Keijujen luona
Verissäpäin mä saavun
 taas luoksi keijujen.
 Ja riisun rääsykaavun,
 nuo vaatteet ihmisten.

 Nyt keijusiskot itkee
 ja nyyhkii kauhuissaan.
 Mut viisain heistä kitkee
 yrttinsä kiehumaan.

 – Oi, missä käynyt lienet,
 ken on sun raadellut?
 – En tiedä, siskot pienet,
 olen yössä taistellut.

 Ma astuin jossain siellä
 niityillä ihmisen.
 Mua kohtas turma tiellä,
 kai joku ihminen.

 Mut, siskokullat, auta
 ei meidän itkeä.
 Jos kuolen, tehdään hauta! –
 Nyt saan kai kylpeä!

Runot