Kultaiseni
M’ulla pieni-Morsian,
 tuolla talossansa;
 kosioisten korian,
 Ah juur’ ainuansa.

 Sukkela ja soria,
 minun mielästäni;
 käsilikäs, koria,
 puhas puolestani.

 Ei hän ole öykkäri,
 turhaan toru, tuoksu;
 lipilaari, lakkari,
 jokuu kylän juoksu.

 Hyvään harras, hiljainen,
 ylön ymmärtävä;
 sopivainen, suloinen,
 kohta käsittävä.

 Ilon tuoja, ihanta,
 pottra punaposti;
 vitseliäs, vihanta,
 kehuntani koski.

 Kukoistava kukkainen,
 armas ansaroittu;
 kehuttava kultainen,
 kunnon kasvatettu.

 Eipä löyvy elossa
 toivottavaa täällä,
 otetusta onnessa,
 sopivampaa säällä.

 Sillä hän on suloinen
 kanssakäymisessä;
 ihastava, iloinen,
 lopen leikitessä.

 Valkopäinen, valvakka
 muoto muhehtiva;
 tania ja tirhakka,
 sukka suuteltava.

 Hellä, hetas, mieluinen,
 aina avullinen;
 mielyttävä miekkoinen,
 järki jumalinen.

 Nokkela ja nuhtetoin,
 aivan armelias;
 virhetöin ja viatoin,
 koskan karmelias.

 Sekä sievä, siviä,
 että etullinen;
 valvovainen, viriä,
 kylään kelvollinen.

 Nerokas ja neuvokas,
 sanans pitäväinen;
 tunnollinen, tietokas,
 työnsä tekeväinen.

 Kirjallinen, kuulusa,
 askaroitsevainen;
 tarkka, töissä joutusa,
 oikeen osaavainen.

 Ahkera on avulle
 tämä pieni tyttö;
 kunnialla kehulle,
 toimellinen tyttö.

 Ihana kans ilossa,
 rakkauven ratto;
 kohtuullinen kaikessa,
 eikä ruma rutto.

 Vaikka vähä majainen
 suomessakin suotu,
 sekin vähä suloinen,
 vaikka vettä juotu.

 Koska ompi, kultainen!
 mielellinen meno;
 rakas rauha riemuinen,
 lepo, leipä, keino!

H[erman]: E[manuel]: H[ornborg].

*) Kunnioitettavan Lauluntekiän toivotusta en ole saattanut noudattaa Laulun nuottia määräessä, vaan luulen sen, jolla on halu laulaa, itte nuotin löytävän. Kirjoittaja.

Lähde: Turun Viikko-Sanomat 7.5.1831.

Herman Emanuel Hornborg
Runot
Turun Viikko-Sanomat
1831