Metsässä (Kramsu)
On metsä kaunis ja vihanta.
 Me istumme nurmikolla,
 Ja vieno metsän on humina,
 Ja hyv’ on kaikkien olla.

 Niin vienosti metsä humisee,
 Mä tunnen hyvin sen kieltä:
 Se muistoja mulle kertoilee,
 Jotk’ ihastuttavat mieltä.

 Oi, kerro, metsä, oi kerro taas
 Noist’ ajoista hälvenneistä!
 Ei ymmärrä muut sun huminaas,
 Siis mitä huolimme heistä!