Julkasematoin rakkaus
Oi sinua, autio ahonen,
 Kuin minulle muistutat muretta!
 Täss’ erosi ystävä minusta,
 Eik’ erotessaan sanonutkana:
 Herran halttuhun sinun nyt heitän!
 Painoi vaan kypäränsä paremmin,
 Mustat silmänsä sirotti maahan,
 Ja kätensä, oikian kätensä,
 Poveansa vasten painallutti. –
 Kypärän paremmin painannalla
 Armas lausua’ minulle alkoi:
 ”Herran halttuhun sinun nyt heitän!”
 Silmänsä suoltamalla maahan:
 ”Kaiken kallihin oot kultueni!”
 Poveansa painalluttamalla
 Silläpä sanoaksensa mietti:
 ”Mielestän’ et milloinkaan murene!”

Lähde: Suometar 30.11.1847.

Johan Ludvig Runeberg
Laulut
Runot
Suometar
1847