Laulu suomen kielestä
Jo nyt kaikuu kaunis laulu
           pohjan vuoristosta,
 Jo on nyt tainnut vanha Väinö
           haudastansa nosta.

 Ei oo virsi vanhan Väinön,
           se on Suomen soitto.
 Kuin jo paistaa meidän maalle
           Uuden päivän koitto.

 Lauletaan nyt laveammin,
           nyt on oma valta,
 Kuin jo pääsee suomenkieli,
           ruotsin ruman alta.

 Soita, soita sorja kieli,
           kuku niinkun käki!
 Ystäviksi yhdistele
           koko Suomen väki!

 Soita muistos muinaisetki,
           soita ilos uusi,
 Kuin jo perääs Suomen kansa
           vuosi-sadat huusi.

 Nyt on saatu uusi sampo,
           saatu uusi soitto.
 Uusi kuu on kulkemassa,
           uuden päivän koitto.

 Paista siis nyt pilvetönnä
           uuden päivän rusko;
 Kieleltä jo kirvotetaan
           ahdistuksen tuska.

 Kuin on Suomi kerran päässyt
           ruotsin rupulista,
 Kansan taito leviää kun
           tomu pohtimista.

J. G. D[ahlman]–n.

Lähde: Sanomia Turusta 17.6.1864.

J. G. Dahlman
Runot
Sanomia Turusta
1864