Työhön!
– »Jos talven kestäis
 kevääseen,
 ja kevät koittais
 aikaiseen
 ja mulle tointa,
 työtä tois,
 ett’ elatusta
 saada vois,
 kun leipää vailla
 vaimo on
 ja lapsi-liuta
 alaston
 ja minä itse!» –
 huokas mies,
 ja kalvas katse
 tuskaa ties.

 Näin eessä talven
 aattelee
 niin moni mies ja
 vapisee;
 ja moni äiti
 onneton
 ja lapsijoukko
 turvaton
 nyt leivätönnä,
 nälissään
 on alla talven
 inhasään.

 Voi miksi osat
 päällä maan
 niin kumman lailla
 jaetaan:
 Yks ylivoimin
 ahertaa
 ja leivän tuskin
 siitä saa;
 mut toinen täällä
 nauttii vaan,
 tee kunnon työt’ ei
 ollenkaan
 ja leipää hällä
 liiaks on;
 ja kolmas aivan
 osaton
 on työstä sekä
 leivästä
 ja tällä täällä
 karsinta
 on ainoana
 osana
 ja toivehena
 kuolema.

 Oi siskot, veikot
 yhtykää
 ja yhteisvoimin
 ryhtykää
 suurtyöhön: nälkää
 poistamaan;
 näin muita, teitä
 auttamaan!
 Te esimerkki
 näyttäkää
 ja teossanne
 täyttäkää
 te tekojenne
 perustus
 ja edellytys:
 oikeus!