Poissa on
Suree henkeni,
 Mieli tylsä on:
 Loiste lempeni,
 Sisar verraton
 Poissa on.

 Leikit lapsuuden –
 Oi! niin herttaiset –
 Ilot nuoruuden,
 Niiden vertaiset,
 Poissa on.

 Puhdas lempesi,
 Sisar suloinen,
 Jalo henkesi –
 Minä poloinen! –
 Poissa on.

 Ah! Hän, auttava,
 Nöyrä, kestävä
 Sisar, uhraava,
 Hellä, kärsivä,
 Poissa on.

 Kolkko hauta vaan
 Sulkee maalliset
 Poveen kylmän maan
 Jätteet viimeiset:
 Poiss’ hän on.

 Vaan ei kuitenkaan
 Poissa ijäti;
 Kerran sinne saan
 Mennä minäki,
 Minne hän.

 Silloin siellä hän
 Jälleen jakavi
 Iki-elämän
 Ilot kanssani
 Ainiaan.