Harzvuorille
Mustat takit, silkkisukat,
 kalvosimet valkeet, silot,
 öljytuoksu, mairesanat
 sydän tuntekaa ja ilot.

 Oispa sydän lempiväinen
 rinnassanne, tulen kuuma.
 – Ah! Mä väsyn lauluihinne,
 niiss’ on valhelemmen huuma.

 Vuorille ma nousta tahdon,
 miss’ on jalot paimenmajat,
 missä rajusti lyö sydän,
 tuulten vapaiden on pajat.

 Vuorille mä nousta tahdon,
 siellä kuuset kohoo ylhät.
 Purot hyppii, laulaa lintu.
 Kiitää jättipilvet jylhät.

 Hyvästi te herrat, naiset,
 sileet sielun pohjiin asti.
 Vuorille kun joudun – alas
 katson teihin ilkkuvasti.

de:Prolog (Aus der Harzreise 1827)
ru:Фраки, белые жилеты (Гейне/Михайлов)