Ystäville sairasvuoteella
Puhutte sanoja kuin taivahasta,
 Soitatte kyökkimoraalilla suuta.
 Teill’ lahjat on – jo laatkaa saarnaamasta!
 – Ne teitä lohduttaa, ei ketään muuta!
 Mut kielenne, mä pyydän, sitokaa,
 Ja viisautenne keuhkot tukkikaa,
 Pois mahtisuus, se kellekään ei sovi!
 Mä tahdon rauhaa, suunne tukkikaa!
 – Kun sielu sairastaa, ei fraasit sovi.
 Pois virsienne hälinä,
 Ja vanhain manaustenne tuttu pärinä,
 Mi käskee: lennä! vaikka siivet kuoli!
 Pois sormet haavoista, ne vuotaa verta,
 Mä yksin tahdon täysin tuta kerta
 Mun oman tuskain – lohtua en huoli!

sv:Vänner vid sjukbädden