Uusi Virsi (Herra suuri kunniasas)
Herra suuri kunniasas
 Ankara ja armias!
 Korkia sun taivahasas,
 Runsas riemu lahjoisas!
 Sulle, Herra suloinen!
 Ylistystä veisannen.

 Vaikkei silmäni Sinua
 Heikko taida’ havaita,
 Sanas suloinen minua
 Muistuttaa ja mailma
 Että sula rakkaus
 Sinus’ on ja siunaus.

 Ymmärrys ei ylettyä’
 Eikä järki ennättää’
 Taida’, täytyy hämmästyä’
 Kunniaas, kuin peljättää.
 Mutta armos, Jumala!
 Sielullen’ on ihana.

 Kunnia on Kruunus valo,
 Henkes halu rakkaus,
 Valdikkas on voima jalo
 Laviamp’ kuin laveus.
 Mutta äänes suloinen
 Tuopi levon sielullen.

 Pahan hirmu katsannosas,
 Hyvän riemu käskyisäs.
 Toivo, Isä! olennosas
 Katselee sun sääntöjäs.
 Heikko vikans’ unhottaa,
 Askeleisas kiiruhtaa.

 Kiitos, vaikka puuttuvainen,
 Olkooon sulle, Luojani!
 Ynnä pyhäin vaipuvainen
 Riemuitsee mun sieluni.
 Kiitos köyhä uhrini
 Ainoa on, Isäni!

*) Veisataan kuin N:o 75. Suom. Virsi kirjasa: Koko mailm’ iloit’ mahtaa. Suomennettu Uudesta Ruottalaisesta Virsi kirjasta N:o 2:hen jälkeen.

Anonyymi
Virret