Pohjolan maisema
Mä vuorell’ seisoin Vuokatin,
 ihailin maisemaa,
 ihastuin sekä huudahdin:
 »Oi kaunis Kainunmaa!»

 Tunturihuiput korkeat
 kaukaa nyt sinersi
 ja kalliokuilut huimaavat
 mun alla ammotti.

 Ja vaaranrinteet metsäiset
 kylineen, peltoineen
 ja järvet heleen siniset
 kauneine saarineen.

 Sen kaiken säteillessä näin
 mä aamuauringon
 ja riemun tunsin syömmessäin:
 »Tää Suomenmaata on!»