Viisas ystäväni ja minä
Minä: Mooseksen laki eläköön
 Ja kosto suuri tulkohon,
 Kun suuren rikoksen ma tein,
 Siis kosto suuri olkohon.

 Ystävä: No minkäs suuren synnin teit,
 Saas kuulla! Minä tuomitsen.
 Jos valtiolle vamman teit,
 Ma syytön olen, vannon sen.

 Minä: Ma toisen kultaa rakastan,
 Ja omaksen’ ma tahtoisin,
 Jos vertan’ voisin vuodattaa,
 Edestä hänen kaatuisin.

 Ystävä: Käy luokse hänen isänsä
 Ja pyydä häntä jos oot mies,
 Jos voisin – lausuisin ma myös –
 Sinusta tulee kukaties....

 Minä: En tunne hänen isäänsä,
 Vaan kauneuttaan minä nään,
 Kun aamusella heräjän
 Ja iltasella maata mään.

 Ystävä: Mi arvo neidellä nyt on,
 Se lausu mulle kiiruhun,
 Jos mitään voin – ma puhelen
 Ja lausun ansiosi sun.

 Minä: No rukoile, jos tahdot niin,
 Sun Jumalatas! Mennä saa:
 Mun kultani on Suomen maa
 Ja kaikki sitä rakastaa.

bs. [B. F. Salonen]

B. F. Salonen
Runot