Syksyn tultua
Taas syksy synkkä Suomessamme
 vallan anastaa:
 jo lehdet puiden kellastuupi,
 myrskyt pauhoaa.

 Jo sijaan kesän armahasen
 syksy syöksähtää:
 jo kesän ilma ihanainen
 kolkoks’ käännähtää – –

 – Mutt’ mielihimme älköön syksy
 koskaan tulkokaan,
 vaan mielissämme lempi, rauha
 aina asukaan! – –

 Ja raivotessa raju-ilman
 pyrkikäämme vaan
 me armaasehen päästä aina
 rauhan asuntaan!

Kaarlo –[Forsgre]n.

Lähde: Lounas 18.10.1889.

Kaarlo Forsgren
Runot
Lounas
1889