Soutaja (Forsman)
Et, poika, soutaa voi,
 Ell’ei sun laulus soi!
 Kätespä airoon herpoaa –
 Ken sitte purtta jouduttaa?

 Ei aalto enää käy,
 Ei auringosta näy
 Kuin lännen puolla juova vaan,
 Ja veess’ on taivas mustissaan.

 Oi poika, lausu sie,
 Minnekkä vie sun tie?
 Mi sull’ on yksin homma, työ,
 Kun makeaan jo nukkuu yö?

 Linnutko lentävät
 Rannalta säikytät?
 Sä käytkö kuikkaa ajellen,
 Vai sorsaa poikki lahtien?

 Sä, joka kysellyt
 Mult’ ennen oot kuin nyt,
 Vuorilla, metsill’ asujain,
 Oi kaiku! kuule vastuutain:

 En liutaa liitävää
 Rannalta säikytä;
 En kuikkaa kulje ajellen,
 En sorsaa poikki lahtien;

 Aatostan’ ajan mie:
 Jok’ airon-otto vie,
 Jos kuinka huono heikko vain,
 Mun likemmäksi aatostain.

 Miss’ sauhu tupruaa
 Sinervän harjun taa,
 Ma järven päässä töllin nään,
 Johon aatos karkas eeltäpäin.

 Siell’ eellä koittehen
 Ma löydän jälleen sen,
 Kun venho saapuu valkamaan
 Ja helmahain ma neidon saan.