Lyhtyjen alla
Soi yössä autontorvi
 ja humina lennätinlankojen.
 Kuin mielipuoli mä harhaan
 sua etsien kuilussa katujen.

 Ja joka lyhdyn alla
 minä luulen sun varjosi vilkkuvan,
 ja kouristuvin käsin
 vain tyhjyyttä syliini tavoitan.

 Tai sitten äkkiä tunnen
 sinut vierelläni, armaimman.
 Kun puolees käännyn, poissa
 olet taas, kuin häipynyt usvahan.

 Niin, armahin, turhaan etsin.
 En sinua koskaan löydä, en.
 Vain varjokuvas näen
 mua ilkkuvan valossa lyhtyjen.