Lauri Árpád
Niinkuin Balaton’in pinta
 Esikkon’ ol’ kaunoinen;
 Niinkuin Tihany-vuoren rinta
 Toivon’ nousi korkeellen;
 Täys’ ol’ perheonneni,
 Kuin Füred’in rypäleet –
 Mutta Tuoni katkasi
 Maiset riemut, toivehet:
 Tauti julma taloon hiipi,
 Kallistihe kätkyehen,
 Poskusilta ruusut riipi,
 Kohta kasvoi enkel’-siipi
 Hartiohon pienosehen. –
 Maiset toiveet haihtuivat,
 Mutta aukes taivahat,
 Ja ma syömmin särkyvin
 Hautakiveen kirjoitin:
 «Maan on laina maan povessa»,
 «Taivon lahja taivahassa.»

1879–1889.