Suomenkielen vallallensa pääsemisestä
Jo Kauvan kantoi Suomenkieli
 Juur kauhioita kahleita,
 Harvalla rohkeus ja mieli
 Oil näistä edes valittaa’;
 Kuin orvolapsi holhoojalta
 Vaan kehumista kuulla’ saa,
 Kuin meitä hyvin vieras valta
 Ain’ sanoi kasvattavansa’.

 Nyt meitä viimein heitettyä
 Venäläisille’ veljiksi
 Palamaan rupeis miesten sydän
 Halusta Suomalaisiksi:
 Nyt Renvall, Gottlund, muita monta
 Nousivat kielen sankaria
 Vaatimaan joukkoo surutonta
 Seuraaman ajan vaatimia.

 Usiat nauroit, torkkuit toiset,
 Muutamat vihastuivatkin,
 Ei toimet uudet vaivalloiset
 Mahtuneet täysiin vatsohin;
 Mut kansa nuori kasvavainen,
 Semmenkin Opistossamme,
 Jo ompi varsin toisellainen
 Ja Laiska-Jaakot harvenee.

 Suomea kuitenkin nyt vielä
 Kirkoissa julmin raadellaan,
 On pappeja, jotk’ eivät tiedä’,
 Kuin mitä juur heilt’ vaaditaan –
 Ja papeiksi he pääsneet ovat,
 Vaikk’ varsin renkoo saarnaisit!
 Kuin käytynä on koulut kovat
 Ja ruotsalaiset eksaamit.

 Siis olkoon kiitos Keisarille’
 Käskystä, jolla pakottaa
 Paimenet taitaan laumaisille’
 Puhua’ omaa puhetta,
 Ja taitavaiset Suomenkieltä
 Asettaa’ Kirkkoherraksi
 Niit ennen, joilla kyll’ on mieltä
 Itsens’ ei kansan hyödyksi.

 Emm’ ole’ koskaan unhottavat
 Sit’ armollista suosioo,
 Jost’ Oppivaiset täällä saavat
 Suomensa’ taidon palkintoo,
 Siis Mensikov on muistettava
 Ja muut kuin tätä toimitit,
 Jokainen heit’ on rakastava,
 Kuin siteitämme helpotit.

 O! miellyttäköön Luoja vielä
 Keisariamme päästämään
 Myös kouluhimme Suomenkieltä
 Ett’ tulisimme ymmärtämään
 Niin Tuomaritten tutkimiset
 Ja Virkamiesten päätökset,
 Kuin Parantajain neuvomiset,
 Opit ja hyvät laitokset.

*) Tämä virsi on tehty kuultua kahdesta Keisarillisesta päätöksestä vuonna 1846, joista edellinen (4 p. Maalis-kuuta) säättää että papeiksi aikovaisten pitää itsiänsä’ Suomenkielessä harjaittaman ja näyttämän taitavansa’ sitä sekä lukea’ että kirjoittaa’, jälkimäisessä (21 p. Maalis-kuuta) on vuosillisten raha-kehoitusten asettamisesta niille’ Oppivaisille, jotka Suomea halullisesti’ harjoittavat, ja niiden pappein paremmasta oikeudesta Kirkkoherroiksi päästä’, jotka ovat täydellisemmät Suomenkielessä, kuin niiden kanssa-hakioiden jotka tässä kehnommat ovat.

Antero Warelius
Laulut
Runot