Laulu rakastetulle
En näe mustaa tietäni,
 en näe kuolemanrannan vartijaa,
 joka on huutanut kaiuttomasti:
 sinä tulet!

 Onni ja aurinko juoksevat nauraen
 valkoisella vuorella.
 Silmiesi hellyyteen
 sukeltavat silmäni
 kuin kaksi huoletonta lintua mereen.

 Janoinen käteni
 on tavoittanut oudon kukan.
 Ehkä Kharon heitti sen
 kuolemanvirran yli.
 Se on harmaa ja tuoksuton,
 enkä tiedä sen nimeä.
 Rakastettuni, sekö toi kirpeän huuman
 juhlaamme elämänpuun alle?