Nuoruudessa
Joki tuikkivi kauniisti välkkyellen,
 Ja lauluja raikuvi kuusi.
 Kuin turmeltu lapsi mä laiskottelen,
 Nukun, maaemo, mairitteluusi.
 Maa laulaa ja tuoksuu ja hymyilee,
 Ja taivahat loistaen riemuitsee.

 On kuin mulle tuulonen viestejä tois,
 Ilon päivä on valkenemassa.
 Veri rauhaton on, tääkö lempeä ois?
 – Kehen? – Kaikkehen maailmassa!
 Jospa taivas ja maa mun rinnoillain
 Tytön muodossa hetkisen uinuis vain!