Ragazin mielipuolet
Kautta metsäin vehreäisten,
 Kullan kimaltelevain,
 Kaikuu, helkkyy, naisten kööri,
 Hellä, tuskaa ilmoittain.

 Laulajani nuoret, valjut,
 Sanokaa, keit’ oottekaan?
 Käsikkäin he astuu ohi,
 Hymy outo huulillaan.

 Ah, nyt mä jo kaikki huomaan –
 Mielipuolia ne on.
 Vartianaiset heitä ohjaa
 Tuonne sairaskotohon.

 Raukkain ollen kävelyllä
 Illoin kultaa hohtavin,
 Muiston kielet helkähtävät
 Vanhan laulun tahtihin.

 Henki, väikkyvä ja vanki,
 Laulun siivin lennähtää,
 Valhe-eloon vielä kerran
 Kuolleet tunteet herättää.

 Kuulijata pöyristyttää:
 Rikkaus noiden sävelten
 Sisällystä ompi vailla,
 Tyhjä on muoto kaunoinen.

 Tyhj’ on laulu, jok’ ei elä
 Elämästä laulajan,
 Jok’ ei lähde sydämestä
 Elämätä hehkuvan.

 Voi, ett’ umpisilmin täytyy
 Laulun tietä yrittää
 Maailmaan, mi ainiaaksi
 Tuntemattomaksi jää!

 Säveleet, oi kammon kauniit –
 Kuulla teit’ on mahdoton!
 Laulukaan ei voi heit’ auttaa,
 Sekin elon oma on.

Juho Laine.

Lähde: Lounas 9.2.1892.

Carl Snoilsky
Juho Laine
Runot
Lounas
1892