Riemuitse!
Riemuitse! kesæn koittaessa
 Ja toivon tæhden loistaessa;
 Oi! kohta pæivæ pilvên kæy,
 Ei tæhden kirkas hohto næy.

 Riemuitse! koht’ on kevæt poissa,
 Jo lauhtû lehvæt kukastoissa;
 Mi rûsu æsken loisti nîn,
 Jo kuihtui, kun se katkaistîn.

 Riemuitse! sîtæ mieli musta
 Sâ suloisûtta, lohdutusta;
 Kas, kukkai tuoksû tŷnessæ,
 Vân musertûpi myrskyssæ.

 Riemuitse! eipæ Herra taivân
 Ihmistæ luonut tænne vaivân;
 Vân muista aina kuitenki,
 On toinen elo korkêmpi.

O[lli]. Wuorinen.

Lähde: Kansan Lehti 4.9.1869.

Anonyymi
Olli Wuorinen
Runot
Kansan Lehti
1869