Riisu siipeni
Lienkö ovella elämän,
 yössä kuoleman aaton,
 kun nään luonani häilyvän
 valosiipisen saaton.

 Varjohirviöt nurkistaan
 käyvät julmina illoin.
 Sädekutriset suojaamaan
 astuu enkelit silloin.

 Syliin vaipuen vavisten
 valon, varjojen vuoroin,
 kuulen laulavan taivaiden
 näkymättömin kuoroin.

 Ruusuin tuoksuvat unisin
 seudut kalpeat tiellä.
 Rakas, näetkö kyynelin:
 tutut viittovat siellä.

 Näätkö kasvonsa, häipyvät
 hämyyn tuskan ja riemun.
 Riisu siipeni keveät,
 tai ne luotasi vie mun!