Eräänä syntymäpäivänä
Kukkuu käki ja laulaa linnut,
 Huokuu suloa taivas, maa;
 Veden kalvo se siintää, välkkyy;
 Vilja heelmöi ja nuojuaa.
 Kaiken mailman nyt elvyttääpi
 Luojan ääretön rakkaus,
 Rakkaus, joka elon antaa,
 Luonnon kaiken on uudistus.

 Rakkaus, joka mustan mullan
 Saattaa kukkia kasvamaan,
 Rakkaus, joka kallionkin
 Saattaa lähteitä kuohumaan,
 Rakkaus, joka sydämmehen
 Luopi kaunoisen keväimen,
 Jonka määränä ompi aina
 Ylin ihanne ijäinen.

 Sepä rakkaus valollansa
 Sunkin sielusi valaiskoon,
 Iki-kevähän luokoon sinne,
 Iki-onnen se suokohon,
 Että elosi oisi kaunis,
 Oisi tyyni ja sätevä,
 Niinkuin kukkaisa kesä-aamu,
 Niinkuin armainen aamu tää!