Pääsiäis-päivänä
On Mestari ristin puulta
 Jo laskettu hautahan.
 Ja kivi on haudan suulla –
 Se sinetti vartian.
 Sen siihen toi peikkojen pelko:
»Jos nousta se sieltäkin voi,
 Jos heräävi henkinen velho –
 Taas kansalle äänensä soi!»

 Kas’ saapuvat siihen vaimot,
 Nyt yrttejä kantaen.
 No tahtovat poistaa painot –
 Tois rauhaa haudallen.
 Kas’ ihmettä – Ihmisen poika
 Jo noussunna sieltä nyt on.
 Ei kahleita kantanut voima,
 Suur’ henki ja voittamaton.

 Se Fenix lintuna nousi
 Pois tuonelan varjot vaan! –
 Jos aine kuolohon jousi,
 Jäi aatteena maailmaan,
 Oisko estänyt tuota vallat
 Ja pappeus Judan maan,
 Kun huoaten kaipasi kansat,
 Tasa-arvoa maailmaan?

 Ei langennut kivikoihin
 Tuo siemen kylvetty.
 Sepä kasvoi elinvoimin,
 Alussa poljettu.

 Myös voitto sen, myrskytuulet
 Alussa runteli.
 Ja tyrannit, myrkkymielet
 Juuria kaiveli.

 Kasvi vaan ylväsnä kasvoi,
 Varttuen vahvistui,
 Korkeelle latvansa kantoi
 Pilvihin kohdistui.

 Nyt’ kaataisko myrskyn voima
 Ja paukkina pauanteen.
 Myös poistaisi rahan voima,
 Mi johtaa vaan raakuuteen?
 Ei! miljoonat sitä nyt katsoo,
 Kaikki köyhistä köyhimmät, –
 Ihmisarvoa vaatien tahtoo:
 Ois’ hedelmät jaettavat!

Tiupan Otto.

Lähde: Työmies 14.4.1900.

Otto Tiuppa
Runot
Työmies
1900