Nero
Hetken työssä kun pienet hyörii,
 aatos kuninkaan syntyvi
 päässä neron.
 Aika pienten kun tyhjään haipuu,
 nero maksaapi elämästään
 täyden veron.

 Katsoo kauas ja korkealle,
 vuosisatojen tekee työn
 suuren, sorjan.
 Esteet murtaen eespäin kulkee
 uskoin uljahin, tyyten vailla
 mieltä orjan.

 Kevättuulena aatteen tuopi,
 päivän lämpönä sulattaa
 mielten kirret.
 Erämaankin kukkihin nostaa,
 hengen suvelle virittääpi
 riemuvirret. –

 Sukupolvet ne multaan vaipuu. –
 Suuren mahtajan suuri työ
 elää aina.
 Valon valtoihin kansan vihkii
 ettei kuunahan orjan ies
 sitä paina.