Onnen vaiheissa
Jos Isä lastas kuritat
 Sä täällä välistä,
 Niin armonki sä lähetät
 Jo kohta perästä.

 En tosin ole ansainnut
 Näin suurta hyvyyttäs,
 Ah! paljon vaikka rikkonut,
 Sun nautin lempeäs.

 Siis hyödyksi on vitsasi
 Jos lyönet minua,
 Mä tiedän tunnen armosi, –
 Rakastan sinua.

 Jaa – myrskyn, tuulen perästä
 Aurinko paistaapi;
 Niin surun, huolen jälestä
 Ilokin kohtaapi.

 Ah onni monen ihmisen
 On tosin muuttuva,
 Vaan Luojan armo jokaisen
 On myöskin suojaava.

 Niin luottanenki armoost
 O rakas Isäni,
 Ei kylmene sun lempesi,
 Oletkin turvani.

 Siis kiitos, kiitos Sinulle
 Sä Taivaan Jumala,
 Kuin taasen annoit minulle
 Armoais maistella.

A[ntti]. R[äty].

Lähde: Suometar 29.7.1851.

Antti Räty
Runot
Suometar
1851