Nicolin Liisun kuolema
Nicolin Liisu, tamma tuo,
 sai virkun eleet vereen;
 mut ohi Crainin nyt se ui
 Nith-virran myötä mereen.

 Nicolin Liisu, tamma tuo,
 sai nähdä päivät pahat;
 Nith-virtaa nyt se mereen ui,
 ja poiss’ on siltä nahat.

 Nicolin Liisu papin luo
 jäi ajojuhdaks ennen;
 Nith-virtaa nyt se mereen ui,
 pois turskain saaliiks mennen.

 Nicolin Liisu, tamma tuo,
 sai papin armot tietää;
 hän piinas sitä, ruoski, löi,
 mut koni paljon sietää!