Illan tullen
Ilta tyyneksi jälleen saapi,
 Luonto viehtyvi uinailuun,
 Tuuli lehdossa kuiskuttaapi,
 Yhtyy lintusten laulelmin.

 Rauhaa huokuvi maa, ja taivas
 Tyyneen järvehen kuvastuu;
 Synnin sortama maa niin kauniiks’,
 Ihmeen kauniiksi kirkastuu.

 Ehtoon enkelit hiljaa liitää,
 Rauhan siunaus huulillaan;
 Kastehelmiä kukat kiiltää,
 Kyynelhelmiä lapset maan.

 Oi kuin ilta tää tyynen tyyni
 Olit muinen mun sydämmein;
 Rauhan siunaus, enkel’ ehtoon,
 Anna hiljaa mun sielullein!