Laukon kansa!


1. 

 On kuljettu keräjät,
 käyty on lakia,
 sen ryömitty veräjät
 kankein niskoin
 oikeuden takia.

 On livahtanut käsistä
 oikeus okainen,
 sit’ ei ketunpesistä
 koppurakoura
 kiini saa jokainen.

 On oikeutta ajettu
 ajokoirain avulla,
 on ketunpesät haettu. –
 Herroill’ on oikeus,
 eivät anna sovulla.

 Tää alastomaks’ nyletty,
 pieksetty verille,
 tää kasvoihin syletty
 tullut on vihdoin
 sen ”oikeuden perille”..!

2. 

 Teräskourin se korvet kaivoi,
 käsin rautaisin musersi mullat.
 Hikihelmin ja vaahtoisin vaivoin
 kivipellosta kiskoi se kullat.

 Sen hiestä elämäin jouti
 moni veijari virkanappi.
 Sai pennille veronsa vouti
 ja kymmenyksensä pappi.

 Oli herra myös heimolla tuolla
 jalo ritari, rikas ja ylväs.
 Sitä kumartaa piti ja nuolla
 tai muuten sen aateluus mylväs.

 Se kansa loi rikkautta,
 se herra vain tuhosi tuota.
 Lain täytti se kansa, mutta
 sitä herra se polki kuin suota.

 Lemmen silkkivuoteilla makaa
 se herra – on kansalla kurjuus.
 Se kansa on siveä, vakaa!
 se herra on irstas lurjus.

 Sen kansan päivä kävi yöksi,
 sille herralle oikeus suotiin.
 Sen kansan ne mierolle syöksi,
 sille herralle seppele tuotiin..!

3. 

 Nyt teillä on valta:
 siis vallitkaa!
 Ja sen valtikan alta
 ei kuulua saa
 kidutettujen vaikerrusta.

 Siliä hammasta purren
 me kestämme tään
 ja mykkänä surren.
 Ei yksikään
 meist’ ilmaise nyt valitusta.

 Mut, nouseva kerta
 on päivä se,
 kun kansan merta
 ette hallitse,
 ette kestä sen suuttumusta!

L.

Lähde: Kansan Lehti 19.10.1910.

Anonyymi
Runot
Kansan Lehti
1910