Colosseum
Ol’ jättimuuri’ korkea ja luja,
 vuostuhansien valtaa uhmaava,
 legio laulun heimolaisia
 on muiston henkiä siell’ vangittuja.

 Sen jyrkänteitä, vaikka sorrettuja,
 voi – Rooman raunioiden kruunua –
 vain avaruuden maihin verrata,
 on kylliks’ suur’ vain ylhä tähtikuja.

 Tuo piiri kaiken, eikä mitään, sulkee,
 se kaunein on, kun kuuhut yllä kulkee
 valoaan raunioille valaen.

 On Rooman muisto lainen kuuhuen:
 se loistaa niinkuin vuosisatoja jo,
 on laskeneen se päivön jälkikajo.

Karl August Nicander