Rautalammin Kirkko miesten Surkijasta Kuolemasta
Ah! Kuinka Kallis aika on,
 Eläissäm tässä ilmas,
 Osaankos panna arvijon?
 ollessam herran helmas:
 Tapaus taaskin ilmoittaa,
 Waan Kuinka voinen Kirjoittaa,
 Muutosta Murheellista.

 2:v.

 Rautalammista raikuupi,
 Sanoma Sangen Suuri,
 Kuin Kirkko väki vaipuupi,
 On Tapaus Julma Juuri,
 Kuin Kuoli Kirkko miehijä,
 Risti velijä Sisarija,
 Koskessa Kuohuvassa.

 3:v.

 Seihtemen toista Sieluva,
 Ruummiista erons otti,
 Kyllä Katkerata nieluva
 Kuohuvassa Koskessa Koitti,
 Ei tienneet vielä Kirkossa,
 Kuolevans Konne Koskessa,
 Ankarain altoin alla.

 4:v.

 Mitähän lienee mielessä,
 Liijaksii likimäisten,
 Sepä ei Seiso Kielessä,
 Kaikkiin Kirjoitus miesten:
 Se mahtoi Koskee Kovasti,
 Sukulaisillen Suuresti,
 Kuulttuvans Kuolon muotoo.

 5:v.

 Lahen rannalla lakija,
 ei Saata Kenkään Sanoo,
 Matka olis Kotiin makija,
 Waan eipä voija vannoo,
 Mitä Seuraapi Selillä,
 Wielä viettävillä virroilla,
 Lainneissa laskettaissa.

 6:v.

 Kyllä on maalla viisaita,
 Sanoopi Sanan lasku,
 Waan ei ole oikeen osaita
 Arvaamaan ajan Juoksu,
 Kuin veillä tulee vahinkoo,
 Niin maalla monta arvijoo,
 Sysätään Siihen Syyksi.

 7:v.

 Ei Kaikki Kuole Kotona,
 Kauniissa Kammarissa,
 Useenpa tapaa Ulkona,
 Alloissa ankaroissa,
 Toisia Kuolee Ketolla,
 Lankeepi Sota latsilla,
 Wielä vihollisen miekkaan.

 8:v.

 Wieläpä valkeen vaarassa
 Palaapi ihmis parka,
 Ei tietä tiemme haarassa,
 Niin aina olla tarkka:
 Ehtolla levolle lasketaan,
 Ja yöllä ylös paletaan,
 Se Sattui Rautalammil.

 9:v.

 Yksi parikunta paloi Siel,
 Pienessä pesässänsä,
 Tietämätöin on tällä tiel,
 Hohtavis hovissansa,
 Ei tiijä ruunun ruhtinas,
 Wapa Sukunen valdijas,
 Kussa Kunkin kuolla pitää.

 10:v.

 Niinkö lienee laki Jumalan,
 Niinkö isän ollut päätös,
 Waan heikoillen meil Kamala,
 On rakkaan isän Käytös,
 Onko Silloin Se päätetty
 Kuin ollaan tänne Synnytty,
 Sitä ei tarkoin tietä.

 11:v.

 Ei ennättänyt avuksi,
 Kotovans Koti miehet,
 Ei tiennyt tulla turvaksi,
 Ei Suuret eikä pienet,
 Ei Kuulunt huuto Kotihiin,
 Ei ääni aivan armahiin,
 Altojen ala mennes.

 12:v.

 Kukas Sen Saattaa Sanova?
 Niin viisaast viserrellä,
 Kellä tuosta on tietova,
 Lauluilla lauleskella
 Ei tiijä Kukaan matka mies,
 Wajeltaissansa tässä ties,
 Missä minkin päivät päättyy.

 13:v.

 Waan Kyllä isoi isämme,
 Näkee Jo päivää ennen,
 Waan ei voi meijän Silmämme
 Katsella alta Kannen:
 ei ole Suurennus lasija,
 Kaikkia tarkoin Katsova,
 Joilla näkis nämät Kaikki.

 14:v.

 Ei Kynttilöitä Kynässäin,
 Niin paistavia paljon,
 Eikä pärettä pännässäin,
 Kuin näyttäis oikeen arvon,
 Herramme Hallitukselleni
 Ja meillen matka miehillen,
 Sanosi Selvän tietön.

 15:v.

 Sen verran Saattaa Sanova,
 Että Kuolta täältä täytyy,
 Pitääpi anteiks anova,
 Koska rikoksia löytyy;
 Olkaamme valmis lähtemään,
 Kuin Herra tulee Käskemään,
 Millä Kuololla Kutsuva tahtoo.

 16:v.

 Ei ole vielä Syntynyt,
 Semmoista Selittäjää,
 Ei ole vielä pystynyt,
 yksikään yrittäjää,
 Joka Saattasi Sanova,
 Wielä vähemmän vannova
 Kussa, Ja Kuinka Kuolee

 17:v.

 Ruummiit Koskesta Korjattiin,
 Surulla Surkijalla,
 Surun nuotalla nostettiin,
 Waivalla vaikijalla,
 Kuin oli muoto muuttunut,
 Entinen hahmo haihtunut,
 Kauniista Kasvoistakin.

 18:v.

 Ei isä enää tuntenut
 Omija lapsijansa,
 muoto oli mustaks muuttunut,
 maatessa mutan alla:
 Ei Tuntenut enää leskikään,
 Entistä emäntäänsäkkään,
 Koskesta Korjattaissa.

 19:v.

 Kuin äiti Kolmen lapsen Kans
 Hajoopi altoin hautaan,
 Tukehtuu Siellä tuskissans,
 Monen muun Kansa mutaan,
 Mitä Se maksaa leskellen
 Likisel Jälkeen Jääneellen,
 Sitä ei arvaa Kukaan.

 20:v.

 En Saata Sieluin Sijoista,
 Kirjoittaa Kipinätää,
 Maalata asuin majoista,
 Weisata vähintäkää:
 Sen tietää Isoi Isämme!
 Laupias lunastajamme
 Pyhyyten Pyhä Henki!!!

 21:v.

 Surkiast Sielut ruummiista,
 Senlaisen eron otti,
 Ja Semmoisesta Seurasta,
 Korttierins Koskeen Jätti,
 Vielä ne Kerran yhtistyy
 Toinen Toistansa lähestyy,
 Kuin hautan ovi aukee.

 22:v.

 Basuunat Kerran pauhaapi,
 Puhuupi Taivaan pilvis,
 Tuomari torvella Soittaapi,
 Kuin Kuuluu Kaikkein Korvis,
 Silloin asijat arvataan,
 Silloimpa oikeen havaitaan,
 Kuin tullaan Tuomijollen.

 23:v.

 Olis ainetta enemmän,
 Asijasta arvoisesta,
 Waan veisaammahan vähemmän,
 Kauniista Katonneista,
 Kyinäleet Kasteli Kynäni
 Peräti pehmis pannani,
 Hukkunein hätä huutost.

Pentti Lyytinen