Valittaja
Aamusta varhain myöhäisehen iltaan
 hän poraa, vaikeroipi vaivojansa,
 näin rääkkää ahtahia aivojansa
 ja tunnustusta vaatii tuttaviltaan.

 Kun ensi kerran valitustaan kuulee,
 niin kärsii hänen kärsimyksistänsä.
 Hän toisten tähden oman elämänsä
 ja onnensa on uhrannut – niin luulee.

 Vaan useamman kerran kun saa kuulla,
 niin tekee mieli lyödä vasten suuta.
 Ei apua hän kaipaa mitään muuta
 kuin aika tärähdyksen päähän puulla.