Tehtaassa
Korska herra, käynti työläs
 mahanpaino kustantaa;
 lieneepä tuo aika syöläs
 sadoilta kun ryöstää saa!
 Hiki päissä, viimeisensä,
 työläinen kun ponnistaa,
 herra katsoo – mieleisensä
 josta tämä – kumartaa!

 Pomo nähkääs, koiran lailla
 mielitellä tahtoo ain!
 Hovinarri kuninkailla
 kilpailla voi tälle vain!
 Herra viittaa vanhaa miestä:
 ”Tiliin asti olla saa!” –
 Pomo huutaa puolitiestä:
 ”Kiitos herra, kyllä, – jaa!”

 Kuullessansa käskyn moisen
 vanhus kalpeaksi käy.
 Mistä ottaa paikan toisen
 siitä toiveita ei näy! –
 Ijän kaiken, lapsuudesta
 tässä työskennellyt on, –
 palkka moinen – herra jesta! –
 onhan vallan mahdoton!

 Tulee tili, tyly käsky
 armotta vaan toistetaan! –
 täyttyy herran rahaväsky
 verirahoista nyt vaan!
 Tuonpa näkee moni nuori
 nyrkit puserruksiin käy;
 ”Täst’ ei herra hyvin suori
 kunhan aika ennättäy!”

 ”Uusi aika, jolloin pakoin
 herrat saadaan taipumaan!
 Jos ei muuten, vaikka lakoin
 oikeudet otetaan! –
 Työläisjoukot kunhan kerta
 järjestyvät taistohon,
 imetä ei silloin verta
 joka konnaan, roistohon!”

O[tto]. T[iuppa].

Lähde: Kevään kosto 3. 1910. T. S. Osuusk. Raivaaja r.l., Lahti.

Otto Tiuppa
Runot
Kevään kosto
1910