Kansalleni (Mendelin)
Ma soisin kansani suureksi
 Ja mahtavaks’, mainehikkaaks!
 Ma soisin kansani nöyräksi
 Ja alalla hengen rikkaaks!

 Ma soisin, että se myöskin ois
 Ajan nousevan uljas kansa,
 Mi taistoon aatteiden käydä vois –
 Ei pettäisi muistojansa.

 Perillä pohjolan ollut on
 Se vahtina työn ja valon:
 Se pelloks perkasi louhikon,
 Se viljeli soisen salon.

 Se kirkon korpehen rakensi –
 Ja harrasna kaikui virsi;
 Sen viereen koulu se kohosi –
 Ja hiljahan suli kirsi.

 Ja täytyi hälvetä hengen yön
 Kun sampoa kansa laati.
 Vuos’satojen vei se pitkän työn,
 Vuos’satojen voimat se vaati.

 Mut hengen kukkaset kumpusi,
 Ne kumpusi kansan työstä!
 Muu mailma kummana katseli
 Kun kohosi Suomi yöstä!

 ***

 Kansani nuori ja voimakas,
 Lujana seiso vahdissas
 Kolkassa Euroopan.
 Vahtina valon ja työn
 Vastassa hallan ja yön
 Perillä pohjolan.

 Työsi ei vaan ole Suomelle
 Työsi on ihmiskunnalle,
 Työsi on Jumalan.
 Säkene rintasi on
 Säihkyvä, sammumaton
 Löytävä korkeimman.