Totuus (Soini)
Totuus vaikka on ainovanha,
 aina se siltä on uusi –
 niinkuni uusia lehviä kukkii
 vanha aarnikuusi.

 Aamulla varjosta kuusen latva
 päivähän nousevi, nähkää!
 Kas, toden huippukin mullasta mannun
 ikuisuuteen tähtää!

 Päivällä tämä sivu kuusesta loistaa,
 tuon sivun lehvät varjoo.
 Tosikin vain osan itsestänsä
 silmälle nähdä tarjoo.

 Illalla aurinko kuusesta latvan
 viimeiseksi kultaa.
 Huiput hohtavat muinaisuuden,
 emmekä muista multaa.

 Syksyn yössä aarnikuusi
 pimeähän peittyy.
 Totuus aina on olemassa,
 vaikka se mielestä heittyy.

 Kuusen lehviltä kevään lämmin
 sulaa talven lunta.
 Todenkin uudesti kirkkahana
 löytävi ihmiskunta.

 Niinkuin kummulla uusia lehviä
 kukkivi aarnikuusi,
 niin tosi, vaikka on ainovanha,
 alati siltä on uusi.