Lohdutus ylösnousemisesta kuolluista
En sure lähtöäni
    Majoista maailman;
 Kristus on edestäni
    Voittanut kuoleman.

 Ei kauhista mua hauta,
    Ei tuvat Tuonelan;
 Mun Herra vie sen kautta
    Taloihin taivahan.

 Jos tämän päivän päältä
    Kutsuisi Jumala,
 Tahtoisin kyllä täältä
    Eritä ilolla.

 Ei kysyttäne kerran,
    Kuin kauan elänyt,
 Vaan kuinka lähdön Herran
    Tääll’ ollen täyttänyt.

 Myös viimeinkin mun täytyy
    Pois jättää maailma,
 Kosk’ iän päivä päätyy,
    Ja kutsuu Jumala.

 Odotan parempata
    Eloa taivasta,
 Kukoistavaisempata
    Iloa iäistä.

 Myös ruumis raittihimpi,
    Juur’ uusi, ihana,
 Ja kasvo kaunihimpi
    Taivaass’ on saatava.

 Siis isä vastaan otan
    Ilolla mitä suot,
 Sen päälle aina luotan,
    Ett avun vihdoin tuot.

 Ja myöhän eli varhain
    Mua ota, Herrani!
 Sä itse tiedät parhain
 Sopivan aikani.

 Sen tiedän ett’ on paikka
    Laitettu mullenkin
 Jesukseltani, vaikka
    Hetkellä kuolisin.

A[ntti]. R[äty].

Lähde: Maamiehen Ystävä 30.5.1846.

Antti Räty
Runot
Maamiehen Ystävä
1846