Korkealle
Korkealla kotka leijaa,
 siell’ on ilma puhtaimpaa,
 siell’ on alat avarimmat,
 siellä siipi vauhdin saa.

 Korkealle vaarain harjat
 nousee ilmaan siintävään,
 on kuin kutsuis tähtein sarjat
 valon kirkkaan välkyntään.

 Korkealle puukin pyrkii,
 maasta korsi kohoaa –
 mutta rajat ahtaat näille
 lait luonnon mittoaa.

 Korkealle joka hetki
 nouskoon mieli nuorison!
 Ja sen hengen lentoretki
 vapaa on ja rajaton.

1899.