Onnellinen ilta
On taivas himmentynyt hentoon sineen,
 ja sinenevät varjot hankien,
 mut vielä hohtaa katu luminen
 heleine lyhtyineen ja unelmineen.
 Ma kuljen keveästi kotiinpäin,
 kun hämyyn värähtelee ensi tähti.
 Pois kaikki tuska povestani lähti,
 ja ilman syytä autuaaksi jäin.
 Vain lumen rauha, sinen kuulakkuus,
 vain tähden jälkeen vieno tähti uus,
 vain tieto: huoneessani lämpimässä
 hymyilee ruusu yksin hämärässä,
 hymyilee ruusu lehdin hehkuvin.
 Yön sini, ruusu! Mitä toivoisin?