Maan vaivoissa
Nyt murheissansa
 Huokaa kansa,
 Kun Herra sitä kurittaa.
 Jos kulkee kunne,
 Tuskan tunne
 Jokaisen mieltä masentaa.

 Mut älä näänny,
 Kansa, käänny
 Vaan nöyräst’ armoa anomaan!
 On kyllin syytä
 Anteeks pyytää.
 Oi kuinka paljon rikoitkaan!

 Ei Herra heitä
 Nöyrtyneitä,
 Ne korjaa armon turviin hän.
 Niin päivä paistaa;
 Jälleen maistaa
 Saa sydän hyvyytt’ elämän.

 Kun Juudaan kansa
 Herrastansa
 Poluille Baalin poikkesi,
 He vitsat, vaivat
 Päälleen saivat.
 Kun kääntyivät, hän armahti.

 Niin isä lastaan
 Ainoastaan
 Vaan parantaakseen vitsoin lyö.
 Kun Herra taivaan
 Laskee vaivaan,
 Se myös on rakkauden työ.

 Mut jollei kansa
 Vitsastansa
 Käännykkään tielle kaidalle,
 Niin vaivat kovat
 Osans’ ovat,
 Mut murheell’ Isä antaa ne.

 Oi käänny, taivu,
 Maahan vaivu,
 Käy kohden armoistuinta!
 Niin vielä sulle
 Vaivatulle
 Uus’ päivä koittaa kirkkaana.