Äitini muisto
Jerusalemin tiell’
 Liki porttia lampaitten
 Oli ihme-lampi Betesda,
 Joka poisteli sairaudet,
 Kun enkeli taivahinen
 Tuli tenhoista vettä sen vellomaan;
 Joka terveeks taas teki rammat,
 Sai kuurot kuulemahan,
 Palautteli silmien valon,
 Sai vaimenemaan joka vaivan,
 Teki ehjäks raajan ruhjouneen,
 Min turmio murskas.

 Niin meilläkin viel’
 Ilon-aikana lapsuuten’
 Oli ihme-lampi Betesda,
 Joka poisteli saastaudet,
 Pois huuhteli riettauden,
 Sai syntien tarmon taittumahan;
 Joka hääteli mielien vammat,
 Sai itkevät riemuamaan:
 Se ol’ onnisa taattola-talon’;
 Ja se puhtonen enkeli taivaan,
 Joka liikutti kirkkaan lammikon ve’en,
 Oli äitini hurskas.

1871–89.