Muistellessa
Jo kuihtui kesän kukat,
 sai syksy synkkänä.
 Lähti jo linnut, vaikeni laulut
 ja poistui poikasen ystävä.

 Van syömmen pohjaan poika
 sai muiston säilymään
 kesäisten riemuin rikkaudesta;
 se valaa rintahan lämmintään.

 On lemmen muisto kaunis
 sydämmen pohjalla.
 Ja kullan katse tulinen, lämmin
 – se loistaa siellä niin kirkasna.

 Taas tulkoon talven kylmät:
 lämmint’ on rinnassa.
 On siellä muisto kesäisen lemmin
 ja usko sen uudesta noususta.

Kaarlo Forsgren.

Lähde: Uusi Kuvalehti n:o 11 marraskuulla 1894.

Kaarlo Forsgren
Runot
Uusi Kuvalehti
1894