Merentervehdys
Thalatta! Thalatta!
 Terve taas, meri ääretön!
 Terve kymmentuhattakertainen
 Rinnasta riemuisasta,
 Niinkuin muinoin ne tervehti sua
 Kymmentuhannen rinnat,
 Vastoinkäymiset voittavain,
 Mielimaallensa pyrkiväin
 Kreikkalaisten kuulut rinnat.

 Veet valtavat läikkyi
 Ja velloen hyrski,
 Päivä, mi painui vetten taa,
 Loi rusosäihkyhyn väylät,
 Hätääntyneet lokkiparvet
 Yli luotojen kirkuen leijui,
 Jymys kapsivat ratsut, kilvet ne soi,
 Ja voittohuutona raikui:
 ”Thalatta! Thalatta!”

 Terve taas, meri ääretön,
 Kotimaani kieltä aaltosi kuohuu,
 Laill’ lapsuuden unten ne väippyen haipuu
 Ulapoillesi velloville,
 Ja vanhat muistot ne taas tuo ilmi
 Nuo ihmeen hurmaavat lelut kaikki,
 Nuo kaikki väikkyvät joululahjat,
 Nuo kaikki kauniit korallioksat,
 Punasimpsut, helmet ja kirjavat raakut,
 Joit’ tuolla piloin säilytät
 Salakätköissä kristallilinnas.

 Oi, miten hiuduin kolkon vierailla mailla!
 Kuin kuihtunut kukka
 Kasvintutkijan kotelossa
 Oli sydän mun rinnassain.
 Mun on kuin oisin talven pitkään
 Sairasvuoteella sairassa maannut
 Ja nyt äkkiä noussut;
 Ja loistain silmiä häikäisee
 Kevät vihreä auringon säihkehessä,
 Puut huiskii valkeat, vaahtilatvat,
 Ja nuoret kukkaset katsoo mua
 Kirjavin, tuoksuvin silmin,
 Ja on tuoksua, henkeä, riemua vain,
 Ja sini-ilmoilla linnut laulaa, –
 Thalatta! Thalatta!

 Sydän uljas, mi paluuretkes teit!
 Kuink’ usein, katkeran usein,
 Sua ahtaalle sai nuo Pohjan barbarinaiset!
 He suurin, voittoisin silmin
 Hehkuvat nuolensa sinkos;
 He sanoin käyriks hiotuin
 Rintaani raastaa koitti
 Ja nuolenpääkirjoitus-kirjein runtaa
 Pää parkaa huumaunutta. –
 Mä kilvellä turhaan ne luotani torjuin,
 Nuolet sinkui, iskut kalski,
 Ja noin nyt Pohjan barbarinaiset
 Mua ahdisti mereen saakka. –
 Ja ma hengitän taas ja ma tervehdin merta,
 Ikiarmasta, pelastavaa,
 Thalatta! Thalatta!

de:Meergruß
eo:Saluto al maro
ru:Утренний привет (Гейне/Михайлов)