Nuoren tytön muistikirjaan (Forsman)
Kevätpäivä taivaall’ liekehti,
 Kasteen kiilto perhot kukkiin vietti;
 Niityll’ loisti nuori orvokki.
 Arvaatkos, mit’ armas kukka mietti?

 Hänpä mietti: oi, kuink’ armas on
 Elää, hurmata ja nautiskella!
 Sä, ku puit mun väriloistohon,
 Suo mun aina aina kukoistella!

 Näin hän pyysi. Tokko suotta vaan?
 Pyyskö riemua vai katkeruutta?
 Poskillekko vaiko rintahan
 Pyys hän nuoruutta ja ihanuutta?

 Pyydä, kukka sie, kuin kukkanen,
 Eloa elotar ja ihaa lempii;
 Rukoile – vaan kukkasielullen –
 Kuihtuvaa on kukkaverhos hempi.