Sananen selitykseksi sakinkielestä
Sananen selitykseksi sakinkielestä.

Kuten ulkomaiden suurkaupungeissa, niin on myös Helsingin
apasheilla eli sakilaisilla oma kielensä. Se tosin ei
ole aivan täydellistä, vaan on sitä puhuttava joko suomen-
tai ruotsinkielen yhteydessä. Tämä H:gin sakinkieli oli
noin 15—20 vuotta sitten yksinomaan pienten sanomalehtipoikien
omaisuutta. Sen sanavarastokin oli sangen köyhää.
Tyydyttiin vain muuntelemaan sanomalehtien y.m. nimiä.
Esim. Suometar oli kuten vieläkin »Susi», H:bladet »Sity»,
Työmies »Työsi». Koulu oli »skole», opettaja »maijari» j.n.e.

Useita vuosia sitten, kun väkijuomakauppaa supistettiin
ja rajoitettiin, alkoi salakapakoiminen rehoittamaan, synnyttäen
sen mukana »sakilaisuuden».

Nyt siirtyi pikkupoikien sanasto varttuneemmalle polvelle
ja syntyi siihen lukemattomia uusia sanoja. Kuka
kulloinkin on uudelle sanalle seppona ollut, on tietymätöntä.

Uusia, itsenäisiä sanoja ei nykyään juuri enään synny.
Sen sijaan muokkaavat he vanhoja sanoja uusiksi, jos nimittäin
se on jo liian tunnettu. Esim. »varastaminen» on
läpikäynyt seuraavat muunnokset: »skrepata», »snutaa», »ritsaa»
ja lienee se nykyään »bommailemista».

Poliisi oli muinoin »slurri», sittemmin »pollari» ja nykyään
»jepari» tahi »koukku».

No niin. »Sakin» sanavarasto on sentään niin laaja,
että siitä voi muodostaa miltei itsenäisiä lauseita, esim.:
»Snilkkasin tolta knärriltä fimtsikan ja dullasin tvärt skansikseen
skruutaan.» (Kerjättyäni tolta herralta 50 pennisen,
kävelin kohta kansankeittiöön syömään.)

Mikään sointuva kieli se suinkaan ei ole, mutta kyllä
omiansa arvoisille »sakilaisille».

Lähde: 

Anonyymi
Kurikka
1915
Slangi