Hyvästi, maine Skotlannin!
Hyvästi, maine Skotlannin
 ja vanha voimas tunto!
 Hyvästi Skottein nimikin
 ja miehen mieli ja kunto!
 Miss’ soluu Tweed ja mereen saa,
 miss’ Sark käy Solwayta kohti,
 nyt Englannill’ on rajamaa, –
 rutiruojat ne maatamme johti!

 Mitä taistot kaikki ei tehnehet,
 ei väkivalta ja kettuus,
 sen aikaan nyt sai lahjukset
 ja harvain kurjien pettuus.
 Jäi Englannin miekka pilkaks vaan,
 ja uljuus meissä hohti,
 mut vieras kulta lannisti maan, –
 rutiruojat ne maatamme johti!

 Oi, miks sain nähdä päivät nää,
 kun maan he möi ja osti!
 Jos kuollut ma oisin, harmaapää,
 kun Bruce ja Wallace kosti!
 Mut uhkapäin mä huudan näin,
 – ja ken sit’ eittää tohti –:
 maan petos löi ja kultaan möi, –
 rutiruojat ne maatamme johti!