Virsi kotimaan puolesta
Oi kuningasten kuningas,
 Sä maan ja taivaan valtias,
 Myös tälle maalle silmäs luo
 Ja armos runsaat lahjat suo!

 Vähäinen meidän kansa on,
 Maailman silmiss’ arvoton;
 Vaan mitä mahtavinkin vois,
 Jos voimaa sult’ ei saanut ois!

 Kuin tomu edessäs on maan
 Suuruudet, voimat, vallat vaan,
 Kun viittaat, korkein alenee
 Ja matalaiset ylenee.

 Kuin usein juuri valitset
 Aseikses pienet, alhaiset,
 Siks’ että Sinun voimasi
 Selvemmin heissä näkyisi.

 Kun tahdoit kansan valitun,
 Otitpa ylenkatsotun
 Ja halvan Juudan kansan, sen
 Teit vartiaksi totuuden.

 Ja Betlehempä, pienoisin
 Tuo kaupungeista Juudankin,
 Sai armon armoist’ ylimmän
 Messiaan nähdä syntyvän.

 Oi Herra, kuule meitä myös,
 Tee meissäkin Sun armotyös!
 Suuruutta emme rukoile,
 Me pienuuteemme tyydymme.

 Vaan anna, meidän kansa sais
 Ain’ olla palvelianais,
 Sun töitäs aina toimittaa,
 Valistua ja valistaa!

Julius Krohn
Runot