Legenda III
Kulki Kristus vastaan miestä
 kurjaa, pyysi: »puolet tiestä
 anna mulle, paljain jaloin
 tuottaa tuskaa haavoin avoin
 hankeen käydä – kaukaa tulen,
 kauemmaksi vielä kulen!«

 Herjas Herraa kurja miesi,
 joka synnin tuskat tiesi:
»syrjään siitä laita luusi,
 kerran sua pyysin, huusin –
 auttajaks et tullut silloin –
 varroin aamuin, uotin illoin!«

 Vastas Herra syrjään mennen:
»saapua en voinut ennen,
 huutos, pyyntös kyllä kuulin,
 nöyräksi sun mieles luulin,
 luoksesi nyt matka mulla,
 turhan vuoksi vaivatulla.

 Poikkean nyt syrjään tiestä,
 auttaa en voi korskaa miestä,
 umpea saat aina ajaa
 rauhatonna, vailla majaa,
 vailla ymmärrystä, mieltä
 käyttäin hourun herjakieltä«.

 Siitä asti aina ajaa
 umpitietä mieltävajaa
 huutain: »kohtaan sinut kerta,
 hangella nään haavais verta!«

 Öisin kuulee, kuinka ajaa
 miesi korska, mieltävajaa.
 Kestäneekö aika retken
 vuosisadan – vaiko hetken?