Simson
Hän vankilastansa saatettihin
 Tuo Danin sankari suuri,
 Tuo tuomari uljas Israelin,
 Sen vankka suojelusmuuri.

 On reunoja myöten täyttänyt
 Pyhän temppelin juhliva kansa:
 On kattokin katsojin peittynyt,
 Ja kaikki on riemuissansa.

 Näet Gazan kauhu sortumaton,
 Nyt riutunut vankeudessa,
 Saa käytellä kieliä kantelon
 Koko kansan ilkkuessa!

 Läpi holvien kahlehet kalskahtaa
 Kun astuvi jättiläinen;
 Hän kanteloansa koskettaa:
 Ei ollut nyt yltiöpäinen!

 Käy temppelissä kuin huumaus.
 Soi kantelo kummaa kieltä,
 Soi niinkuin kuolevan huokaus
 Niin synkkää murhemieltä:

 Hän orjana tyrmään jauhamaan
 Oli kytketty kahlehilla;
 Ja silmätkin vangiksi joutuissaan
 Oli puhkotut sankarilla;

 Näin ainaiseksi murrettu
 Oli Israelissa urhein
 Siks’ toivoton kansansa kamppailu;
 Sen johtaja tunsi murhein.

 On hiljaa kaikki, kuin haudassaan.
 Vaan soitto temppelin täyttää;
 Kas kummaa, Simson soittaessaan
 Kuin paisuvan, kasvavan näyttää.

 Soi myrskynä kielet kantelen,
 Tuo kostoa, kostoa pyytää.
 »Mun kuolkoon sieluni kostaen!»
 – Niin temppelin maahan syytää.

Reeni Roine.

Reinhold Roine
Runot