Kuoleva (Avellan)
On yöhyt pitkä päättymäisillään:
 Jo eikö taivas ala seestymään?
 Ja eikö järven selkä heijasta?
 Jo enkö kuullut teiren soidinta?

 Kun aamupäivä kohta lämmittää
 Ja katoltani lunta syövyttää,
 Ja ikkunaisen eessä ainian
 Nään vettä tiputellen lankeevan,

 Ja sirkka vaikenee ja ulkoa
 Ma kuulen varpulintuin riehua;
 Mull’ silloin olkivuode hankkikaat
 Ja portahille maata saattakaat.

 Siell’ tahdon rauhassa ma huovahtaa
 Ja luonnon suloisuutta katsahtaa,
 Ja maata, vettä vielä ihailla
 Ja keväiseltä sitte nukkua.