Talvikukkanen
»Kukka kuihtuva,
 Kuinka talvella
 Voit sa kukoistaa?
 Eikö talvisää,
 Lumi, härmä, jää
 Tuhoksesi saa?»

»Henki ylevä!
 Niinkö kysellä
 Kuolematon voi!
 Etkö Jumalaa
 Tunne korkeaa,
 Joka kaikki loi?

 Hän voi kukkasen
 Kautta pakkasen
 Ajan säilyttää.
 Talven kylmä sää
 Lauhtuu, lumi, jää
 Sulaa, lämpiää.»

 Katsos, ihminen!
 Kuinka kukkanen
 Elää, vihertää
 Kautta talvisen
 Kylmän, toivoen
 Kevään lämpimää.

 Henki, taivahan
 Lapsi korkean,
 Samoin tehkös, oi!
 Eihän kuolokaan
 Hirmuvallassaan
 Ijät’ olla voi.

 Kerran aukeaa
 Hauta, laukeaa
 Kahle henkien.
 Silloin keväimen
 Ijankaikkisen
 Olet kukkanen.