Kosto (1869)
Päivä paahtaa polttavasti,
 Tuolla juoksee jokinen,
 Sinne rientää vilkkahasti
 Neitiparvi pauhaten.
      Voi kuin virran ves’ on viilee,
      Päivän helle ankara!...
      Myhäellen tuolla piilee
      Poika pensaan takana.
 Immet vaaraa kauheata
 Eivät huomaa ollenkaan,
 Riemu raikkuu, naurupata
 Kiehumistaan kiehuu vaan.
      ”Ai, ai, jos nyt joku tässä
      Meidän menot kuulla sais!” –
      Poika esiin käy samassa:
      ”Mitäs sitten sanottais?”
 ”Kiinni poika ottakaamme!”
 Huutaa neidot suuttuen;
 ”Suokaamme, kostakaamme
 Pelotonta rangaisten.”
      Mihin poika kiedottihin?
      – Ihan kukkasiteihin.
      Miten häntä rangaistiin?
      – Muiskun sai hän kultakin.

K. S–n.

Lähde: Suomalainen Wirallinen Lehti 16.11.1869.

Johan Ludvig Runeberg
Runot
Suomalainen Virallinen Lehti
1869