Emma äidilleen
Äiti, kuinka hennotkaan
 käydä Emman luota?
 Emma istuu nurkassaan,
 silmä vettä vuotaa.

 Nukkensa on Naimalla,
 amman kanssa Hulta:
 Emman ilo ainoa
 on vain äiti kulta.

 Äiti, mennös kuitenkin
 kylähänkin kerran.
 Rauhaa antaa sullekin
 tulee jonkun verran.

 Älä sure, vaikka on
 Emma itkeväisnä.
 Suukko suo, niin Emma on
 hiljaa, tyytyväisnä.

 Hetken hän viel’ itkien
 akkunassa hohtaa,
 sitten laulaa Naimallen:
 «äiti tulee kohta».

 Vihdoin riemuin leikimme
 koko siskokunta,
 kunnes riviin nukumme,
 nähden äidist’ unta.

 Vaan kun päivä auki luo
 meiltä silmäluomen,
 menemme me äidin luo,
 lausuin: «Nyt on huomen».