Muistelma
Vienon järven rannalla
 Ol’ mulla koto pieni,
 Jossa riehuin riemulla –
 Ol’ silloin kirkas mieli!

 Mistä saanen sanoja
 Täss’ täysin kertoella
 Kotirantain muistoja,
 Noit’ armait’ ihannella.

 Auringoinen illalla
 Lännelle laskiessa
 Usein ma seisoin rannalla,
 Riemua rintasessa.

 Sylissä järven suvisen
 Kuvastui lehtiranta,
 Pilven varjot liikkuen
 Ja sinitaivaan pinta.

 Kuulin lintuin laulua
 Ja honkain huminata,
 Luonnon kannelsointua –
 Se oli juhlaisata.

 Olin vapaa huolista,
 Rauhaisa, toivollinen,
 Sydän sykki sulosta,
 Niin olin onnellinen.

 En tiennyt sillä mielellä,
 Kun olin lapsukainen,
 Miten elon merellä
 Tuul’ on monellainen.

 Tuulen kanssa taistohon
 Tarmoa tarvitahan,
 Luonnon lujan voittohon
 Tääl’ paljon vaaditahan!

Kario [Kaarle Karikko].

Lähde: Tampereen Sanomat 11.2.1887.

Kaarle Karikko
Runot
Tampereen Sanomat
1887