Paimenpoika (Juva)
Kuningas on paimenpoika,
 Kunnas valtaistuin on;
 Hänen päänsä päällä säihkyy
 Kultakruunu auringon.

 Jalkain juuressa on lampaat,
 Hienot mielistelijät;
 Vasikat ne ritareina
 Keikaroi ja öykkivät.

 Hovinarreina on jäärät;
 Hovin soittotaiturit
 Siin’ on linnut, siin’ on lehmät,
 Huilusuut ja kellokit.

 Soi ja hilkkuu, kilkkuu vienoon,
 Ja niin vienoon kohajaa
 Kosken veet ja uljaat kuuset, –
 Kuningas jo uinahtaa.

 Ministeri, koira, silloin
 Hallitusta hoitaa saa,
 Ja hän äreästi haukkuin
 Arvoansa ilmoittaa.

 Kuningas jo viimein ääntää:
 ”Hallitus vain vaivaa tuo;
 Soisin pääseväni kotiin
 Kuningattareni luo!

 ”Hänen sylihinsä lasken
 Suloisesti uljaan pään,
 Koko valtakuntan’ laajan
 Hänen silmissänsä nään!”

de:Der Hirtenknabe
eo:Elektitaj Poemoj de Heinrich Heine/Reĝo estas la paŝtisto
it:Venti canti di H. Heine tradotti/Der Hirtenknabe
ru:Пастушок (Гейне)