Sanaisia jäähyväisiksi
Kevät armas, leuto, lämmin
 Meitä taaskin tervehtää,
 Tuuli henkii hempeämmin,
 Järven aalto kimmeltää.
 Milloin kuvaupi saari
 Lahden pintaan tyynehen,
 Milloin taasen taivaankaari
 Jännittyypi pilvehen.

 Leivot laulaa, kukkuu käet,
 Raksuttavat rastahat,
 Kukkasia täynn’ on mäet,
 Niityt, norot, notkelmat;
 Laitumilla karjan kellot
 Kimakasti kilkahtaa,
 Vihannoipi viljapellot,
 Koristett’ on koko maa.

 Niinkuin kevät kaunis mailla
 Luonnon kaiken kaunistaa,
 Elon kevät sillä lailla
 Rintojamme raitistaa.
 Kylvö-aika kiiruhtaapi,
 Kehoittaapi rientämään,
 Sepä mielet liikuttaapi,
 Sydämet saa sykkimään.
 Mutta miss’ on kylvösarka,
 Jota käymme hoitamaan? –
 Lapsen sydän hento, arka
 Peltomaaksi uskotaan!
 Valistusta, sivistystä
 Tarkoitus on kasvattaa,
 Mutta tätä yritystä
 Alkaessa – huolettaa.

 Huolettaa, kun työhön tähän,
 Tehtäväämme tärkeään,
 Taitoa on varsin vähän,
 Kokemust’ ei ensinkään;
 Miten alkaa, kuten olla,
 Helppoa ei ensin lie;
 Miten raataa vainiolla,
 Että määrähän se vie.

 Huolettaa, kun peltomiestä
 Muistamme, kuin hälle käy,
 Kun ei kesän työstä, hiestä
 Joskus palkintoa näy;
 Siemen juurtuu, mutta laihon
 Rakeet särkee, halla vie,
 Saapi niittää surun, kaihon,
 Perheell’ eess’ on mierontie.

 Mitä silloin, ystäväiset,
 Teemme, jos käy meille näin?
 Olkaamme vaan kestäväiset,
 Pyrkikäämme edespäin,
 Niinkuin maamies tyytyväisnä
 Hyörii, häärii, puuhailee,
 Kunnes vuosi täysinäisnä
 Taaskin hänet palkitsee.

 Tääll’ on työstään rientäneitä
 Kumppaneita koolla nyt:
 Onkos toivot pettyneitä?
 Milt’ on alku näyttänyt?
 Näämmehän kuin ilo loistaa
 Kunkin heidän silmistä,
 Sepä myöskin huolet poistaa
 Alkavaisten syämistä.

 Viel’ on silmä, jok’ ei nuku,
 Joka valvoo, vartioi;
 Se kun johtaa, emme huku,
 Vaarat peljättää ei voi.
 Siihen turvatkaamme varmaan,
 Työtä lähteiss’ alkamaan,
 Valon eestä maamme armaan,
 Kukin lahjaans’ uhraamaan.

 Siis ei toki mikään huoli
 Mieltämme voi rasittaa,
 Koska toivon, riemun puoli
 Kirkkahana heijastaa:
 Aika, jolloin tiedon valo
 Katkoo kahleet pimeyden,
 Jolloin uusi polvi jalo
 Astuu tietä siveyden.

 Hyväst’ rakkaat opettajat!
 Onni olkoon osanne,
 Että vielä monet ajat
 Voitte jatkaa tointanne!
 Hyväst’ oppilaitos kallis!
 Muistos pysyy pyhänä;
 Sun jos Luoja olla sallis
 Kansan valon lyhtynä!