Terve, Suomen Suur-voguli!
Oispa syy tuas’ virttä vettee,
 jottei tarte parempoo,
 ei nyt sais iänpillit pettee
 eikä intoo lannistoo.
 Kettees sillon kiität, kettee,
 jos et Arttur’ Kannistoo,
 Suomemmua suurvogul’-settee,
 pajar-ukkoo uutteroo!
 Eipä heilu lailla hettee,
 mitä mies se meinailoo,
 suott’ ei vuankaa kylyvetettee
 taittu opi saunass’ oo.
 Ilotess’ ei vuaji ettee
 alusjuomoo joutavoo,
 tyytyy tievon kaivov vettee,
 toisillennii tarihtoo,
 perso on ku karhu mettee
 siihe sielun nautintoo,
 sanakirjakassaan kettee
 kerkes monta kolikkoo.
 Ei nyt taho riimit riittee
 eikä ulosannist’ oo,
 mutta kiireessäi nyt kiittee
 pittää Arttur’ Kannistoo,
 kaikki ratki kurjimmatki
 kurjatkin – vot harashoo –
 riimit rivvii lattoo, liittee
 tähä sammaa saparoo,
 kun suat työstäs illoo niittee
 hoe in dulci jubilo.