Huwi-lauluja Hämehestä: Kihlajaiset
N:o 5
Kihlajaiset. *)
(Tapaus. Kuwaeltunna.)

Sulhainen.

Kuules, kulta Eukkoni,
Mun rukoukseni!
Huojenna sä suruni,
Ja huokaukseni! 

Äiti.

Kyllä aiwan auttaisin, 
Jos tehä taitasin; 
Surut sulta saattaisin, 
Ja murheis muutaisin. 

Sulhainen.

Kyllä Muori murheeni
Juur' hellät huojentaa.
Jos waan täen käteeni
Sen oman ojentaa.

Äiti.

Kyllä käen ojennan!  (Antain kättä ja pitäin käestä kiini.)
Jos sillä surusi
Huokaukses', huojennan;
Ja muutan murheesi.

Sulhainen.

Elä muutah Eukkoni
Sunlupaustasi!
Mutta muutah murheeni,
Sun hywyyestäsi!

Äiti.

Sano, sano, selwästi!
Mik' ompi murheesi?
Huojennanki helposti
Jo sinun sirisi.

Sulhainen.

Jos ma tohin lausua,
Niin naisin neittoisen;
(Pelkäilenki puhua)
Juur' – Eukon tyttären.

Äiti.

Tyttären' ei taijakkaan
Wiel' kankait' kutoa;
Kuinkas noist' on naijakkaan?
Ei millään muotoa!

Sulhainen.

Tyttäres' on taitawa!
Sen kyll' jo silmäisin;
Kuin sen oisit antawa!
Waikk' ihte kehräisin. (Käyp' pyörään kiinni.)

Äiti.

Paljon wielä puuttuisi,
Ja paljon wiel' on pois;
Ehkä mieles' muuttuisi,
Jot' en mä suinkaan sois'.

Sulhainen.

Kuinkas mieli muuttuisi, (Lewittäin käsiänsä.)
Oht' iloitessansa?
Kuinkas syän suuttuisi, (Painain käsiänsä rintaansa.)
Juur rakastaissansa?

Äiti.

Lapsoiseni, lausu nyt:
Mik' ompi mielesi?
Jos on luontos' lämminnyt,
Tuola' rakkahallesi? (Osoittain,käellänsä, Sulhaista.)

Sulhainen.

Täss'  on merkki minulta,  (Astuu morsiammensa luokse, ennen jo asiat hyvin puhuttua...) 
Sinetiksi sull'; (...ja pistää suuta, ja hälle sormuksen työntää.)

Että saisin sinulta
Sun syämmesi mull'.

Puhe-mies.

Teille onnen toiwotus, (Antain kättä Sulhaiselle.)
Elämähekkenne!
Rinnoillenne rakaus, (Muuttain kätensä Morisammelle.)
Syämmihillenne!

*) Ensi kerran laulettu, tytön kihlajaisissa. Sulhais-joukon yöttyä, aamu-puolella astuu muuan joukko sisään, ouwoissa waatteissa, yks' kantain kuusi-närettä, jossa palaa kynttiläistä. Tapaus käypi laulain, ja muistutus sanain mukaan.

 Huwi-lauluja Hämehestä