Vuohi (Franzén)
Taas, imettäjä, terveysjuomaa
 sä tarjoot minullen.
 Vaan kiliparkas’ jälkees – huomaa! –
 Noin juoksee itkien.
 Rinnastas poissa tähteni,
 sua seuraa toki, tuntee äänesi.

 Niin, äiti, vaikka eroamme,
 omasi olla saan.
 Vähäinen aika toisistamme
 erottaa meitä vaan.
 Niin sanoit, milloin sairastit
 ja meidät kyyneleissä huomasit.

 Vaan minä elän: kokonansa,
 kas, maljan tyhjensin.
 Ja unta näin mä yöllä kanssa:
 Pilvellä istuinkin;
 mull’ Eetu antoi seppelin,
 vei minut alas laaksoon tanssihin.