Herättämään
Tää mailma löyhkäinen on paheen luola.
 Oi miss’ on valo, kirveltävä suola?
 Miss’ olette te, ristin pyhät joukot?
 Nyt valon lapset, esiin astukaa
 Ja huutakaa ja herättäkää maa
 Ja valaiskaa sen synkimmätkin loukot!

 Vai Herran voidellut, oi nekö pelkää?
 Ei! Giideonin lailla menetelkää
 Ja Midianin mahti murentakaa!
 Jo soihtus sytytä sä, sodan mies,
 Mut Jahve itse saakoon johtaa ties!
 Nyt ylös taisteluun, on aika vakaa!

 Ja korkealle tulisoihtus nosta,
 Niin että kansa synnin pimennosta
 Sen nähdä saa ja päivään osaa yöstä!
 Ja halki toivottuuden erämaan
 Tien toivohon taas löytää parempaan:
 Tien hengen vapauteen orjantyöstä.

 Jo sanannuolet singoilkohot suusta,
 Ne voiman-sanat, jotka kertoo puusta,
 Mi mailman yöhön loistaa Golgatalta,
 Ne lämpimiks’ saa rinnat kylmenneet,
 Ne kuivaa sorrettujen kyyneleet
 Ja mahdin riistää valheen saarnaajalta.

 Niin totuus kansamme taas terveeks’ saapi
 Ja viha sammuu, kotkat karkkoaapi
 Ja tukeet kaatuneet ne totuus nostaa.
 Siks’ anna, Herra, pyhän totuutes
 Taas kirkkahasti loistaa lapsilles,
 Ja kansan irti päästä ahdingostaan!