Vanhus (Runeberg)
On vanhus mulle kuningas,
 Kun elon ehtii kannikas,
 Ja matka kääntyy loppumaan,
 Niin voittoisa, niin suuri vaan.

 Ei myrskyt häntä kosta saa,
 Häll’ kaikki antaa kunniaa,
 Ja haireet, himot pilttoisat
 Hänt’ oudostellen karkaavat.

 Häll’ rauhaisena kanssana
 On halut, miedot luonnolta,
 Ja muistot hellät, tähteellä
 Viel’ herttaisista päivistä.

 Häll’ sauva valtikkaisena
 Ja hauta linnoituksena
 Ja rauha hohtoverhona,
 Ja valkohiukset kruununa.