Mukailema Ruottin kielästä
Mit’ on, Mikko parkaa pauloissasi
 Syynä, lapsi rukka, langoissasi?
 Vietät syksyn synkässä salossa,
 Kanssa kaiken pitkän talvikauven;
 Vielä kesäpäivät päällisiksi.
 Muut ne saavat viljan satimista,
 Mehtoja ja pyitä pyyvyksistä,
 Kantavat kotiinsa koppeloita,
 Kanojakin karvajalkasia,
 Teiriäkin paljon pauloistansa;
 Sinä vainen tulet typi tyhjin,
 Merkkiäkään saamatta metästä.

 Mikko äänsi, sanoin, äitillensä:
 Ellös äiti toru poikoasi!
 Mull’ on muuan teiri tieossani,
 Kaunihimpi kaikkia kanoja,
 Koriampi korven koppelosta;
 Syksyn panin sille paulojani;
 Tarttu talven tullen satimeeni;
 Kevähillä tuon sen kotiani.
 Se on lintu kumma luullaksesi:
 Syli sill’ on siipien siassa,
 Höyhenillä suortuat soriat,
 Nokkana on huulet hunajaiset.

Lähde: Oulun Wiikko-Sanomia 2.2.1833.

Elias Lönnrot
Runot
Oulun Wiikko-Sanomia
1833