Pyhä Pietari ja lakonrikkuri
Pyhä Pietari portilla taivahan
 vakaana nähtiin vahtivan.
 Tien raitille hän tirkistää,
 mies mistä kiirein kiipeää,
 ylös juhlapaikalle painaltaa
 ja pääsylippua tiedustaa.

 ”Olen Herran edessä nuhteeton,
 mulle paikka varmasti varattu on.
 Pyhä Pietari, mieliksi patruunan
 maan päällä sä oisit varmahan!
 Oi, enkelit minulle mieleen on,
 vaan harpun ma vaihtaisin pullohon.
 Pyhä Pietari, elin mä kaunihisti,
 en lakkolainen, en sosialisti!
 Kävin ahkeraan pelastusarmeijassa
 ma kerta viikossa todistamassa.

 Teki lakon ne herramme lakia vastaan,
 mä oikeutta puolsin ainoastaan,
 niille syntiinlankeemuksesta lauloin
 sekä kuivin että myös kastetuin kauloin.
 Sain palkaksi kiitokset patruunan,
 myös joskus kolikon kourahan.
 Niin heille hyveen tietä mä neuvoin
 yhä henkevin keuhkoin ja lipevin leuvoin.

 Pyhä Pietari, enkö sinustakin
 ole taivaaseen mitä sopivin?
 Mull’ on suosituskirjekin, katsohan,
 nimi yhtiön siin’ on ja patruunan.
 Pyhä Pietari, luepas piruuttas,
 ennenkuin aukaset porttias.
 Kai paremman paikan varmaankin varaat:
 työt aina sain patruunaltakin paraat.

 Mä rahasta teen mitä vaaditaan
 jäsenkirjaa mull’ ollut ei milloinkaan.
 En suostunut osaston verotuspakkoon
 ja koskaan en ole mennyt lakkoon.
 Pidä kiirettä, että mä kruununi saan,
 ovi auki nyt, Pietari, nopsempaan!”

 Pyhä Pietari hymyili pilkallisesti –
 röhönaurunhan vitkansa arvo jo esti,
 ja heilutti partaa vihainen tahti:
 ”Ken meistä täss’ oikein on portin vahti?
 Olet mulle tuttu entinen,
 sä olethan serkku Juudaksen.”

 Pyhän Pietarin nousi kuume sappiin
 hän tuimasti painoi sähkönappiin
 ja julisti rengille juoksevalle:
 ”Tämä herra vie saaliiksi saatanalle!
 Piru vieköön sen perähelvettiin
 ja heittäköön hehkuvaan halstariin.
 Seis ... ehkä ei pirunkaan nokka siedä
 tämän riivatun hajua, mene ja tiedä.
 Vois vaatia pois ne sen helvetistä,
 siellä kuultaisi lakoista, melskehistä.
 Tämä menköön takaisin maailmalle,
 kun kelpaa ei edes saatanalle!”

Anonyymi