Jos vain minä laulaa voisin
Jos vain minä laulaa voisin
 kuin kevään lintunen,
 niin parhaimmat lauluni loisin
 vuoksi punatähtösen,
 sille laatisin laulujen vyöstä
 ylle säihkyvän seppelen,
 että kohoisi katsehet yöstä
 punatähtösen puolehen.

    Ah, miksi en lintunen kevään,
    ei laulajan suotuna suu
    – vain rinnassa laulelmat helää
    sekä rintahan kuoleutuu –
    ah, miksi en voi, kuni tahdon,
    minä laulaa ja laulaakin niin,
    että tunkisi sävelten aallot
    ikiorjien sydämiin.

 Sieltä tahtoisin laulaen poistaa
 vuosituhanten jättämän jään,
 että orjankin katse vois loistaa,
 sais rintansa lämpiämään
 ja nousisi katse kirkas
 punatähtösen puolehen
 ja lähtisi aatos vilkas
 luo veljien vapaiden.

    Mutt’ vaikka en laulaa mä voikaan
    ei laulajan suotuna suu,
    niin sittenkin sävelmät rinnan
    ne kauaksi kulkeutuu,
    ne tunteiden aaltoina kiirii,
    minne niiden on toivottu tie
    – ne raatajan rintaan hiipii
    ja laulajan terveiset vie.

1930

Herman Laukkanen