Vinjetti
Hymyilee vielä muiston silmän eessä
 utuinen valkovaate, tuo kevät, joll’ ei vertaa,
 vihanta kunnas, jolla näin hänet ensi kertaa.

 Uus huhtikuu loi loistoon maan, ilman, päilyi veessä
 ja saattoi alla länsituulen lennon
 väreilyyn suloiseen puun lehtiverhon hennon.

 Ja yli metsien – mun näky heljä pauloi –
 hän kultakutrinen, hän auringolle lauloi.

Giosuè Carducci
Kaarlo Sarkia
Runot