Laulumme (Vala)
Kumea on laulumme, rajuilmasta raskas.
 Kuinka voisimme laulaa pilven rusoreunasta,
 me, jotka pimeässä
 murramme tietä elämään?

 Kuulimme vapaan meren kohinan,
 kuulimme väkeväin lintujen kutsuhuudon,
 siipensä tahtoivat sydämemme nostaa.
 Lakkaamatta iski Muodoton meitä.

 Meissä ei ole pilven haurautta enää.
 Hädän, tuskan pimeät uumenet
 puristivat meidät.
 Kuin hiili ja timantti
 olemme kuumat ja kovat.
 Iskeä tai syöksyä kuiluun!

 Kuinka voisimme laulaa pilven rusoreunasta,
 me, joille leipä on runo,
 etäällä tuoksuva alppikukka,
 ja lepo helisevä lähde aavikolla?