Eron hetkellä
Eron taas hetken veikkoset
        Näemme joutuvan,
 Tunnemme oudot tuntehet
        Syömissä liikkuvan.
               Ah kallis on
               Hetki eron!
 Se kaipauksen katkeran
 Tuottaa jokaisen rintahan.

 Huolenpa mielihin tois
        Liianki haikean,
 Enää jos veikkoja ei vois’
        Toivoa tapaavan;
               Mut voimilla
               Me uusilla
 Taas hetken päästä kohtaamme
 Riemulla toinen toistamme.

 Vaan monta ai’aks’ enemmäks’
        Veikkoa erkanee,
 Sepä se käyki ikäväks’,
        Läylemmäks’ laukenee.
               Ah käyvät pois
               Ne, joista ois’
 Enimmän ollut hoivaa,
 Hupaa, tukea, turvaa!

 Vaan aina armautenne
        Mielissä säilyvi,
 Muistossa veikkoutenne
        Kalliissa pysyvi.
               Ah onnetar,
               Taivahatar,
 Ohjatkoon tienne onnelaan!
 Se hartain toivomme on vaan.

 Hyvästi armaat ystävät,
        Hyvästi veikkoset!
 Toisilleen totta sykkävät
        Veljien sydämet.
               Valoksi vaan
               Jos Suomenmaan
 Vähänki tehdä voisimme,
 Niin oivat veikot oisimme.

[Juho] Laine.

*) Lausuttu oppilaskokouksessa 8 p. Kesäk. 1878.

Lähde: Päijänne 21.6.1878.

Juho Laine
Runot
Päijänne
1878