Suomen yliopistolle
Sinua, jolt’on sivistyksen siemen
 Levinnyt yli suuren Suomenniemen,
 Sinua, alma mater, kansa tää
 Ikääsi kunnioittain tervehtää.

 Sodan ja rauhan aikaan meidän kansa
 Sai tuta Herran kättä johtonansa;
 Mut ken sen ylhän käden ase on,
 Jok’ ohjas Kalevaisten kohtalon.

 Kun maata raastoi väkivalta raaka,
 Kun horjahteli oikeuden vaaka,
 Kun toivon taivas peittyi pimeään,
 Ken kaitsi tiedon sammon säilyssään?

 Juur Sinä, alma mater, vastaa maamme,
 Sinua vartiosta kiittää saamme,
 Sinua Suomi siunaa onnestaan,
 Valostaan, elostaan ja ponnestaan.

 Sun väsymättömän, sun hartaan työsi,
 Sun hellät huolesi ja valppaat yösi
 Ne äidinsydämmesi unhoittaa,
 Waan ikuisesti muistaa isänmaa.

 Taivaalla kiirii moni pilvi musta
 Ja kansat hourii kansain kukistusta,
 Mut jatka Sinä jalotyötäs vain,
 Totuuden tietä maalles viitoittain.

1890.