Portin takana
Olin villikaurisemo,
 sinä ainoa vuonani, pikkuinen,
 ja ympärillämme maailma
 oli metsä vaarallinen.

 Sinun ensi itkuasi
 pelon, riemun vaiheilla kuuntelin.
 Oli lähellä musta metsämies,
 sen kauhulla aavistin.

 Niin näin polon pienen ruumiin,
 kukan armaan, julmasti murskatun.
 Taa mustan portin kadotin
 somat kasvos, hymys vain uneksitun.

 Sen portin takana seisoin
 sitä sydämelläni kolkuttain.
 syli tyhjänä käännyin tielleni taas
 yli kuilujen kauhistavain.