Kuolinhuokaus
On tullut lähtöhetken’
 tahdostas, Jumala.
 Mä tyytyin alan retken,
 odottain Sinua.
 Vain turhuus, puutos mulla
 on täällä osanain.
 Sun luokses tahdon tulla.
 Ah, tule, Jesus, vain!

 Ah, paljon rikoin vastaas;
 vaan katson ristillen:
 verestäs, kuolemastas
 on osa sielullen’.
 Myös minun puolestani,
 o, Jesus, täytit lain.
 Ah, ota kuoltuani
 sun luokses sielu vain!

 Murheella jätän minun
 omani jälkeeni.
 He, Herra, ovat Sinun,
 heit’ otat huomaasi.
 Heit’ ohjaa polullesi,
 osoita heille tie,
 ja vihdoin taivaasesi
 meit’ yhteen kaikki vie!

 Siunatkoon teitä taivaan
 Jumala ainiaan!
 Hän tietää yksin aivan,
 ken ensin kutsutaan.
 Siks kunnes silmät suljen,
 puolestain rukoilkaa,
 ja tielle, jota kuljen,
 myös valmistaukaa!