Haavanlehti
Hiljaiseksi ehti
 Päivä myrskyinen,
 Joka kukka, lehti
 Vaipui unehen.
 Tuul’ ei järven pintaan
 Värettäkään luo,
 Myöskin ihmisrintaan
 Tyynen ilta tuo.

 Haavanlehdet ei saa
 Unta milloinkaan,
 Vapisten ne veisaa
 Suruvirttä vaan.
 Miksi värisette,
 Mikä kauhistaa?
 Rauhaa miksi ette
 Hetkeksikään saa?

 Ristiin Golgatalla
 Vaipui kuolohon
 Kirouksen alla
 Pyhä, nuhteeton –
 Sitä lehdet yhä
 Itkee vapisten,
 Että risti pyhä
 Oli haapainen.

 Haavanlehti vainen –
 Ihmissydän on,
 Haavanlehden-lainen,
 Aina rauhaton.
 Vaan kun myrsky pauhaa,
 Risti Golgatan
 Yksin tuopi rauhan
 Ihmisrintahan.

J. Laine.

Lähde: Satakunta 6.5.1885.

Juho Laine
Runot
Satakunta (sanomalehti)
1885