Kevään tullessa
Jo liesti päivän liekko maamme päältä
 Sen vaattehen, jonk’ alla lepäs lehto;
 Jo auenneena läikkyy aallon kehto
 Ja pieni puro näyttää miehekkäältä.

 Ja leivo lensi taivahalle täältä,
 Joss’ ilo, lemp’ on elämänsä ehto,
 Ja suloisesti soipi joka mehto
 Ja metoa ei puutu mehiläältä.

 Mut, kansa, älä kilvoitustas heitä,
 Epäilyn yöhön uskoos, toivoos peitä,
 Jos kulkea et voikaan kevään teitä!

 Ain’ auttaa, holhoo Luoja lapsiansa.
 Kevähän uuden saapi uskon kansa.
 Miks lakkais, lannistuis se toivossansa!

1869–1899.