Tulva
Parahdat unessa, lapsi,
 silmin kauhistunein
 ojennat pientä kättäs.
 Katso, kaikki on hyvin,
 lamppu palaa, on lämmin,
 ulkona kuusi ja koivu,
 hopeavillainen hämy
 untasi vartioi.

 Hymyilet, uinahdat jälleen.
 – – – – – –
 Kuuntelen vavisten.
 Mustat voimat hiipivät kaikkialla.
 Ne murtavat Styxin padot.
 Kuoleman virta tulvii
 yli elävien maan.
 Kuuletko lohikäärmesihinän
 myrkyllisessä usvassa?
 Kumiseva tuho.
 Miljoonat nuoret ruumiit
 ajelehtivat maan pinnalla.
 Suunnattomana lankeaa varjo
 yli valittavan maan.

 Kuuntelen vavisten:
 ruhjovat laineet
 hyökyvät seiniä vasten.
 Taloni,
 lyhty pimeässä aallokossa,
 vapisee, huojuu.
 Milloin luhistuvat seinät?
 – – – – – –
 Parahdat unessas, lapsi,
 silmin kauhistunein
 ojennat pientä kättäs.
 Katso, kaikki on hyvin.
 Syksyn tuuli tuutii
 silmulapsia uneen.
 Keväällä riemullista
 on herätä aurinkoon.
 Hymyilet, uinahdat jälleen.

1935.