Runebergin Runoelmista 4:ns laulu
Kasvo poika pulskeana,
 Ylen virkkuna yleni,
 Päähän vuoen viientoista
 Ja kohalle kuuentoista;
 Usko ei lemmen tääll’ elävän,
 Luuli ei ai’oinkaan asuvan.
 Vielä vietti viisi vuotta,
 Vuotta kuutosen kulutti;
 Usko ei lemmen tääll’ elävän,
 Luuli ei ai’oinkaan asuvan.
 Keksipä tyttisen tulevan,
 Neitisen lähentelevän,
 Posket koitti koin rus’olta,
 Silmät taivosen sineltä.
 Eipä nyt aikoa kulunut,
 Pitkä hetki heilahtanut,
 Kuin tunsi tulisen lemmen,
 Lemmen liekkisen havaitsi;
 Jota ei ennen oppinunna,
 Ei ennen tajunnutkana;
 Vaikka vuoet vuottelivat,
 Sekä kestivät kesoset.

Johan Ludvig Runeberg
Runot