Joulusanoma
Pimeässä ihmiskunta
 Harhaeli, kansat maan
 Nukkui syvää synnin unta,
 Murtamatta kahleitaan.
 Joilla perivihollinen
 Kaiken hyvän, totuuden
 Oli heidät kytkenynnä
 Orjantyöhön pahuuden.

 Kasvoi synnin karvas vilja
 Kirouksen hedelmää,
 Missä puhtauden lilja
 Kerran kukki elämää
 Viatonta, taivahista –
 Pahan orjantappura
 Kaiken hyvän tukahutti –
 Hallitsi vain kuolema.

 Silloin yöstä Betlehemin
 Valo kirkas leimahtaa,
 Enkeli kun paimenille
 Armahasti laulahtaa:
»Älkää peljätkö, kas, teille
 Suuren ilon ilmoitan:
 Vapahtaja ihmisille
 Syntyi kaiken mailman.»

 Oi, se valo kirkkahampi
 Puoli-päivän paistetta:
 Ihmisill’ on taivahassa
 Sovitettu Jumala!
 Kaikki saavat anteheksi
 Kautta veren Karitsan,
 Uskossa kun pakenevat
 Armohelmaan Jumalan.

 Oi, sen armon runsautta,
 Rakkauden suuruutta!
 Isä antoi ainokaisen
 Rakastetun Poikansa
 Sovinnoksi synneistämme,
 Jolta me nyt vapaina
 Synnistä ja kuolemasta
 Saamme häntä palvella!

 Kiitos, Isä taivahassa!
 Lahjastasi suuresta!
 Kuinka voisin iloksesi
 Sinua nyt palvella?
 Oi, Sa, yksin, Isä rakas,
 Voit sen tehdä minussa.
 Henkes’ kautta ijäisesti
 Kätke minut Sinussa!

 Jeesus rakas Veri-ylkä,
 Anna minun veressä
 Pesty, puhdas jäsenesi
 Olla, oksa elävä
 Sinussa, oi, elä Sinä,
 Itse, Herra, minussa,
 Anna oma hedelmäsi
 Minuss’ olla kasvava!

 Sinun kanssas Jumalassa
 Kätkettynä elämä
 Anna olla vuotavana,
 Hengen voima väkevä;
 Iki-elon valtasuonet
 Aina olla avoinna
 Sinä, Päämme, jäsenenä
 Juottavana minua.

 Siten Sinä, Herra, meissä,
 Mekin samoin Sinussa
 Pysymme ja elämämme
 Kunnioittaa Sinua.
 Yksin Sinun ijankaiken
 Kiitos, voima, kunnia
 Kaikesta sun armostasi
 Jumala ja Karitsa!