Nouse jo!
1. Nouse, jo nouse, sä Pohjolan kansa.
 Päiväkin nousevi parhaillansa!
 Maljojen kanssa ken kulkevi myötään
 hylkivi kaikkea, tointansa, työtään.
 Työssä on kansojen turva ja suoja:
 se innon, lämmön ja lemmen on luoja.
 Nouse, nyt nouse, sä Pohjolan kansa!
 Päivyt jo paistavi parhaillansa.

 2. Nouse, jo nouse, sä vanha ja nuori,
 innolla lämmitä sydän ja kuori!
 Valpasna henkesi surmaa kaihda!
 Elon el’ onnea kuolohon vaihda. –
 Silmien säihkyä, intoa mielen,
 hellien säilytä sointua kielen.
 Nouse, nouse nyt, sä vanha ja nuori,
 innolla lämmitä sydän ja kuori!

 3. Nouse, jo nouse, sä urhojen suku,
 suuri on lastesi lauma ja luku!
 Nuorena nouse sä kukkia kantain
 onneksi kansan ja tuhanten rantain,
 nuorena nouseva maasi on myötä
 muistaen lastensa lempeä, työtä.
 Nouse, nyt nouse, sä urhojen suku,
 suuri on lastesi lauma ja luku!

 4. Nouse, jo nouse, sä Pohjolan kansa,
 valpasna väittele velttojen ansa!
 Velttojen aatos on maljojen luona
 ja hengen peltokin kuohuvi suona. –
 Valhetta täynnä on juomarin mieli,
 tuntehen kurjuutta kertovi kieli. –
 Nouse, nyt nouse, sä Pohjolan kansa,
 valpasna väittele velttojen ansa!

Vilkku Joukahainen.

Vilkku Joukahainen