Kiertotähdet (Mendelin)
Kaks kulki kiertotähteä
 Loitolla toisistaan.
 Ei tienneet toisistansa;
 Ne kiersi, kiersi vaan.

 Miljoonat penikulmat
 Niill’ oli välillään,
 Kun avaruutta kiertäin
 Ne kulki väyliään.

 Mut kerran – hämyharsoon
 Taas maa kun pukeutui –
 Tahdosta taivaan Herran
 Ne yhteen ohjautui.

 Ja silloin kirkkahammin
 Ne loisti molemmat,
 Valaisten valoisiksi
 Maat öiset, varjoisat.

 Ja silloin, silloin syttyi
 Myös heissä rakkaus –
 Ikuisen lemmen auvo,
 Autuuden kaipaus. –

 Nyt kulkevat ne taasen
 Loitolla toisistaan,
 Miljoonat penikulmat
 Eroittaa ratojaan.

 Mut rakkaus ei sammu –
 Se kestää eronkin,
 Se kolkon avaruuden
 Kirkastaa unelmin.

 Yl’ laajan sinilaen
 Nuo kaksi toisiaan
 Tähystää ikävöiden
 Kuin armas armastaan.

 Kentiesi kerran vielä
 Ne osuu yhtehen –
 Kentiesi Herra heille
 Suo täyden autuuden.