Metsän iltarauha
Ei liiku korsi, lehväkään,
 ei huoju salon puu.
 Jo siiven alle painoi pään
 pien’ lintu sävelsuu.
 Ja kielokaisten kupuihin
 nyt helohelmin kirkkahin
 jo kaste laskeuu.

 Nyt honka harmaa unelmoi,
 ja kuusi uinahtaa.
 Ei enää paimenpilli soi,
 on kaikki rauhaisaa.
 Myös muurahainen vireä
 nyt pitää lepohetkeä,
 työn, touhun lopettaa.

 Pien’, soma leppäkerttukin
 jo vaipui vuoteelleen,
 sai leiniköltä lehväsen,
 se hento peitteekseen.
 Ja perho sinisiipinen
 jo nukkui kupuun kukkasen
 kuin tuutuun turvaiseen.

 Ma Tapiolan linnoihin
 nyt hiivin hiljaa vain.
 Ah, hennoisinko häiritä
 ma unta nukkujain!
 Ma vaivun sammalmättäällen,
 yön hiljaisuutta kuuntelen,
 saan rauhan rintahain.

1921.