Polku pieni
Polku, polku pieni
 poikki sammaleen,
 ahdas armotieni
 metsän autuuteen.

 Portti vehrytpieli
 rauhan kaupunkiin,
 missä orpo mieli
 yhtyy ystäviin.

 Viitot vienoin jäljin:
 ”Tule, – tuskas jää!
 Tääll’ on olla väljin,
 helpoin hengittää.

 Tääll’ on pääsinpaikka,
 täällä lämpenet,
 missään, missään vaikka
 muuall’ enää et.”