Vuosille 1877 ja 1878
Vuosi vanha vaiheinensa
 Loppuansa lähenee,
 Vuosi uusi armonensa
 Uuden ajan alkanee;
 Vaipuu vanha, nousee uus,
 Sep’ on luonnon laatuisuus.

 Vanhaki oli uusi kerran,
 Vaan se vierten vanheni;
 Viertessä sen, armon Herra
 Kansa kunnat kaitseli:
 Vitsallansa kuritti,
 Lemmellänsä lohdutti.

 Sanomia sotaisia
 Saimme kuulla kaukoa,
 Uutisia ikäviä
 Lehdet toivat lukea:
 ”Verta, verta – Turkin maa
 Sarpata saa,” kuului vaan!

 Vainioita vihannoita
 Halla julma haaskasi,
 Ken on sulannunna soita,
 Tuskalla sen tunteevi;
 – Kalseata kakku on,
 Jost’ on elo ilotoin.

 Kasteli jo täälläi kerran
 Suomen rauha rantoja
 Neste, – ei se ollut verta,
 – Kyyneleitä oli vaan!
 Millon? sillon kun tää maa
 Sotaan saattoi poikiaan!

 Kullan, isän, äitin, veikon,
 Siskon, Suvun, ystävän
 Kyynel kuuma, hellä huuhtoi
 Maan, mi näki lähtevän
 Meidän miehet marssimaan
 Tantereille Turkin maan.

 Kaarti se, se, mäni voitti,
 Nyt on kyynel kuivanut,
 Keisarimme sen niin johti,
 Kuink’ oli Luoja laatinut;
 Riemuitse siis Suomen maa.
 Suur’ on Kaartin kunnia!

 Näin nyt moni vaiheellisen
 Vuoden vanhan päätämme,
 Eteen Luojan armollisen
 Kiitos-uhrin kannamme,
 Ett’ ois armas uusi vuosi,
 Poistuis sota, halla-vuos’.

 Enkel’ rauhan ihanaisen,
 Sulosimman suosion,
 Riemun, toivon totisimman,
 Levon, lemmen, sovinnon
 Luota Luojan tullos jo,
 Estä sodan turmio!

 Käsi alais kaunistusta,
 Luomisesi ruunua
 Ihmis sukukuntaa muista,
 Älä suo sen sortua
 Syntiin, synnin turmioon,
 – Siitä Isä auta jo!

 Anna Kristityille rauha,
 Pakanoille pakanuus,
 Sulle vuoro veri-saunan,
 Laita rauhan vuoro uus’.
 Anna armos uusi vuos’,
 Tää on kansain toivotus!

 Lepoo ja leipää mulle
 Anna Isä armias,
 Kansat terveyden teille
 Vieös voiman valtios
 Anna armos vuosi uus,
 Tää on kansain toivotus!

 Anna kirkkahasti koittaa
 Sanas’ Sinun sijoniis’
 Valos’ pimeyden poistaa;
 Tahtos’ tapahtukoon niin,
 Että meissä uudistuis
 Usko, toivo, rakkaus!

Isak Hirvonen.

Lähde: Tapio 22.12.1877.

Isak Hirvonen
Runot
Tapio
1877