Varpuselta
Miksi, varpusraukka tänne
 Kylmäks talveksikin jäät?
 Miks, kuin muut, et mene sinne,
 Joss’ on aina kesän säät?

 Sinne missä ijäisesti
 Onpi hedelmässä puu,
 Missä luonto lempeästi
 Öin ja päivin uneksuu;

 Missä luonnon rikkautta
 Kantaa kaikkialla maa,
 Ruusu-pensaat puuttumatta
 Laaksoloissa tuoksuaa;

 Missä tumman siintävänä,
 Kaarevana, loistelee
 Taivas; kullan kiiltävinä
 Veessä kalat uiskelee;

 Missä perhot kauno-siivin
 Lempiellen liehuvat;
 Riemurinnat tuhat äänin
 Linnut puissa laulavat.

 Miks et sinne? – Tänne vain sa
 Kylmähän jäit Pohjolaan,
 Myrskyn, tuiskun helmahan – ja
 Kenties nälkään kuolemaan.

 Talvell’ elo täält’ on poisi,
 Luonto kuollehena on;
 Oi, sun siellä paremp’ oisi –
 Tänne jäit sa onneton!

 ”Sirr, sirr” – varpu räystähältä
 Vastauksen sirkuttaa –
 ”Pois en, pois en mene täältä,
 Sillä tääll’ on synnyinmaa.”

 Synnyinmaa! Se armain mulle,
 Joskin kylmä, köyhä, on! –
 Suomen lapsi! myöskin sulle
 Olkoon maasi – verraton!”

Kaarlo [Slöör].

Lähde: Keski-Suomi 11.10.1879.

Kaarlo Slöör
Runot
Keski-Suomi (lehti)
1879