Hyvästi Suomi
Jäi taakseni nyt Suomenmaa,
 Ma sille seljän käänsin.
 En tahdo jäädä orjuuteen!..
 Näin lähteissäni äänsin.
 Siell’, ruoska lahtar’herrojen
 Taas alkaa soida vinkuen...
 Ei sitä korvat siedä.

 Vihurin lailla kiidän pois
 Nyt maille aamuruskon,
 Miss’ punavärit tervehtää
 Ja kansa huomenuskon
 Mun ottaa vastaan veljenään.
 Näin riennän itään, etelään,
 Miss’ vapaus viel’ elää.

 Kas ”isänmaata” entistä
 Ei laisin surra maksa!
 Luvalla herrain Suomesta
 On tehty Pieni Saksa,
 Ja ikeen alle taipuen
 Käy talonpojat ryömien
 Ja herrain ruoskaa nuolten.

 Ei!... Tuhat kertaa sanon: ei!
 Ma sellaiseen en taivu!
 Ma etsin teitä uusia;
 En orjuutehen vaivu!
 Ja tulkoot päivät synkät, mun
 Ei mahdu murhe sieluhun,
 Vapaana elää tahdon.

 Siis purjeet täyteen tuulta vaan!
 On aava elon meri...
 Päin myrskyteitä kiidän pois,
 Kun taistoon vetää veri.
 Ja taakseni ma kaipaa en!
 Ma samoilen ja taistelen
 Joukossa proletaarein.

 Taas konsa maassa Suomenkin
 Kumous-aamu koittaa,
 Ja aate, jolle uhrasin
 Sydämet valtaa, voittaa,
 Kuin kumouksen sotamies
 Käyn sinne, miss’ on taistolies,
 Ja laulan voitoistamme.

Moskova, toukok. 1918.