Kevät (Mendelin)
Jo kevät armas jälleen
 Saa Suomehen,
 Jo tunnen hengittäissä
 Ilmassa sen.
 Ma näen: kaikkialla
 On elo uus’,
 On talven lumikentill’
 Uus’ ihanuus.

 Helmillä herttaisilla
 Ne loistavat,
 Ei helmet vakain kruunuiss’
 Oo kirkkaammat.
 Ja puut ja pensaat alkaa
 Jo punoittaa;
 Kun viikko muuan vierii,
 Ne lehteen saa.

 Ja silloin laulu kaikuu
 Taas lintujen,
 Ja poissa kaive, murhe
 On ihmisten.
 Ja vedenpintaan tuuli
 Luo väreitä,
 Ja ihmisrintaan luonto
 Luo lempeä.

 Näin kevät kaikkialla
 Luo elämää,
 Sen voimastahan kaikki
 Taas heräjää.
 Vaan yht’ ei kevät armas
 Voi kuitenkaan:
 Ei mulle konsaan tuoda
 Mun kultastan’.