Taikasanoja hammastaudissa
Kun kipu kiinnittyypi,
 Takertuupi hammastauti,
 Sen se luita luisteleepi,
 Ruokarauvat riisteleepi,
 Koina hampahat koloopi,
 Syöjätärrä syövyttääpi,
 Suun se surkeaks’ tekeepi,
 Kuluttaapi hammaskullat.
 Vaikea on vanhetessa,
 Vaikea vanhana eleä,
 Kuin on haitta hampahista,
 Leukaluitten leikkimistä,
 Jos hän ruualle rupeepi
 Asettuupi atrialle,
 Täytyy veitsellä videllä
 Kaverrella kakkukulta
 Muruks’ murtoa palanen,
 Palotella palakulta.

 Mist’ on tauti tarttununna,
 Kust’ on Koitar kotosin?
 Ve’estäkö veden emosen
 Maastako manalan väeltä,
 Toisenko torasanoista
 Velhon vanhan vehkehistä?
 Siitäkö sinun sikiö,
 Pahuutesi paisununna?

 Tuonne mä sinun manoan,
 Pohjan pitkälle perälle,
 Lapin aukeille ahoille,
 Tuulen tuuditeltavaksi,
 Ett’et pääse päivinäsi
 Sieltä sinä ikänä,
 Hammasluita luistamahan.

S[anta]–la [Kaarlo Slöör].

Lähde: Savo-Karjala 8.3.1889.

Kaarlo Slöör
Runot
Savo-Karjala
1889