Mielipuoli
Joku herätti minut
 ja kylmät sormet tarttuivat ranteisiini.
 Se oli mielipuoli.

 Kuljimme autioitten huoneitten läpi
 ja tulimme suureen saliin.
 Ikkunat olivat auki.
 Kuu paistoi.
 Lahoavien lehtien tuoksu tunkeutui sisään.

»Nuorta lihaa», sanoi mielipuoli.
»Kohta olet sinä maata,
 viileää, mustaa maata,
 kaikki jäsenesi ovat maata,
 kapeat sormesi ovat maata,
 punainen suusi on maata,
 eikä suutele enää!»

 Näin jonkin heiluvan.
 Tempauduin raivokkaasti irti,
 ja juoksin, juoksin, juoksin!
 Kauhistunut huutoni kaikui autioissa huoneissa.
 Takanani ilkkui mielipuoli ääni:
»Kuolet, kuolet, kuolet, kuolet!»