Kaipaus (Forsman)
Nyt metsäss’ ei oo oksaakaan,
 Mill’ lehtiverho ois.
 Nyt talvi vaan on valloillaan,
 Kun karkas suvi pois.

 Ah! ulkon’ ompi talvi, niin
 Sisällä myöskin vaan;
 Jos kulkis maihin äärimpiin,
 Sen kohtais ainiaan.

 Jos lämpenis, maa vihertäis,
 Ja päiv’ ois kirkkahin,
 Yht’ autioksi, kylmäks’ jäis
 Poveni kumminkin.

 Kevääni oi! en riemuas
 Saa nähdä uudestaan;
 Aurinko syömmen, haudastas
 Et koita milloinkaan.

 Mun sielun’ sun ol’, tunteen’ sun,
 Eloni elämäs.
 Nyt yksin kaipuu viel’ on mun,
 Muut veit sä mennessäs.

 Mull’ lieden eessä hauskint’ on
 Nyt muistot entiset,
 Kun hiipuessa hiilikon
 Loppuupi askaret.