Kohta ilmestyy Ihmisen-Poika
Pian tuomari saapuu kunniassaan,
 Pian viimeinen pasuuna soi.
 Kovat aijat on silloin kansoilla maan.
 Kuka kestää sen vaivoja voi?
 Isä, armahda heikkoa lastas!

 Alas taivaasta tähdet putoilevat,
 Vereks muuttuvat auringot, kuut.
 Tuhatvuotiset haudat aukenevat,
 Taasen liikkuvat lahonneet luut.
 Ole, Herra, mun turvani silloin!

 Silloin punnitaan vaakall’ oikeuden,
 Sukukunta, sun pyytees ja työs.
 Hyvät perinnön saavat taivaallisen,
 Pahat palkkansa perivät myös.
 Ajan tään vakavuutta sä muista!

 Vapaaks hurskaskin pääsee tuskin ja töin,
 Missä silloin on jumalatoin!
 Siksi mieti tät’ yhtä päivin ja öin:
 »Miten silloin ma seisoa voin.»
 Kohta ilmestyy Ihmisen-Poika.