Tunnustan – tuomitkaa!
Minä tunnustan – tuomitkaa!
 Olen syyllinen edessä lain,
 lain pyhimmän kuin mitä taivas ja maa
 tuntevat vain.

 Pyhän hengen se pilkka on,
 jot’ ei konsahan anteeksi saa,
 jost’ antavat tulikivi-tuomion
 taivas ja maa.

 Tämä kuolemansyntini on:
 Olen kieltänyt röyhkeillen
 tuon kolmasti pyhän kukkaron
 pyhyyden.

 Vedin pyhimyskasvoiltaan
 alas hyveen naamion –
 kunnes näytin mä paksun ja paljakan
 kukkaron.

 Oli saarnatekstini siis:
 Sinä kirkastu hyveissäs –
 niin ne nylkevät nahkoja neljä ja viis
 seljästäs!

 En lampaanvilloihin
 voi selkääni piilottaa.
 Minä – luokkavihaa saarnasin,
 tuomitkaa!