Sulamith (Uotila)
Sade laannut on, kevät on tullut. Taas
 Soi toukomettisen ääni.
 Tule! Yö mua peittävi, odottajaas;
 Yön pisarat kastavat pääni.

 Tule, armas! Jo lehtii viikunapuu,
 Pian mandelinkukka jo raukee;
 Mut viiniköynnös se kukoistuu,
 Tulipunainen granaati aukee.

 Sulotuoksunsa nardukset antavat,
 Kun lauhana leyhyvi luode;
 Dudaimitkin kukkia kantavat;
 Keto on kuin kirjailtu vuode.

 Sua etsivi ajatus ripeä
 Yli vuorien karkelemalla;
 Sun tähtesi sydän on kipeä
 Tän tumman ihoni alla.

 Raju niinkuin kuolema rakkaus on,
 Sen riennosta rintani suli;
 Sen hiilienhehku on sammumaton,
 Se on kuni Jumalan tuli.

 Tule, palaja kukkaistarhaani
 Yli siintävän Erotusvuoren!
 Tääll’ annan, ylkäni, parhaani,
 Ma sinulle lempeni nuoren.