Kuutamolauluja


1 

 Tuolla missä kumpu siintää
 lempeästi lehto hymyy
 sinne aatos mua kiintää.
 Nyyrikkini siellä lymyy.

 Tuolla missä vihannoipi
 lehmukset ja poppelitkin.
 Nyyrin pajuhuilu soipi.
 Kuulin hymyilin ja itkin. –

 Soittelo ja silmäin sinen
 kuvastelu lemmen vyhteen
 kietoivat mun. – Kummallinen
 kohtalo vei meidät yhteen. –

 – Tuonne missä kumpu hohtaa
 sydämeni mua vetää.
 Luokses Nyyri tieni johtaa
 vertaistas’ en tiedä ketään.

 Piilet. – Löydänhän sun kyllä
 soitostasi helkkää lehto.
 Kirkas taivas hohtaa yllä
 täällä onneni on kehto.

 Rivakasti nousee jalkain
 armastain kun astun kohti.
 – Nyyrin näkemästä alkain
 mulle huomentähti hohti.

2 

 Sydämeni syvimmässä
 koskettimet arat, hennot
 soittajaansa odottaa.

 Aika kielet ruostuttaisko?
 Ei mä niitä hellin, vaalin
 tullos kulta soittamaan.

 Sydämeni syvyydessä
 sata ajatusta sykkää,
 yksi vain ne tietää saa.

 Ajatukset eikö sammu?
 Ei mä niitä hellin, hoivaan
 – tullos kulta kerron ne.

 Sydämeni syvyydessä
 mont’ on kipua ja haavaa,
 yksi vain ne oivaltaa.

 Aika arpia ei anna,
 sielun tuskat pois ei kulu,
 – sulle kulta itken ne.

 Sydämeni syvyydessä
 asuu sammumaton kaiho,
 maailmalta salaan sen.

 Sydämeni ilot, surut
 kanteloinen kätkemäni
 – kulta tullos ota ne!

Hilja Liinamaa.

Lähde: Työläisnaisen Kevätlehti. 1908. Työläisnainen, Helsinki.

Hilja Pärssinen
Runot
Työläisnainen
1908