Peippo ja minä
Oi peippo, helkkyy laulus sun
 niin luottavaisna julki,
 kautt’ akkunani avatun
 se korvihini kulki.

 Sull’ onhan kesä autuas
 pian vehmahinnaan eessä,
 pian aukeaa se vastahas
 niin korkeana, seessä.

 Sa pieni, osas helppo on
 — vain uskoa ja luottaa.
 Sa katso: lahjat auringon
 jo edessäsi vuottaa.

 Sa kiitä osaas, pienoinen.
 Pian uskos talven voitti,
 sai koivunsilmut lehtehen
 ja kentät vihannoitti.