Nälkäiset sodassa
Syli korpien aukesi, riistäntäluolain,
 Ja raatajain parvet, virta se vuolain,
 Kylät nostatti, kaupungit taistelutoimiin,
 Luottaen luokkamme kuntoon ja voimiin.

 Repaleisnakin ryntäsi, nälkääkin nähden
 Punakaartien joukkueet, aattehen tähden
 Ja leivän, ja raatajain valtion armaan,
 Kohdaten hangilla kuoleman harmaan. –

 Oli intoa riittämiin – taitoa niukoin.
 Toki luokkamme otteli otteluin tiukoin.
 Ken sankarten tais’ luvun laskea silloin!
 Kuntoa moista ei nähtynä milloin!

 Tuta sai kovan vastuksen lahtari raaka.
 Vaan horjahti viimein taistelun vaaka,
 Kun avun valkoiset mahtavan saivat:
 Saksasta rantahan laskivat laivat.

 Kävi hangilla jäisillä tuonelan tuuli.
 Vaan kostoa huutavan urhojen kuuli,
 Kun hangelle kaatuen tähtien vyöhön
 Tuijotti, vaipuen kuoleman yöhön.

1927