Yli virran
Sinun kuolemas kuoleman rannan
 niin ihanan lähelle tuo,
 on välillä sydäntemme
 vain virran kapea vuo.

 Jos en silmillä katso, nähdä
 käden pienen viittovan voin
 ja rannalta rannalle huudellen
 sinun kanssasi ilakoin.

 Kenties on aurinko siellä
 ja valkea kukkamaa
 ja iltakasteelta suukon
 kai pikkuiset jalkasi saa?

 Mitä puhuisin? Nyyhkivät sanat,
 joit’ en sanoa ehtinyt.
 Ne syntyivät kanssas – silloin näin:
 olit iäksi lähtenyt.

 On niinkuin kostea pilvi
 yli silmäini kulkenut ois.
 Nyt hyvää yötä, nyt nuku,
 minun täytyy palata pois.