Lehtityttö
”Työmieslehti – viis penniä – ostakaa!”
 Viiman vinkuen, purren pakkasen,
 Katupielessä huutaa tyttönen:
 ”Työmieslehti ostakaa!”

 Kansa virtaa vaan, harva ostakaan.
 Eikä vaikeroi tyttö kodistaan,
 Ei hän hiisku äidistään,
 Kuinka hän jäi kärsimään
 Kuuden pienen lapsen luo –
 Huvittaisko keitään tuo!

 ”Työmieslehti – viis penniä – ostakaa!”
 Tyttö riepuinen seisten huutaa sen,
 Silmät himmeät kansaan kääntäen:
 ”Työmieslehti ostakaa!”

 Joku rientäen viskaa viitosen,
 Joukko kulkee pois, tuskin huomaten.
 Tyttö, hän ei taatostaan
 Kerro, kuinka maailmaan,
 Lakon tehden, läksi se,
 Jätti tyhjän perheelle.

 ”Työmieslehti – viis penniä – ostakaa!”
 Tyttö kalvas sen huutaa väristen,
 Koti, läksytkin johtuu mielehen.
 ”Työmieslehti ostakaa!”

 Kautta pimeän kotiin kiitää hän.
 ”Ehkä vaaratta sinne ennätän”.
 Saapuu – kylmä, kostea
 Huone. Pienin sairaana.
 Missä äiti? – Pyykillä. –
 Joukko alkaa itkeä.

 ”Työmieslehti – viis penniä – ostakaa!”
 Tuota huutoa kuulen ulkoa
 Enkä rauhaa saa pienten itkuilta –
 ”Työmieslehti ostakaa!”

4/4 1901.

Lähde: Työmies 6.5.1901.

J. H. Erkko
Runot
Työmies
1901