Valkolilja
Kukkaniemen korvakkeessa kasvoi valkolilja,
 Sinne kulki hilpeänä pieni neiti, Hilja,
 Poimi kukkaisia
 Monen muotoisia.

 Valkoliljan loistottoman poimimatta jätti,
 Punaruusut rinnallansa kotiansa lähti,
 Lilja yksinänsä
 Laski kyyneltänsä.

 Nuorukainen törmänteellä tutki loistoisuutta
 Sini-, puna-, keltakukat löys’, ain’ etsii uutta,
 Kunnes pienokaisen
 Huomas valkeaisen:

 Kukka kaino, muoto nöyrä aarre arvokkaisin,
 Puutarhaamme pääset sie kuin konsaan loistavaisin,
 Siell’ ei kansa tallaa
 Jalkojensa alla.