Kehto ja kuilu
Kauan lähetessä kuolemaa
 ahdistus ja pelko katoaa.
 Kevyt kulkea on rajan yli,
 suojeleva putouksen syli.
 Hän ken taistelutta siihen jää,
 ehkä eniten hän ymmärtää. –

 Syvemmille lähteille jo varhain
 ehkä joutua on osa parhain.
 Ken sen tietää? Sumuun hajoaa
 kaikki tieto, minkä tarjoo maa.
 Mutta syvyyksistä syvimmistä
 turvan tieto kohoo, viimeisistä:
 Kehdon lailla kuilu odottaa,
 untuvineen, siihen vaipuvaa.