Aamu (1873)
Aurinko jo purppuransa
 Pilven päälle valelee;
 Lehdillä ja puissa kanssa
 Kastehelmi kiiltelee.
 Metsän linnut lentelevät
 Puusta puuhun riemuten,
 Laulu-äänet helisevät
 Säveleitä soittaen.

 Järvi pauhaa, aalto kuohuu,
 Lehto liikkuu luonnossa;
 Tuolla kedon kukka tuoksuu,
 Joka hengen vedossa.
 Enkel’ korkeudestansa
 Jokaisen on ystävä.
 Murhepilvi kalvojansa
 Soisko sulle näkyä.

 Haihtunut on murhemieli,
 Pois sen synkät pilvetki;
 Päivä lapsuus hetkiesi
 Tuntehia suosiipi.
 Eipä kärsimystä, vaivaa –
 Kaikk’ on ilo, riemu vaan!
 Luonnon kanssa aamu saattaa
 Joka syömmen valvomaan.

–vn–.

Lähde: Tapio 25.10.1873.

Johan Ludvig Runeberg
Runot
Tapio
1873