Vaarojen syys
Syysillan varjot vaipuu
 yli vaarojen valtavien,
 syvät, synkeät ulapat alla
 jää peittohon pimeyden.

 Ja soutaja soljuu yössä
 ja pyrkivi valkamaan,
 mut ympärillänsä huomaa
 hän oudot rannat vaan.

 Lepo missä? – Ei vastausta,
 yö yllä vain yksin on,
 kuin hukkuvan ääni huutaa
 yölintu tuntematon.