Uudenvuoden päivänä 1879
Kaikk’ on maassa muuttuvaista,
                     Vaihtuvaista;
 Vuodetkin ne vaihtuvat.
 Kaikk’ on maassa puuttuvaista,
                     Vailinaista:
 Ihmisetkin muuttuvat.
 Miestä, mille ystävänä
                     Uskovana
 Äsken kättä tarjosit,
 Huomenna jo vainosana,
                     Kiukkusana,
 Vihollisna väistelet,
 Taikka hautaan saattelet.
 Näin on laita maailman
 Synnin alla vaipuvan.

 Mutta eikö muuttumatta,
                     Vaihtumatta,
 Mitään liene täss’ ilmass’?
 Mitään eikö varsinaista,
                     Vakinaista
 Löydy täällä maailmass’?
 Löytyy kyllä, mit’ ei muutu,
                     Koskaan puutu,
 Se on armo Jesuksen.
 Jesus, ylkä, eipä muutu,
                     Meihin suutu.
 Ystävänä syntisen,
 Hän on aina armoinen.
 Joka vuosi tarjoaa
 Jesus uutta armoa.

G[ustaf]. O[skar]. S[chöneman].

Lähde: Päijänne 2.1.1879.

Gustaf Oskar Schöneman
Runot
Päijänne
1879