Uskon sanat (Tengén)
Kolm’ mahtavaa sanaa teill’ mainitsen,
 Ne kaikuuvat idästä länteen;
 Ei ole ne ulkoa kotosin,
 Ne sielunne yksinään tuntee.
 Et arvoa ihminen vähääkään saa,
 Näit’ sanoja uskomatta kolmia.

 Hän vapaaksi luotuna, vapaaki on,
 Ja valtia hän orjana syntyis
 – Hoi-huudosta älkäätte eksykö,
 Jos hullujen hälinä yltyis!
 Vaan orja kun kahleensa katkasee,
 Se mies on, – sitä älä säikähä sie.

  Ei, heläys tyhjä oo apukaan,
 Sen mies voipi elossaan näyttää;
 Ja ehkä hän useinki horjahtaa,
 Sitä pyytäköön hartaammin täyttää:
 Sill’ mitä ei viisaitten viisaus saa,
 Sen sydän, viatoin, toimittaa.

 Yks Jumala on, pyhä tahtonsa ain
 Jos kuin miehen horjuisi mieli;
 Se ajan ja rajanki sivuitse vaan
 Ain’ elää, – se ylhäisin mieli.
 Kaikk’ kiertäen ikuisess’ vaiheessa,
 Se vaiheetoinna itse on rauhassa.

 Noi sanat te tallella pitäkäät,
 Ne kaikuuvat idästä länteen;
 Vaikk’ ei ne oo kotosin ulkoa,
 Ne sielunne ainaki tuntee.
 Ei ikänään puutu teilt’ arvoa,
 Kun niihin vaan pyydätte uskoa.

– – [N. E. Tengé]n.

Lähde: Sanan-Lennätin 12.11.1858.

Friedrich Schiller
N. E. Tengén
Runot
Sanan-Lennätin
1858