Turkkilaisia sananlaskuja
Turkkilaisia sananlaskuja.
Suomentanut Valfrid Hedman.

Allah on hyvä, hänen hyvyytensä
lähde on syvä.

Valkoinen koira, musta koira, koiria
ovat ne kumpainenkin.

Jos Allah sulkee yhden oven, niin
hän avaa tuhansia.

Kärsivällisyys on paratiisin avain.

Tieltään eksynyt ihastuu enemmän
koiran haukunnasta kuin satakielen sävelistä.

Jos ken sua kivellä lyö, kosketa sinä
häntä puuvillalla.

Kun vaunut ovat särkyneet, niin
kyllä on monta tiennäyttäjää.

Kun kaksi sydäntä tulee yhdeksi,
niin muuttuu puimapiha huvikentäksi.

Hyvä viini ja kaunis nainen on kaksi
makeaa myrkkyä.

Tänään sain, tänään syön; kyllä Allah
huolehtii huomenesta.

Katso reunusta, osta kangas; katsele
äitiä, nai tytär.

Tämänpäiväinen muna on parempi
huomista kanaa.

Ei ole pitkältä Bagdadiin, kun lemmitty
asuu siellä.

Ketä sydän rakastaa, sitä se kauniina
pitää.

Kärsivällisyys on katkeraa, mutta
sen tulos on keltaista kultaa.

Missä mettä on, sinne kärpäsiäkin
kokoontuu.

Ken ruusuja rakastaa, ei piikkejä
pelätä saa.

Ken antaa vähän, antaa sydämestään,
ken paljon antaa, antaa yltäkylläisyydestään.

Jos koiran rukous kuultaisiin, niin
taivaasta sataisi luita.

Miekka miehen tappaa, kieli tappaa
tuhannen.

Eivät orvokit kasva niin korkealla
kuin nokkoset.

Ken kiiruulla kulkee, sen jalkoihin
viitan helmat takertuvat.

Kun härkä kuolee, niin vuota jää;
kun mies kuolee, niin nimi jää.

Neljäkymmentä viisasta ei voi kiskoa
kaivosta yhden hullun vierittämää
kiveä.

Alhaisella maalla sanotaan pientäkin
kumpua vuoreksi.

Ei ole aina suurta herraa suuren turbaanin
alla.

Ei puhdas vesi järvessä pilaannu,
vaikka sammakot rannoilla kurnuttavat.

Parempi on valvoa yönsä, kuin
nähdä pahaa unta.

Onnellinen se, joka löytää vehnäkuorman
kalliina aikana.

Rakastunut juoksee Fatmansa perässä,
vaikka takki palaisi.

Kun talonemäntä rikkoo kupin, on
se tapaturma, kun orjatyttö, on se
huolimattomuus.

Työ on ihmisen itse tehtävä, siunauksen
antaa Allah.

Lähde: Otava 1912, s. 143 (no 3)

Valfrid Hedman
Otava
1912