Haudan partaalla
Jo saavuit mailman myrskyistä
 Sa tyyneen valkamaan,
 Ja tuskasta ja vaivasta
 Ijäiseen onnelaan. –
 Poiss’ elon tuska, taistelu
 Ja kipu, tauti on, –
 On sielullasi lepo nyt
 Ja rauha verraton.

 On rauha, jot’ ei häiritä
 Elämän myrskyt voi,
 Sen rauhan Herra Jesus nyt
 Sun sielullesi soi; –
 Hän vei sun onneen ijäiseen
 Ja antoi elämän, –
 Nyt nautit iloja sa vaan
 Ikuisen kevähän.

 Syys on nyt täällä, kuihtumus
 Ja hyinen halla vaan.
 Sa jätit ne ja vaihdoit pois
 Elohon ihanaan. –
 Oi, pois siis murhe musta nyt
 Ja tuska toivoton! –
 Ja kiittäkäämme Herraa vaan!
 Hän isä hyvä on.

 Hän ihmissielun korjaa pois –
 Mi henk’ on Jumalan –
 Ja laskee ruumiin lepohon
 Maa äidin helmahan.
 Kuin siemenen hän laskee sen
 Maan poveen itämään,
 Ja siemen kasvaa, uudistuu
 Näin uuteen elämään.

 Niin saavuit mailman myrskyistä
 Sa tyyneen valkamaan,
 Ja tuskasta ja vaivasta
 Ijäiseen onnelaan.
 Sait rauhan, jot’ ei häiritä
 Elämän myrskyt voi;
 Sen rauhan Herra Jesus nyt
 Sun sielullesi soi.