Kolme maljaa (1875)
Vielä sulo Suomessamme
 Kielet kanteloisen soi,
 Liikutella tuntojamme
 Laulun sävel voi.
 Varmaan Wäinämöinen tässä
 Hengessään on meitä lässä!
 Väinön maljaan tarttukaa!
 Hän se kanteloisen keksi,
 Hältä laulut ikuiseksi
 Perinnöks sai Suomen maa!
      Saakoon sudet lampahiksi
      Soitto yhä!
      Tehköön korpit kyyhkyisiksi
      Laulu pyhä!
                          Hurraa!

 Vielä vasaroiden kalkkeet
 Kuuluu; sepät työssä on.
 Säkeniä säihkyy; palkeet
 Lietsoo ahjohon.
 Muistakaamme Ilmarista,
 Seppoamme kunnollista,
 Malja hälle veikkoset!
 Taivaan takoi hän jo ammon,
 Takoi Pohjolahan Sammon,
 Takoi miekat, asehet!
      Kuontukohon kaluiksemme
      Raaka-aine!
      Nouskoon suureks seppiemme
      Työ ja maine!
                          Hurraa!

 Vielä Lempi kiikkuu, kiehuu
 Nuorukaisen rinnassa,
 Se myös hehkuu, liikkuu, liehuu
 Neidon povessa.
 Lemminkäisen maljaan kiini!
 Loiskis pohjaan, pohjaan viini!
 Hän se elää, kuolla ties!
 Hänpä – hiis sen hulivilin
 Töistä viitsii tehdä tilin –
 Lempimään ol’ aika mies!
      Olkoon puhdas lemmen maja
      Rinnassamme!
      Lempikäämme armasta ja –
      Suomeamme!
                          Hurraa!