Kauaksi sinne
Kauaksi sinne,
 rannalle vihreän meren,
 loistohon aamutähden
 musiikin siivillä lähden.
 Siellä on sininen rinne,
 lepoon se viihtää veren.
 Siell’ eivät paina
 kahleet rautaiset Ajan.
 Sinne teen kaisloista majan
 rannalle Ikuisuuden.
 Katselen merta
 tuskaa ja riemua vailla,
 syntyä huomenen uuden,
 valkeutta ja yötä –
 katselen kerta,
 kun valon viimeisen myötä
 sammuu vihreys mailla.