Keltainen nocturne
Kuu liukuu esiin
 kuin valaistu laiva
 kultaisin, käyrin keuloin.

 Kauan sitten
 tulit luokseni surullisena
 ja pyysit sydäntäni.
 Nyt se on käsissäsi,
 pieni sydämeni.
 Mutta kuinka julmat
 ovat suuret, kauniit kätesi!

 Nostan kuolevat käteni kohti kuuta,
 joka liukuu ohi
 kuin valaistu laiva.

 Sinä olit unohtanut antaa sydämesi minulle.