Himfyn lempi-laulut
Päivät uudet päivän päästä entää
 Suruni on aina ennellään;
 Hetket nuo vain ajan siivin lentää,
 Ijät kuorma kohtaloni on tään;
 Tulivuori sammuu suitsuvainen
 Lempein lieskaa sammumaan en saa;
 Illoin viihtyy myrsky pauhaavainen
 Syömmein myrsky aina raivoaa;
 Metsät, maat myös muuttaa verhojansa,
 Tähdet riemuin täyttää ratojansa,
 Vaiheensa myös onnellakin on;
 Kaihoni on mulla muutteton.

 Niinkuin hirvi haavan kansa,
 Jonka joutsen nuoli toi,
 Välttää, nopsa, juoksullansa
 Turhaan tuskoansa voi;
 Niin mä vältin silmiäsi,
 Kun ne silmäin kohtasi;
 Voi, mun raukka sydäntäni
 Senpä ne jo haavoitti.
 Oi! kun koen pakosalle,
 Tuntuu tuskain suuremmalle,
 Povelleni, polonen,
 Lohdutusta löydä en.

 Pääsky poistuu, tuulen kanssa
 Lehdet maahan lentelee,
 Eikä sulo-laulujansa
 Liutusetkaan laulele!
 Kukkanen on, jäänyt, jäässä,
 Puro hyytyy juoksussaan,
 Lintu, kurja, kuusen päässä
 Istuu ollen viluissaan.
 Vihreyn on vihma vienyt,
 Missä laulut, kukat lie nyt?
 Näin on syömmessäni syys,
 Kuolon valta vihletyys!

 Sulo-ääni armahani
 Sai mun syömein liikkumaan;
 Leivon laulu kuullessani
 Ei niiu kaunis kai’ultaan;
 Luonto lumoksissa kuuli
 Korvana nyt ääntä vaan;
 Lähteen laine, länsi tuuli
 Seisattihe kuulemaan;
 Lintu heitti laulantonsa,
 Perho kukka-suutelonsa,
 Hurmon tämän huomasi
 Kipu, hänkin hymyili.

P[aavo]. P[outiainen].

Lähde: Karjalatar 30.7.1875.

Paavo Poutiainen
Runot
Sándor Kisfaludy
Karjalatar
1875