Syksy-ilta
Voi, kuinka kolkkoa on kaikki nyt,
 Jo pois on kesän kauneus rientänyt!
 Jo nukkuu laakso, metsä valkeneepi,
 Ja kuni hautaan luonto peittyileepi.
 Vaan taivahalle toivo kohoaa,
 Sen silmään uudet mailmat kangastaa
 Ylhäälta, taivaan tähtitarhasista,
 Ja sydän sykkii sulotuntehista.
 Niin mietin syksy-illoin, katsellen
 Kuin puusta putoo lehti keltanen,
 Ruohoton ranta aaltoon kuvastuupi,
 Ja kuu hopeapilveen piiloittuupi.

K. S–n.

Lähde: Suomalainen Wirallinen Lehti 25.1.1870.

Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomalainen Virallinen Lehti
1870