Joululaulu (Lindahl)
Korkealla taivahalla
 tuikkaa tähtivalot,
 ilmanäären partahalla
 leiskuu pohjanpalot.

 Hanki hiljaa narskahtelee
 askelien alla,
 metsä mykkä myhäelee,
 kiire kulkijalla.

 On kuin kaikkialle saisi,
 joulun juhlatuntu,
 kaikkialla hulmuaisi
 hartauden huntu.

 Kirkkoon kansaa kehoittavat
 kumahdukset karut,
 siellä papit loruavat
 taasen vanhat tarut;

 kertoilevat syntyhetken
 Natsarealaisen,
 syntisien luokse retken
 lapsen taivahaisen.

 Kauankohan työläiskansa
 loruihinne luottaa,
 taivahalta lohtuansa
 orjuuteensa uottaa?

 Siihen saakka vielä hukkuu
 voimat orjan työssä,
 kun yks’ainut heistä nukkuu
 kirkkouskon yössä!