Käärmeen kuiskeet
Raskas ilma Eedenissä
 väsymystä tuotti:
 venyi villi nurmella,
 hän haukotellen vuotti,

 kun Eevaparka herrallensa
 hedelmiä poimi;
 sai puolipäivän helteessä
 tää tukalaksi toimi.

 Silloin myrkkykieli kyy
 toi oksan tiedon puusta,
 nainen kaihokuiskehia
 kuunteli sen suusta:

 Katsoi mieheen viehkeesti,
 tän himot heräs, hienon
 hän niistä punoi lemmenvyön,
 niin viekkaan, silkkivienon.

 Näin hän, kaunis orjatar,
 nyt hallitseepi miestä,
 min tyhmä raaka voima ei
 voi vastustella iestä.