Nukkuos rauhassa
Luonto jo nukkuvi rauhassa,
 Nukkuvi talviunta;
 Hohtava hursti on peittona,
 Hursti on valkolunta.

 Uinuvi suvinen sulous,
 Uinuvi orvonkukka,
 Lehtojen ilo ja armaus,
 Nuojuva nurmen nukka.

 Poissa on pääsky ja leivonen,
 Käkönen kultakieli;
 Niiltähän sai ilon armaisen
 Alati ihmismieli.

 Kaikki nyt nukkuvi, hiljaa on –
 Hiljene sydän parka!
 Miksi, oi miks’ olet rauhaton?
 Miksi sa olet arka?

 Nukkuos, vaikka sun keväimes
 Kukkivi parhaallansa!
 Nukkuos, lumi sun kukkaises
 Verhovi vaippahansa. –