Merimiehen morsian (Forsman)
Tuuli yltyy riehumaan,
 Mastot täyttyy purjeillaan,
 Laiva lähtee kaukoteille,
 Herra ties kons’ ehtii meille!

 Sie ku lähdet! katsehen
 Suotko vielä raukallen?
 Ah, sun voisin nähdä vielä,
 Ellei itku oisi tiellä.

 Jospa linnun siivet ois,
 Lokkina jos lentää vois,
 Seuraisin sua ilomiellä
 Tuntemattomalla tiellä!

 Minne saisit saapuisin,
 Kääntyessäs kääntyisin,
 Liehusiivin heilahtaisin,
 Lennoss’ silmäykses saisin.

 Mutta tyttö parka saa
 Jäähyväisiks’ liehuttaa
 Itkumärkää huiviansa,
 Jäädä rantaan kaihon kanssa.

 Entäs vielä seuraisin!
 Täytyy mennä takaisin,
 Ennenkuin on tullut ilta,
 Purjeen vienyt katsojilta;

 Täytyy riistää mielestäin
 Kaipuu, ainut ystäväin,
 Pestä poies kyyneleeni,
 Ettei nähtäis itkeneeni.

Merenkulku