Runo (Runeberg)
Lähtehellen puhu poika,
 Vihasuulla suihkaeli:
 Lähet, luhan silmä, häijy!
 Tuhat kertaa tyttöseni
 Muotoellut muotoansa
 Sinisessä sylissäsi;
 Vaan et kätke kuvoansa,
 Säilytä suloista suuta.
 Katoo kuva mentyänsä,
 Hukkaani hakeakseni.
 Rankasenko sua räähkä,
 Sevotanko silmäkkeesi,
 Kaivan sinun veettömaksi,
 Poljen kukkaviertehesi?

 Lähet laski rukouksen,
 Lausu siihen lakeasti:
 Miksi mua rankasisit,
 Sevottaisit silmäkkeeni,
 Kaivasit mun veettömäksi,
 Polkisit mun kukkaviertein?
 Minä raukka, vein sikiö,
 Kylmä, vierin veretönnä,
 En oo ketään rakastannut,
 Enk' oo keltään rakastettu.
 Eipä sunkaan povessasi,
 Povessasi palavassa,
 Syämmesi silmäkkeessä,
 Muisto tyttösi menesty
 Kauvemmin, kun, kaunosena
 Näkyy neito nävössasi.

IGN [Erik Alexander Ingman].

*) Muualta tullut.

**) Idyll och Epigram af Runeberg, 18.

Lähde: Oulun Wiikko-Sanomia 20.11.1830.

Erik Alexander Ingman
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Oulun Wiikko-Sanomia
1830