Kosketa ei koskaan ikuisuutta
Kaunosielu? – Ei, vaan pikkusielu,
 hekuman ja maljan heikko orja,
 toisten aatoksia tuntehia
 apinoimaan ketterä ja norja.

 Sielu hieno, rikas, syvä – niinkö?
 Ei, vaan sielu köyhä, tyhjä, onsi,
 jolle aistillisuus yksin onpi
 elon arvo, pyrkimys ja ponsi.

 Leivän saapi taiteelta, mut kuunaan
 saa ei taiteilijan aateluutta.
 Hetken helyjä vain tavoittaapi,
 kosketa ei koskaan ikuisuutta.