Syys-ilta (Runeberg)
Kuin tummaa kaikki on ja kuollutta!
 Miss’ on nyt hempi, kesän tuottama?
 On metsä vaijennunna, laakso puuttuu,
 Ja maahut synkkä haudaksi jo muuttuu.

 Vaan haudan päältä silmä ylenee,
 Sill’ mailma korkeampi valkenee,
 Maan hämärässä tähtitaivaat pilkkuu,
 Ja suoja uusi hengelle jo vilkkuu.

 Näin syksysäällä uneilen ja nään,
 Kuin lehti lähtee puusta lentämään,
 Kuin ranta alastoinna päilyy veessä,
 Ja valkopilvi kulkee kuisen eessä.