Veli Varpuselle
Maast’ olet tullut ja maahan palaat,
 on maassa laihat sull’ atriat.
 Mut tiedon parhaan sa povees salaat
 ja noukit tiellä ja tiukutat.

 Maankarva ystävä, veli harmaa,
 sä nähdä sait, mit’ on elo tää.
 Sä onnentietoa vaalit varmaa:
 ”mi maasta luotiin, se maahan jää!”

 Ja tiellä noukit sa tiukutellen,
 käy ohi korskana ihminen.
 Ja päiväs sääntyvät sykähdellen
 sun kohtalokses, – sun, varpusen!