Rukous keväälle
Yli vihreitten puistojen, joen
 kevättaivas ruskosta punainen.
 Minä jotakin outoa koen,
 mihin enää luottanut en.

 Ah, lämpimät, hyväilevät
 on väreet tuulen läntisen!
 Miten olet sa kaunis, Kevät,
 sun valoos raukenen!

 Olen paljon rikkonut. Ota
 minut syliis anteeksiantavaan,
 ylösnousemushurmiota
 minun tuntea suo kera maan!

 Kevät, haavani kirvelevät
 taas paranna balsamilla maan!
 Oi luo minut uudeksi, Kevät,
 väsymättömäks rakastamaan!