Piiloja
Ilta myöhä, pöydälläni
 Kynttiläinen palaa,
 Poistaa huoneen kalmeutta;
 Mutta nurkass’ salaa

 Nakertaapi pieni hiiri
 Pimeässä yössä;
 Se on päivin piilossansa,
 Illan tullen työssä.

 Sammutanpa valkeani –
 Huu, voi hornan yötä! –
 Nytpä kelpaa hiiren tehdä
 Nurkassansa työtä.

 Nurkassako? – rapinata
 Kuuluu lattialla,
 Hiiri juoksee vallatonna
 Ympäri kaikkialla. –

 Syömessäni himoin työ on
 Samanlainen juuri,
 Heitän Herran valkeun niin
 Paheen valt’ on suuri.

 Himo, mikä juhlahetkin
 Piilossansa jäytää,
 Ahdistuksiin tullessani
 Valtiaana töytää.

 Huvikseni tarkastelen
 Hiiren leikkitöitä –
 Paheen sikiöt rinnassani
 Hellin päiviä, öitä.