Vanha ukko
Kuusen-oksia vihriöitä
 Ukko heitteli kadullen,
 Taisi kylvää hän sinne myöskin
 Surun kirkkahan kyynelen –

 Koska harmajan hapsipäänsä
 Yhä kaihoen kumarsi,
 Koska vapisi käsi hällä
 Kun hän oksia heitteli.

 Liekö heitellyt niitä sinne
 Oman lapsensa varallen,
 Liekö mullannut niiden kanssa
 Ilon armahan, ainoisen?

 Vaiko mietti hän elämänsä
 Monivaiheista tarinaa?
 Ehkä aatteli: mulle kohta
 Toinen oksia heittää saa.

 Kuusen-oksia vihriöitä
 Ukko heitteli kadullen,
 Taisi kylvää hän sinne myöskin
 Surun kirkkahan kyynelen.