Oma koti
On mullakin pyhättä pienoinen
 Vaikk’ halpa työmies olen.
 En muuta rikkautta kaipaakaan,
 Kun on oma, soma koti.

 Mun hempeä kultani jakamaan
 Tuli kanssani leipähuolet.
 Nyt rikkaaks’ kerskaan itseni
 Kun yksin en tarvitse huolla.

 Vaikk’ pienoinen on pirtti vainen
 Ei ahnas oo se meille;
 Siel’ kotiliesi mielin leimuaa,
 Ja talviyöhyt, kesäks’ muuttaa hän.

 Sen ympärillä tumma kuusikko,
 On polku kaita, läpi metsikön,
 Mutt’ kulta kun on rinnallaan
 Niin ruusutarhaks ne loihtii hän.

 Kun päivä laskuun on entänyt
 Ja työstän kotia kohti rientelen
 Mä tullessani äkkään silmää kaksi, vai tähtiäkö lie?
 Mutt’ kotipolulle ne mua viittailee.

–ls–.

Lähde: Työmies 26.7.1904.

Anonyymi
Runot
Työmies
1904