Auringonnousu ylhäältä
Synnin pimeys – synkkä yö
 Maan kansat peitti – tähtivyö
 Taivaalla ennen loistellut,
 Jo oli ammoin sammunut:
 Kas, silloin vihdoin valahtaa.
 Taivaalle idän purpuraa –
 Ja nousee rusko – päivä saa,
 Mi maan ja kansat valistaa.

 Kointähti kirkas, Jesus, aurinkoinen,
 Valkeus, Elo, nouse ihanainen!
 Valaise sielut yössä pimeyden
 Hukkuvat, kurjat, toivotonta tuskaa
 Kärsivät johda elonlähtehelle,
 Janoovat juota, rikolliset rinnat
 Rauhallas täytä ikilempeällä!

 Oi iloa! Oi valoa:
 Nyt taivas aukeneepi,
 Vuodattain maahan autuutta,
 Mi sielut juotteleepi
 Elämän veden virroilla,
 Jumalan istuimelta
 Kuin kristalli mi kirkasna
 Kuohuu ja Karitsalta,
 Elämän – valon – lähteeltä,
 Syntisten sydämihin
 Hää-ilon ijankaikkisen,
 Henkensä sinettihin
 Kätketyn, heihin lukiten,
 Jumalan lapsen toivon,
 Niihin, jotk’ osti verellään,
 Puhdisti Jumalalle. –
 Oi kiitos, autuus, kunnia
 Ijäinen Jumalalle!
 Ylistys, voima, viisaus
 Ja kiitos Karitsalle –
 Halleluja!