Ylhäisen lapsen haudalla
Taivaan lintuin laumasta
 Mainitahan kotkasta,
 Että yli muiden niin
 Lentää asti pilvihin.

 Niin nyt tämä herranen,
 Johannes, vähä sielunen,
 Lensi ylös korkeaan
 Taivaan saliin oikeaan,

 Isän syliin Jesuksen,
 Joka näki parhaaks sen,
 Suloisella suvella
 Nisuns’ jyvän jouduttaa.

 Niinpä Jesus puheli,
 Rakkaudesta saneli:
 Sallikaa ne vähäiset
 Tulla tykön’ lapsiset.

 Surun laakson pellosta,
 Mailman pahast’ alhosta,
 Jossa lapset kasvavat,
 Vesoina jo kuivavat.

 Jesus ulos johdatti,
 Isänmaahan istutti;
 Siell’ on vahva satama,
 Ei siell’ tuule, tuiskukkaan;

 Mutt’ tää kukka ihana
 Kaunis onpi kasvoilta,
 Enkelitten muotoinen,
 Pyhäin kaikkein kaltainen.

Tuomas Ragvaldinpoika
Runot