Valokuva
Kun nään taas kuvas, kultasuun
 ja silmäsi suuret ja tummat,
 niin outo on rintani riemu taas,
 soi sielussa sävelet kummat.

 Niin on, kuin silmies hehku tuo
 elonintoa taas mulle antais,
 hymyhuulesi niinkuin ennenkin
 mun huoleni kauvas kantais.

 Minä suutelen, kuva, sun kutrejas,
 sua säilytän sydämmellä –
 Vaan sydän se itkee ja ikävöi;
 siltä puuttuu se hellä – se hellä –