Kulta Perhoset
Tuli tuolta maista mesisistä
 Koria parvi kulta perhosia.
 Lennosansa päivän paistehesa
 Tuonne, tänne, mesisisä maisa,
 Havahitpa ahon vieruksella
 Mehu-mättahällä kasvavaisen
 Kevään lapsen, kukan kaunehimman.

 Ihmetellen tämän ihanuutta
 Laskeusi yksi lennostansa
 Alas aamu kasteen kyyneleihin,
 Mielistyisä kauniin kukan muotoon
 Ystäväksi antausi hällen,
 Lupasipa iku-rakkautta.

 Niinpä menit päivät parahimmat,
 Niinpä armas aika helleyden.
 Mutta mehun maun maistettua,
 Nautittua hetket hellehimmät,
 Lähti tämä korja herkku-lintu
 Taasen tuonne maihin mesisihin
 Toisten kulta tovereinsa kansa.
 Siellä loisti monta muuta kukkaa,
 Sinne houkuttelit kaunihimmat
 Huolta hänen huikentelevaista.
 Siellä lennosansa ympärinsä
 Unhotti hän halun ensimäisen,
 Oman onnettoman kukkasensa.
 Tämä, lakastunut murehesta,
 Käänti päänsä maahan päin ja kuoli.

Lähde: Oulun Wiikko-Sanomia 7.11.1829.

Samuel Gustaf Bergh
Runot
Oulun Wiikko-Sanomia
1829