Miehen kyyneleitä
Neito, näit mun kyynelsilmin! –
 Niinkuin kukan terässä
 Kastehelmi taivahalta
 Vaimon kyynel kimeltää.

 Jos sen tumma yöhyt itki,
 Jos sen päivän koite toi,
 Kasteest’ aina kukka virkos,
 Nuoreten pääns’ aamuun loi.

 Mutta miehen kyynelvuo kuin
 Neste piilee kuusosen,
 Kuoren halki täytyy viiltää,
 Haava kaivaa syömehen.

 Huoko ehkä kuivettuvi,
 Puu taas nousee, viherjöi,
 Vielä kevät moni palaa,
 Mutta viilo, haava – jäi.

 Neito, kuusta viilokasta
 Muista salon liepeellä;
 Muista myöskin kyynelehet
 Jot näit miehen silmässä.

Leimu [Kustavi Grotenfelt].

Anastasius Grün
Kustavi Grotenfelt
Runot