Eemil Haloselle
Vaikka paikoilta pakenit
 hälinöitä, häirinnöitä,
 missä, kussa kulkenetkin
 kuunnellen kevätkäkeä,
 katsellen kajasteluita
 kuuden kymmenen kuvulta,
 vainoan sua, vanha veikko,
 pienellä pirahtamalla.
  
 Mieli kiitellä tekevi,
 ystävätä yhden kerran
 noista vuosista monista
 ajan ammoin antamista,
 kumppanuksin kulkiessa,
 taipaleita tarpoessa
 riidan mieltä rikkomatta,
 sovinnon sorahtamatta.

 Taoit ennen, taoit eilen
 taopa tänäkin päänä,
 tao huomenna hyvänä,
 vastaisena valkeana
 taltalla tuliterällä,
 vihityllä veistimellä,
 saa savi sanelemahan,
 kivi kielin kertomahan,
 puu julki puhelemahan,
 soimahan vakava vaski
 sielusi seponnäkyjä,
 haluisinta hartautta,
 kaihotuinta kauneutta,
 ihaninta intoasi,
 pyrkimystäsi pyhintä,
 omimmaksi onneksesi,
 Savonmaasi maineheksi,
 kaiken Suomesi suloksi.