Pitkäst’ aikaa
Ei vanhat veikot unhoon jää
 ja välit ystäväin!
 Sa vanha veikko, terve, mies,
 taas pitkäst’ aikaa näin!

 Taas pitkäst’ aikaa tavattiin,
 taas pitkäst’ aikaa näin;
 hei, muistoin malja otetaan
 taas pitkäst’ aikaa näin!

 Me kaksi kautta kukastoin
 haat juostiin pilanpäin;
 on liesuiss’ oltu, siitä kuin
 sun pitkäst’ aikaa näin.

 Me muinoin ruuhta melottiiin,
 vuon vettä läiskyttäin:
 veet tyrskyilleet on, siitä kuin
 sun pitkäst’ aikaa näin.

 Sa viljo veikko, kättä lyö
 ja kouraa kämmentäin;
 ja reilu ryyppy otetaan
 taas pitkäst’ aikaa näin.

 Kai täyden tuopin kestät, mies,
 voin taata itseäin:
 hei, muistoin malja otetaan
 taas pitkäst’ aikaa näin!

 Taas pitkäst’ aikaa tavattiin,
 taas pitkäst’ aikaa näin;
 hei, muistoin malja otetaan
 taas pitkäst’ aikaa näin!