15. 20. 25.
Katso tuota tyttöä, kuinka kaunisti hän säihkyy
 Riemun purppuraa poskillaan;
 Katso silmiä, kuinka koreasti ne hohtavat!
 Ja ääni on kevättuulen kaltainen.
 Ja sydän sykkii vielä niin hiljaa,
 Eikä yksikään huokaus kohoa rinnasta.
 Mutta varo vain, niin varo, varo,
 Sillä hän jo viisitoista vuotta.

 Katso tuota toista; silmien liekit
 Ne kielivät selvästi sydämen poltteesta,
 Ja povi kohoilee keveinä aaltoina,
 Ja huokauksia kohoaa tiiviiseen tahtiin.
 Mutta pidä varasi, ettei hän hurmaa sinua,
 Etteivät hänen surunkyyneleensä hellytä sinua,
 Sillä tuuli humisee puussa
 Ja kuiskaa: hän on kaksikymmentä vuotta.

 Katso tuota; vielä yhden haluan näyttää,
 Hän vaikuttaa synkältä ja ankealta,
 Mutta jos vain tahdot lievittää hänen suruaan,
 Synkkyys lakkaa välittömästi;
 Ja riemun puna peittää posken,
 Ja kyynelet – huokaukset – ovat kaikki poissa.
 Mutta pakene, pakene! pakene tuulen lailla,
 Sillä hän on kaksikymmentäviisi vuotta.

[Sven Axel Steni]–ng.

Lähde: Necken: poetisk kalender för 1846. 1845. J. C. Frenckell & son, Helsingfors.

Sven Axel Stening
Runot
Käännökset
1846
Necken: poetisk kalender för 1846

sv:15. 20. 25.