Oi äiti, äiti!
Oi äiti, äiti, mä muistan sun
 taas silmäs, hapsesi harmaat
 ja äänes lempeän, siunatun
 ja kädet hellivät, armaat.
 Oi äiti, äiti, mä koska sun
 taas nähdä jällehen saisin,
 en tuskaa sieluni vaivatun
 mä silloin muistaisi laisin.

 Oi äiti, äiti, mä tiedän sen,
 mä tunnen mielesi laadun --
 mä kuulen äänesi kaukaisen:
»jos kaadut, myös minä kaadun.«
 Oi äiti, äiti, jos jaksan vaan,
 niin kärsin loppuhun saakka.
 Oi äiti, ymmärrä, toisinaan
 voi maahan painaa jo taakka.

 Oi äiti, äiti, niin monta on
 jo vierryt viikkoa siitä,
 kun lapses lyöty ja onneton
 sun näki, eikö jo riitä?
 Oi äiti, äiti, sun kaivatun
 mä aina äänesi kuulen,
 sen muisto lempeän, siunatun
 on voima mun, minä luulen.

 Oi äiti, äiti, mä paljon sain --
 niin paljon tuhlasin hukkaan,
 mä silmät ummessa kuljin vain
 ja haavan sain sydänrukkaan.
 Oi äiti, äiti, jos haavan sen,
 sä multa lääkitä voisit
 kuin ennen sormeni pienoisen,
 jo siteen pehmeän toisit.