Venezia
Yössä ruskeessa
 sillalla seisoin ma.
 Laulu kaukaa soi:
 kumpusi kultana
 pois yli värjyväin vetten vyön.
 Valot, soitto ja gondolit –
 hämyn helmahan kaikki ui juopuen pois...
 Kädet oudot sieluni soittimeen
 kävi silloin, gondolilaulun ma
 salaperäisen lauloin ja vapisin
 hämykirjavaa autuutta.
 – Mua kuuliko kenkään, oi?...

Aarni Kouta
Friedrich Nietzsche
Runot