Syksyllä (Luoma)
Jo hyinen auer peittää maan,
 sen alta kuolemaa nään vaan;

 Jo taivasta nyt tummentaa
 niin monta pilven hattaraa.

 Mun sielussani kuoleman
 kannelta kuulen soittavan.

 Oi, kannel, soita, heläjä
 viel’ kerran mulle kevättä.