Vuoden Tulosta
Rukoilen armoo Herralta
 Tällä ja joka kerralla,
 Ain’ joka aamu nostuaan
 Ehtoolla maata pannessaan.

 Nyt täällä armon ajassa
 Tämän maailman majassa
 Ennenkuin kuollo vaivuttaa
 Ja minun hautaan taivuttaa.

 Vaan vielä pyydän hartaasta,
 Lähetä lahjat taivaasta
 Ja tähän työhön totuta,
 Ja rukoilemaan opeta.

 Vaikk’ minun suun on saastainen
 Ja sydämmeni syntinen
 Kiittämään sinun nimeäs
 Ja ilmoittamaan ihmeitäs.

 Kuitenkin muita kehoitan
 Ja lapsilleni teroitan
 Pitämään aina mielessä
 Jumalan sanaa muistossa.

 Sill’ moni mielen perustaa
 Maan katovaiseen tavaraan,
 Ett’ rukous pois heitetään
 Itsensä väärin käytetään.

 Sentähden Isä toisinans
 Hän etsiskelee lapsians,
 Kurittaa kovill ajoilla
 Taudill’ ja muilla vaivoilla.

 Ett’ tuta Herran hyvyyttä
 Ja Hänen armons syvyyttä
 Kuinra Hän meitä ravitsee
 Ja kaikki tarpeet taritsee.

 Kiitos nyt olkoon Jumalan
 Armonsa edest’ lapiaan,
 Kuin taivaans’ oven meill’ avaa
 Ja siunausta vuodattaa

 Niinkuin tälläki vuodella
 Saan kiitoksella muistella
 Ja kiittää Herran hyvyyttä
 Ja Hänen nimens’ pyhyyttä.

 O! minun rakkaat veljeni!
 Kiittäkät minun kanssani
 Sen runsaan lahjan edestä
 Kuin saatiin Herran kädestä.

 Suomess’ on aika ihana
 Ja vuoden tulo lihava;
 Vaan vähän Herraa kiitetään
 Vaikk’ runsaat lahjat niitetään.

 Sun peltos kasvaa jyviä
 Ja hedelmöitä hyviä,
 Ja karjan ruokaa laaksoissa,
 Niityillä, niin myös metsissä.

 Sun viina mäkes kukoistuu,
 Elos pellolla tuuleutuu,
 Ja kaikki on jo voimassa
 Ja vuoden leipä toivossa.

 Sadett’ on saatu aikanans’,
 Aurinko tuonut lämpimäns,
 Maa on nyt runsaast’ kasvanut
 Kyntäjän vaivat maksanut.

 Vaan vähän kuuluu kiitosta
 Luojalle lahjan edestä,
 Vaan nurina ja napina
 Ja aina paha pakina.

 Kristitty katso tarkasti
 Rukoile Herraa hartaasti
 Ett’ siunausta vastaki
 Taivasta sull’ vuodattaisi.

Kymäläinen.

Lähde: Maamiehen Ystävä  29.1.1848.

Olli Kymäläinen
Runot
Maamiehen Ystävä
1848