Armaalleni
On kyllä lähde kirkas,
 Kun maasta kuohuilee,
 On kyllä viini kirkas,
 Mi maljass’ välkkyilee.

 Mut kirkkaus mi loistaa
 Sun sinisilmistäs......
 Rakkaus yksin piilee
 Niiss’ puhdas, lemmekäs.

 Kun siitä mua kohtas
 Ens’ kerran katseesi,
 Ain’ rauhatta, levotta
 Mun lentää mieleni.

 Kuin kotka läpi pilvein
 Se kiitää ympäri,
 Ja järvein, metsäin poikki
 Ain’ sinun luoksesi.

 En huolis mistään muusta
 Kun mun sä oisit vaan,
 Levotta enää mielen’
 Ei lentäis milloinkaan!

Leimu [Kustavi Grotenfelt].

Emanuel Geibel
Kustavi Grotenfelt
Runot