Maa jota ei ole
Ikävöin maahan jota ei ole,
 sillä kaikkea mikä on olen väsynyt himoamaan.
 Kuu kertoo minulle hopeaisin kirjaimin
 maasta jota ei ole.
 Maasta, jossa kaikki toiveemme täyttyvät ihmeellisesti,
 maasta, jossa kaikki kahleemme kirvoittuvat,
 maasta, jossa vilvoitamme raadeltuja otsiamme
 kuun kasteessa.
 Elämäni oli kuuma harha.
 Mutta yhden olen löytänyt ja yhden olen totisesti voittanut –
 tien maahan jota ei ole.
 Maassa jota ei ole
 kulkee rakastettuni, otsallansa sädehtivä kruunu.
 Ken on rakastettuni? Yö on pimeä
 ja tähdet vapisevat vastaukseksi.
 Ken on rakastettuni? Mikä hänen nimensä?
 Taivaat kaartuvat korkeammiksi,
 ja ihmislapsi vajoaa äärettömiin usviin
 vastausta tietämättä.
 Mutta ihmislapsi ei ole mitään muuta kuin varmuus.
 Ja se kohottaa kätensä kaikkia taivaita korkeammalle.
 Ja vastaus tulee: Minä olen se, jota rakastat
 ja aina olet rakastava.

Edith Södergran
Runot
Uuno Kailas

sv:Landet som icke är