Yössä heinäkuun
Ruusut valkeat tarhassani,
 yössä heinäkuun,
 tuoksuu, aattelen aikojani
 alla lehmuspuun.

 Rauha suuri on rinnassani
 yössä heinäkuun –
 löydän lohtuni laulustani –
 kaiken unhotan muun.

 Kaiken unhotan, yksin sulle
 yössä heinäkuun
 laulan lauluni, kun nyt mulle
 viimein avautuu

 rauhan porttien vaskisalvat
 yössä heinäkuun –
 heitän aurat ja heitän kalvat,
 kaiken, kaiken muun,

 yksin hiljaa kun sinne lähden
 yössä heinäkuun,
 miss’ ei lauluhun mullan tähden
 enää aukene suu.

 Ruusut valkeat tarhassani
 yössä heinäkuun –
 yhden katkaisen, huuliltani
 lehdet hajaantuu –

 Tahdon tuoksusi siihen asti
 yössä heinäkuun,
 jolloin rauhani suuri saapi,
 portit avaantuu – – – –