Nuoren tytön muistikirjaan (Avellan)
Taivahalta päivä lämmitti,
 Kaste, perhot kiilsi tanterella,
 Ruohostossa seisoi orvokki.
 Mitä kukka mahtoi aateskella?

 Aattelipa: oi, kuin ihanaa
 Tääll’ on elää, loistaa, nautiskella!
 Luoja, ku mun tahdoit kaunistaa,
 Suo mun aina, aina kukoistella!

 Niin hän pyysi. Tuoko turhuutta?
 Riemuako etsi vaiko huolta?
 Pyysikö hän nuorra, kaunisna
 Olla poskeltaan vai syömen puolta?

 Kukan lailla pyydä, kukkanen,
 Ihastusta eläväinen huolee;
 Pyydä, mutta kukkaissieluisen
 Eestä vaan, sill’ kukkaisverhos kuolee.