Salaisuus
Ei huokailla, on silmä kuiva
 ja nauretaan – ei naurua.
 Ei katsehet ja kasvoin sävy
 salaisuuttamme ilmoita.

 Sen mykkä tuska rintahamme
 luo pohjatonta polttoaan.
 Ja vaikka sydän riehuu, huutaa,
 suu vaiti-oloin suljetaan.

 Sä kysy kehtolapsoselta
 tai käänny puoleen vainajain.
 Ne ehkä sulle ilmaisevat,
 mit alati salata sain.