Ristin juurella
Armahda, auta, Herra taivaan,
 Jumala kaikkivaltias!
 Äl’ ylön anna lastas vaivaan,
 vaan auta aivan armostas,
 vaikk’ olen synniss’ elänyt
 ja hyvyytesi hyljännyt.

 Pois käännyin mailman turhuutehen
 pahuutta tehden vastaasi;
 se sai mun synnin orjuutehen,
 mun lihan himot valtasi.
 Mä synnin kanssa leikitsin
 ja varoitukset hylkäsin.

 ”Ei kenkään saata nähdä tuota,
 mi pimeässä tapahtuu;
 sä ethän ole nuori suotta,
 riemusta rintas pakahtuu.” –
 Kiusaajan ääntä kuuntelin,
 ja elämäni myrkytin.

 Sä, Herra, sentään mua muistit,
 et synnin orjaa hylännyt,
 mun lankeemukseen syvään suistit,
 kun nimeäs en pelännyt.
 Se oli isän kuritus
 ja sielulleni muistutus.

 Mä laskeudun ristis juureen,
 O Herra Jesus, edessäs
 tunnustan pahuuteni suuren.
 Viattomalla verelläs
 puhdista kurja sieluni
 saastasta synnin puhtaaksi.

 Sä ristinpuuhun naulittuna
 kruunulla orjantappurain
 edestän’ olet kruunattuna;
 Sä ryöväriä armahtain
 hänelle taivaan lupasit,
 kun katumuksens’ huomasit.

 Ei ole mulla turvaa muuta
 kuin ristis puoleen kääntyä,
 sinulta anoin voimaa, uutta
 parempaa alkaa elämää.
 Oi, käännä katsees puoleeni,
 suo kurjan kuulla armosi!

 Oi ihme! Kasvos kirkastuivat,
 lempeä katsees kääntyvi
 minuhun kurjaan sekä soivat
 suloiset sanas korviini:
 ”sun syntis anteeks annetaan”. –
 Jumalan kiitos armostaan!

N[iilo]. E. W[ainio].

Lähde: Turun Kuva-Lehti 23.3.1890.

Niilo E. Wainio
Runot
Turun Kuva-Lehti
1890