Elon hetket
Viattomuus! Sä nauravin nouset suin
 ja riemumielin taivasta katselet
 ja aamuruskoa. Laps!  onnen
 tuottavi sulle jo hetken loisto.

 Jo aamu koittaa: katsele kiiruhtain,
 intoinen nuori! Kaukana viehättää
 sua impein leikki laaksosessa
 tai jalo temppeli jyrkänteellä.

 Onnekas varhain kylvi ja päivällä
 hedelmän nauttii miehenä kylvöstään:
 vaan tyhmä raukka paastoo aina,
 porttia Onnelan kolkutellen.

 Vaikea, synkkä tie yli kankaan on
 pois kotiin: peikot, ryövärit huolettaa
 vanhuksen raukeata silmää,
 kunnes sen umpehen saa yö pitkä.

 Istuos kynnykselläsi, riemuiten,
 kun päivä laskee. Taivas jos pilvistyy,
 kas, tähti tuikkaa pilven alta,
 porttis kun aukaset matkaajalle.

 Murtaos kulkijalle sun leipäs myös
 ja sitten lamppus sammuta, nukkuen,
 siks kunnes aamu ilman iltaa
 sun iki nuorena nousta sallii!