Pimennoista tulevat
Vuosmiljoonien pimennoista jostain
 luvuttomat käy sukupolvet kumein
 vaellusaskelin ja, päänsä nostain,
 päin päivää silmin tähyilee puol’sumein,
 päin päivää rakkauden, mut kuulee kostain
 verensä ääntä, laulavaa yön lumein.
 Himertää silmissään ens aamun häivä.
 Etäällä niin on ihmisyyden päivä!