Musikaalisia koiria
Talo tumma, ikkuna auki iltaan,
 kuu taivaanrannalta kurkistaa,
 vaan ikkunalaudalta tähtisiltaan
 penin katse kaihoten kohoaa.

 Ja soittoa tulvii ylhäältä sieltä,
 ja ikkunalaudalle painuu pää
 ja kohoo jälleen, ja koiran mieltä
 vain ulvonta haikea hellittää.

 Ja jos ulvahdan, hyvä herrasväki,
 minä myös vähän kaihojen kuutamoon.
 – ken musiikin lumoissa koiran näki,
 suunvuoroni mullekin suvaitkoon!

 Ja uskokaa, hyvät kuulijani,
 ei älynne karkelo kesken jää,
 jos ulvova koira mun sielussani
 päin kuuta kuononsa ylentää;

 jos henkenne juhlien tähtivaloon
 peni pieni pyytävi ulvahtain,
 – pian jälleen sieluni tummaan taloon
 sen aina ennenkin yöksi sain!

Runot