Oi kiitos, Herra, kun autit mun
Oi kiitos, Herra, kun autit mun
 Taas kohtien kovain alta,
 Kun riistit vaivoista vaivatun
 Ja kiusatun kiusaajalta!

 Oi kiitos, Herra, en muuta ois
 Mä ansainnut kuin vihaa,
 Kun riensin riihaton tieltäs pois
 Ja noudatin synnin lihaa!

 Mut kiitos, Herra, sä taasen toit
 Sun rauhasi rakkaan mulle,
 Kun anteeks-antosi kalliin soit
 Mun tunnollen tuomitulle!

 Oi kiitos. Herra, sun polkus on
 Niin helppoa käydä taasen!
 Ain’ armos vaivaista varjelkoon,
 Niin että hän loppuun saa sen!

 Kun »kiitos Herralle» lausuen
 Tään maallisen päätän matkan,
 Niin »kiitos. Herra, sa armoinen»,
 Mä taivaassa ijäti jatkan.