Liitto
Nyt, armas Helmi, kerron
 Tunteeni sulle näin:
 Kummulla yksin istuin,
 Historia vieressäin.

 Kun taukos lintuin laulu,
 Mit’ tuossa kuuntelin,
 Sain rillit nenälleni
 Ja kirjan tempasin.

 Mä lu’in taisteluista
 Entisten veljesten,
 Kuin Ruotsin, Suomen poika
 Kuol’ toisen vierehen.

 Kuin heitä yhteen liitti
 Yks’ toivon tuulahdus,
 Ja kuollessakin valtas
 Viel’ yksi kaipaus.

 Miss’ auhtot Suomen veri
 Ja hanget purppuroi,
 Sen vihki Ruotsin henki
 Ja Ruotsin torvi soi.

 Kun Ruotsin virrat vuosi
 Ja maita kultaili,
 Niin vainaat Väinön kannel
 Vaijertain hautasi.

 Ja rauhan toimet taasen
 Riidatta suorittiin,
 Ain’ ystävyyden hehku
 Veljissä loisti niin.

 Miss’ oisi auttajata,
 Ken riidat häätää vois,
 Niin rauha rannoillemme
 Runsaamman onnen tois!

 Sa tänne kätes anna,
 Me siihen tartumme,
 Ja kaiju, kannel, kaiju
 Ja vihi liittomme!

 Ken tahtoo vastaan olla,
 Jatkakoon riitojaan,
 Vaan kunnon Suomalainen
 Ei luovu liitostaan!