Viaton


I 

 Olet tuoksuva multa, mi raukee
 kevätauringon kirkkauteen.
 Olet yrtti, mi valoon aukee,
 yön tuuleen, kasteeseen.

 Olet kukkiva puu liki rantaa.
 Olet lumme kalvolla veen.
 Olet laine, mi vaahtoa kantaa
 yli selkien kimmelteen.

 Ovat askeles keinunta viljan.
 Kevätkiuruna naurus soi.
 Terälehdet valkean liljan
 sinun silmistäs nähdä voi.

II 

 Ihos viileän, hiukses kimmoisat
 käsin, huulin ken tuntea saakaan?
 Ken on sulkeva jäsenes notkeat,
 ujon vartalos syliinsä raakaan?

 Hymyn tuon, joka päivässä väräjää,
 ken on vaihtava nauruun uuteen?
 Tulen oudon ja kuuman ken sytyttää
 sinun silmies viattomuuteen?