Etsiminen
Kaukaisuus huumaa.
 Ajatus on lintu, jota kutsuu
 meren toinen ranta.

 Tahdon kulkea tähtipolkua
 vierivien maailmoiden ohi,
 nousta pilviportaita,
 löytää huipun, lainata auringot silmikseni,
 nähdä, kuulla, tietää,
 mikä on alku ja elämä,
 kärsimys, kuolema, autuus.

 Kiiltomadon loiste
 valaisee pienen piirin,
 ihmisajatuksen matka
 on vain vaaksa pimeään.
 Voiko lapsen käsin siirtää
 aurinkoa pimentävän vuoren?
 Voi muurahaisen ylpeyttä!

 Maa ui avaruudessa
 kuin unikon siemen valtameressä.
 Miksi se olisi oikea paikka
 ratkaista kaiken määrää?

 Kuitenkin – meri voi heittää
 siemenen kaukaiseen rantaan.