En soimaa...


I. 

 En soimaa, vaikka surmaniskun soi
 kadonnut rakkaus! en kapinoi.
 Kimaltaa hohtokivet kulmillas,
 ei lankee säde ainut rintahas.

 Unessa näin ma sinut, onneton,
 sydämes yön näin kolkon, aution,
 kyyn kylmän sydämesi juuria
 näin syövän, näin, kuink’ olet kurja sa.

II. 

 Oot kurja, mut en soimaa kuitenkaan; – 
 olkaamme kurjia siis kumpikin!
 Siks kun käy sairaat syämet kuolemaan
 olkaamme kurjia siis kumpikin.

 Nään pilkan huulillasi värjyvän,
 välkähtää silmäs lieskoin uhmaavin,
 kohoovan näen rintas ylpeän, – 
 ja kurja oot mun laillain kuitenkin.

 On huultes pilkka tuska sanaton,
 sa katsees uhman maksat kyynelin,
 kätketty ylvään rintas haava on, – 
 olkaamme kurjia siis kumpikin.

Suom. Aarni Kouta.

Aarni Kouta
Heinrich Heine
Runot

de:Ich grolle nicht, und wenn das Herz auch bricht
de:Ja, du bist elend, und ich grolle nicht
eo:Elektitaj Poemoj de Heinrich Heine/Ne plendas mi
ru:Ich grolle nicht (Гейне/Анненский)
ru:Я не ропщу, — пусть сердце и в огне (Гейне/Фет)
ru:Я не ропщу, хоть в сердце стынет кровь (Гейне/Михайлов)
Вейнберг
ru:Да, ты несчастна, — и мой гнев угас (Гейне/Фет)
ru:Страдаешь ты и молкнет ропот мой (Гейне/Григорьев)
ru:Несчастна ты — и ропот мой молчит (Гейне/Михайлов)
ru:Да, ты страдалица, и не сержуся я (Гейне/Вейнберг)