Armeniatar
Kaivolle illalla neitonen sai,
 vettä se ammensi siitä,
 hiuksia otsalla, ohimollai
 tuulonen tuisteli niitä.

 Saapuipa bei nuor lähtenen luo,
 kainosti katsahti nainen,
 osmaanin ylpeän tenhosi tuo
 halpa armeenialainen.

 ”Annappa”, virkkoi hän immelle, Juon,
 jano on polttava mulla!
 veden vilposen väikettä vilkkaampi tuon
 toki väle on silmissä sulla!”