Hartaus (1931)
Oo viisas, Tuskani, oo miellä rauhaisalla.
 Sa Iltaa rukoilit – se lankee, luonas on:
 Kas, hämy kaupungin jo verhoo harmajalla –
 ken vieraaks rauhan saa, ken huolen aution.

 Kun Huvituksen armottoman ruoskan alla
 syyn kalvamina laumat alhaison
 käy juhliin kurjuuttansa laahaamalla,
 suo kätes, Tuskani, jää heistä erohon

 pois kauas näin. Näe Vuodet menneet meiltä,
 kun puolees kumartuu ne taivaan pilviteiltä,
 veen alta hymyilevä Kaipuu kumpuaa.

 Taa sillan kuolevana Päivä raukee,
 halk’ Idän rantain käärinliina valahtaa,
 oi kuule, siivet Yön nyt ylles hiljaa aukee.

Charles Baudelaire