Kevätlaulu (Goethe)
Kuink’ armaan loiston
 jo luonto saa!
 Kuin päivä päilyy,
 kuink’ uhkuu maa!

 Kuin kukkaan puhkee
 jok’ oksa, puu,
 ja viitain virsi
 soi tuhatsuu!

 Ja rinnat riemuun
 jo raikahtaa! Oi onni, auvo!
 Oi taivas, maa!

 Oi lempi, lempi!
 Kuin kultakoi,
 tuoll’ autereessa
 mi karkeloi.

 Maan siunaat kasvuun
 sa kaunoiseen,
 kaikk’ ilmat tuoksuun
 ja tuoreuteen.

 Sua, neito, neito,
 kuin lemminkään!
 Mua, säihkysilmä,
 kuin lemmitkään!

 Kuin leivo lentoon
 ja lauleloon,
 kuin kukka aamuun
 ja aurinkoon,

 niin hehkun, armas,
 sun hempes luo,
 tult’ innon nuoren
 ain’ uuteen suo

 se lauluun, tanhuun –
 oi, loputon
 sun olkoon onnes,
 kuin lempes on!

Johann Wolfgang von Goethe
Otto Manninen
Runot