Punainen kuu
Oi kuu, kuinka sinä olet punainen!
 Missä sinä olet ollut, mitä sinä olet tehnyt?
 Niin hiljaisesti hiivit esiin puitten takaa
 kasvoillasi outo huume.

 Aa – sinä tulet kaukaisesta maasta,
 jossa ihanat ihmiset juhlivat,
 jossa ilman täytti särkyväin hedelmäin lemu
 ja nauru
 ja paljaitten ruumiitten välkyntä paisteessasi
 ja varisevat, suuret kukkalehdet!

 Ja sinä istuit juhlivien keskelle,
 sinä juovuit ihanasta palmuviinistä,
 ja nauravat nuoret naiset
 pusersivat punaisten kukkain ja hedelmäin mehun
 sinun kasvoillesi!
 Ah, sinä näet vielä ruskeat, hennot sormet
 ja hehkuvat pisarat niitten lomissa!

 Ja sinä, joka olit niin kylmä ja hiljainen,
 sinä tunnet nyt itsesi levottomaksi,
 kasvoillasi on outo huume
 ja sinä olet punainen ja tuoksuva – –