Ruskoni
Ruskoni seisovi tallissaan,
 karva sen kullalle kiiltää.
 Laskenpa Ruskoni irti vaan,
 juoksussa ilmoja viiltää.

 Hopeat Ruskoni selkään saa,
 lähdemme kylien teille.
 Hummani harjapa liehuaa
 tuodessa heiluja meille.

 Tulisen ruskoni rekehen
 kylien neitoset pyrkii.
 Istutan kaunihit vierehen,
 rumia mieleni hylkii.

 Kylien pojatpa kiukkuilee
 Rusko kun raitteja ravaa,
 jälkehen silmänsä vilkuilee, –
 kenenkä veräjän avaa.

 Ruskoni juoksu on viriä,
 kaikilta tytöiltä tietty;
 monenpa anopin miniä
 Ruskon on korjassa pietty.