Ma palaan kesä-iltahan
Ma palaan kesä-iltahan;
 Me käytiin käsityksin,
 Sinua saatoin siltahan
 Nyt ensi kerran yksin.

 Ma tunsin tuskaa rinnassain,
 Siin’ iti lemmen siemen;
 Ma katsoin sinuun innossain,
 Sun värjyi ihos liemen.

 Kuun välkkyi sinivärehet,
 Silmissäs kyynel loisti,
 Kuuvalon sadat särehet
 Tuo hohtohelmi toisti.

 Suu kummallakin aukesi
 Sydämmen kyllyydestä,
 Ja lupaukset laukesi
 Uskosta ijäisestä.