Mielialani
Jo nousevi nurmen nukka,
 Ja kunnahat vihertää,
 Ja kevähän ensi kukka
 Pääns’ ujona ylentää.

 Ja perhonen punasiipi
 Luo kukkasen äsken hiipi
 Ja soi sille suudelman
 Niin lämpimän, armahan.

 On lempeen syttynyt kukka,
 Vaan perho, perho on pois! –
 Tuo murheinen vuokko rukka
 Miel’-alani arvata vois.

P. J. Hannikainen
Runot