Heinikossa
Suloista olla on heinikossa
 kun päivä kirkas se heloittaa,
 kun heinän huojuvat hienot helpeet
 ja angervoiset ne tuoksuaa,
 ja lumivalkeat luikut häilyy,
 ja kesälämpöä ilma päilyy.

 Sirittää sirkka ja rannan raita
 kuvaansa kaunista ihanoi,
 ja sinikalvossa toinen taivas
 ja toiset rannat ne unelmoi,
 mut yläilmoissa leivo lentää,
 sen riemusävel se kauas entää.

 Ja männyn latvassa käki kukkuu
 syvintä kaihoa – kerrotaan.
 Tuon pienen valkoisen pilven piiloon
 ajatus hukkuvi kulkeissaan.
 Eloa uhkuen ilma soipi
 ja sydän tyynenä unelmoipi.