Jean Jaurès
Aattehen peltoon ken auransa painaa,
 kuole ei koskaan, vaikka on vainaa,
 sattua voi salamurhaajan luoti:
 kasvavi maa, johon hurmeensa vuoti.

 Usein hän kaiutti kansojen kuulla
 maailman-oikeutta soivalla suulla,
 muut nous arvoon ja virkaan ja valtaan,
 iski hän heitä, ei yltään, vaan altaan.

 Astui hän tietään, Briand Viviani!
 Surma nyt Ranskan suuruutta vaanii,
 ruumiiden keskellä kulkevi aave,
 vainajan hengen ja vapauden haave.