Syntiä tehnyt
Miks en mä kätkey säkkihin
 ja tomuhun ja tuhkaan,
 kun kosto raskas, ankarin
 maa jumalilta uhkaa?

 Miks en ma kulje korpihin
 ja kadu koito siellä,
 kun oon ma sielu syntisin,
 jok’ astuu elon tiellä?

 Ja mitä tein ma onneton,
 mies hourupää ja hurja,
 mies mieletön ja tunnoton
 ja epäkelpo, kurja:

 Ma mieronkäyjä poloinen
 sain lahjan jumaloilta,
 sain erän suuren, suloisen
 ansaitsematta noilta.

 Mut tuntenut en arvoaan
 ja luotani sen heitin
 ja jumalilta kokonaan
 näin kasvoni ma peitin.

 Ja taas ma kuljen tietäni
 kuin köyhin kerjäläinen;
 on sammunut mun syömeni
 ja tuntoni on jäinen.

 On paennut mun päiväni
 ja hämärtää jo ilta,
 mut illan laulut ylläni
 soi kalman kamalilta.