Lauluun pyyntö
»Mä pyydän, huomenna olkaa
 Niin hyvät, mun veikkosein,
 Ja lauluun kanssani tulkaa
 Taas vienoisin sävelein!» –

»Vai taasen lauluhun soisit
 Sä heräävän impyes;
 Tuon vähemmälläkin voisit
 Jo uskoa omakses!

 Ei mont’ ole iltaa vielä,
 Kun hänelle laulettiin,
 Ja muistathan, miten siellä
 Tul’ ilmestyi kyntteliin:

 Se olihan toivontähti,
 Min sullen sytytti hän,
 Jo nytkö se sammua ehti?
 Voi houkko, mun ystävän’!»

»Oi, heretkää, mua kuulkaa,
 Pois leikki nyt, veikkosein,
 Ja lauluun kanssani tulkaa
 Taas vienoisin sävelein.

 Niist’ ei mun armaani herää,
 Ei siit’ ole huolta, ei!
 Niin nukkuvi hän täll’ erää» –
»Mitä, hänet Tuoniko vei?»

»Ei toivon tähtönen paista
 Nyt enää ikkunastaan,
 Mut tuolta taivahan laesta
 Se täst’ edes vilkkuvi vaan!

 En enää ikkunans’ alle
 Mä vie teitä laulamaan,
 Vaan tuonne hautausmaalle
 Siell’ lepoon hän lasketaan.»

P. J. Hannikainen
Runot