Lukialle
Aika on virkku vierimähän,
 Päivä päätymään pikainen.
 Tuosta on meillä miettimistä,
 Tuosta päälle pääsemistä,
 Tuosta aivoille ajatus,
 Miten päivät päätä saavat,
 Ajat loppua ahavat.
 Matti armas ystäväni,
 Pekka veljeni parahin,
 Heikki hellä veikkoseni,
 Viriät hyvät lukiat!
 Vuoden, entisen elämä,
 Entiset elämän päivät
 Ovat mennehet ohitse;
 Alku uudesta ajasta
 Taas on entisen edessä.
 Ah jos allamme olisi,
 Tämän aika alkavainen,
 Aina entistä parempi;
 Ah jos toimi taito toisi
 Uuden mielen ja sydämen
 Opin tielle täyttäväisen!
 Velikullat veikkoseni
 Kauniit kielikumpanini!
 Vielä yhtehen yhymme,
 Satumme sanelemahan,
 Näillä raukoilla rajoilla,
 Poloisilla Pohjan mailla.
 Viel’on saatuja sanoja,
 Vielä vasta saatavia
 Talon tielle tuottavia,
 Opin tuopia hyvähän.
 Olles vieläkin viriä,
 Halukas, hyvä lukia
 Tällä uudella ajalla
 Paremmaksi pääsemähän.
 Ota vieläki avisit,
 Lehdet lentävät käsitä,
 Jotka saartavat sanomat,
 Tiedot sulle toimittavat
 Rakkahan Isämme maalta
 Mailta muilta vierahilta,
 Opit kanssa oivalliset,
 Neuot taitohon totiset.
 Pää on pöllöllä hatara,
 Löylyn lyömä on tuhero,
 Ylimielt’ on ylpiällä,
 Ei me jouda joutavilta
 Kirjan lukuhun kesiksi,
 Eikä ostohon aviisin
 Viinaryypyn vietelyltä.
 Tuoll’on Paavo partasuuna,
 Mustaleukana murisko;
 Ei hän puutu puustavihin,
 Käy ei kirjahan käsiksi.
 Tuoll’on Tuomas tollistona
 Viinaryypyn viettelyssä,
 Aivan outona opista,
 Tuolla Anti ankarana.
 Ylimielissä mokoma,
 Eksyväisenä elävä.
 Ellös Paavoksi paneune,
 Ellös Tulle Tuomahaksi;
 Ellös anna Antin päästä
 Mielellesi mittariksi,
 Opilles’ ojentajaksi,
 Rahan viejäksi sinulta!

[Johan Bäc]–kw–[all]

Lähde: Maamiehen Ystävä 8.1.1848.

Johan Bäckwall
Runot
Maamiehen Ystävä
1848