Saituri (Brummer)
Hän järven jäätä astuili
 Nyt kotiin kulkeissansa.
 Taas kalliit korot kokoili
 Hän käymämatkallansa.

 ”Jää kyll’ on sinut kestävä,
 Jos vaan et käänny tieltä,
 Mut virran suu on pettävä,
 Oi, ollos poijes sieltä!”

 Näin neuvoo häntä naapuri;
 Mut kohti kotoansa
 Vaan suoraan kulkee saituri
 Kiusaillen onneansa.

 Mi mieli onkaan miehellä?
 Haa! Kitsaudessansa
 Hän, näät, ei raahdi kierrellä, –
 Surkoilee saappaitansa.

 Mut jää jo murtuu allansa.
 ”Oi, Herran nimeen auta!”
 Hän huutaa naapurillensa,
 ”Tää hirveä on hauta.”

 Tuo, oitis kun sen oivalsi,
 On apuun kiiruhtanna.
 Jo kättään hälle tarjosi
 Ja ehtii virkkaa: ”anna.....”

 Tää sana korviin saiturin
 Se kuuluu kauhealle.
 Hän käden hylkää naapurin
 Ja vaipuu veden alle.

Runot