Merellä (Luoma)


I. 

 Minä istun purteni perässä
 ja alukseni aaltoja seilaa,
 mun kuohut poskeni kastelee
 ja ma laulan, hei suli heilaa!

 Oi tuuli, sä lauluni tuudittain
 vie mökkihin äidin ja kullan!
 ne tietävät lauluni tunnelmat,
 vaikka laulan ma tuutimalullan.

 Sano, että mä laulan ja lasketan
 ja märkänä on minun poski –
 He tietävät, ett’ei kastanut vain
 sitä meri tai kuohuva koski –

II. 

 Hei! Laineet, purttani keinuttakaa,
 hei! lokit te ilmassa leijailkaa!
 Minä soutelen selvää merta,
 vaan rannalle tahdon ma kerta;
 minä etsiä tahdon sen siimespuun,
 jonka suojassa ennen paisteessa kuun
 mä lauloin lapsena kerta!

 Se puu, se on laidassa kotoisen korven,
 kas, siellä mä laitan tuohisen torven,
 kas, siellä mä laulan ja soitan!

III. 

 Näin yksin istun ja laulelen,
 ei kukaan mun laulua kuule –
 Oi, puhtoinen tuuli nyt tuule
 ja puhalla purjeesen!

 Vie vinhaan purttani, minne viet!
 en tiedä mä matkan määrää –
 voin kulkea väylää väärää.
 Niin vennot on vetten tiet.

 Ma katkon ärjyvät aallot nuo
 ja lasketan selvää selkää;
 vaahtopäitänne en toki pelkää
 kai jonnekin tuuli mun tuo...