Jälleen on kirkasta
Jälleen on hohtoisan kirkasta
 Kaikki mun ympärilläni:
 Ruoho ja lehtikkoha’at,
 Läikkyvä lammikko myös.
 Joutsenvalkoiset hanhet
 Hohtavin siivin soutaa
 Pintaa päilyilevää,
 Viehkeät varjot mi luo.

 On ilo katsella luontoa
 Hehkussa auringon armaan,
 Oppia ihmeitä sen,
 Tutkien nauttia näin.
 Kukkaan silloin sielussa
 Taistelutahtoni puhkee,
 Kuumina tulvaelee
 Verien hilpeät tiet.

1915