Linnustaja (Avellan)
Ma metsän teitä vaellan
 Ja puihin aina kurkistan,
 Ja lintuja ma kyllä nään,
 Vaan en saa yhtäkään.

 Ne kaikki karttaa polkua,
 Miss’ paulani on pantuna,
 Ja tyhjänä, kuin lähdinkin,
 Ma käännän takaisin.

 Mun huolin oisi nähtävä
 Tää linnunpyyntö pettävä,
 Vaan kuinka turhaan menneekin,
 Ma tyydyn kuitenkin.

 On mulla ansas viimeksi,
 Mi ei jää koskaan tyhjäksi,
 Jonn’ lintu käy niin mielellään.
 Kuin siinä sen ma nään.

 Ja kotiin kun vaan ennätän,
 Tän’ ehtoona sen viritän:
 Ja lintu onpi tyttöni,
 Ja ansas helmani.