Aurinko laskee (Vala)
Huohottavana, säteilevänä,
 punaisena ja kylmänä
 katsot sinä, aurinko, maata,
 jonka yli valkohehkuisena kiisit
 korkealle kohoten.

 Suuren meren taakse sinä lasket,
 jonka rannalla minä seison
 pienenä ja yksinäisenä.

 Oi sinä kuuma ja ihana,
 oi sinä punainen ja kylmä,
 minun sydämeni paleltuu murheesta,
 kun sinä minut noin jätät!
 Katso, kuinka minä värisen,
 katso, kuinka käteni sinua kurkoittavat,
 kun sinä viet pois säteesi ruumiiltani,
 kun sinä lakkaat sieluuni paistamasta!

 Oi sinä jumalallinen!
 Tartu näihin kalpeisiin käsiin,
 vedä minut viininpunaisen meren yli
 polttavaan sydämeesi,
 jotta seuraisin sinua sinne, minne menet –
 suuren meren taakse!