Voikan tehtaalaisille!
Oi siskos, veljet kestäkää
 on taistelunne suuri,
 kun yks’ on mieli, vaatimus,
 niin murtuu rahan muuri.
 Sen valta maahan vajoaa
 kun pohjakerros ponnistaa,
 sen vaatimus on vapaus
 ja nälkäisille oikeus!

 Oi kestäkää te kärsivät,
 ei harvain valta voita,
 ei enään ruoskan käyttäjät
 voi kauan ilkamoita.
 Ne kuolinvirttä visertää
 ja sydämensä kivettää
 ja kauhu korvissansa soi
 – ne teitä ei nyt murtaa voi!

 Te sankareina taistelkaa
 ain’ siskot sekä veikot,
 on puolellanne tuhannet
 nää Suomen köyhät, heikot.
 Kun yhteinen on ponnistus,
 saa silloin aamun sarastus,
 ja köyhäin lapset leipää saa
 ja kahlehensa kalistaa.

 Ei sortaa nyt enään saa,
 on aika voiton, koston,
 me leipää, leipää tahdomme,
 vaikk’ kautta verieston.
 On voitto varma taistossa
 jos käytte usko mielessä
 jos ruoskaa ette kumarra,
 ei mikään teitä masenna.

 Te vaatikaa, te vaatikaa,
 ei rukous nyt auta,
 tää ainoasti voittoon vie,
 on tyytyväisyys hauta.
 Ja miljoonat ne voittoa
 vain teille toivoo taistossa,
 oi taistelkaa, oi kestäkää,
 vain vaatimalla tahtokaa!

Mikko U[otinen].

(Länsis. Työmies.)

Lähde: Työmies 9.11.1904.

Mikko Uotinen
Runot
Työmies
1904