Kansansa halveksijoille
Voi teitä, kehnot, raukat,
 Te maamme onnettuus,
 Kurjissa sieluissanne
 On valhe, kavaluus.
 Pyhimmät aatteet, tunteet,
 Mi syömmet innostaa,
 Ne teiss’ on ulkokuorta
 Ja tyhjää pakinaa.

 Maa, minkä leipää syötte,
 On teille vieras se,
 Sen kansaa halveksitte,
 Sen kielen hylkäätte. –
 Maan päältä jospa voisin
 Teit’ tyystin poistaa pois,
 En soisi, hautananne
 Ett’ isänmaani ois!

 Oi jospa tuli taivaan
 Äkisti laukeais
 Ja syömmet kurjat, kylmät
 Kerrassaan kadottais! –
 Ei – tulta tuhoovaista
 En teille toki sois,
 Vaan tulta, joka kuonast’
 Eroittaa kullan vois.

 Oi jospa taivaan Herra
 Sit’ tulta sinkoais,
 Jokaisen kurjan syöminen
 Tulella puhdistais!
 Poistuisi kansastamme
 Häpeä, kehnous,
 Sais sijaan suuret aatteet
 Ja suuri rakkaus.

 Silloinpa, Suomi armas,
 Sun koittaa onnesi,
 Kun mahtavasti kerran
 Sun kieles sointuvi,
 Kun takoo koko kansa
 Sovinnon Sampoa
 Ja edistyy ja kasvaa
 Jaloissa riennoissa.