Herran sotamies
Mä sotamieheks Jeesuksen
 Kasteessa pestattiin,
 Mun joukkoon taivaallisehen
 Hän itse siirsi niin.
 Mä suureen pääsin kunniaan.
 Sen teki Herra armostaan.

 Mä olen Herran sotamies.
 Siks muista, sielu, ain’,
 Ett’ taistelus ja työs ja ties
 Hän määrätä saa vain!
 Hän käskee, sinä täytät sen
 Nöyrästi, tyytyin, iloiten.

 Äl’ lausu hälle: miksi niin?
 Oi parempi ois näin!
 Vaan tyydy Herran ohjeisiin
 Ja astu eteen päin!
 Hän ikuisesti viisas on.
 Mä hetken lapsi taidoton.

 Ja seiso siinä, missä hän
 Sun määräs seisomaan,
 Ei kuullen ääntä ystävän,
 Ei vihollisenkaan,
 Ain’ lippuun luoden katseesi,
 Ja risti on sun lippusi.

 Et päättää saa: jo rauhan teen
 Ja sodan lopetan.
 Näin siirryt joukkoon vieraaseen
 Ja hylkäät Jumalan.
 Ken mailman kanssa rauhass’ on,
 On synnin orja onneton.

 Vast’ elon maassa ijäisen
 Mä rauhass’ elää saan.
 Nyt kestää sota hirmuinen,
 Mut kestää hetken vaan.
 Aut’, että, Herra, kestän tään
 Ja voittajaksi lopuks jään!