Naisylioppilaille
”Pois naiset tiedon temppeleistä”,
 Näin vanhat viisaat lausuvat,
 ”Me emme hyvää usko heistä,
 Jos tiedon puulle saapuvat,
 Voipi tulla uusi turma:
 Naisen naisevuuden surma.”

 ”Kun miehet tuskin kunnialla
 Yl’oppilaina olla voivat,
 Niin heikommalla astialla
 Sitt’ oisko sielun voimat,
 Kestääksensä kunnialla? –
 Paheet paisuu kaikkialla.”

 ”Miks’ mielit päästä heikko nainen
 Sä tiedon taistoon tuskaiseen,
 Ah, tyydy työhön kaunokainen,
 Jää kodin piiriin rauhaiseen,
 Kukka kaunis kodin koristeena
 Saat sä olla muiden sulosteena.”

 Niin, nainen, kuule, tarkoin huomaa
 Mit’ vanhaat viisaat lausuvat
 ”Miks’ muuttaa tahdot Luojan luomaa;
 Naisluonteen piirteet poistuvat
 Kun sä kiistaat miesten mieltä,
 Eksyt ihanteesi tieltä.”

 Mut eipä Eevan tyttärille
 Näy tuosta mieltä tulevan,
 Kas kuinka kestäin kärttäville
 Jo ovet auki olevan
 Näkyy tiedon tempeleihin,
 Esteet eivät pysty heihin.

 Nyt Alma mater lapsissansa
 Saa nähdä miehet, naisetkin;
 Ja vanhat viisaat huolissansa
 Ne huokaa: ”kaikenlaisetkin
 Kummat täytyy nähdä, kuulla:
 Vastustavat vanhan suulla.”

 Kas valkolakki, lyyra kirkas
 Jo päässä naisen hohtelee!
 Mut’ miksi aiot, mikä virkas?
 Näin monet miettii kyselee.
 – ”Voinhan tulla tohtoriksi
 Jollen ratki rovastiksi!

 No koita sitte voimiasi
 Ja nuoho kirjat viisasten,
 Ei turhaks’ tehdä toimiasi
 Voi kiertokeinot kitsasten.
 Monet mutkat täytyy voittaa
 – ”Heikon esteet” – jos hän koittaa.

 On ihmiseksi mies ja nainen
 Ja yhden arvoiseksikin
 Jo luodut; myöskin oppivainen
 Hän oppikumppaniksikin
 Voipi tulla tietä samaa.
 Ketäs nainen sillä lamaa?

 On hengen lahjat, helmet kalliit
 Myös naisen henkeen lasketut;
 Ja niinkö niiden olla sallit
 Vaan hiomatta haudatut?
 Ihmiskunnan nähtäviksi
 Tehdään helmet hohtaviksi.

Lähde: Maamme 2.12.1890.

Anonyymi
Runot
Maamme
1890