Porrassalmen työ
TÄYTTÄÖS, SYNNYINMAA,
       MITÄ VARTIOPAIKKASI VAATII,
 KUIN SEN ON TÄYTTÄNYT TYÖ
       KUNNIATANTEREN TÄÄN
 Porrassalmen muistokivessä

 Niinkuin kirkas kellon malmi
 maine kauas kaiuttaa
 sanomaasi, Porrassalmi,
 aikain takaa aikain taa.
 Synkkää, mykkää murheen yötä
 vainko Suomen muinaisuus?
 Yöss’ ol’ ylhät tähdet myötä,
 työssä tyyni sankaruus.

 Vyöryi lauma kymmenverta
 päin kuin tulva vaahtopää.
 Vaan kuin luoto vasten merta
 Savon jäyhä joukko jää.
 Luoto nosti tuiman töyrään
 tulvan vimmat torjumaan,
 suostunut ei sopuun nöyrään,
 paennut ei paikaltaan.

 Urkittu ei vaali-uurnin,
 onko suunta noin vai näin.
 Yrjö Henrik Jägerhornin
 huuto kaikui: »Miehet, päin!»
 Suoran suunnan, selvän kannan
 kansan terve vaisto ties:
 rauhaa rakkaan kotirannan
 ei tuo meille vihamies.

 Siksi raikuin vastaa rauta
 viekkahasen viettelyyn.
 Siks ei vilpin vehkeet auta,
 kosto kohtaa synkän syyn.
 Muuri, jot’ ei mahdit murra,
 vakuus altis, kohtaa: seis!
 »Koirat voi sit’ omat purra»,
 vieraan vitjaan ken ne veis.

 »Miehet päin! Ei mieltä arkaa!
 Saalis varma vartoaa.
 Vihollinen pakoon karkaa,
 voitto toista valmistaa!»
 Kymment’ yksi – vanha suhde –
 torjui illan, torjui yön;
 toisen päivän iltapuhde
 päilyi päättyessä työn.

 Vaan se ilta sees ol’ enne
 aamuun avaroituvaan
 Sorjempaa ei tietä menne
 maineen valo-maailmaan.
 Kasvoi maa, mi verin kastui,
 jalon viljan kypsyttäin:
 Döbeln, Adlercreutz jo astui
 suurta päivän työtä päin. –

 Niin on ollut, niin on vasta:
 aina Suomen syöjät syö!
 Sortuis Suomi maailmasta,
 osamme ois unhon yö,
 tuvistamme jäis vain tuhkaa,
 viljan vainovieras veis,
 ellei vasten vaaran uhkaa
 raiu rautaisesti: seis!

 Vain, jos miehuutta on jäyhää
 ilkivallan torjumaan,
 kun sen laumat riehuu, räyhää
 ylväät ylivoimastaan,
 jos – kuin vasten tyrskyselkää
 seisoo seinä kallion –
 joukko pien’ ei vaaraa pelkää,
 vahva Suomen suoja on.

 Turmaa miel’ ei torju melto,
 torjuu tarmon teräs vain.
 Suomen pirtti, Suomen pelto
 jää ei valtaan vainoojain.
 Pojat seuraa taattoin tapaa,
 toistuu Porrassalmen työ.
 Suomi valvoo, Suomi vapaa,
 ettei toistu sorron yö.