Kevät (1903)
Kevättä kertoo luontomme yhä,
 kevättä lintujen kieli;
 kertoo arki ja pyhä
 ja kevättä kansan mieli.

 Taittunut pois on jo talven valta,
 kylmä jo henkensä heittää;
 maa on jo noussunna hangen alta,
 lämmin jo luontoa keittää.

 Ja tuomien oksihin ilmestyy
 valkoset hörrykkänaavat,
 ja puroset toisiinsa yhdistyy
 jäiltä kun juoksunsa saavat.

 Ja niityt ja notkot ne lainehtii,
 kun tulvinut niihin on vettä
 ja puiden kyljet ne ainehtii,
 kun tullut on niihin mettä.

 Ja pillien äänet ne ilmoittaa
 laivojen saapuvaa rantaan,
 aallot edellä kiiruhtaa
 ja vaipuvat vihdoin santaan.

Kotisaari.

Lähde: Työmies 22.4.1903.

Anonyymi
Runot
Työmies
1903