Rauhan enkeli
Käy, sulo rauhan enkel’,
 Jo luoksein käänny taas!
 Mont’ onkin päivää mennyt
 Tääll’ viime olostas:
 Kuin moni toivo vaipui
 Hyrskyissä elämäin,
 Kuin moni riemu riutui
 Kun viimeksi sun näin!

 Mä eksyin, harhaelin
 Maailman myrskyihin.
 Oi sä, mun aamuin airut
 Käy ilta-oppaaksein!
 Niin, saavu niinkuin ennen
 Kun lapsi olin mä,
 Oi tule, tervehtele,
 Entistä ystävää!

 Jo hohtaa, kirkastuupi,
 Jo tuntuu sulous,
 Jo öisten pilvein päältä
 Kimeltää kirkkaus.
 Se maahan laskeupi,
 Satamaks’ selviää;
 Lähenee, hymyellen
 Sylensä levittää.

 Ken olet, kauno tähti,
 Sä illan kyynel – ken?
 Ken olet valko-kukka
 Taivoisen keväimen;
 Ken olet? oi, jo tunnen
 Nuo kasvot leppoiset.
 Oi, kiitos, rauhan enkel’ –
 Sinunhan ovat ne!

 Ehk’ eron aik’ ol’ pitkä,
 Kuitenkin muistelen
 Sun isot valko siivet
 Ja sini katsehen,
 Tuon pyhän ruoho-palmun,
 Mi on sun valtikkas,
 Ja valkeen kukkaruunun,
 Mi säihkyy otsallas.

 Oi, kiitos, tultuasi
 Sa lempein enkeli,
 Jo luulin unhottanees
 Mun kautta syntini,
 Jo hylkäämäkses luulin
 Pauloihin pimeyden;
 Vaan nytpä saavuit jälleen
 Sä, lapsi valkeuden.

 Muistatko entis-aikaa
 Lapsuuteni päiviä?
 Kun tulin tuttavakses
 Oi, parhain ystävä!
 Olimme yhdenlaiset
 Myös sielun sulossa;
 Mun otsain myös sun laillas
 Ol’ valko-ruunussa.

 Leikimme, hymyilimme
 Rannalla elomme,
 Linnoja, kartanoita
 Sen hiekkaan piirsimme;
 Lausuimme laineen virret
 Ja kukkain rukoukset.
 Muistatko, armas enkel,
 Ne hetket herttaiset!

 Ja maa kun pukeuikse
 Ja illan vilpoiseen,
 Tuul’ lauloi huokaellen
 Yövirttä Luojalleen;
 Sain silloin siivet sulta
 Ja lensin korkeaan;
 Oi, mikä loisto, sulo
 Ol’ yllä maailman!

 On kauan, kauan siitä
 Kun viimeks’ vierailtiin;
 Mä ruusutieltä haihduin
 Polkuihin pettäviin;
 Kopeillen kuljin, kynnin
 Sen meren meuruisen,
 Siell’ myrsky surkastutti,
 Sult’ saamain seppeleen.

 Tul’ luoksein, tänne, istu –
 Nöyrästi rukoilen,
 Käs’ laske sydämellein –
 On synkkä laita sen.
 Se riehui, hehkui, paloi
 Elämän sodissaan;
 Oi, laske sille palmu
 Niin raukka rauhan saa!

 Käy tänne rinnalleni
 Ja siivin liehuvin
 Löyhytä murhein vaiva
 Tulineen sammuksiin!
 Käs, pidä sydämellä,
 Taas seppel’ mulle saa –
 Oi ... kiitos rauhan enkel’
 Nyt olen lapsi taas!

–a–.

Lähde: Ilmarinen 3.1.1885.

Karl Robert Malmström
Runot
Ilmarinen
1885