Näkymätön kuutamo
Kuun kasvoja en nähnyt pitkään aikaan,
 ma, jolta seinä kaukonäyt vie.
 Siks miten ihmeellisen hohteen saikaan
 eräänä hetkenä yöpilven tie,
 kun näkymätön, mutta hopeainen
 kuu paistoi, kenttänään yö jumalainen.

 Lie autuas ken vapaan taivaan alla
 voi päänsä nostaa tähti-aavaan päin,
 kun tiellä pyörryttävän korkealla
 yön lumojuhlan lähde loistaa näin.
 Vaan puutteessa ei hänkään, jonka huoneen
 hopeahärmään näyttää kuudan luoneen.