Satamatyöläisten marssi
Me joukko Suomen satamain
 nyt liittoon käydään innoin
 ja kädet lyödään lomattain;
 ja veljestunne rinnoin
 kuin muutkin köyhät rintamaan
 yks’arvoisuutta vaatimaan
 me käymme kaikki kerrassaan.

 Me kyllin kauvan kärsittiin
 ja oltiin ikeen alla:
 jo tarpeeks meitä riistettiin,
 myös tehtiin hengen halla.
 Se halla meiltä kaikki vei,
 vei kodin onnen, leivän vei,
 mutt’ enää meilt’ ei vie se, ei!

 Me emme salli kauempaa
 niin toisten meiltä riistää
 ja meidän työllä mellastaa
 ja meistä pilkkaa viistää.
 Ei enää lainkaan käy se päin,
 kun eteenpäin me rynnistäin,
 kuin muutkin käydään pystypäin.

 Me emme viljaa henkemme
 suo kapakoiden huurtaa.
 Me kodiks’ teemme kotimme
 ja sille vainen uurtaa
 täst’ ees on meidän tahtomme;
 myös ihmisiksi lapsemme
 ja tarmokkaaksi itsemme.

 Muun köyhälistön armeijaan
 tää joukko meidän yhtyy,
 se kaikki voimat kumoaa,
 jos meitä vastaan ryhtyy.
 Tää kyllä kurjain joukko on,
 mutt’ sentään joukko peloton –
 mi uskoo valon voittohon.

Oulu, 28 p. elok. 1906.

Sulo H[ytönen].

Lähde: Eteenpäin 4.9.1906.

Runot
Sulo M. Hytönen
Merenkulku
Eteenpäin
1906