Hän veitikka on pieno
Hän veitikka on pieno,
 niin veikeä ja vieno;
 hän on niin hellän hieno,
 mun vieno armahain.

 Vaikk’ kaino, täynnä tulta!
 Hän sydämen vei multa,
 ja alta vainoin kulta
 saa suojaa rinnoillain.

 Hän veitikka on pieno,
 niin veikeä ja vieno;
 hän on niin hellän hieno,
 mun vieno armahain.

 Pois huolten lentää annan,
 ja vaivat mailmanrannan
 ma hänen kanssaan kannan;
 nään onnen riemut vain.