Kuolema ja kuolemattomuus
Kuolema veikko on rakkauden, kaksoisveli on sen,
 Muodoltaan vakav’ on, kun suutelon kalpean suoden
 Ottavi hengen ja lentää, helmahan hellähän sulkee
 Lapsen äskensyntynehen, isällensä sen vieden.
 Rientonsa pauhu jo kuuluu, siipensä siintävät mulle,
 Mustat kuin yö, vaan tähtiä täynnään: häntä en pelkää,
 Kuolossa on vapautus vaan, armo on – rinnoilla kuolon
 Rintani viileä helpommin henkii: kasvoista kasvoin
 Katsovi Herraa kuin Hän on, aurinko usmasta noussut,
 Valkeus vuossatojen, näen rakkaat, mahtavat sielut
 Itseä mua jalommat, kirkkaina seisoin eessä istuimen
 Valkeissa vaatteissa, kultaisin harpun, kiitosta laulain,
 Taivaallistapa viritä virittäin enkeli-kielin.

Juho Laine.

Lähde: Satakunta 22.11.1884.

Esaias Tegnér
Juho Laine
Runot
Satakunta (sanomalehti)
1884