Seitsemæistoista vuotinen
En tiedæ, mitæ toivon,
 Ja toivon kuitenkin,
 On tyhjæ sydæmmeni,
 Ja tæysi sittenkin
 Nîn levottoman mielên
 Min sŷksi løytænen?
 Ah, mitæ toivon, tahdon,
 Ja mitæ âttelen?

 Ûrasti kaiken pæivæn
 Ôn ompelevinân,
 Vân tyøstæni ei mit^æn
 Næy toki tulevan.
 Ei lîu neulaseni;
 P^æ vaipû kætehen.
 Ah, mitæ toivon, tahdon,
 Ja mitæ âttelen?

 Mæ lûlin: Kevæt tulê,
 Ja luonto ûdistû,
 Ehkæpæ sillon suru
 Ja mieli mûttântû.
 No, tuli kevæt, kesæ;
 Mæ olin entinen. –
 Ah, mitæ toivon, tahdon,
 Ja mitæ âttelen?

 En rakasta, kuin muinon,
 Suloista lâksôni,
 Kuin pæivæ kirkastüpi,
 Mustûpi muotoni.
 Levottomûden liekki
 Millonhan sammunên?
 Ah, mitæ toivon, tahdon,
 Ja mitæ âttelen?

 Voi, jos jo saisin mûttâ
 Pois tuonne tuonelân,
 Tuo sydæn ehkæ siellæ
 Løytæisi lepoân;
 Vân riemut ystævŷden
 Kuin jætt^æ râhtinen?
 Ah, mitæ toivon, tahdon,
 Ja mitæ âttelen?

[Gustaf Reinhold] B[lom]q[vi]st.

Lähde: Kansan Lehti 5.6.1869.

Gustaf Reinhold Blomqvist
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Kansan Lehti
1869