Provessori metsästämässä
”No niin, no niin, nyt metsähän!
 On raikas syksyaamu
 Heu, Phylax! Jospa mennähän;
 Jo poistuu kuunkin haamu.
 Ei kuolemaks oo retki tää,
 Hyvästi, Plautus, siksi jää!”

 Jo loistaa rusko pilvestä,
 Ja metsätorvi raikuu:
 ”Tu, tuu, tu tuu;” sen äänestä
 Noin kalliotkin kaikuu;
 Ja raitis, raitis on nyt sää,
 Ei kuolemaks oo retki tää.

 ”Hau, hau”, nyt kuuluu metsästä
 Ja jänis vilahtelee:
 ”Pang, pang”, myös paukkuu pyssystä,
 Ja savu tuprahtelee.
 ”Mehercle! Ubi lepus?” Oi,
 Se juoksi pois. Nyt tuba soi!

 Ei ollut tämä tepponen
 Diana-immen ilkku.
 Oon itse lyhytnäkönen
 Ja Phylax – se on nilkku.
 Niin; tässäkö nyt viivytään,
 Vai karhujako etsitään?

 Istunpa kuusen juurelle,
 Sen huminata kuulen.
 Se kelpo metsämiehelle
 On luvallista, – luulen,
 Ja raitishan on vainen sää,
 Ei kuolemaks’ oo retki tää.

Runot