Bacchus Erakko
”Hänet hautaan liian varhaiseen
 vei suru salainen;
 ei sidettä saanut hän haavalleen,
 ei onnen pisarta sydämeen..”

 – Kun muutan täältä, mun haudallain
 ei kuulua saa sanat nuo!
 Noin kuopataan runoniekka vain.
 Minä onnea maljan täyden sain!

 Minä autuutta sain meren päilyvän,
 ja sen pohjaa, äärtä ei näy:
 salalähteet tuhannen elämän
 minä syömessäni säilytän.

 Mit’ on murheen myrkky ja haavoitus?
 Viri pinnalla tyynen veen.
 Mull’ on aika ja rauha ja unhoitus,
 mull’ on ikuisen kevään lupaus.

 Ja ylenpalttinen autuus vain
 pois ihmisten luota mun vei.
 Ja ei sorra mua suru hautahain:
 sala-onneen liikaan ma kuolen vain.