Olkaat raittiit, valvokaat!
Virsi, jonka past G. O. Schöneman Jyväskylässä kesäk. 8 ja 9 p:nä pidettyyn yleiseen raittiuskokoukseen oli tehnyt:

Olkaat raittiit, valvokaat! 

1 Piet. 5: 8.

(Nuotti = 280.)

 Alussa kaikk’ kun Luoja loi,
 Hän haltuun ihmiselle soi
 Maan kaiken joukkonensa:
 Eläimet, kaikki kasvit, puut,
 Kukkaiset, yrtit ynnä muut,
 Hyödyksi kuvallensa;
 Hän käski: maata viljelkäät,
 Siit’ itsellenne riistätäät
 Ravinto ruumiillenne,
 Virvoitus hengellenne.

 Mutt’ tuhlaamasta lahjojaan
 Jumala kieltää lapsiaan,
 Ja käyttämästä väärin;
 Niit’ emme ylensyömiseen
 Saa käyttää, juopumuksehen,
 Eik’ koskaan ylenmäärin,
 Sill’ Herra armo-lahjoistaan
 Meit’ Kerran vaatii vastaamaan,
 Kosk’ ovat meille laina;
 Se muistakaamme aina!

 Törkeimmin Herran lahjoja
 Juomari tuhlaa kalliita,
 Sen Herra todistaapi,
 Hän sanoo: kuolon synti on
 Juopumus, juomar onneton
 Sielunsa kadottaapi;
 Sill’ ymmärryksen juopumus
 Sekoittaa, viinan nauttimus
 Tuo riidat tappelukset,
 Verenkin vuodatukset.

 Juoppous tuottaa köyhyyttä,
 Puutosta maahan, kurjuutta,
 Saa turmiohon perheet;
 Puolison lempi-armahan
 Surusta saattaa huokamaan,
 Vie mieron tielle lapset;
 Nuorison syntiin viettelee,
 Jumalan pelvon turmelee,
 Silt’ sulkee Herra taivaan,
 Vie ijäisehen vaivaan.

 Siis juoppoutta karttakaamm’,
 Sydämmihimme painakaam’
 Tai kallis Herran neuvo:
 ”Te älkäät, eikä vaimonne,
 Ei tyttärenne, poikanne,
 Ikänä viinaa juoko!”
 Suo Herra meille armoa
 Me että voimme valvoa,
 Ja olla raittiit aina,
 Sill’ taivaan se on laina!

Lähde: Helsingin Viikko-Sanomia 13.6.1884.

Gustaf Oskar Schöneman
Virret
Helsingin Viikko-Sanomia
1884