Veen valamia
Savi rannalla rakoili
 poudan pitkän pilkkoessa,
 mieli laulajan murehti
 suurien surujen alla.
 Vesi velloi, päivä paahtoi,
 ahava alati läikkyi,
 sorvasi savet sameat
 kipposiksi, kupposiksi,
 suostutti sumuisen mielen,
 pilkkoi pieniksi runoiksi,
 kylän lasten leikitellä,
 kylän impien iloita.