Haan Kielojen-kuningas kaino
Haan Kielojen-kuningas kaino,
 haan Kielojen-kuningas kalvaaks saa,
 on kuollut morsio aino,
 hän suree Kielojen-prinsessaa.

 Suru kuninkaan rintaa viiltää,
 pää raskas painuvi hervoksiin,
 ja hopeakypärä kiiltää
 suviyössä valjuna niin.

 Yli paarin seittiverhoin
 ja kukkien suitsutusmaljakon
 lemut leijuvat pihkaterhoin,
 salo tuoksua täynnä on.

 Ne heiluvat kuusen kerkät,
 ja latvasta keinuvan koivun soi
 niin kaihoin soinnut herkät,
 salo huohuu ja hummoi.

 Humu viestejä murheikkaita,
 se valtasurua kuiskien,
 pois pitkin metsämaita
 vie kuninkaanlinnasta kielojen.

sv:Kung Liljekonvalje