Sivistyksen toivotus
Valistusta kansassamme
 Kokekaamme kartuttaa,
 Meidänhän on huolenamme
 Rientoisuutta raikastaa.
 Taito jalo,
 Tiedon valo,
 Kohtalomme kohottaa.

 Joka mies, kun miesi yksi
 Käykää pellon käännäntään!
 Siten saadaan riistetyksi
 Rikkaruoho tykkänään.
 Sammaleinen,
 Ohdakkeinen
 Onpi vielä viljamaa.

 Köynnös vanha vieraan kielen
 Viljojamme vähentää,
 Suomen kielen,
 Suomen mielen
 Heelmimistä heikentää.
 Polkee mullan,
 Viljakullan
 Ruostehella raiskailee.

 Se se on, mi myrkyn lailla
 Tähkät täydet turmelee;
 Iskee tulta, mieltä vailla,
 Ukkosena uhkuilee.
 Meiltä koittaa
 Mielet voittaa,
 Uskalluksen uuvuttaa.

 Mutta malta, vento valta!
 Loppusi jo kiiruhtaa,
 Kerkeesti, kun taivahalta
 Hattaraiset hajoaa.
 Silloin Suomi,
 Kuten tuomi
 Kukkivainen rehottaa.

 Silloin vasta Väinön kansa
 Tyynin mielin olla voi,
 Koska täysin vallassansa
 Armas äidinkieli soi,
 Koska mieli,
 Koska kieli,
 Yksi vallitseepi vaan.

W[ilho]. S–o[in]–i.

Lähde: Satakunta 27.3.1880.

Runot
 Wilho Soini
Satakunta (sanomalehti)
1880