Ei tähtösiä tarvis
Oi, iltaruskon maille
 Alun mielein halajaa, –
 Oi, sieltä murheellista
 Mä voisin lohduttaa.

 Jos tähti siellä oisin
 Ma kirkas, loistoinen,
 Maan lapset viittoaisin
 Luo Isän ikuisen.

 Jos ken se viittotieltä
 Pois yöhön eksyisi,
 Tien oikeanpa hälle
 Osoittais hohteeni.

 Ei saisi hukkaan mennä
 Inehmo yksikään, –
 Vaan ylhäisin ja kurjin
 Sais onneen – elämään.

 Mut tähtösiä taivas
 On aivan täynnänsä,
 Ja miljoonittain sentään
 Maan lapset häviää.

 Ei tähtösiä tarvis –
 Mut rakkautta on,
 Mi johtais eksyväiset
 Totuuden tuntohon!

 Suo Herra rakkautta,
 Suo väsymättömää,
 Tulista, pyhää, suurta
 Tukeemaan eksyvää!