Soijin
Vaeltaisa vainiolla
 Kuulin Annin laulavan,
 Kuulin kuuset takalolla,
 Kalliotkin kaikkuvan:
 Lall, Lall, Laa.

 Suositellen mehu-miellä
 Annin kumppaniks’ ma jäin,
 Sanoen: ka’, laula vielä.
 Ja se armas laulo näin:
 –          –           –

 Voi! se laulo hymy-huulin,
 Simasilmin, sulo-suin;
 Hiljaa hengiten mä kuulin;
 Mutt’ en muista muuta kuin:
 –          –           –

 Taivas leimahti ja loisti.
 Kun hän istu vieresäin;
 Suuellaanko? – Toisti, toisti,
 Lausu tuo, ja laulo näin:
 –          –           –

 Päivä solu. Ilta-torven
 Liökkö kuullu kuttuneen,
 Kun nyt lähti poikki korven,
 Totta muille lauleleen:
 –          –           –

 Vapaus on rinnastani,
 Riemu, rauha rientänyt,
 Yöt ja päivät korvisani
 Soipi sama ääni nyt:
 –          –           –

Lähde: Oulun Wiikko-Sanomia 29.2.1840.

Samuel Gustaf Bergh
Runot
Oulun Wiikko-Sanomia
1840