Kuun alla
Metsän villit eläimet
 nostavat kasvonsa puoleesi, kuu.
 Kuuletko surullisen ulvonnan?

 Kudot pääsemättömän verkon,
 avaruuden kultainen lukki
 ylitse maan.

 Vaellan veljieni kanssa sen alla
 täynnä kauhua, kylmää vihaa.
 Maan päällä on kaikki suljettu meiltä.
 Omaamme on tuskin tomu jalkaimme alla.
 Elämän portin avaa kultainen avain vain.

 Nostammeko kasvomme
 epätoivon valkeat vuorenhuiput
 puoleesi ulvoen?
 Vai murtaudummeko verkkosi läpi
 tyhjyyteen?