Leukonoelle
Äl’ urkikaan,
 Et tietää saa,
 Min elon määrän mulle,
 Min Jumal’ antoi sulle;
 Ei lausu mitään tähdet,
 Sä koska täältä lähdet,
 Oi Leukonoe.
 Kuin paremmin,
 Sä kärsiä koe,
 Mi tulleekin!
 Jos monta talvee suodaan
 Tai hautas tänä luodaan,
 Jok’ aallot meren sortaa
 Ja kallioriuttoin murtaa.
 Sä viisas oo,
 Pois pitkä toivo heitä,
 Ja nauttiin tuu,
 On hetket lyhyeitä.
 Kun puhellaan,
 Aik’ entää vaan.
 Nyt meidän elää pitää,
 Ehk’ei suo huomen sitä.

1890.

Horatius

fr:Ode I.11 - À Leuconoé
it:Le odi di Orazio/Libro primo/XI
la:Carmina (Horatius)/Liber I/Carmen XI
ru:Милая дева, зачем тебе знать, что жизнь нам готовит (Гораций/Блок)
vec:Ventiquattro Odi Scelte di Orazio Flacco/16