Juon hengessä juhlamaljan
Juon hengessä juhlamaljan
 tänä huomenna huhtikuun:
 monen katajan, käyrän kanaljan,
 toi keskeen se tuhdin puun.

 Kuu, päivä sen latvoilta paistaa
 ja Otava oksilta sen,
 hyvän tiedon marjoja maistaa
 sen varjossa vaikka ken.

 Nyt sillä on sijasta viiden
 vuoskymmenikköjä kuus.
 Niin suur’ oli vuosien niiden,
 suur’ armo ja ankaruus.

 Kevät, kepposet, kerkeä nuoruus,
 veli Lauri, ne kiiti pois,
 mut tahtosi tarmo ja suoruus
 yhä vain kuin yltymäss’ ois.

 Olet old boy jo, vanhempi civis,
 sitä tiukempi otteesi lie,
 kategorinen imperatiivis
 yhä rautaisin rattain vie.

 Olet innon mies, isä kiivas,
 jos on pehmeät, penseät muut,
 Sinä äänestät, vedät viivas,
 kun toiset on tuppisuut.

 Et kaupalla käy karamellin,
 et siman ja siirapin,
 tapa laukaista Lauri Hendellin
 sana karski on, karmeakin.

 Myös syy: jos missä vandaali
 näet varsin on valloillaan,
 sana kirkas: se on skandaali!
 ja sen lausuja tarvitaan.

 Mies, jonk’ yhä on veri kuumaa,
 joka pyrkii ja ponnistaa,
 jonk’ innolle mustikka muu maa
 ja mansikka on oma maa.

 Saman kymmenen kehään kierryt
 kera taas, veli, niinpä niin.
 Siit’ aikaa ja vettä on vierryt,
 kun ensiksi yhdyttiin.
  
 Kun kesällä kerran Kiteet,
 Kolit, Pieliset koluttiin,
 läpi laajatkin kirjanniteet
 ajan aalloilla soluttiin.

 Ken meist’ ois uskonut kihtiin,
 kesäretkille kiiruhtain?
 Ojansuu kävi peukalopihtiin
 unenpöpperöisenä vain.

 On harmikin vain ilon siemen:
 siell’ istua Gombocz saa
 majatalossa Uukuniemen,
 »mikä ei ole olemasaa».

 Ovat kuomat ne kumpikin poissa
 ja niin moni, niin moni muu,
 vaan myötä he muisteloissa
 yhä viel’ ovat hymyssä suu.

 Raviradalla elämän leikin
 jo on luompana loppupää.
 Mitä toi se ja vinhasti veikin,
 tuta korkea koulu on tää.

 Olet old boy, vanhempi civis,
 työs muistat, et unta yös,
 ovat entistä laajemmat liivis,
 veli, saati sun tekos ja työs.

 Kukin kortensa kiskoo kekoon,
 Sinä hirmuja hirsiä toit.
 Ei loppua kirjojen tekoon!
 kera Salomon sanoa voit.

 Vähän syvemmäs kuorta ja kantta
 sain joskus vilkaista kai
 ja aavistin, quot et quanta,
 sanon siksi nyt: terve! Bansai!
  
 Mies Miehikkälän! Iso-Lassi!
 Ei mallisi lie mitämaks
 pajupilli, ei piipunrassi!
 Kukilõulu! Bansai! Baderlax!