Äidin apuna
Anni ja Ulla hippasilla
 juoksivat kevään kunnahilla,
 liehuivat pitkin kotirantaa.
 Eikö jo puhkee kevään kukat? –
 Ah, mutta reikiä saivat sukat!
 Parsia täytyy kärkeä, kantaa.

 Äidillä muutenkin paljon on työtä:
 valvoa saapi monta yötä,
 pien’ veikko kun hampaita saapi.
 Einettä vinkuu nassut, possut,
 paikata täytyy Tommin tossut,
 Pirkon paita se ratkeaapi.

 Siksipä juuri Anni ja Ulla
 päättävät tyttöset toimeen tulla
 omin neuvoinsa näistä asti.
 Neulaan tarttuvat tosissansa,
 parsivat pallerot sukkiansa.
 Työ se käykin taitavasti.

 On tässä tytöillä tosi tuuma,
 pistävät niin, että neula on kuuma.
 Ken ensinnä valmiiks entää?
 Pien’ Ulla hän ensinnä ehtii kärkeen,
 sai Annikin valmiiksi työnsä tärkeen. –
 Taas saavat he perhoina lentää.