Ruskea sisar
Kun on apea syksyiltä,
 kun on sumua kaduilla,
 olen usein unessa nähnyt
 sinut, siskoni ruskea.

 Jo on syttyneet palavat tähdet
 yli saaresi kaukaisen.
 Meri nauttien rannoilla huokaa
 maan tuoksua hengittäen.

 Sinä hiivit palmujen alle,
 kun kuutamo kaunein on.
 Helyt hennon nilkkasi soivat
 kuin kutsu rauhaton.

 Ja väkevä kämmekän tuoksu
 ui raskaasti metsästä.
 Yli ruskean ruumiisi häilyy
 kisa varjojen värisevä –

 Mikä vilahti viidakossa,
 mitä oksat rasahtaa?
 Kuu hymyillen peittyy pilveen.
 Vain tähdet loimuaa.