Kodostansa unia nähnyt
Näin mä näkyjä yöllä
 Unia unisialla;
 Olimpa olevanani,
 Kulkevanani kotona.
 Äiti itki poikoansa,
 Sureksui sukimoanja.
 Ei unet toden tosia,
 Näyt varmaan näyttäjiä;
 Sanon sentänä sanani,
 Laulan laulu pienoiseni.
 Miksis, äitini, minua
 Sureksuit sukimoasi?
 Kaukanako kamputtelen,
 Vai’ko vaaran suun esissä?
 Älä itke armas äiti,
 Sureksu sukimoasi,
 Vaivan jo minusta nähnyt,
 Huolen pitkimmän pitänyt!
 Olen täällä, kun olenkin
 Kaukana kotomajasta,
 Vaan samampa suojuksessa,
 Isän ilman kannen alla.
 Mut’ jos vaaran suun esissä,
 Pyörin tuskan pyörtehessä,
 Niin ei sentään sen isämme
 Tahtomata taivahisen
 Vaivu’ varpuinen pyryssä,
 Mato pieni maan raossa.

–sk–

Lähde: Maamiehen Ystävä 23.11.1844.

Frans Jakob Chydenius
Runot
Maamiehen Ystävä
1844