Terve tuloa Savo-Karjalalle
Laula nyt lapsi lattialta,
 Vasta-alkava alota:
 Soperra sanat Savosta,
 Kertomukset Karjalasta,
 Ihanasti isän maasta,
 Äidin maasta armahasta!
 Älä unho ulkomaita,
 Kaukonmita ellös karta,
 Nyt ois perhe pirttisällä,
 Tupasalla talon joukko,
 Loisetkin loma-ajalla,
 Saunaväki saapusalla.

 Terve tultua tupahan
 Vuoden alusta asuja!
 Sulta soisimme sanomat,
 Tulijaiset toivosimme:
 Ett on rauha rannoillamme,
 Sopu suurien välillä.
 Ei lie epä-kohteljasta,
 Epänsuotua sinusta,
 Jospa kuulet joltakulta
 Viittausta vienon laista:
 Tietoja talon tavoista;
 Kuta täällä toivotahan,
 Oikehen odotetahan
 Virkkamista vierahalta:
 ”Suomen mieltä, Suomen kieltä,
 Kansan äänen kannatusta,
 Puolueetonta puhetta,
 Hyötyä ja huvitusta.”

 Ruhtinaista jos rupeat,
 Muista sillon sievä poika:
 Ruhtinaall’ on ruunu raskas,
 Valtikkakin vaivaloinen!
 Ja kuin papista puhelet,
 Sanelet saarnavirasta:
 Puhu suulla puhtahalla,
 Syömmellä syyttömällä,
 Painava on papin kaapu
 Virka varsin vaivaloinen!
 Kirkosta kuin kirjoittelet,
 Seurakunnasta sanelet:
 Älä moiti muuriansa,
 Perustustansa pahaksu.
 Sen on luoja laatinunna,
 Kalliolle kaikkinensa;
 Ja kuin katsot koulujamme, *)
 Opit oppilaitoksia:
 Ellös katso karsain silmin;
 Koulut on meillä koreat
 Ehk’ on aamunsa alulla.
 Ja kun muistat maamme miestä
 Kyntömiestä kun kyselet:
 Ellös naura niituillansa,
 Sarkojansa ellös sorra,
 Irvihampahan ivalla.
 Syvässä on syömisemme,
 Einehemme alla juuren!
 Ja jos noissa novelleissais,
 Antimissais alla viivan,
 Rallattelet rakkautta:
 Oo silloin siisti sanainen,
 Puhdaskielinen puhuja:
 Esiynny enkelinä,
 Lintusena likenneite,
 Rallattele rastahana,
 Satakielenä sanele;
 Pyhä on povi Pohjan neiden,
 Tunne tyyni ja tasainen;
 Sulo on syön Suomen sulhon,
 Rakkaus syvä, rajatoin!

 Sananvalta ja vapaus,
 Nuoren into Isänmainen
 Ovat kultaiset omenat,
 Nep’ on kultaiset kurikat,
 Niillä ukset avatahan,
 Kalliotkin katkotahan;
 Vaan ne väärin käytettynä
 Tuovat paljo turmiota!
 Vapauden varjon alla,
 Alla innon uhkuvaisen
 Munivat murha-matoiset,
 Peto-linnutkin pesivät,
 Tirkistävät Tiikeritkin,
 Kalkku-madot matelevat!

 Ei muista monikaan kokki
 Ruuvan laittajan lakia, –
 Pilaavi paraimman puuron
 Liian suolan sotkemalla,
 Pahentavi parhaimman liemen
 Paljollakin pippurilla.

 Noin sun soisi Savolaiset,
 Kaipoaisi Karjalaiset
 Tulevaksi tuvillensa,
 Saapuvaksi saunoillensa,
 Kuin on tässä kuiskaistuna,
 Suulla puolella puhuttu.
 Semmoissa jos sieltä lähdet,
 Tuommoissa jos tulet meille:
 Silloin oot terve tultuasi:
 Orpana osattuasi:
 Olemaan oma toveri,
 Kaiken puolin kansan lehti;
 Ollen tulena takassa,
 Lämmikinä liesillämme,
 Pärehenä pirtissämme,
 Lamppuna tuvan laessa;
 Otavaisnai oppineiden,
 Kynä-miesten kynttelinä.

*) Varsinkin kansakouluja.

Kansalainen [Isak Hirvonen].

Lähde: Savo-Karjala 13.1.1888.

Isak Hirvonen
Runot
Savo-Karjala
1888