Vanha Virsi, N:o 92
1.

 Varrella virtain Baabelin,
 Ken kertoo kyneleemme,
 Kun riemut jalon Sionin
 Muistuivat mielehemme?
 Me kanteleemme riipuksiin
 Panimme pajuin oksihin,
 Surumme surkutellen.
 Ken vankina voi soitella,
 Ken kahleissansa laulella,
 Kuin ennen, riemutellen?

2.

 Jo oli onni muinoinen
 Kauvaksi kaonnunna,
 Pakanain pariin orjuuteen
 Olimme joutununna.
 Mielikseen meitä soittamaan
 Ja laulujamme laulamaan
 Pakotit pilkatellen;
 Ken vankina voi soitella,
 Ken kahleissansa laulella,
 Kuin ennen, riemutellen?

3.

 Jos jäisit, Jerusalemi,
 Mun mielestäni millon,
 Niin kuivettukoon kieleni
 Ja sydämmeni siilon;
 Sun templiis, linnaas, asuntoos,
 Sun riemuus, rauhaas, valohos
 Haluan himotellen;
 Mä siellä vasta soitella
 Saan vapaana, ja laulella,
 Kuin ennen, riemutellen.

G[ustaf]. R[einhold]. B[lom]q[vis]t.

Lähde: Kansan Lehti 11.1.1868.

Gustaf Reinhold Blomqvist
Johan Ludvig Runeberg
Virret
Kansan Lehti
1868