Äiti kätkyen ääressä
Päivä paistoi ja kukat tuoksui,
 Kun sa synnyit, mun pienoisen’;
 Linnut lauleli suloin silloin
 Ylistyksensä Luojallen.
 Taivas siinsi ja järvet hohti,
 Kaunokoivut ne kuiskaili,
 Kun sa silmäsi ensi kerran
 Auoit, syömmeni lemmikki.

 Mitä näkivät silmäs silloin? –
 Ihanuudesta taivaan, maan
 Painui mielehes kuva Suomen,
 Painui rakkaus Jumalaan. –
 Kauniiks saaos sa pienokainen,
 Taimi taivahan tarhassa!
 Kasva kauniiksi hyvehissä
 Maasi, kotisi sulona!

 Näitä aatelien olen tässä
 Kehtos ääressä istunut,
 Sua katsellen, koska hiljaa
 Uni silmäs on sulkenut.
 Kun sa tyynenä nukut tuossa,
 Siitä syömmeni riemuitsee;
 Nuku kaunoinen rauhallisna –
 Äitis valvoo ja rukoilee.