Jäähyväiset (Pakarinen)
Jo muuttolinnut lentää etelään –
 siipeinsä havinan vain kaukaa kuulen,
 jään orpouttani yksin itkemään,
 suruni suuri tutuks syksytuulen,
 sen vielä soimaan kielin särkynein
 viritän, vierren viime kyynelein.

 Jo tummuu päivä, yöhyt ennättää –
 sydämen haavat, sielun sairaan peittää,
 yks sävel soimaan yöhön yksin jää,
 kun valo järjen jäätymähän heittää,
 se on kuin joiku lintuin lähteväin,
 helähdys, nyyhky kielten särkyväin.