Tuska (Kailas)
Minä valvoin illasta aamuun.
 Hetket kulkivat verkaan ohitseni –
 pitkä, mustakauhtanainen saatto.

 Pimeys oli äänetön ja peloittava.
 – Eikö kumahtanut arkun kansi kolmasti!

 Minä valvoin illasta aamuun.
 Henkeni, viluinen lapsi, vapisi:
 – Kuristatko vielä kuolleitakin, Tuska?

Runot
Uuno Kailas