Kuolleet – eläville
Luulimme: turhaan antaneet
 Me emme henkeämme;
 Rauhassa että ainiaan
 Haudassa levähdämme.

 Petitte meidät! Hävetkää,
 Elävät!... Neljä kuuta
 Kestitte – kaiken annoitte,
 Voititte – hirsipuuta!

 Petitte sankartyömme te
 Ja meidän kuolemamme!
 Sen näemme, sen kuulemme
 Tääll’ veljeshaudoissamme.

 Meit’, kuollehia, uskokaa:
 Saa viha myrskyyn kohta!
 Se teissä elää, riehahtaa,
 Taas taisteluihin johtaa.

 Ja vallankumous ei jää
 Nyt enää puolimatkaan.
 Se kytee, aikaa vuottelee,
 Kulona tietään jatkaa.

 Se hetki vielä lyönyt ei,
 Vaan ääni haudoistamme
 Rintanne rohkeiks saattakoon
 Jatkamaan taistoamme.

Ferdinand Freiligrath