Suvannossa (1915)
Tänne ei kuulu
 melskehet mailman,
 arkiotointen
 touhu ja jymy.
 Täällä mun tenhoo
 silmies loiste,
 hempeiden huultes
 häipyvä hymy.

 Täällä mun tenhoo
 henkesi herkkyys,
 kaunihin sielus
 säihkyvä syvyys.
 Täällä mun tenhoo
 tuntehes voima,
 sydämes hellän
 herttainen hyvyys.

 Unhotan monta,
 sua en koskaan,
 hetken tän armaan
 muistan ma aina.
 Elämä antaa,
 elämä ottaa, –
 mulle sa olet
 taivahan laina.