Ingeborgin valitus
Syys on ja yö,
 myrskyten aallot ne laivaa lyö.
 Oi, toki keinuisin siellä
 miekkosen miellä!

 Kauan mä näin
 purjeen, mi lensi jo läntehen päin.
 Oi, miten uhmisin yötä
 Fritiofin myötä!

 Aallokko sie,
 niin älä paisu, sa hiljemmin vie!
 Tuikkios, tähtönen taivaan
 retkellä laivaan!

 Keväällä kait
 Saapuvi hän, mut jo armas on vait,
 ei tule laaksossa vastaan
 laulaissa rastaan;

 multahan maan
 raukka on riutunut rakkauttaan,
 tai sydän vertyvi heikon
 uhrina veikon.

 Haukka, sa jäät
 herratta nyt, mut sa lempeni näät!
 Itse, kun hän meni loitos,
 huolehdin hoitos.

 Loimehen luon
 näin sinut kintaalle urhoni tuon:
 silkki on siipi, kuin tulta
 kyntten on kulta!

 – Siivet sä sait,
 Freija, ja ilmojen halki sa hait
 pohjat ja etelät varmaan
 jäljessä armaan. –

 Haukka, jos suot
 siipesi mulle, ei kannata nuot,
 Yhdet on siivet, jotk’ kantaa,
 kuolo ne antaa.

 Olallein näin
 istu sa, silmäten aavoille päin.
 Oi, miten mielemme halaa,
 eipä hän palaa!

 Hautani luo
 saapuvi hän, ja sa muista nyt tuo:
 Kuiskihan terveiset kuolleen
 Fritiofin huoleen!

Lähde: Juva, Valter 1926 [1916]: Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta. Werner Söderström Osakeyhtiö, Porvoo.

Katso myös 
 Inkerin valitus

Esaias Tegnér
Runot
Valter Juva
Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta
1926

sv:Ingeborgs klagan