Hymni kauneudelle
Laps Haadeksen vai taivaan ootko, Kauneus?
 On katsees – jumalainen, saatanallinen –
 kuin rikoksen ja siunauksen sekoitus,
 siks olet niinkuin viinin myrkky suloinen.

 On samall’ illan, aamun valo katseessas,
 on tuoksus ruusuin, rajuilman ruhjomain,
 on malja täynnä taikajuomaa suudelmas,
 se lamaa sankaria, lasta virvoittain.

 Syvyydest’ astutko vai luota tähtien?
 Kuin koira seuraa turmelus sun liepeilläs.
 Sä tuhon sekä riemun kylvät leikiten,
 oot opas, mut et näytä, mik’ on määränäs.

 Käyt nauru huulillasi yli vainajain,
 ja Kauhu ylvähin on sinun koruistas.
 Ja lailla punakorallien hehkuvain
 öin nähdään Murhan kiertyvän sun kaulahas.

 Niin korennoinen lentää liekkiin kynttilän,
 ja: »Terve, kirkkaus!» se kuiskaa kuollessaan.
 Mies huohottava vierell’ immen viehkeän
 kuin kuoleva on, hyväilevä multaa maan.

 Oi kauhistava Kauneus! Se yhtä lie,
 oletko viesti Saatanan vai Jumalan,
 jos vain sun hymys, katsehesi portti, tie
 on maahan, jot’ en tunne, mutta rakastan.

 Serafi taikka seireeni, se yhtä on,
 jos teet sä – keijukainen silkkisilmäinen,
 sä kuningatar laulun, valon, tuoksujen –
 vähemmän iljettäväks maan, ja tuokion.

Charles Baudelaire
Runot
Uuno Kailas

cs:Výbor z Květů zla/Hymna kráse
de:Loblied auf die Schönheit
en:Hymn to Beauty (Martin)
es:Himno a la belleza
fr:Les Fleurs du mal/1861/Hymne à la beauté
hu:Himnusz a Szépséghez