Mer’ ompi noussut!
Mer’ ompi noussut, kansain
 Mer’ aava, vimmainen.
 Niin taivasta kuin maata
 Se pelästyksiin saattaa
 Julmasti möyryten.

 Kuulepas pauhu hurja,
 Katsopas kuohu tuo!
 Jos epäillyt sä lienet,
 Nyt toki viimein tiennet:
 Pois kahleens’ kansa luo!

 Mer’ ärjyy, ulvoo, vonkuu,
 Kuin peto raivoton;
 Nieluunsa laivan vetää,
 Ei pakoon päästä ketään,
 Kaikk’, kaikki hukass’ on!

 Hei! riehu vaan näin, riehu,
 Kuin Noan aikoihin!
 Sun pohjas milloin näytä,
 Vaahtoines milloin täytä
 Ain’ ylös taivaisin!

 Ja taivaan kanteen sitten
 Tää oppi kirjoita:
 Kyll’ laiva päällä kulkee,
 Ja meren alleen polkee,
 Vaan mer’ on herrana!

Julius Krohn

hu:Föltámadott a tenger...