Eespäin!
Liehu lippu punanen,
 ja tunnus vapauden, veljeyden yhdenvertaisuuden!
 Miehet, naiset yhtehen
 ja astukaamme liittovalat vannoen!
 Eespäin! On jo taistelo,
 kun sorto syö ja meiltä vei ja rikkaat maan ja omaisuuden;
 mi on työmme tuotanto,
 sen väkivalloin riistäjät ne ryösti jo.

           Omaamme ei
           koht’ enää heille suoda.
           Rosvot min vei,
           sen täytyy meille luoda:
           leipoa vaatii lapsemme
           nuo kannattajat
           tulevaisen kansamme.

 Onnekas olo täytyy luoda,
 sorrosta vapaa. Pois rahavaltiaat!
 Eespäin me miehet, naiset innokkaat,
 me vallotamme yhteisiksi isäin maat.

 Kuulkaa: ne luoja meille loi
 ja aarteet antoi, kun hän tahtoi meitä johtaa hengen työhön,
 ajan, ehdot siihen soi –
 ne rikkaat riisti, orjankahleet meille toi.
 Meidät syöksi sorrollaan
 he rasituksiin, kärsimyksiin, vaivoihin ja hengen yöhön.
 Niitä nyt me poistetaan,
 vuoks’ oikeuden, vapauden taistellaan.

           Oikeus ain’
           on kalliin johtehemme,
           vapaus vain on
           suurin rikkautemme,
           meidän on ne jumalat
           ja niiden valtaa
           kaikki kansat toivovat.

 Kauvan ei paina kahlehemme:
 yhdessä olemme vahvat voimakkaat!
 Eespäin! Te toivon liput liehuvat:
 me vallotamme uudet olot onnekkaat!

–[Valpa]s.

Lähde: Työmies 25.8.1902.

Edvard Valpas-Hänninen
Runot
Työmies
1902