Virran reunalla
1. Virran äyrääll’ nuorukainen
 Sitoi kerran seppeltä,
 Kukist’ yksi, heti toinen
 Lensi hältä kädestä,
 Niin myös rientää päivät multa
 Niinkuin levotoinna virta!
 Samoin haihtuu nuoruuteni,
 Kuihtuu, kuolee toiveheni.

 2. Älä kysy, miksi suren
 Tällä kukka-ijällä!
 Kun Luojan luonto viherjöiden
 Riemuitseepi keväällä.
 Kaikkein siivikästen äänet,
 Kevään lämpöisetkin tuulet
 Herättävät rinnassani
 Epätoivon riennoissani.

 3. Mitä kauniin kevään ilo
 Mua voipi hyödyttää?
 Yhtä etsin aamuin, illoin
 Löydä hänt’ en sittenkään
 Tätä kuvaa haparoitsen
 Käten avaan syleilläksen.
 Vaan hän välttää hyväilyni,
 siksi särkyy sydämeni.

 4. Nöyrry sinä kaunis, korja
 Hyljää ylpee linnasi!
 Kukkia sä lemmi sorja
 Joita maassa kasvavi.
 Kuule, lehdost’ laulu kaikuu,
 Satakielen ääni raikuu.
 Sijaa pienimmätkin majat
 Tarjoo niill’ jotk’ rakastavat.

Kah [G. A. Heman].

Lähde: Tapio 15.6.1878.

Friedrich Schiller
G. A. Heman
Runot
Tapio
1878