Vaasan marssi
Miss’ aukee laaja Pohjanmaa,
 Veet merten, virtain vaahtoaa,
 Me siellä maassa hallojen
 Niin kasvoimme kuin kuuset sen;
 Ei niitä sää voi säikyttää,
 Ei kuihtumaan saa talvetkaan,
 Ei kuihtumaan saa talvetkaan,
 Ei puute, kurjuus korpimaan,
 Ei kuihtumaan saa talvetkaan,
 Ei puute, kurjuus korpimaan.

 2. Kun kevään linnut lauleli
 Ja päivä ehtoon unhotti,
 Maan verhos kukat loistollaan
 Ja aallot loiskui rantamaan;
 Se tunteiden murs’ kahlehen,
 :,: Miel’ intoa sai taistella :,:
 Vapauden, valon puolesta. :,:

 3. Kaikk’ kentät meidän rantaman
 Veress’ on Suomen leijonan,
 Se jälkeen voiton, tappion
 Tääll’ yhtä suuri ollut on
 Ja laulajan sai mahtavan
 :,: Min ääni sen taas valveillen :,:
 Saa kerran yöstä hautojen. :,:

 4. Ja rauhan joukko valppahin
 Riens’ täältä katsein kirkkahin;
 Se synnin yötä, kuolemaa
 Vuoks ihmisyyden vastustaa
 Ja lyyrassa on vaakuna,
 :,: Vaan kultaisen sen seppelen :,:
 Uhraamme valon vallallen. :,:

 5. Ei nimi Vaasan poikien
 Voi koskaan jäädä unheesen,
 Se mainehen ja arvon saa,
 Se suuriin töihin velvoittaa.
 Sen kalleinta on kunnia,
 :,: Sen tuomion saa kunnoton, :,:
 Se määrän suuren pannut on. :,:

 6. Kuin aallot järvein tuhanten
 Käy rannoillamme yhtehen,
 Niin liittohon myös meidät saa
 Sun nimes, kallis synnyinmaa.
 Jos vainomies sun sulkee ties,
 :,: Niin kuolemaan me taistellaan :,:
 Kuin Vaasan urhot ainiaan. :,:

 7. Et turvatta sa, Suomi, jää
 On vankka pohjas ranta tää
 Ja muuris meidän olla suo,
 Jot’ eivät myrskyt maahan luo.
 Pois unteluus ja hervakkuus
 :,: Niin onnehen maan pohjoisen :,:
 Vie kunto työ sen poikien. :,:

Alpo Noponen
Karl Collan
Zacharias Topelius
1864