Kirkkovenheessä (1881)
Hei! soutakaamme poiat,
 Ja norjat neitoset!
 Me kilvan soutakaamme,
 Ett’ aallot vaahtoiset
 Vierellä venehemme
 Hilpeinä hyppelee
 Ja kokka mahtavasti
 Edessä kohisee.

 Ah, kaunis ompi ilma,
 Tää Herran päivä on!
 Vienosti vedet välkkyy,
 On taivas sumuton,
 Ja metsät vehreässä
 On juhlaverhossaan,
 Ja vakavina vaarat
 Nostaapi rintojaan.

 Ja uutta ihastusta
 Vaan nousee mielehen,
 Kun venhe viilettääpi
 Välitse niemien,
 Ja joka salmen suulla
 Meit’ yhä tervehtää
 Taas uudet rannat, saaret –
 Oi, hausk’ on retki tää!

 Me airokkahat, kelvot
 Olkaamme soutajat:
 Pois joukostamme veltot
 Ja – turhan-kiskojat!
 Ken voimat taiten käyttää
 Ja, harras toimessaan,
 Mies ompi kestämähän –
 Se meistä miesi vaan!

 Mut kunnon perämiesi
 Täss’ ensi arvon saa,
 Hän kaikki karit tuntee
 Ja suunnan suuntoaa,
 Hän, hänpä meidät saattaa
 Vakaasti valkamaan,
 Siis kiitoksemme hälle
 Nyt ensin kaikukaan!

 Ja nyt me laulakaamme,
 Oi, siskot, veikkoset,
 Tään Suomen suloutta,
 Mi hurmaa sydämet!
 Ja niinkuin mieli puhdas
 Nyt kirkkomatkall’ on,
 Niin työssä tälle maalle
 Se puhdas olkohon!

 Ah, herttainen on hetki,
 Tää Herran päivä on!
 Jo kirkon torni nousee
 Tuolt’ yli kuusikon,
 Ja aamupaistehessa
 Se noin kun hohtelee,
 Totuuden pyhän tietä
 Se meille viittailee.

 Niin maamme tulevaisuus
 Myös meille hohtakoon,
 Kuin pyhä templi tuolla,
 Ja meitä kutsukoon!
 Se hohto sydämemme
 Innolla täyttäköön,
 Ja vauhti rientojemme
 Sen ilmi näyttäköön!

 Hei! Soutakaamme veikot
 Ja siskot armahat!
 Me kilvan soutakaamme
 Ett’ aallot vaahtoisat
 Vierellä venehemme
 Hilpeinä hyppelee
 Ja kokka mahtavasti
 Edessä kohisee.

 Ja laulakaamme kaikki
 Nyt täysin sydämin,
 Kuink’ on tää maamme kallis
 Ja meille rakkahin,
 Mut Herrallemme harras
 Myös kiitos kohotkaan,
 Ett’ armostaan loi meille
 Näin armaan isänmaan!

[Pekka] Juhani H[annikainen].

P. J. Hannikainen
Runot