Jos mulla olis valta tuomarin (1925)
Ma kuudentoista olin ehken vielä sitäkään,
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Kun merimiesnä aaltoja läksin kyntämään.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Ma sinne tänne valtamerta olen kulkenut.
     Tuuli tuimana aalloilla käy
 Ja sylihini neitoa monta sulkenut.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Mut kerran kun me purjehdimme Juutin salmehen,
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Niin seisoi siellä rannalla kaunis neitonen.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Ja kun ma sitten maihin läksin huvittelemaan,
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Se neito tuli vastahan ruusut rinnassaan.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Hän antoi mulle ruusun ja hän antoi suudelman.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Sai syttymähän rintaani lemmen kaihoisan.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Nyt kuihtuneet on ruusut, jäljell ovat okahat.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Ne sydäntäni vihloo ja tuskan tuottavat.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Siis sanon vain: jos mulla olis valta tuomarin,
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Niin kaunottaret kaikki mä häkkiin sulkisin.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Nyt lauluni on loppu, enkä lepoa ma saa.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Ja kurkkuani tarvis ois hiukan kostuttaa.
     Tuuli tuimana aalloilla käy. (Saa kurkun kostuketta).

 Kas niin, se mua virkisti, se pikku tuikkunen.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Ja vallan toisin silmin nyt mailmaa katselen.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Nyt sanon: jos ois minulla se valta tuomarin.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Niin joka sorjan neidon ma häkkiin sulkisin.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

 Niin, häkkihin ma lukitsisin joka neitosen.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.
 Mut kaikki reimat poijat sais häkin avaimen.
     Tuuli tuimana aalloilla käy.

(Ruotsinkielisen kansanlaulun mukaelma.)