Saavutaan kultalinnaan
Kun lapset linnan portait’ ylös astui,
 niin ovella he hovipojan näki,
 ja Yrjö lausui lakkiansa nostain:
»Tääll’ onkos kotosalla herrasväki?»

 Ja hovipoika saatuansa luvan
 vie tuota pikaa lapset saliin suureen,
 ja johdattaapa heidät suoraa päätä
 kuninkaan valtaistuimenkin juureen.

 On kuninkaalla pitkä valkoparta,
 ja katse häll’ on aivan ihmeellinen,
 ja kuningattarella puku yllään
 kudottu harsosta on taivaan sinen.

 Ja kuningas nyt kysyy: »Mistä lapset
 olette, mitä olis asiata?»
 Ja Yrjö vastaa: »Saarest’ ollaan, kussa
 kuustoist’ on kukkivaista pihlajata.

 Meilt’ eikös herra kuningas ja rouva
 kuningatar nyt ottais mansikoita?»
 Ja Laila lisää: »Kauniita ne ovat
 ja maultansa varsin makeoita.»

 Ja kuningas ja kuningatar halaa
 nyt heti kohta mansikoita maistaa,
 ja tuota pikaa kumpaisenkin kasvot
 ilosta niinkuin aurinko jo paistaa.