Rannalta
Kesän valkeaa, kesän vihreää,
 veden siintoa välitse puiden.
 Valon virrassa laineet väräjää
 liki tervaista venhettä uiden.

 Kaks kaulaa pehmeän ruskeaa,
 kaks kiharatukkaista päätä,
 kaks ruumista nuorta ja notkeaa
 juo hiljaista hellesäätä.

 Pesi vilvaaks äsken hipiän
 joen raikas, noukkiva laine.
 Katos mielestä jäljet ikävän –
 viri tuoksuva kaikki sai ne.

 Sinen rannattomuutta katsellen
 vajos molemmat rinteen hiekkaan.
 Pian sulkee luomet silmien
 sädetulva auringon viekkaan.