Niin vapaa olin, riemuinen
Niin vapaa olin, riemuinen,
 kun lauloin aamukoihin;
 mut lännen poika, kankuri
 toi tuskaa lauleloihin.

       Kun käytte, tytöt, kankuriin
       ja viette sinne työtä,
       niin taivaltaa te muistakaa
       taas kotiin ennen yötä!

 Mun laittoi äiti kaupunkiin:
 ”Käy, kehi kankaas loimi!”
 Mut kehinpuuta käyttäissäin,
 toi sydänhuolta toimi.

 Ja kaunis lännen kankuri
 sai kuteelle jo kankaan;
 kuin pauloin sitoi sydämein
 hän joka niiden lankaan.

 Vait istuin siinä kehien,
 kun sukkula se ensi;
 mut kaiteen joka iskuhun
 mun veret poskiin lensi.

 Kuu verkkaan vaipui läntehen,
 loi yöhön kalvaan valon,
 kun kaunis lännen kankuri
 mua saattoi kautta salon.

 Mit’ toivottu ja tehty lie,
 se salaan jäädä sietää;
 mut oi! ma pelkään, kohta sen
 jo kylät kaikki tietää.

       Kun käytte, tytöt, kankuriin
       ja viette sinne työtä,
       niin taivaltaa te muistakaa
       taas kotiin ennen yötä!

de:Mein Herz war einst so froh und frei