Maamiehen Ystävälle
Jo on tänne joutununna,
 Viikko-kirja kiirehtynnä,
 Kulkulehti Kuopiosta,
 Kun on tullut kutsutuksi,
 Mainituksi Maamiehen
 Ystäväksi yleväksi.

 Eikä ole näissä nähty,
 Eikä muka muuallakaan
 Kuultu kenenkän puhuvan,
 Ett on saatettu Savosta
 Kulkukirjat kulkemahan,
 Viikkolehet valistamahan
 Savon maata mainiota,
 Kuopiolle kunniaksi.

 Koska on Kuopio herännyt,
 Unestansa uutistunut,
 Päässyt yönsä päättehesen,
 Tullut päivän tuntemahan,
 Selkiän selittämähän
 Auringon ihaltamahan.

 Niin minä mielelläni
 Toivon onnea totista
 Menestystä mieluisinta,
 Suokohon nyt suuri luonto,
 Antakohon armostansa,
 Onnen hyvän oivallisen
 Kuopiolle kunnollisen,
 Siviämmän siunauksen;
 Että aina edespäinkin
 Olis työssään terävä,
 Olis virkku valvomassa,
 Kun on kerran jo kerinnyt,
 Tasatielle tallustellut
 Pimeyden peiton alta;
 Että vielä enemmänkin
 Tulis aina tuttavia,
 Yltäkyllin ystäviä,
 Maamiehen mainioksi
 Joka vuosi juoksemahan,
 Joka viikko vieremähän,
 Lauantaina lähtemähän,
 Varahin vajeltamahan
 Yli suurta Suomenmaata,
 Taikka vielä taammaksikin
 Santta Pietarin pihoille,
 Kuuluun kaupunkin kujille,
 Ehkä vielä etemmäksi
 Lahen lavian ylitse
 Virohoonki viimmeiseltä.
 – Teille minä mielelläni
 Sanosin Savon asujat
 Kansa Karjalan urohot
 Niinkuin kaikki kansalaiset
 Yli kaiken ympäristön!
 Ottakaat tuo oiva lehti,
 Kulkukirja Kuopiosta,
 Savon kansan kaupunkista,
 Miehen ystävä ylevä.

 Ei hän äijeä anele,
 Eikä suurin suurentele
 Työnsä paljon palkkioksi,
 Kulkkunsa kuluttehiksi,
 Ruplan muutaman muukannet,
 Hopiata hellittänet,
 Povestasi pois sysännet,
 Siihen vielä viisitoista
 Kokoat kopekkojasi
 Posti-rahan puoltajaksi;
 Niin hän sitten siivitönnä,
 Hengetönnä, huoletonna,
 Lenteleepi, löyhyttääpi,
 Matkan mainion tekeepi
 Aivan kohti kotiasi.
 Tuopi sulle tuomisia,
 Ulkomailta uutisia,
 Koko talon tarpeheksi
 Tuori viestit Venäjän maalta,
 Saksasta hyvät sanomat,
 Sekä Englannin elosta,
 Portukaalista puheita,
 Paniasta pauhinoita,
 Koko Europan elosta.
 Vielä tuopi viimmeseksi
 Oman maamme mainioksi
 Suomesta sulosanomat.

 Niin sä itsekkin isäntä
 Ilomielin istuskelet
 Pöyän päähän päästyäsi,
 Otat lehtesi leveän,
 Viikkokirjasi keveän,
 Kuopiosta kulkenehen
 Etehesi ensistänkin.
 Tuosta puheet perheellen,
 Kaikenlaista kaunistusta,
 Tuosta lausut lapsillesi,
 Että lapsetkin enemmin
 Muihen kirjainsa mukahan
 Saisit mieltänsä mitata
 Järjen juosta jännitellä.

O. Karjaliin.

Lähde: Maamiehen Ystävä 23.3.1844.

Olli Karjalainen
Runot
Maamiehen Ystävä
1844