Huokaus (Hirvonen)
Suomemme, armas syntymää
 Se kärsii ahdistusta;
 O Herra! anna armosta
 Nyt sille vahvistusta;
 Suo maalle rauha, terveys,
 Maamiesten töille menestys
 Laupeutesi tähden!

 Ei oma apu auta nyt
 Rakasta Suomen kansaa,
 Kun on jo kauan täytynyt
 Raskasta kuormaa kantaa;
 Jos ei nyt Herra armahda
 Ja laihojamme kasvata,
 Niin kansa vihdoin nääntyy.

 Ah, katso alas maahamme
 Taivaastas Herra hyvä,
 Ei suinkaan vielä loppune
 Laupeutesi hyvä!
 Ei, vaan se kestää iäti
 Ja vuotaa meille runsaasti
 Kuin kaste virkistävä.

 Me rohkenemme korottaa
 Mielemme korkeuteen,
 Sinua, Isä, rukoilla
 Jesuksen Poikas nimeen:
 Anteeksi anna vikamme,
 Myös kaikki pahat tekomme,
 Ja älä niitä muista!

 Me emme mahda hätäillä
 Nyt tämän tuskan alla,
 Emmekä yhtään epäillä,
 Vaan levollisna olla,
 Kun ompi meillä suosija
 Ja vapaa luokse-menentö
 Taivaisen Isän tykö.

 Hänell’ on kyllä varoja
 Ylhäällä aitassansa,
 Hän josta meille lahjoja
 Antaapi armostansa.
 Siis pysykäämme vahvoina
 Toivossa Häneen lujana,
 Kyll’ apu vihdoin tulee.

S[imeon]. Hirvonen.

Lähde: Suomalainen Virallinen Lehti 11.7.1868.

Isak Hirvonen
Runot
Suomalainen Virallinen Lehti
1868