Vanha mieronmies
Penkin päässä istuissahan
 Mieronmiehen miettehet
 Luisuu lapsuusmuistoissahan,
 Kuvat sieltä kaunoiset
 Sielun silmään kuvastaapi, –
 Uni silloin voiton saapi.

 Vanhus nukkuu, unissahan
 Elää ajat armahimmat:
 Hän on lapsuuskodissahan,
 Siellä siskot, vanhemmat
 Häntä hellii lempiellen,
 Hänkin laulaa riemuellen.

 Unikuvat nuoruutehen
 Sielun siivittelevät,
 Kera neidon armahaisen
 Kukkatietä kiitävät...
 Mutta – neidon kaunokaisen
 Viepi tuoni, ihanaisen!

 Tuosta vanhus tuskissahan
 Havahtuupi unestaan,
 Hetken on hän iloissahan,
 Tuska kun ol’ unta vaan..
 Mutta – elo synkempihän
 Oli hällä ilmissähän!

1893.