Kätketty lempi
Hän penkillä murjottain
 tytön tanssia katseli vain.
 Hymyn tälle hän suo,
 tuon rientävi luo; –
 pojan syänveri kuiviin ol’ juosta,
 mut kenkään ei tietänyt tuosta.

 Kävi neitonen varjohon haan,
 eronviestiä kuunnellessaan
 alas viskautui,
 ja kyyneliss’ ui:
 elintoiveensa tyhjiin ol’ juosta.
 Mut kenkään ei tietänyt tuosta.

 Vaan unhetta aika ei suo,
 palas vihdoin hän armaansa luo.
 – Tytön miel’ levoton
 jo rauhassa on;
 hänt’ aatellen läks elämästä.
 Mut kenkään ei tietänyt tästä.

Bjørnstjerne Bjørnson