Naisvihaaja
Mua useasti niinkuin miekka
 lyö lauselma ivaava:
 ”Kas, siinä se on runoniekka,
 joka on naisvihaaja!”

 Niin, tottakin! Mitään hyvää
 en naisissa nähdä voi,
 kun silmäni ei jätä jyvää,
 joka katseeni lumpehen loi.

 Kevätlempeni muistojen huntu
 on silmäni sulkenut.
 Sitä tummaa verhoa kantain
 olen vuosia kulkenut.

 Läpi verhoni neitoset nuoret
 kuin Tuonelan haamut nään.
 Ei ota minun rintani tulta,
 jos miten sitä isketään.

 Ken iskisi rintani liekkiin,
 repis verhoni tumman pois, –
 oi, lauluni kaunehin, parhain
 ylistykseksi hälle sois!