Mirrin uni
Pikku mirri, viirusilmä,
 nurmikolla nukkuu,
 käki koivun latvuksessa
 vieressänsä kukkuu.

 Päivä paistaa heleästi,
 pääsky piiskuttavi,
 itikaiset inisee ja
 paarmat parajavi.

 Mirri mielin vetelevi
 ihanata unta;
 näkee talvipakkasta ja
 hyvin paljon lunta.

 Kuulee hiiren ripinätä
 aitan sillan alta...
 Nauramatta unissaan ei
 mirri olla malta.

 Tassuansa nuolaisevi
 miellä makealla.
 – Silloin herää mirri parka
 kesäkoivun alla.

 Oikaisevi tassujansa,
 päätä pientä puistaa!
 Talven kylmän kamalaksi
 mirri parka muistaa.

 Nurmikolle istahtavi,
 silittävi päätä;
 ihailevi itikoita
 sekä kesäsäätä.

Runolukemisto »Pieni helmivyö», 1895.

Alli Nissinen