Uudesta suomalaisesta wirsikirjasta
Uudesta suomalaisesta Wirsikirjasta.

Moni Suomettaren lukijoista muistanee että esilvalta w. 1863 asetti ruotsalaisen wirsikirja-komitean rinnalle toisen komitean, jonka piti mahdollisuutta ja seurakunnan totista tarwetta myöten laittaa suomalainen wirsikirja parempaan kuntoon kuin se, missä se nyt on. Tämä onkin wälttämättömästi tarpeen. Sillä waikka Suomen kieli on ääneltänsä ihanimpia kieliä ja Suomen kansa runollisimpia kansoja maailmassa, ei niin kehnoa wirsikirjaa, kuin tällä kielellä ja kansalla on, löytyne missään muualla kuin semmoisilla willikansoilla, joille kristinopin walo on wasta nykyjään ruwennut koittamaan ja joiden kielellä lähetyssaarnajat owat kieltä oikein täitamatta kyhäilleet puoleksi ymmärtämättömiä wirren-tapaisia. Tämä waillinainen kohta Suomen hengellisessä kirjallisuudessa oli kaiken mokomin autettawa, ell'ei Suomen kansaa tahdota sen syytöksen alle, että se ei kielellänsä kykene hartauden tunteita ja hengellisiä halujaan kunnolla toimittamaan runopuwussa, waikka maallista runouttansa kehuu niin ihanaksi. — Ia suomalainen wirsikirja-komitea kotoutuikin Turkuun kesällä mainittuna wuonna. Tarkastaessansa nykyistä wirsikirjaamme hawaitsi komitea tässä löytymän monta kaunistakin, hartaasta mielestä lähtenyttä wirttä, jotka siis oliwat wähillä kielenkoriauksilla pysytettäwät muuttamattomina. Waan enimmäkseen löysi komitea siinä semmoisia wirsiä, jotka niin kielen kuin sisällyksensäkin puolesta tarwitsewat isompaa korjausta; ja wiimeiseksi nähtiin siinä semmoisiakin wirsiä olewan koko joukon, jotka owat kokonuansa hyljättäwät ja joiden siaan uusia on hankittawa. Näiden kolmen luokan wirret jakoiwat sitten komitean jäsenet keskenänsä ja päättiwät ennen kolmen wuoden kuluttua walmiin työn kanssa uudestansa kokoutua. Yksi näistä komiteajäsenistä on jo sanomalehdessä ”Tähti" menneen wuoden kuluessa julaissut tekemänsä uudet wirret. Suometar on tilaisuudessa nyt ruweta wähitellen julkasemaan toisen komiteajäsenen tekemiä wirrenehdotuksia. Tässä seuraa ensimmäinen näitä.

Wanhan wirsikirjan N:o 60.
Kun, Daw, psalmi 65.

O Herra, kuule kansaasi,
Se itkein puolees' kääntyy,
Ja elä sulje kättäsi,
Kun kaikki nälkään nääntyy;
Sinuhun silmät kaikkien
Ne luottawat nyt toiwoen;
Siis katso meidän tuskaa.

Nyt taiwaas', raudaks' muuttunut,
Ei wihman märkää laske,
Ja maast' on ruoho kuihtunut,
Maan kuori on kuin waski;
Pois pellon laiho kuiwettuu,
Ja työmies huolten huokautuu;
Eläwät maahan waipuu.

Siis auta, Herra, lapsias'
Nyt tuiman poudan säällä,
Sun armos' lahja laupias
On ainoo turwa täällä;
Maas' etsi siis ja wettele,
Ja nurmi kuiwa kastele,
Suo, lähtees' runsaat kuohuu.

Sä siunaa wielä köyhä maa,
Jok' on kirouksen alla,
Sä woit, jos tahdot, kaunistaa
Maan pinnan wihannalla.
Siis sääli meitä, armahda,
Ja tiukkuella kaswasta
Nyt anna askeleesi.

Me sitten hiljaisuudessa,
Ja myöskin täysin äänin,
Ain' ylistämme armoa,
Kun meihin kaswos' käännit,
Kun puutteen kuorman huojensit,
Meit' armahdit ja lohdutit,
Ja autoit ahdingossa. 

A. O.

Lähde:Suometar n:o 80, 6.4.1865

Suometar
Kustaa Paturi