Siellä ylhäällä ei ole kuolemaa
1.

 ”Siellä ylhäällä ei ole kuolemaa
 Eikä kyyneliä, eikä yötä!”
 Niin lauloi pikkuinen musta Sara,
 Kovin iloinen neekerilapsi parka.

2.

 ”Siellä ylhäällä ei ole kipua
 Eikä tuskanparkuja kuten täällä!
 Siellä saan nähdä Jumalan kirkkaat kasvot
 Tulla iäisiksi ajoiksi sellaiseksi kuin hän!”

3.

 Kerran, vain yhden kerran ainoastaan
 Hän kuunteli valkoista opettajaa;
 Hän kuuli verestä, joka voi puhdistaa,
 hän kuuli Jeesuksesta, lasten ystävästä.

4.

 Hän kuuli myös uudesta kaupungista,
 Jonka muuri oli nimeltään autuus;
 Siellä hän tahtoo olla myös rivissä
 Ja ylistää Jumalaa iankaikkisesti.

5.

 Nyt hän makaa kipupetillä,
 Kurjalla heinä- ja olkivuoteella;
 Mutta ah, kirkas katse kertoo,
 Että ilo asustaa yhä sydämessä.

6.

 Vaikka ystävää ei ole vierellä,
 Vaikka peti on kovin kova ja kylmä,
 Hän makaa siellä iloisesti odottaen
 Sitä, mikä on vielä tuleva.

7.

 Hän ajattelee niitä kalliita sanoja,
 Jotka hän kuuli kerran opettajan lausuvan;
 Hän ajattelee uutta maata
 Ja ”uutta taivasta”.

8.

 ”Siellä ylhäällä ei ole kuolemaa”,
 Hän laulaa – mutta yhä raukeammin,
 ”Eikä parkua eikä vaaraa
 Eikä itkua eikä yötä.”

9.

 Ääni muuttui vieläkin heikommaksi:
 ”Kultainen kaupunki” – ”kultainen kaupunki” –
 ”Eikä kuolemaa”. – Ja lohdutuksen saaneena
 Hän nukkui vihdoin pois niin iloisena.

10.

 Nyt hän houkuttelee kirkkaita säveliä
 Harpusta riemukkaalla mielellä,
 Sillä katsokaa, pikkuinen musta Sara
 Oli vaalea ja punoittava Karitsan veren ansiosta.

Laulut
Lina Sandell
Runot
Käännökset

sv:Deruppe ingen död skall vara