Kova pää
Kun äiti A:ta ensimäistä
 Opetti mua ääntämään,
 Mä satuin pääni kääntämään, –
 Silmäilin kissaa leikkiväistä, –
 Mieleeni jäi vaan nuhde tää:
 ”Laps-rukka, sull’ on kova pää!”

 Sen jälkeen koulumestar-ukko
 Mua opetti kuin kelpo mies!
 Löi päähän, jotta tuns ja ties
 Pään laadun! Sitten hivus-tukko
 Kourassa hartaast’ äännähtää:
 ”Voi lurjus, sull’ on kova pää!”

 Jouduinpa rippikoulun ikään,
 Mä lukkarille määrättiin;
 Taas pääni tarkoin tutkittiin:
 ”Sun päähäs ei vaan pysty mikään,” –
 Näin kanttorimme ärjähtää, –
 ”Voi konna, sull’ on kova pää!”

 Nyt vasta mieleheni entää:
 Kaikk’ kirjat vieköön emä hiis!
 Mä soturiksi riennän siis!
 Jos luoti otsahani lentää,
 Se siitä varmaan syrjähtää,
 Kun mull’ on hirmun kova pää!