Kaksi oli kultaa...
Kaks oli impeä, kaks oli kultaa,
 ja kumpaakin minä lemmin –
 toinen oli rikas ja toinen oli rakas
 ja kumpaakin minä lemmin.

 Jos ottaisi rikkaan ja jättäisi rakkaan,
 jota lemmin ma lämpöisemmin,
 niin haihtuisi huoli, mut kuihtuis se raukka,
 jota lemmin ma lämpöisemmin.

 Jos ottaisi rakkaan ja jättäisi rikkaan,
 min kultia, hyi, minä lemmin,
 niin lempis se toinen, mut suuttuis se toinen,
 min kultia, hyi, minä lemmin.

 Kaks oli impeä, kaks oli kultaa,
 ja kumpaakin minä lemmin –
 otin minä rikkaan ja hylkäsin rakkaan,
 jota lemmin ma lämpöisemmin...

Runot
Vilkku Joukahainen