Varo, läsn’ on jumalainen
Kaunis tyttö, tyttö virma,
 Malta vainen pari vuotta,
 Etpä sitten noin sa kirmaa,
 Eikä vilku silmäs suotta.

 Neljästoista vuos’ on riemun;
 Joutuu viides-, kuudestoista,
 Amor tulee, tuopi liemun,
 Silloin kaikk’ on toisenmoista.

 Leimun säihky ainokainen
 Paljo murhemieltä tuottaa;
 Jousen viima vieno vainen –
 Terve sydän verta vuotaa.

 Ilovirs’ ei suusta raiku,
 Rauha, riemu karkajaapi,
 Toivon, naurun kesken haiku,
 Silmäpeilin sumentaapi.

 Tyttö, nuolen tuskaa vasten
 Viel’ et kaipaa varjelusta;
 Jumal säästää syöntä lasten,
 Joill’ ei viel’ oo aavistusta.

 Vaan kun karkaa rauhas, kalvoo
 Kaipuu, halu hehkuvainen,
 Varo, silloin Lempi valvoo,
 Varo, läsn’ on jumalainen.