Kevät-iltana
On kevät-ilta ja kuuhut
 niin kummasti kumottaa,
 ja kaiho outo ja kumma
 mun mieleni valtoaa.

 Kevät-iltana kuljin ennen
 kanss’ armahan ystäväin
 ja unia ihanoita
 minä kultani kanssa näin.

 Ja mieleni oli niin raitis
 kuin rannan aaltonen,
 kun kullat kuuhuen taivaan
 utukalvossa uiskeli sen.

 Kuin ilmojen utuiset pilvet
 myös ulapan pohjilla ui,
 niin sielusi hellä ja herkkä
 mun sieluuni kuvastui.

 Ja tuota kun muistan, silloin
 mun mieleni summeutuu,
 ja mun rintani kaihon tuntee
 kevät-ilta ja illan kuu.