Jouhten
Periltä rusko-pilvien
 Kuin Jouhten ilosaan
 Vajousi luokse vesien
 Hän laulo tullesaan.
 Hän laulo: kevät kaunis on,
 Niin kaunis Pohjan-maan;
 Sen päivä pitkä, suruton,
 Ei yötä muistakkaan.

 Siell’ suovat koivut, pajukot,
 Niin majat suojaset,
 Siell’ lystit uija aallokot
 Ja lahet kultaset.
 Se on niin hertas, sulonen
 Kuin siell’ on kumppani.
 Siell’ onki rakkaus kotonen:
 Se sinne haluni.

 Näin kulki salmi salmelle
 Se Jouhten Pohjolaan;
 Ja poven kullan povelle
 Hän käänsi, laulo vaan:
 Ah! jos en ilo-mesiä
 Iiäjti maistanut;
 On uinut Pohjan vesiä
 Hyväillyt, laulanut.

*) Lähetetty näihin Sanomiin pantavaksi.

**) Dikter af Runeberg, 1 häft., pag. 38.

Lähde: Oulun Wiikko-Sanomia 1.2.1834.

Johan Ludvig Runeberg
Runot
Oulun Wiikko-Sanomia
1834