Keväällä (Hirvonen)
Meni talvi, meni myrskyinensä,
 Meni pakkasine, pyry-ilmoinensa,
 Pakeni jo pojes – pohjolaan;
 – Aikansa se siellä olla saa.

 Tuli kesä, tuli tuomisilla:
 Tuli tuhansilla tuomisilla!
 Maallemme soi verhon vehreän,
 Rantasille laineen lempeän.

 Tuomi kukkii, laakso vihannoipi,
 Lemmen laulu, karjan kello soipi,
 Kylvymiesi kylvää kyyhyttää,
 Kalamieskin verkon virittää.

 Lintu laatii pesän pienokaisen,
 Aika kuluu onness’ armahaisen!
 – Ihmis-lapsi! ellös vainenkaan
 Mureheksi muuta riemuaan!

 Lapset, kuulkaa! pankaa paulat poisi;
 Auttakaan, ken vaan nyt auttaa voipi
 Lintusta ja lastun lainatkaan
 Alle räystähänsä aikanaan.

 Kevätlauluun käykää lintuin kanssa,
 Kiittäkäätte Luojaa lahjoistansa!
 Lapset, linnut sulo Suomenmaan,
 Ryhtykää nyt vuoroin veisaamaan!

Kansalainen [Isak Hirvonen].

Lähde: Savo-Karjala 14.6.1889.

Isak Hirvonen
Runot
Savo-Karjala
1889