Kotona jos olla vois!
Pien mökki luona kuusien
 Vain lemmitty on mulla.
 Ain muistan korven vilpoisen,
 Sen humun, hengen tuorehen;
 Sinn’ syämen halaa tulla.
 Kuin muinen siellä huiskisin
 Ja kuusten virttä kuulisin.

 Ma muistan lehdon raikkahan
 Lehdillä liehuvilla
 Ja muistan lahden rauhaisan,
 Sen pinnan vienon loiskinnan
 Ja ruohot rantamilla –
 Jos siellä aina olla vois,
 Se suurin onni mulle ois!

 Ma muistan tuvan pienosen,
 Sen lämmön leppoisimman
 Ja äidin helman hellän sen
 Ma muistan aina lämpösen
 Ja katseen rakkahimman –
 Oi, onni mulle nytkin ois
 Jos äidin laulu korviin sois!

 Jäi kotiin onni, kärsimään
 Mun täytyi maailmalle;
 On kaiho karvas matkassain,
 Mut muistot lohdutuksenain
 Ne seuraa kaikkialle –
 Siis rintain huokaa: onni ois,
 Oi, kotona jos olla vois!

1893.