Alhaisten vaistojen tunteita
Ehkä oisi outo luullut
 Vierrytellyt vieras vento,
 Kohdastansa kouristelun
 Tylsytellyn ”Työmiestämme”
 Lakottaissa lausumista,
 Luullut yhtä lutistellun
 Tahi kahta kaikkinensa
 Enintänsä esimiestä
 Tahi tuota toimitusta.
 Vaan ei se yhtä yrittäinä
 Sortanunna suuta kiini,
 Sorti suuta suuren kansan
 Kolhieli kokonansa
 Suorastansa sorretuita
 Kärsineitä kärventeli.
 Kuinpa iski ilma tulta
 Joki meihin itkusuihin
 Parkusuihin paukahutti.
 Ain’ on koittuna kovia
 Pakko päiviä pahoja
 Ajan aalloilla ajeltu
 Mylleröity myrskylöissä,
 Vaan vielä kestävi kekäle
 Kipinässä kiiluvassa
 Hehkuvassa hohtehessa,
 Ja kun tuuli tuohahtavi
 Ilmi valkean valavi
 Silloin rouhimme rovion
 Vanhat kannot kaatelemme
 Pökkelöt pötistelemme
 Tulen virkeän varaksi.

Kaarna.

Lähde: Työmies 24.11.1899.

Anonyymi
Runot
Työmies
1899