Neitti
”Tuo neiti, höyryvenhe
 On nopsa kulkemaan;
 Siis terve hälle, terve,
 Kun saapuu satamaan!

 On Neiden katon alla
 Vanhoilla valkama,
 Siell’ saapi maata panna
 Unestaan uupuva.

 Siis Neiden helmoloissa
 On soma soijottaa,
 Siell’ on kuin kapaloissa,
 On totta tosiaan.”

 Näin lausuu vanhat harmaat
 Ja ukot uupuneet,
 Näin myöskin akat armaat
 Vaivoista väsyneet

 Vaan –

 Jos nuori mies tai nainen
 Neidessä matkustaa,
 Niin lause tämänlainen
 Huulilta kajahtaa:

 ”En luonnon ihanuutta
 Tuon katon alta nää,
 Syömmessäin suloisuutta
 En tunne ensinkään.

 Jos pääni minä nostan
 Tuon katon alta pois,
 Niin Neiti sieramistaan
 Nokea suuhun’ tois.

 On päältä-päinkin Neiti
 Kuin terva-tynnyri,
 Se on kuin musta korppi,
 Kuin nokikolari.

 Siis Neiden nimee kantaa
 En soisi mokoman,
 Vaan nimen ”Ruma” antaa
 Mä hälle haluan.”

Kah [G. A. Heman]

Lähde: Tapio 22.8.1877.

G. A. Heman
Runot
Tapio
1877