Yhdestoista kevät
Taaskin aikain vuotten takaa
 mieliin muistot palaa.
 Kevään tullen kumpuin kukat
 kuiskii meille salaa.

 Kuinka äidit rintalasten
 riistettiin kotitöistä –
 ammuttihin seinää vasten.
 Se on totuus kauhun öistä.

 Kaltereiden kylmäin takaa
 kuului kuolon korahdukset.
 Tahi haastelunne vakaa:
 niitä seuras kidutukset.

 Sammui silloin silmä moni,
 neidon nuoren kassapäisen.
 Raadeltihin äidin povi,
 koston hurmaan julman jäisen.

 Auenneet ei onnen ovet
 sankareille silloin vielä.
 Kätkee luunne kumpuin povet –
 levätkäätte rakkaat siellä.

 Teidän työnne muisto elää!
 Toiset jatkaa teidän työtä.
 Orjan kahle kätkee, helää –
 joukot poistaa sorron yöstä!

1931

Einari Leino