”O Herra, maamme suojele!”
O Herra, maamme suojele,
 Suo siunausta Suomelle
 Niin sodassa, kun rauhassa,
 Niin surussa, kun ilossa!

 Se maa on meille kallihin
 Ja ihanin ja suloisin;
 Ei liki eikä kaukana
 Sen löydy kussaan vertaista.

 On täällä isät taistelleet
 Ja toivoneet ja uskoneet,
 Ja täällä mekin elämme
 Ja jälkiänsä poljemme.

 Ja täällä myöskin lastemme
 On vaeltava teillämme,
 Kun mekin rukoilevana
 Ja kiittävänä Jumalaa.

 O Herra, siunaa maatamme
 Ja armoisesti hoitele!
 Se virkoo armos voimasta,
 Kun kukkastarha kasteesta.

 Myös siunaa joka henkeä,
 Ku maahamme on mieltyvä;
 Vaan kosta pahanilkiää,
 Ku onnea sen hämmentää!

 Suo tälle maalle menestys,
 Suo vapaus ja yhteys,
 Suo aina rakkaudessa
 Ja armossa sen karttua!

 Sen valoon päästit pimeestä,
 Kun kukan solmun siteestä:
 Suo niin, o Isä armias,
 Sen kasvaa valkeudessas!

 Sun sanas on se valkeus,
 Se maan ja taivaan valaistus:
 Suo kirkkaasti sen valaista,
 Ei Suomestamme sammua!

–t–t–t– [K. L. Lindström]

Lähde: Sanomia Turusta 2.11.1858.

Johan Ludvig Runeberg
K. L. Lindström
Virret
Sanomia Turusta
1858

sv:Bevara, Gud, vårt fosterland