Nyt koitellaan –
Nyt koitellaan,
 kump’ ennemmin kuivuu ja kuolee:
 huul’ liekkivä huuliin hautautuu,
 tulikuuma on suu,
 joka suutelon janossa huolee.

 Ja ei jano sammu
 ja ei tuli kielellä tummu,
 vaikka suut ajat ankarat yhdessä viihtyy
 ja huulien kosketus kiihtyy.

 Ja tuliset kipinät suonihin kulkee
 ja veri on hehkuvan kuumaa;
 joka pisar janon polttavan itseensä sulkee,
 ja sielua hourehet huumaa.

 Ja on kuin uisimme tulista merta
 min helmaan hukumme kerta.