Valhallassa
Olin äsken mä aasojen taivaassa:
 näin Odinin, Thorin ja Freyan ma,
 toi siellä valkyyriat maljoja,
 toi juodamme urhojen Valhallan.

 Kun päivin me tartuimme miekkoihin,
 suin viiltäen veikkoja rautaisin,
 niin illaksi umpehen saivatkin
 jo haavamme hurmassa Valhallan.

 Se riemujen oli ja lemmen maa,
 min varjoissa vapaana uinua saa,
 ikiruusut sen rannoilla kukoistaa,
 ikinuoria neidot on Valhallan.

 Ei petos sen tenhoa tahraakaan,
 ei satua hyvehen tarvis – vaan
 jok’ aamu ne elpyvät uudestaan
 taas impinä neitoset Valhallan.