Sarastaessa
Kevät telmii
 lehdon puissa,
 laine helmii
 virran suissa.
 Aamun rusko
 maille raukee,
 toivon usko
 rintaan aukee.

 Öinen valta
 väistyy salaa,
 pilven alta
 päivä palaa.
 Aamun valo
 riemun antaa,
 hyvä, jalo
 kukat kantaa.

 Sarastaapi
 pohjan aamu,
 kuolon saapi
 turman haamu.
 Uusi aika
 maihin astuu,
 ilo raikaa,
 silmä kastuu.

 Riennä kansa
 aamun luokse,
 katko ansa
 kiiruin juokse.
 Yösi heitä
 päivä osta,
 sortuneita
 auta, nosta.

 Nouse miesi
 nouse nainen,
 valoon tiesi
 Suomalainen.
 Orjan retki
 kuolon suopi,
 aamun hetki
 onnes luopi.

 Valon valta
 täällä voittaa,
 korkealta
 kutsut soittaa.
 Sarastukset
 kansa havaa,
 rintas ukset
 auki avaa!