Suomen valta nosta,
 sen henki hellimään.
 Niin isäin kohlut kosta
 ja herjat heimon tään.
 Tee tinkimättä työtäs,
 tee onneks synnyinmaan.
 On Korkein silloin myötäs,
 ja työsi siunataan.