Eksynyt (Wuorinen)
Mä korpehen riensin kuin eksynyt lammas,
 Kun myrkkyiset nestehet mieleni vammas,
 Ja kauaksi, kauaksi jäi koti-talo,
 Ylt’ ympäri huokaili synkeä salo,
 Mua haukata pyys peto, hirveä-hammas;
 Sen kauhea suu, kita uhkas mun niellä,
 Mä turmion reunalla seisoin jo siellä, –
 Nyt pilkahti taas kodin ikkunan valo,
 Ja kohtapa löys minut Ystävä jalo,
 Me yhdessä kuljemme nyt koti-tiellä.