Syksy (Wuorinen)
Syksy sortaa seutujamme,
 Kukkanurmet kuihduttaa,
 Verhot riisuu vaaroiltamme,
 Laaksoin lemmen lauhduttaa.
 Myrsky riehuu raivosasti,
 Aallot vyöryin ankarasti
 Rannikoille roiskuaa.

 Pois on luonnon laulukunta
 Lämpömaihin lentänyt,
 Taivas synkkä luopi lunta,
 Talvi saapi voiton nyt;
 Vaan kun uusi kevät koittaa,
 Talvelta se vallan voittaa, –
 Het’ on luonto herännyt,

 Elon syksy ihmisenki
 Kukoistuksen kuihduttaa;
 Majastaan pois muuttaa henki,
 Omansa jo ottaa maa;
 Mutta toinen kevät tuolla
 Hautatarhan takapuolla
 Autuaampi aukeaa.