Kansan valta (1949)
Kansan valta kaikkivalta,
 Suomi yksi yltä, alta,
 kansan kieli, kansan mieli
 valtioiden valtapieli;
 seisoo Suomi niinkuin vuori,
 Suomi vanha, Suomi nuori.

 Kauan torkuit talven unta,
 Väinön vanha kansakunta,
 jouduit vieraan vallan alle,
 vierahalta vierahalle,
 voudit sorti, saarnas pappi,
 mutta paisui kansan sappi.

 Humahtivat suolla hongat,
 halkes pitkät pilvenlongat,
 kuulkaa, Suomen korvet ryskää,
 metsä liikkuu, linnat jyskää,
 lähtee karhu piilostansa,
 ärjähtää jo astuissansa.

 Syntyi Suomi toisen kerran,
 varttui kansa kahden verran,
 päätyi päivä myrsky-yöstä,
 voitto vuosisatain työstä,
 vaikk’ei vielä vapaa maamme,
 rauhan askar alkakaamme.

 On nyt tehty ensi rynnös,
 vartoo vainiolla kynnös,
 viljelyksen tie on taattu,
 vaan ei roudan valta kaattu,
 väijyy väkivalta suolla,
 sorto uhkaa ulkopuolla.

 Kahtianne maassa kielet,
 monianne miesten mielet,
 sattuu sana yksi: Suomi,
 silloin vettyy silmäluomi,
 muistaa joka äiti lastaan,
 liekkaa liesi lämmin vastaan.

 Siniselkä siellä täällä,
 niitut alla, pellot päällä,
 kaivonvintti, viiri, talo,
 vaara vankka, synkkä salo,
 sorsa saunan eessä, lahti,
 saaren takaa airon tahti.

 Ken sen kesä-yössä eli,
 hälle autuus hämärteli,
 on hän outo maailmalla,
 vieras vieraan orren alla,
 palaa povessansa soihtu,
 leimuavan lemmen loihtu.

 Tääll’ on koti, täällä kehto,
 taistotanner, hautalehto,
 tääll’ on isän, äidin maasi,
 Suomi, Luojan laulupaasi,
 saattaa päivä pilven alta
 sanat Suomen jumalalta:

 »Laki turva miehen, naisen,
 vapaus kansan, kansalaisen,
 ihmis-arvo maassa mahti,
 kansan valta kansan vahti,
 maa ei orjan eikä herran,
 mutta heimon vapaan kerran.»