Vaimolleni (1889)
Minä kiittelen onnean’ aimoa,
 Joka suuntasi lempeni Sinuun,
 Ja ma kiitän Luojoa taivahan,
 Ja ma Sulleki kannan kiitostan’,
 Kuin kiintyi lempesi minuun:
 Sinä vartia mieleni puhtauden,
 Sinä ensi ja ainoo armahuen’,
          Sua kiitän!

 Vuoskymmentä toista jo vierinyt on,
 Kun mulle Sa itsesi annoit,
 Ja Sa kestit kanssani kaiken työn,
 Levätessänikin monen valvoit yön,
 Sekä päivän heltehen kannoit:
 Työkumppani kallis, kultainen,
 Osan-ottaja kaikkien rientojen,
          Sua kaipaan!

 Kaks tainta meiltä jo Taivainen,
 Tien viittoen luokseen, niitti,
 Ja mun tarhani täällä, mun pienoseni,
 Sinun kantamasi, Sinun vaalimasi,
 Meit’ yhdemmäks yhä liitti:
 Emo lasteni hellä ja suuttumatoin,
 Yhä rakkaudessasi muuttumatoin,
          Sua siunaan!

 Jos vielä mä kanssasi yhtyä saan
 Sekä istua taas sylityksin,
 Niin suutelen ääneti silmääs Sun,
 Ja Sa kuulet vain, miten rintani mun
 Lyö Sulle, ja Sullen yksin:
 Kotilieteni Sie hyvä haltiatar,
 Sinä mieleni yksin-valtiatar,
          Sua lemmin!

1889.