Sydän-kissalleni
Nyt sinä hyrräät
 taas, sydän-kissani, kas sua!
 Piikit on piilossa,
 tarjoat pehmeetä tassua.

 Nyt sinä hyrräät,
 leikit ja lempeesti luijaat,
 parhaita paloja
 heikkona hetkinäin puijaat.

 Siksi sä hyrräät,
 kun sinun herrasi olen,
 tieten ja tahtoen
 heiluvaa häntääsi polen.

 Naapurit kysyvät:
 miks’ sua elätän, kollia;
 siksi kun tarvii
 kynsiä monia mollia.

 Heillä on kanoja,
 lampaita, tyhmiä tossoja,
 kartanokoiria,
 laihoja rapakkokossoja.

 Hyst, hyst, hiljaa!
 Mainitsin niitä niin murisit,
 ah sinä kollini
 kaikkien koipia purisit!

 Hyrrää sä kollini
 narraile naapurein nassuja,
 kiittele kanoja,
 kukkoja kunnianhassuja.

Kasperi Tanttu