Pohjolan yö
Jo taaski taivas hulmuaa,
 Jo Pohjan perällä.
 Kah! valo vielä leimuaa.
 Kah! yönki keskellä.

 On kuu ja tähdet kirkkahat,
 Ne yöllä loistavat,
 Ja revontulet hohtavat,
 Ne valon antavat.

 Kun päivä yöki syntiä
 On niistä paistava,
 On kirkas Pohjan pimiä,
 On kaunis, näyttävä.

 Nyt juokse, juokse joutumaan,
 Mun virkku poroni,
 Ja joudu, joudu sukkelaan
 Nyt luokse neitoni!

[Johan Bäc]–kw–[all]

Lähde: Maamiehen Ystävä  27.4.1844.

Johan Bäckwall
Runot
Maamiehen Ystävä
1844