Hyttynen ja muurahainen
Kesäpäivänä, peräti hyvällä miellä,
 tapas hyttynen muurahaisen tiellä.

 Se hyttynen hyrisi iloista virttä,
 ja se muurahainen raahasi hirttä.

 – Mihin sellainen hoppu? – Ma rakennan pesää!
 – Mitä turhia! Leikkisit. Vielä on kesää!

 Ei enempi pieksänyt toinen suuta,
 vaan raahasi, raahasi puuta.

 Ja hyttynen katseli häntä tovin.
 Ovat muutamat – tuumi se – tyhmiä kovin.

 Kesän riemuja eivät malta ne maistaa,
 vaan puurtavat työssä, kun aurinko paistaa.

 Mut toista on minun: en hetkiä tuhlaa,
 joka ainoa päivä mä vietän juhlaa.

 – – –
 Tuli ahmatti syksy ja nieli kesän,
 lumin peitteli muurahaisen pesän.

 Mut sisällä siell’ oli lämmin olo. –
 Oli hyttynen kylmään kuollut, polo.

Säästäjä, 1927. Punajuova, 1933.

Uuno Kailas