Sotamiehen laulu
Ei auta viipyä
 Sillä laivat on rannalla
 Mun täytyypi lähteä sotaan,
 Isänmaata varjelemaan.

 Isänmaa ja rakkaus
 On minun tänne saattanut,
 Ja se raskas ja kallis vala,
 Jonka olen vannonut.

 Luonto verrattu rautahan,
 Sydän kiveä kovempi,
 Kuin murheist’ ei mitään tietty,
 Vaikka usein kuullaan metsissä.

 Tussari on kultani,
 Ruuvit oli armahat,
 Hukarit ne seinillä riippuu
 Verellä pirskoitettu.

Lähde: Sanan-Lennätin 6.8.1858.

Anonyymi
Runot
Sanan-Lennätin
1858