Kirja
On pyhä kirja tähtitaivas tumma,
 kuin itämainen on sen leima vakaa.
 Kautt’ usvain loimuu kirjaimisto kumma
 kuin ylhän templin esiripun takaa.

 Se kertoo ihmiskunnan kevätretket,
 tuo tietoon luomisaamun arvoituksen,
 se luotteet lausuu, hoivaa tuskainhetket,
 kysymys: minne? miks? saa vastauksen.

 Se sanoo tien, kun korvest’ taivallamme
 pois maahan, miss’ on hunajaa ja rieskaa.
 Mut kieli outo on. Vait tuijotamme,
 me proselyytit, tulimerkkein lieskaa.

 Käy kielehen kuin kangerruksen vamma,
 ei ääntää jaksa suu, oi Elohim!
 Me turhaan tavailemme vaivoin: Lamma
 – rageschu – gojim!

sv:Boken (Gustaf Fröding)