Vapauden Viesti
Vapauden viestiä kuulla mä mielin
 oi, sitä surren mä kaipailin!
 Miksi? Ah, kerronko haikein kielin
 kivuista kansani kallihin.

 Kerronko orjista kuinka ne raataa,
 iskujen viuhke ilmassa soi. –
 Harmaja halla toukoja kaataa,
 harvat loistossa hekkumoi.

 Taistelu leivästä uhreja niittää,
 riutuvi ihminen kahleisiin.
 Mistäpä köyhälle iloa riittää.
 Taakan alle hän painuu niin.

 Kerronko tuhat on tiellämme turmaa,
 muureja, salpoja vastassa ain. –
 ”Vapauden viesti” – ah, sana se hurmaa,
 – Heikkona meille se soipi vain.

 Heikkona kaikuu vapaussoitot,
 kahleita, muureja vastassa on.
 Kaukana, kaukan’ on huomenkoitot,
 – Oi, sinä kansani onneton!

 Leipä ja vapaus, onni ja rauha
 köyhiltä kaikki ne riistettiin.
 Kuollut on rinnasta sopu se lauha,
 toivekin lyöty on uuvuksiin.

 Vapauden viestiä riemastavaa
 tuota, tuota me kaipaamme,
 viestiä suurta mi väylät avaa,
 väylät köyhälle kansalle.

 Väylät auki ja muurit alas,
 murskaksi kahleet kurjat nuo! –
 Nouskosi kansani, vanno valas!
 tulevaisuutesi vapaaks luo. –

 Vapauden viestiä nostattavaa
 tuota, tuota me kaipaamme. – –
 Köyhäin joukko hetkesi havaa.
 Vapahaks’ itsesi taistele!

Hilja Liinamaa.

Lähde: Vapauden viesti: sosialidemokratinen kevätjulkaisu 1. 1908. Vapaus-lehti, Mikkeli.

Hilja Pärssinen
Runot
Vapauden viesti
1908