Yksinkertainen ja lyhykäinen Runolaulu Kestikievarin viran painosta ja velvollisuuksien paljoudesta
Emännästä ensin laulan
 Ruoka-puustani rojotan.
 Isännästä itsestänsä
 Aika hollilla hojotan.
 Jos on viljoa virassa
 Jos on myötä myntin haisu,
 Niin on piikit pistäväiset
 Viran vieressä vihaiset.
 Keisarill’ on kelpo lailla
 Kunniata kuulusata,
 Vaan on harmi hartioilla
 Valvottava valdikasta.
 Samoin sattuupi Savoissa,
 Ruukkaa olla Ruotsissakin:
 Viriätki virkamiehet
 Saapi harmista haleta,
 Kun ei jaksa jaaritella,
 Kiirehessä kirjotella,
 Kun on toinen tuntematon,
 Vaikka nöyryyttä näkeepi.

 Kaikk’ on Kestikievaritki
 Paljon joukon palveliat.
 Saapi valvoa varahin,
 Juosta kyllä joutusasti
 Koko päivät pääksyttäisin,
 Paljo tehä palvelusta;
 Saapi siinä saappahatki
 Kujalla kunnon kuria,
 Vinkaseepa virsut vielä
 Kipiästi kiirehessä.
 Yksi huutaapi hunaata,
 Toinen voita voivottaapi,
 Yksi toivoopi totia,
 Toinen pitäis punssi-pullon.
 Joku kaipaa kahviaki,
 Toinen vettäki vetäisi.
 Rustaa sitten ruokapöytä,
 Kanna siihen kaikenlaista,
 Siihen sovita sinapit,
 Siihen pienet pippuritkin.
 Kun on iltanen ihossa,
 Kun on ruumis ruokittuna,
 Laita sitten siistit sängyt
 Joka puolelta puhasta.
 Pane pulski pulsterikin
 Joka miehen mieltä myöten.
 Jätä sitten jäähyvästi,
 Astuppa ulos ovesta,
 Yritäppä yöksi mennä
 Lepäämään leposialle:
 Kohta parkuupi pihalla,
 Heliseepi herran kello,
 Jok’ on ilkeetä iholle,
 Korville kovin pahoa,
 Kun on uupunut unehen
 Päivän töistä päästyänsä.
 Nouseppa yles nopeesti
 Hyvän kumppalis kupeesta,
 Jouduppa ukko uralle,
 Piitä pitkin askelinkin,
 Ala taaskin ammattisi,
 Pane pöyälle pötyä,
 Toimitappa toiset sängyt,
 Jos he yöksi yötyneepi.

 Annas aika aamun tulla,
 Emäntä ensin käsihin,
 Kanna ensin kahvikuppi,
 Siihen laittele lokarit,
 Siihen sovita sokerit,
 Siihen ruskiat rusinat,
 Siihen katsele kanelit,
 Siihen siirappi sivuhun,
 Monta muuta moskosinta,
 Joita paremmat paneepi,
 Joit’ ei tuhma tunnekkana
 Tarinoia tarkallensa.
 Mali maistaa muutamista,
 Viini viinistä velistä.
 ”Yksi tykkää tyttärestä,
 Toinen äidistä äkeestä.”
 Pistouvappa pesuvettä,
 Saata myöski saippuata,
 Hanki vielä handuukkia,
 Puhas puolta kummaltaki.
 Rohotappa roppi-ryypyt
 Vielä pienet piiskaryypyt,
 Vyötä sitte vyöllä kiini
 Mit’ on pantuna pesähän.
 Valjastappa valmihiksi
 Kyllä kymmenen hevoista,
 Pidä värkkisi vireillä,
 Aivan äkkiä älyä.
 Jos et juovu juoksemassa
 Saamahan sanan perästä,
 Kohta tukka tuiskuaapi
 Herran kourissa koreissa,
 Vaan ei kuulu kiitoksia,
 Vaikka kuinka kultasesti
 Kestikievari kokisi
 Panna palveluksiansa.

 Muutamat saa muuriaiset
 Kyllä melkiän metallin
 Rinnan päälle riippumahan,
 Kun on askelkin ojoa
 Eli pellossa perua
 Osa toista tynnöriä.
 Valitus on vallan päällä
 Kestikievarin ketoilla,
 Valittaapi vainiotkin,
 Viran vieressä välistä.
 Kolumpus kova-osainen
 Vaikka paljon purjehtiipi,
 Ameriikus arvon saapi,
 Vaikkei muista muotoansa
 Viran vieressä välistä.
 Valittaa vaeltavainen
 Puoleltansa puutoksista,
 Kun ei kestä kärrin keinot
 Eikä herttaset hevoset.
 Syötä sitte suuruksesi
 Ja pane oma palasi
 Hevoselle herttaselle,
 Koskas koitat kostutella.
 Valitus on valmihiksi
 Kyllä pulskisti punottu:
 Kyll’ on kynsiä kynässä
 Vajaasta valittamahan.
 Kato tietä kansselihin
 Saamaan sakkoja lisäksi –
 Sitt’ on palkkasi paraten
 Maksettuna maailmalta.

 Ei tässä sitä sanota,
 Että arvon ansatsemme,
 Eikä myös sitä sanota,
 Että oikenen elämme.
 Vaan on vaivoista puhuttu,
 Kiirehesti kirjotettu.
 Ompa muillakin osansa
 Maha määriä makua,
 Vaivaloinen on vaellus
 Maailmassa matkamiesten,
 Sek’ on suojassa surua
 Että reessä reisuvaisen:
 Millon on kuomit kumossa,
 Millon uupuu ukko ruuna.
 Kuormansa on kummallakin,
 Vaivansa vaeltavilla:
 Vaikkon kullasta kuvattu
 Surun tiellä surkiasti
 Monen rintahan ritari,
 Saapi purppura-pukunen,
 Saapi ryysyissä rypeä,
 Itelleen oman osansa
 Kutsumuksestans kuria.
 Jos on reessä reisuvaisen
 Pikkusia pilperoita,
 Niin on tuhmuutta tuvassa,
 Toimi täynänsä tomua.
 Paras meistä palvelia
 Puhu ensin puutoksista,
 Vioistasi viilettele,
 Sitte vaivoista valita.

 Tätä luuleepi lukia
 Ehkä lapsen laitokseksi.
 Koittele ensin kokohon
 Joka rati raatillensa,
 Muistuta sitten minulle,
 Jos on virressä vikoja,
 Sano myös sana minulle,
 Jos on liikoja likoja,
 Minä koittelen koheta
 Viivyttämättä vikani,
 Terottaa oman tekoni,
 Raittiisti joka ratini.

 Vielä viskooten takasi
 Sanomaan jonkun sanani
 Vaivoista valittamahan
 Kuin on kestikievarilla.
 Sill’ on epäillys evässä,
 Sillä pelko peittehenä:
 Millonka minni näköistä
 Retjahtaapi riessuvaista,
 Toisinaan tulee torillen
 Yksi kelvoton ketale
 Yli määrin ylpiästi,
 Kun on pulskissa puvussa –
 Sillä pettää pienen Bengtin,
 Sillä suurempi-sukuisen,
 Vaikkei oikeutta olisi
 Saaha samota sisälle
 Kelpo kestikievarihin,
 Vielä vaatia vähemmin
 Yhtä herttaista hevoista.
 Herran hahmossa tuleepi
 Useen kelpo-kelmiäkin,
 Vieläpä vihille viepi
 Toisen tyynen tyttärenkin.
 Näit’ on nähty näissä maissa,
 Näit’ on kuultu Kuopiossa,
 Että petetään peräti
 Paremmatki palveliat.
 Mistä minä miesi parka
 Saatan arvata asian,
 Kuka lienee linkki herra,
 Kuka viisas vietteliä,
 Kuka lienee kunnon herra,
 Kuka kelvoton kalieri!
 Vapiseepi vaarin housut
 Monta kertoa kesällä
 Kun on kuomi kunnollinen,
 Vaunut valmissa pihalla,
 Hevoset hiien pisassa
 Hojottavat hollin päästä,
 Narrin nahkoja vetävät,
 Oppineemmat outteleepi.

 Siilonpa saatan sanoa –
 Jok’ on meiltä merkittynä
 Että keksii kelpoherran
 Kohta tultua tupahan:
 Ei se pahasti puhele,
 Säätyämme säikyttele,
 Ei se kilju kiivahasti
 Eikä äissänsä ärise,
 Ei se keiku kelmin lailla
 Eikä moiti muoniamme,
 Vaikk’ on vajaata välistä
 Meikäläisten meiningissä.
 Iloksensa ihmisparka
 Kahteleepi kaikin puolin
 Oikian herran oloa,
 Kulkemista kunnon herran.
 Jota suurempi sukunen,
 Sitä nöyrempi näkönen,
 Jota kehtaapi katella,
 Syvämmestänsä syleillä.
 Jok’ on korkeesta kodosta,
 Se on taitava tavoista.
 Se se tuntee tuhmat miehet,
 Kehnot kestikievaritkin,
 Antaa vielä aika-ryypyt
 Huonollenki huone-väelle,
 Maksaa palkan palvelian,
 Ruplan vielä ruuastansa,
 Kärsii kärsivällisesti
 Kaikki tuhmuuet tuvassa,
 Kumahtaappa kuomistakin
 Viisautta viljavasti
 Sekä tullessa torille
 Että mäellä mennessänsä.

 Luuleppa tämän lukia,
 Mietippä mitä hyvänsä,
 Laitteleppa laulu toinen,
 Pane palmuja paremmin
 Kuin on Lyytinen lykännyt,
 Kiirehessä kirjoitellut,
 Pannunna paperin päälle
 Kehnoin kestikievareista.

Pentti Lyytinen