Yksin (Lindahl)
Yksin elon yössä
 ystävättä harhaan,
 alhaisessa työssä
 vietän ajan parhaan.

 Valheriemun tiellä
 vietit mua jahtaa,
 lymylöissä siellä
 sielu saastan kohtaa.

 Tunnen toisin hetkin
 kuinka kurja olen,
 että öisin retkin
 ihmisyyttä polen.

 Kyynel katumuksen
 silmän täyttää silloin;
 orpo lohdutuksen
 saanenkohan milloin?