Susa
Susa tyttöjen parvesta parhain.
 Kesäkeijusen lailla hän kulki,
 oli umppunsa auennut varhain,
 suloaartehet kantaen julki.

 Kutoi kulkijan katseille paulaa
 poven pehmeät rypäletertut,
 paripalmikot kaartoivat kaulaa,
 kuin koivua kesäiset kertut.

 Sinisilmänsä nauravan näytti!
 Rusohuulien kirsikkajuoma
 ohiastujat hurmalla täytti.
 Oli tenhonsa taivohan tuoma!

 Poven kätköissä, huolia vailla
 laps’sielunsa kirkkaana väikkyi,
 erävuoristokauriin lailla
 elon ansoja arkana säikkyi.

 Susa tyttöjen parvesta parhain.
 Kesäkeijusen lailta hän kulki;
 oli umppunsa auennut varhain,
 suloaartehet kantaen julki.