Sairaita päiviä
Ahtaasti on minun sydäntäni säilytetty kapeassa rotkossa,
 kaukana on minun sydämeni,
 etäisellä saarella.
 Valkoiset linnut lentävät edestakaisin
 tuoden viestejä, että minun sydämeni elää.
 Tiedän – kuinka se elää
 hiilestä ja hiekasta
 terävillä kivillä.

 Makaan koko päivän ja odottelen yötä,
 makaan koko yön ja odottelen päivää,
 makaan sairaana paratiisin puistossa.
 Tiedän, että en tule terveeksi,
 ikävä ja kaipaus eivät koskaan parane.
 Olen kuumeinen kuin suokasvi,
 uhoan makeaa hikeä niinkuin tahmea lehti.

 Puutarhassani nukkuu unelias järvi.
 Minä, joka rakastan maata,
 en tiedä mitään vettä parempaa.
 Veteen vajoavat kaikki ajatukseni,
 joita ei kukaan ole nähnyt,
 joita en uskalla näyttää kenellekään.
 Vesi on salaisuuksia täynnä.

Edith Södergran
Runot
Uuno Kailas