Aallon laulua
Kuin jäädä virran aalto vois
 sun luokses, rannan kukkanen –?
 Sen määrä vaeltaa on pois
 ain eespäin, iäisyytehen.

 Vain hetken luonas viivähtää
 ja varttas hyväillä se voi,
 – sen poveen kaihon sävel jää,
 mut ikuisemman kaihon soi

 suur koti aallon harhaavan,
 min onni salattuna on
 taa matkan kolkon, vierahan,
 taa monen päivän aution.

 – Kuin jäädä virran aalto vois
 sun luokses, rannan kukkanen –?
 Sun määräs jäädä on, – ja pois,
 pois määrä kaukoaaltojen.