Pimeitten piirissä
Selästä hauraan seinäpaperin
 nakertaa sitkosta öin pitkin hiiri.
 Muut äänet elämän ei korvaan kiiri –
 vain kuolonkellot naksein haperin

 tikuttaa, seinärautioitten piiri..
 Jo murheittani multaan vajosin,
 kuin toukkain syömä huone hajosin.
 Vilahda silmääni ei toivon viiri.

 Jo tyhjää tyhjemmäksi vähenin,
 alemma auttamattomaan vain solun.
 Paluutta haudassako makaisin?

 Pimeitten piiriäkö lähenin,
 sydäntä synkkyyden niin, että polun
 jokaisen kadotin jo takaisin?