Matkalaulu tiellä Porvooseen
Matkani johtaa Porvoosehen
 Seutuja ympäri katselen
 Ensiksi nään minä Kiialan rännin
 Mi laittaapi hurmetta kurjillen.

 Kiialan pelloilla sadat orjat
 Hikisin naamoin ahertaa
 Köyhyys, puute ja kurjat luolat
 Elinjuuria nakertaa.

 Sitte mä huomaan lankkutarhat
 Ne tukkiherrat omistaa
 Näin ukkojen seljässä lankkutaakat
 Ne herroille kultaa kokoaa.

 Tuolla se suuri sahalaitos
 Jossa nälkäpalkkoja maksetaan
 Viinalla, oluella, ryynikilolla
 Elävät koneet rasvataan.

 Laula ja soita – mun lauluni raikuu
 ett’ Porvoon saaristo humisee
 Siellä ne nuoret raataja-orjat
 Laulajapoikaa kuuntelee.

 Tolkkisten mahtava massatehdas
 Meren takaa pilkistää
 Siellä ne kuihtuu nuoret naiset
 Ja henkinen elämä on pimiää.

 On siellä metallitehtaat ja -verstaat
 Laitokset, mustat, savuiset
 Niissäpä orjat on sisäpuolelta
 Yhtä kaameat, tunkkaiset.

 Tuolla jo siintää joen äyräällä
 Vanha kapakkakaupunki
 Se punssikulttuurin valtaistuin
 Jumalana on siellä ”Santeri”.

 Silmiini pistää tuo vanha mökki
 Jossa herrain päiviä istuttiin
 Vuossata sitte kun ryssäin kanssa
 Isänmaan kauppaa hierottiin.

 Kapituli löytyy, ja kirkkolaitos
 Taivaan tietä ne näyttävät
 Puhdas ja pyhä on herrain sakki
 Maata ne runsaasti täyttävät.

 On siellä myöskin pankkilaitos
 Mi maailman pyörää pyörittää
 Orjain töitten tuloksilla
 Se herraslehtiä elättää.

 On siellä myöskin tuomioistuin
 Missä ”lakien” mukaan tuomitaan.
 Siellä ne hyttyset siivilöidään
 – Mut kamelit luineen nielaistaan.

 On siellä myöskin ”raittiusseura”
 Ja laillinen ”työväenyhdistys”
 Turpovat osingot ja vuosivoitot
 Tuottaa se olven ”rykäys”.

 Porvoon vesillä ”onkarit” seilaa
 Mutt’ ”inga finnar vill de ha”
 Köyhäin kolikot niill’ ei kelpaa
 Mutt’ herroille yksin ne ilmottaa

 On siellä kulttuurin yhteissointu
 On hulikaanit, poliisit
 Yhdessä kukkoina tunkiolla
 On ”suomalaiset” ja viikingit.

 ”Uusimaa” ja ”Porsaslaati”
 Tät yhteis-aatetta soinnuttaa
 ”Työläinen” – – se on niin roskanen lehti
 Ett’ herroi ja ”daameja” oksettaa – – –.