Golgathalla
Miksi ilma pimeneepi?
 Puolipäivän aurinko
 Yöhön peittyy, kylmeneepi!
 Miksi halkee kallio?
 Vuoret vankat vavahdellen
 Horjuu perustuksillaan!
 Haamut nousee liihätellen
 Avatusta haudastaan!

 Verissänsä Golgathalla
 Pyhä Poika Jumalan,
 Jota kansa ilkkumalla
 Ivaa – kärsii kuoleman.
 Jesus Kristus, murhamiesten
 Väliin ristiinnaulittu,
 Maailman synnin kirouksen
 Kantajana surmattu.

 Siksi häpee aurinkoinen,
 Luonto, Luojan kuolemaa
 Surren, kätkee kasvojansa,
 Povi maankin avajaa
 Haudan, kätkökammionsa,
 Työntää tulleet Tuonelaan
 Ulos vankeudestansa
 Elämähän uudestaan.

 Jesus Kristus – Elämämme –
 Kävi kuollon taisteluun
 Kärsiäkseen edestämme:
 Katso kylkeen avattuun,
 Synneistäsi surullinen;
 Esiriippu halkesi:
 Jesus armo-istuimelle
 Meille tien nyt aukasi!

 Jesus kärsi edestämme –
 Synnin palkka, kuolema
 Siten meiltä poistettihin:
 Toist’ et synti-uhria
 Tarvitse – nyt kuolematon
 Elämä ja valkeus
 Hänessä sull’ annetahan –
 Suuri sielun lohdutus!

 Jesus särki vankeuden
 Ovet, voitti väkevän,
 Meille osti vapauden
 Sekä uuden elämän.
 Iloitse siis, synninorja,
 Tie on auki, kahlehes
 Särjettynä – Jesukselle
 Anna kuorma synties.

 Armollinen, uskollinen
 Ylimmäinen Pappimme
 Jesus, aina syntisille
 Hellä – Hän on Veljemme:
 Kaikiss’ yhtä tuntehikas,
 Sydämmestä säälivä,
 Kuni veli, armorikas,
 Kiusattu paits’ syntiä.

 Nyt Hän voipi kiusatuita
 Sydämmestä armahtaa –
 Alati Hän puolestamme
 Rukoelee Jumalaa –
 Hänen ristillensä,
 Siinä avaa sydämmes –
 Hän sen tuntee, verellänsä
 Pesee pois sun rikokses.

 Kiitos, Jesus, Vapahtaja,
 Veri-ylkä kallihin!
 Suuri synnin Sovittaja!
 Armoasi mullekin
 Annat – veres, rakkautes,
 Kärsimises, elämäs,
 Voittos, ylösnousemises
 Mulle takaa lempeäs.

 Hengelläsi virvoitta’os
 Sieluni nyt uudestaan,
 Synnist’ ikipuhdista’os,
 Saata liha kuolemaan,
 Anna pyhä, täydellinen
 Sydämmeeni rakkaus,
 Että olis elämäni
 Opillesi kaunistus!