Huimaava matka
Pentti vuotehelta nousee
 eikä rahtuakaan pelkää,
 hivelevi sitten hiljaa
 oman onnenhirven selkää.

 Istuu siihen, juoksuun hirvi
 kimpoo, kiitää täyttä laukkaa,
 Pentti kuulee, korven yössä
 kuinka pakkanen vain paukkaa.

 Huu, kuin silmihin nyt lunta
 naavaturkki-puista sinkoo,
 hirvi yhä syvemmälle
 korven kainalohon pinkoo.

 Kahta kiivahammin Pentti
 sarvista sen kiinni pitää,
 eikä tiedä, viekö matka
 kohti länttä vaiko itää.