Macphersonin jäähyväiset
”Hyvästi tyrmät, yö ja hyy,
 ja kurjuus hornan suun!
 Macpherson joutuin selviytyy
 tuoss’ alla hirsipuun!”

       Käy keikkaillen, niin seikkaillen,
       niin veikkaillen hän vaan.
       Hän hyppäs, – kieppuin kierroksen,
       jäi hirteen roikkumaan.

 ”Mi kuollessain? Sua, surma, hain,
 verikentät sadat näin:
 en häikäillyt, ja tänään nyt
 sun kohtaan pystypäin.

 ”Hei, siteet nää te päästäkää,
 ja miekan tuokoon ken!
 Ja miestäkään jos maassa nään, –
 mut muistoks sananen:

 ”Ain eläissäin mä iskin päin,
 tän kuolon petos toi!
 Syän leimuaa: en jäädä saa
 ja kostaa en mä voi.

 ”Hyvästi jo, sa aurinko,
 sees ilma, kaikki maa!
 Mies kunnoton vain raukka on,
 ken pelkää kuolemaa!”

       Käy keikkaillen, niin seikkaillen,
       niin veikkaillen hän vaan.
       Hän hyppäs, – kieppuin kierroksen,
       jäi hirteen roikkumaan.

de:Macphersons Lebewohl