Kolminaisuusoppia
Kun mä kuulin kerrottavan,
 Tiedon tuosta mulle toivat,
 Ett’ ei ehjänä eneä,
 Kaikk’ ei yksimielisinä,
 Pysy puoluepoetat,
 Tietoniekat työn ja taiston.
 Silloin siitä noinkin tuumin,
 Arvaelin aatoksissa,
 Ett’ on pienet ehkä päänsä,
 Aivot ahtahalla aivan,
 Kun ei kolmea käsitä,
 Mahtumaan saa mielehensä,
 Aksiomia aattehehen,
 Tapaa työmme, taistelomme.

 Vaiko löyhässä ois’ liian
 Aivosolut huiskin, haiskin,
 Jos on liiaksi tiloa,
 Tyhjää päässä toinen puoli
 Noilla suunnan siirtäjillä,
 Soittajilla sorapillin.

 Noin kun siinä sinne tänne
 Tutkistellen taitavasti
 Selvittelin sitten syitä,
 Sekä tapoa tavotin,
 Kuinka tuoda tielle taasen,
 Talutella taidon kanssa,
 Nämä äksyt, äyräpäiset,
 Virkut varsat, vinkkuroivat.
 Näin sai silloin sanat suuhun.
 Luontui laulelmaksi lauseet:

 Yks’ jos aate yhtehinen
 Matkanmäärä selvä, sama,
 Niin on riita teistä turha,
 Tora tarpeetonta tuiki.
 Kaikki tiethän Roomaan vievät,
 Tuvan eestä tuovat Turkuun.
 Taivaaseen vaan yks’ on polku,
 Kuja kuljettava kaita,
 Menometkut monenlaiset;
 Kaikenlaiset kulkukeinot
 Taivaan tielläkin on tarpeen.
 Konstin kolmin kumminkinpa
 Kapeata tietä pitkin
 Papit karjaa sinne kaatsaa.

 Isä lait, – niin he väittää, –
 Dikteerailee tunnon tarkat,
 Jott’ on hitsi helvetissä,
 Tuhat tulimaisen kuuma,
 Taivaaseen jos ken ei tahdo,
 Tallaella tietä kaitaa,
 Ahtaanportin kautta aivan,
 Talutella sinne salli.

 Poika taasen afääreissä
 Pärjää puolestansa parhain;
 Kukistaen kilpailussa
 Kauppasaksat kaikenlaiset.
 Ilmaiseks’ kun lupaa ihan,
 Viel’ ei velkojakaan muista.
 Siten itse juutalaiset,
 Kierät, keljut kaupoissansa
 Jo on joutunut jorolle,
 Hävitetty hunningolle,
 Tuossa taivahan tohussa,
 Häärinnässä helvetistä.

 Järin järjestämistöiden
 Pyhähenki päälle pitää,
 Perustellen pitkin maita
 Pitäjiä pappeinensa,
 Sekä seurakunnat sitten
 Liittoon lujaan laitteleepi,
 Että pulassa on piru,
 Perkelekin kiipelissä,
 Taisteltaissa taivahasta
 Saatanan sen vanhan kanssa.

 Noin on oppi uskonnosta
 Oikeaksi oivallettu,
 Tiestä taivahan tajuttu,
 Vaikka juuri Jumalvoimin,
 Vielä valtion varassa
 Tuhtaa tuhat taikuria,
 Satamäärin saarnamiestä.

 Kuink’ ei silloin keinot kaikki,
 Kumminkinpa kolme niistä
 Taistelussa työläisten,
 Meikäläisten mieromiesten
 Yhtä tarpeelliset kaikki,
 Itsekukin ennen muita?

Runot