Niityllä illalla
Kaikki huolet heitä,
      Musta murhe poista.
      Ei nyt pilvet peitä
      Illan aurinkoista;
      Nytkös pyörikäämme,
      Siivin lentäkäämme
 Koivun ympärillä piirissä!
      Kaikki lehdon linnut
      Laulaa hi hei!
      Puiden latvat hennot
      Heiluu he lei!
      Nytkös pyörikäämme,
      Siivin lentäkäämme,
 Koivun ympärillä hyppikäämme!

      Viitakkeet poispankaa,
      Vaivat väistäkäätte,
      Nyt kun leikki alkaa,
      Huolet heittäkäätte!
      Pois nyt murheet mustat,
      Pois nyt itkut, tuskat,
 Kosk’ on ilta ihanimmallaan.
      Metsät seuraa meitä
      Tanssiin hi hei!
      Niityt seppeleitä
      Laittaa he lei!
      Pois nyt murheet mustat,
      Pois nyt itkut, tuskat,
 Ihanimmillaan on lännen ruskot.

      Murhe, musta vieras,
      Korpehen nyt joutaa.
      Riemu raikas, reipas
      Tanssin tahdin taitaa,
      Siis se tulkoon tänne!
      Aina niityllämme
 Hempeys ja lempi vallitkoon.
      Laaksot heloittavat
      Vehreet hi hei!
      Syämmet haluavat
      Lempee he lei!
      Siis se tulkoon tänne!
      Aina niityllämme
 Hempi, lempi olkoon ystävämme.

      Lempi-lintuseni,
      Nytkös nauttikaamme!
      Nytkös, kultaseni,
      Riemuella saamme!
      Hento kultan’ hellä,
      Nytpä hymyellä
 Saamme syämmen lempeydelle.
      Painui mailleen taaskin
      Päivä hi hei!
      Niinpä ikä-kauskin
      Loppuu he lei!
      Hento kultan’ hellä,
      Nytpä hymyellä
 Saamme lempivällä sydämellä!

P. J. H[annikainen].

Lähde: Suomen Kuvalehti 15.9.1873.

P. J. Hannikainen
Runot
Zacharias Topelius
Suomen Kuvalehti
1873