Kävi maantiellä tanssi (Juva)
Kävi maantiellä tanssi, ol’ lauvantai-ilta,
 soi nauru ja soitto sen seutuvilta,
 oli hih, oli huh, oli hei!
 Ja pelmanni Niilosen soi vetopeli,
 tuon hupsujen hupsun, mi kaikkein on veli,
 hei heisuli, heisuli, vei!

 Oli tanssissa Takkulan uhkea Lotta,
 hän on sievä ja sorja, mut köyhä kuin rotta,
 hän reipas ja veikeä on.
 Oli Kirstikin, kulkija, rohkea, hurja,
 oli Kalselan Riitta ja Malviina kurja,
 hupa Liisakin Kantiomon.

 Oli Topsalan Kusti ja Pietari Nasta,
 nepä heilakka-poikia tanssissa vasta
 kylän tyttöjä nostelemaan.
 Oli torppari Matti ja Mustolan renki
 ja rekryytti Pyssy ja Paltainenki
 ja räätäli Autiomaan.

 Oli heillä kuin liekkejä vaatteissansa,
 kuin sirkkaset hyppeli Pekkalan kansa,
 kivet, anturat vaan salamoi.
 Ja liepehet lensi ja liinaset leiskui
 ja lettiä leijui ja helmoja heiskui,
 peli vinkui ja vonkui ja soi.

 Pajupehkoissa, lehdoissa, leppien alla
 kävi nyt puhe lemmekäs kuiskaamalla
 ja hälveni pensaikkoon.
 Ja louhikko-kangas se leikistä raikui,
 ja soitimen naurusta metsiköt kaikui.
 – Jos huolit sä, tässä mä oon!

 Ja kirkkahat tähdet ne taivaalla loisti,
 kuvat tuikkivat tyynehen pintaansa toisti
 salolammikko pienoinen.
 Oli tuoksua hurmaavaa apilaissa,
 havutuoksua hulmusi männikkömaissa
 yli seutujen leijaillen.

 Repo yhtyi soittohon riemuisahan,
 huu! huuteli huuhkaja laulantahan,
 sitä huomattu, kuultu ei nyt.
 Huu! toisteli kaikukin tuntureihin
 ja vastasi Niilosen heisuliveihin
 hei, heisuli, heisuli, vei!

Yrjö Weijola

sv:Det var dans bort i vägen