Amerikasta/2
Marraskuun 29 p:nä 1873. Tänä syksynäyttää
täällä tuleman talvi aikaisin.
Tämän kuun 4 p. oli ensimmäinen halla 23
ja 24 p. oli toinen. Tämä maa on jaettu
niinkuin Suomikin pitäjiin ja maaherran lääniin.
Lääniä on luulteni 9. Sen läänin nimi
on Alabama, johon me ensin tultiin.
Meitä oli 52 suomalaista, 27 poikaa ja 25
tyttöä, muutamat niistä ovat naineet täällä,
vaan ei kukaan Amerikalaista. Matkamme
kävi ensin Turusta Tukholmaan, sieltä Englantiin
ja sitten rautatiellä läpi Englantin
Liverpoliin, jota on viimeinen kaupunki Englannissa,
sieltä suurella ja kauniilla höyrylaivalla
poikki Atlantin valtameren, jossa oltiin
9 vuorokautta, ettei yhtään maata nähty,
muutamat olivat hyvin huonoina kipeinä,
minä en ollut terve, vaan en juuri kipeäkään.
Siinä laivassa oli 1,000 henkeä sillä
kertaa. Newyork oli ensimmäinen kaupunki 
Amerikassa, johon tultiin ja siitä rautatietä
myöden 4:uä vuorokautena Alabamaan, jossa
olin 3 vuotta 6 kuukautta, nyt olen muuttanut
Tokseen, 900 Englannin penikulmaa Alabamasta,
ja jätin sinne kaikki suomalaiset; me
pidämme itsemme täällä kaikki niinkuin olisimme
sukulaisia. Tämä matka tänne otti
meiltä aikaa 5 viikkoa ja maksoi 600 markkaa,
mutta luulen, että 4 sadallakin juuri
voi päästä. Yksi lääni on suurempi kuin
koko Suomenmaa. Vaikka kaikki köyhä kansa
tulis tänne Suomesta, niin ei tämä maa
sittenkään olis niin täysi kuin Suomi on.
Suuria tehtaita, masunteja ja verstaita on
kyllin. Minä olen ollut maalla Styyartsin
myllyllä seppänä ja on hyvin työtä. Kaikki
puhuu Englannin kieltä. Ei täällä tarvitse
heiniä niittää eikä paljon puita hakata. Maa
kasvaa joka laija viljaa kyllin lannoittamatta
ja puut semmoisia hedelmiä, joita ei siellä ole
nähty, rukiit ja kaurat syötetää hevosille.
Kanileipää syödään vähän, se on parempaa kuin
ruisleipä. Myöskin kasvatetaan riisiä, maisia
ja pumpulia paljon. Hevvnen ja mies
tekee 30 paalia vuodessa. Hautausmaat ja
kirkot eivät ole siunatut niinkuin siellä; kirkko
on joku isompi huone, jossa pidetään Jumalanpalvelus
ja myös koulutetaan lapsia ja
välistä pidetään tanssikin. Hautausmaita on
melkein joka mäessä. Kirjat on yhtäläiset kuin
sielläkin; joskus tulee riita uskosta ja silloin
on jokaisella olevanaan oikeus. Kirkonmenosta
päästyä panevat papit ja kaikki muutkin
lakit päähänsä ja rupeavat puhumaan kaiken
mailman asioita; se näyttää minusta kovin
oudolta ja ikävältä. Oikeita kirkkoja ruvetaan
jo rakentamaan, mutta kyllähän ikävää
on, jos he aina semmoista elämää pitävät.
Susia ja karhuja ei ole, mutta sitä vastaan
on peuroja ja jäniksiä, jotka ovat talvella
yhtä harmaita kuin suvellakin. Pyssyjä on
melkein joka miehellä ja semmoisia, joilla voi
ampua 16 kertaa yhtä kyytiä, ja pistolia, joilla
saattaa ampua 6, 7, ja 8 kertaa. Minä
ammuin 25 lintua yhdellä kudilla: ne olivat
pieniä. Indialaiset täällä muutamin
paikoin tappavat ihmisen pikemmin kuin terotan,
mutta ne ovat jo ahdistetut tältä paikkakunnalta
pois niinkuin mustalaiset Suomesta;
juutalaisia on myös ollut täällä, mutta
ne ovat pois ajetut. Tämä paikkakunta on
rakettu vähässä ajassa. Tiilet ja laudat ovat
rakennusaineina, sillä hirsiä ei ole niinkuin
sillä, mutta kauniita rakennuksia täällä
tehdään. Kova raha, kulta ja hopea täällä
käy, 20 penniä on pienin. Työmies saa 4
markkaa päivältä ja ruuan. Minulla on ollut
10 ja 12 markkaa, hyvä kyökkipiika saa
50 ja 60 markkaa kuussa ja ruuan. Näillä
seuduin ei ole jarviä eikä jokia ja siis ei ole
laivojakaan, rautatietä myöden vaan kuljetaan.

1874
Tampereen Sanomat