Suomen ratsuväen marssi kolmikymmenvuotisessa sodassa
Me pohjolan poijiksi tunnettanee,
 Sen rannoilla lietemme leimuelee,
 Sai kalpa käs’vartemme karkenemaan,
 Mielt’ yllytti kunnia syntymämaan.

 Me ratsuinemme Nevan vettä kahlaeltiin,
 Ne ui yli Weikselin kun tanssiaisiin,
 Ne Reinistä myös yli miehensä toi
 Ja Tonavasta Keisarin maljoja joi.

 Ja kun ratsaille rientävi joukkio tää,
 Valon kypenet sen jäljistä välkähtää,
 Joka isku on kuin säde auringon,
 Ja pohjolasta vapaus se koittanut on.

Zacharias Topelius