Taiteilijalle
Moittisinko? – Hetken lapsi oot sa,
 hetken lasna leikit tuokion,
 herkän herkkä olet tunnelmille,
 sielus lapsen, taiteilijan on.

 Ilonlaine huumaten sua kantaa,
 riemun malja sulle kimmeltää,
 purppuroiden, helmeillen se päilyy, –
 siemaus! – ja kaikki unhoon jää.

 Moittisinko? – Järki kylmä moittii, –
 sydän muistaa hymys herttaisan,
 sydän muistaa hienon kaunosielun,
 sydän muistaa laulus sorean.

 Sydän tuomariksi sun ei taivu,
 lapsi, taiteilija, ihminen,
 mut se soisi, että elon arvot
 täysin kirkastuisi sinullen.