Pääskyset
Soturivanki, kahleiss’ orjan,
 hän Maurein-rannall’ unelmoi:
 »Taas teidän, pääskyin, parven sorjan
 nään, linnut, joita syksy toi!
 Te tänne mailta toivon armaan
 tulitte päivään paahtavaan.
 Oi, Ranskasta käy tienne varmaan:
 Miks synnyinmaasta ette kerrokaan?

 »Jo kolme vuotta muistoks kortta
 teilt’ anonut oon laaksostain,
 miss’ synnyin, missä kotiortta
 loi lapsi kuviin unelmain.
 Te luona kirkkaan puron siellä,
 mi soluu lilja-uomassaan,
  majamme pienen näitte tiellä:
  Miks kotilaaksost’ ette kerrokaan?

 »Tuon räystään alla joku teistä
 lie kuorestaankin lähtenyt;
 hän äiti raukan kyyneleistä
 vois murhein haastaa mulle nyt.
 Surevan kuulemaan saa kaipuu
 mun askeleitain ainiaan:
 hän vihjoo, – pettyy, – itkuun vaipuu!
 Miks äidin lemmest’ ette kerrokaan?

 »Lie naimisissa sisko nuori?
 Kai näitte joukot poikien,
 kun juhlanviettohon he suori
 ja häitä hyppi, laulellen?
 Lie nuoruuskumppanien parvet,
 jotk’ innoin riensi rintamaan,
 jo kotiin tulleet, yllään arvet?
 Miks ystävistä ette kerrokaan?

 Ei, – yli ruumisläjäin kulki
 kenties jo laaksoon vihamies:
 jo raiskaks sisko joutui julki,
 ja sortui meiltä kotiliesi
 Ei elä äiti! Ranskaa raastain
 jo vieras takoo kahleitaan!
 Te pikku pääskyt synnyinmaastain,
 miks polopäivist’ ette kerrokaan?»

Pierre-Jean de Béranger
Runot
Valter Juva

fr:Les Hirondelles (Béranger)
ru:Ласточки (Беранже; Михайлов)