Iltatähdelle (Forsman)
Tähti, illan tyttö, sie
 Jon niin korkeall’ on tie,
 Kumman nähnet voittavan,
 Murheen vaiko riemuisan?

 Myrskyn raivoten, kenties
 Aaltohaudall’ laivamies
 Pelvon toivon vaiheella
 Johtohos nyt katsahtaa.

 Ehkä unho-laaksossaan
 Hiutuu kurja tuskiaan,
 Katsoin silmääs lempeään,
 Pyys’ sua tuskaa lientämään.

 Ehkä tyttö paraillaan
 Sinuun luopi katseitaan,
 Toivoin, että lemmikkin’
 Siellä kohtaa katselmin. –

 Purren jos näät eksyneen,
 Saata jälleen suunnilleen;
 Tuskaa, unheen polkemaa,
 Loistos anna lohduttaa!

 Vaan jos näät mun lemmikin’,
 Luoppa hälle suloisin
 Sätees, siihen piirtäen,
 Että aikaa vartoilen.