Kosijat
Äiti kuolinvuoteellansa
 Neuvoi tyttölapsostansa,
 Ett’ ois’ tarkka vaalissaan,
 Kun käy sulhot kosimaan.

 Aika poistui tuonnemmaksi;
 Jopa saapui kosijaksi
 Vanhus käyrä varreltaan,
 Hopeoita hapsissaan.

 Äidin haamu kalpeainen
 Kuiskaa: armas lapsukainen,
 Elä vanhaan suostukaan,
 Kohta hautaan kannetaan.

 Aika poistui tuonnemmaksi;
 Jopa saapui kosijaksi
 Rikas viisin lippahin,
 Kuusin kultasormuksin.

 Äidin haamu kalpeainen
 Kuiskaa: armas lapsukainen,
 Elä suostu rikkaasen,
 Saisit kylmän sydämmen.

 Aika poistui tuonnemmaksi;
 Jopa saapui kosijaksi
 Nuori kauniskasvoinen,
 Säihkysilmä poikanen.

 Äidin haamu kalpeainen,
 Kuiskaa: armas lapsukainen,
 Elä suostu kauniisen,
 Tuo on lietomielinen.

 Aika poistui tuonnemmaksi;
 Jopa saapui kosijaksi
 Kuolo kylmäposkinen,
 Kullaks’ pyytää neitosen.

 Impi vuottaa äitiänsä
 Kauvan vuotti mielestänsä,
 Haamua ei kuulukkaan,
 Neito suostui Kuolemaan.

Reeni Roine.

Reinhold Roine
Runot