Äsköinen Tanssi
Corno – – – Muovits nyt Sarvensa koittaa;
                   Sois’ ett’ kaikk’ jo valmis ois.
                   Tanssiksi kauniisti soittaa,
                   Huilunsa rasvalla voitaa. – – – Corno.
                           Hyppe, ja huutaa, ja väitteä,
                           Kirveet ja kihvelit heitteä –
                                   Kaikki nurkkaan viskoo pois:
                           Tuolit hään seinistä lykkeä,
                           Pöyvät ja penkitki pyyhkeä –
                                   Kaikk’ hän paikkoillensa sois’.

 Corno – – – Mitäspä kahtelet noita?
                   Kattoo ja seinät, Tolvana?
                   Tauluja, maita ja soita,
                   Kirkkoja, kaupunkiloita. – – – Corno.
                           Kauniist’ on kahtoa kyllä,
                           Tyttöjä, helmukset yllä,
                                   Tirkistellen – nähä soat.
                           Nuoret ja vanhatpa lässä
                           Kaikki hyö näköövät tässä
                                   Selväst’ mitä luetaan.

 Corno – – – Kahtoopas kattohon nuita!
                   Niinsä, tuollaik, nähä soat
                   Päiviä, tähtiä, kuita,
                   Poavia, Piru ja muita – – – Corno.
                           Goliath, viisas ja viekas,
                           Kantavan käissänsä miekkaa,
                                   Ohtaan Taavi’in osaja;
                           Absalom pajassa takoo,
                           Ahasveruspa makoo
                                   Estrin hoaroin nojassa.

 Corno – – – Neätkös nuo seihtemän laihat
                   Nautat, jotk’ on laihossa?
                   Siinäpä Noakin laiva,
                   Kappas kuin sataapi aivan! – – – Corno.
                           Siinäpä Tuhma ja Viisas;
                           Siinä Prohveeta Elisa,
                                   Rattaillansa, taivaassa.
                           Pistäppäs lasiais silmiin!
                           Niinpä soat samassa ilmin,
                                   Kuin Susanna voiton soa.

 Corno – – – Muovits hään kahteloo näissä;
                   Päreet palaa, huilut soi.
                   Sulhainen näkyypi väissä;
                   Piiska ja rukkaiset käissä! – – – Corno.
                           Piirakkain kystä ei ole;
                           Neitoset, rinnassa solet,
                                   Valmistaiksen – minkään voi.
                           Kaikki ne tanssia varttuu,
                           Porstuvaan väki jo karttuu;
                                   Tanssii alkaa – kuulkas, hoi!

 Corno – – –  Muovits nyt sarvensa hoitaa–
                   Jopa polskan panoo tuo;
                   Alullen soaha hään koittaa,
                   Kuules kuin somast hän soittaa! – – – Corno.
                           Iskeäpi silmänsä nuottiin,
                           Puhaltaa – jalkapa puottiin.
                                   Kass’ kuin polkee! – Hullu tuo!
                           Nutussa ukkopa liikkuu;
                           Sarvensa hampaissa kiikkuu;
                                   Kynttilät, ne palaa – nuo.

 Corno – – – Kaikkupas kuulupi parven,
                   Valaistunu tupa oisi:
                   Ukot ne kontaa kuin karhut,
                   Kukin hyö paristaan harhuu – – – Corno.
                           Piijoista, muutamat – hienot;
                           Muutamat, ynsät ja vierot;
                                   Suutuksissaan lähtöö pois.
                           Muutamat seisoovat eän’täk,
                           Hansikat sormiinsak veäntää;
                                   Ottais nuuskun – josma toisin.

 Corno – – – Avuksi! Nenäis jo eäntyi –
                   Rupeek rinkiin! – Rupeek näin!
                   Lassilan Anni jo seäntyi,
                   Pojillen nauruksi keäntyi – – – Corno.
                           Kenkäisi ainapa löyhkäät,
                           Kuhnustat, kompsaat ja öyhkäät,
                                   Tuikki musta allappäin.
                           Nauhaisi lierut on poikki,
                           Pitäppäs käsiäis oikeen!
                                   Pieppäs rinkiin, pieppäs näin!

 Corno – – – Niistäppäs nenäisi, linkist’!
                   Kannak kauniisti sun peäs!
                   Tytöt jo tunkeusin rinkiin,
                   Laittaiksen, heittäiksen, minkiin – – – Corno.
                           Juosehvin morsiain, tuolla,
                           Karkaapi Nikkarin puolla;
                                   Jalat viistot – etkös neä?
                           Sonnassa sormet ja hyppeet.
                           Lurjus! kah, kuinkas sa hyppäät?
                                   Etkös vähäik’ viihikkään. –

 Corno – – – Ruvetkee kaikki yht’ aikaa,
                   Alust’ aina loppuun ast’!
                   Liena, jo omaisi kaipat?
                   Mitäpäs tuosta sa paipat? – – – Corno.
                           Hämmennös’ soapi jo vallan,
                           Pujotkee käsien alla!
                                   Liisa piikain; – Huutti-pas!
                           Ehippäs piikojais tuolla
                           Kavulla, moalla ja suolla!
                                   Lyö sen pirua suuta vast’!

 Corno – – – Seppäpä, miehistä mieru;
                   Käyp’ ja ähkää; pyytää, ja juo;
                   Paijasta, nauhat ne lieruuu,
                   Ainapa mahallen vieruu – – – Corno.
                           Kah! kuin hän hyppeä kuin haukki,
                           Housuinsa nappi on auki;
                                   Käet koukussa! – hyipä tuo!
                           Hattunsa nurinpäin veänteä,
                           Sinne ja tänne sen keänteä;
                                   Ukot tuolle – nauraa nuo.

 Corno – – – Hyppäkeä pojat, kuin katti!
                   Rinki juoks’koon niinkuin köys’.
                   Heikutak, keikutak Matti,
                   Varoitak seinät ja katto! – – – Corno.
                           Peästäppäs Suutari rinkiin,
                           Mestari, tulkaapas linkist’!
                                   Sarvet, soittaa, tanssi käyp’.
                           Sorkkaisi eiltäisi heitäk!
                           Eläppäs potkaisek meitä!
                                   Viulut vinkuu; pulloin täys’.

 Corno – – – Väkipä porstuvaan keräyk;
                   Peästäk Krouvari – sisään tänn’?
                   Hyväpä sukuiset Herrat!
                   Teijänpä muistiksi kerran. – – – Corno.
                           Seisot, kuin pyssyt ne paukkaa;
                           Armahin muistiksi – kaukaa!
                                   Juoppas Suutar’! Jouvuk tänn’.
                           Tomu tuo lakkeiseen juoksoo,
                           Pöllynä uksesta tuoksuu.
                                   Riskist’ rinkiin! – – – keännek sen.

 Corno – – – Ruvetkee kaikki yht’ aikoo!
                   Alkaappas nyt kaikki, hei!
                   Muovits pä vähäistä vainki
                   Voijetta sarveisi saiki! – – – Corno.
                           Tytötpä kannoillaan kolkkaa,
                           Häpiä! miten te solkkaa;
                                   Voi tuo vuohi, minnek vei!
                           Katos kuin lattiall’ laukkais’,
                           Silottu silkissä, raukka!
                                   Niin kuin kuikka siipineen.

 Corno – – – Sepp’ on mun morsiain, koira!
                   Onko hään kuikka? – Ompa niin
                   Soakelin, vietävä orja!
                    Vielämä luitaisi korjan. – – – Corno.
                           Hänestä henkeni annan,
                           Sinulta, perhana, pannaan
                                   Peätäis halki! – Ovet kiin!
                           Täss’ oot kuin perkele merras’,
                           Olet kuin hiiroinen tervass’!
                                   Ulos lakki jo viskattiin.

 Corno – – – Pahuuspa, kuules kuin paippaa!
                   Ja lakistaan larmin soap’.
                   Muori jo ottaapi vaipan,
                   Tytärpä omansa kaipaa – – – Corno.
                           Tukasta Nikkarin soapi,
                           Silmät ja korvia roapi;
                                   Tuloo nöyräks, samassa.
                           Kynttilät sammuksiin löivät,
                           Eukkopa poiki kuin söivät
                                   Puristettu eis ja taa.

 Corno – – – Kaikkipa rinkissä piirii,
                   Laskeeppas nyt lavullen!
                   Maikkipa hyppeä kuin hiiri,
                   Lenteä ja liehuu kuin viiri – – – Corno.
                           Hiisi kuin pyörähti häntään!
                           Paitapa, kahto kuin lenteä;
                                   Poika, pahuus, sai jo sen.
                           Älkeäpäs mistäkään virkaa!
                           Heretkee tansista, sirkut;
                                   Nep’on luotu surmaksemm’.

*) Lauletaan kuin: ”Movitz valthornet proberar.” &c

Lähde: Suomi 6.2.1847.

Carl Michael Bellman
Laulut

sv:Fredmans epistel n:o 62