Pesijäin laulu
Kesäpäivän paahteessa
 ammehemme luona
 hankailemme vaatteita,
 että erois’ kuona.

 Vaikk’ on tuiskit, pakkanen,
 levähdys ei auta.
 Pesu kestää ainainen
 kunnes perii hauta.

 Valkoiseksi, puhtaaksi
 määräys on pestä,
 moni kesken uupuvi
 vaivoja ei kestä.

 Yhä pestä, valmistaa
 muiden mukavuutta
 itselle ei murenaa
 elon onnekkuutta

 Ystävät ei kelpaa tää
 toki vaatikaamme
 työpäivää jo lyhempää
 varmasti sen saamme.

 Palkka työstä riittävä
 vuoksi pienoistemme.
 Pois jo kurjuus elämä
 siihen nääntyisimme.

 Valkoiseksi, puhtaaksi
 määräys on työssä.
 Toki on niin raskasta
 raastaa sorron yössä.

 Siksi siskot taistellaan
 työlle oikeutta.
 Rintamassa kuljetaan
 kohti vapautta.

 – – –
 Puhdistusta yhteiskuntaan,
 Puhdistusta, valkaisua
 paljon paljon tarvis ois
 yhteiskunnan pesutupaan
 pesijöitä’ kuka tois.

 Yhteiskunta on niin musta,
 likaista niin paljon on.
 Kaikkialla turmelusta,
 harva kohta tahraton

 Tätä suurta puhdistusta
 kuka alkaa rohkenee.
 Työ se vast’ on vitkallista
 ja se vähän palkitsee.

 Siskot tähän suureen työhön
 voimia nyt tarvis ois.
 Yhteiskunnan likatahrat
 pestävä jo olis pois.

 Puhdistusta, puhdistusta
 yhteiskunta huokajaa.
 Valkeaksi, valkeaksi
 sitä siskot koittakaa!

Hilja Liinamaa.

Lähde: Työläisnaisen Kevätlehti. 1908. Työläisnainen, Helsinki.

Hilja Pärssinen
Runot
Työläisnainen
1908