Csardas
Soitappa nyt csardasta
 mulle, mustalainen!
 Kajahuta guslalla
 sävel hurjanlainen!
 Onpa täällä surua
 alla rinnan kuoren,
 lievitä ne guslalla,
 soita mulle csardasta,
 mustalainen vuoren!...
         Ylpeästi voitetun
 surun anna suistaa
 yli guslas kielten sun,
 ala csardastani mun
 hurjasti nyt puistaa!...
         Molemmissa meissä on
 vuorelaisen verta
 sekä uhmaa vuoriston. –
 Soita viha rajaton
 valloillensa kerta!...
         Kuule, metsän humu soi
 nousten kaukaa ilmiin –
 soita kuin se humajaa,
 vihuri kun raivoaa,
 soita minkä käyrä voi,
 soita vedet silmiin!...
         Toivon, ettei ruumiini
 alas laaksoon kaatuis,
 se ei sille haudaksi,
 ettei sinne maatuis...
 Kalliolla hauta sen
 alla taivaan kuoren,
 tuudittakoon unehen
 tummat tuulet vuoren.
 Siellä kuuset humajaa,
 hohtaa pilvisaaret,
 kultakruunun muodostaa
 kauniit sateenkaaret...
 Suuret kotkat kierrellen
 korkealla liitää,
 vuoren rintaa kohisten
 vedet alas kiitää...
         Mustalainen, soittos saa
 surulliseks vallan,
 kyynel kirkas kimaltaa
 silmäripses alla.
 Kuule! Muuta nuottisi,
 soita, että säihkyvi,
 anna soittoon vereni
 vuotaa tulen kuuman!
 Soita mulle kiuskehet,
 jolloin yhtyy sydämet,
 huulet kuumat, punaiset,
 jolloin tyttö mustapää
 niinkuin lehti väräjää
 alla lemmen huuman.
 Hei! Nyt hurjast’ kieliin lyö!
 Ennenkuin saa kuolon yö
 polttakoon jo tunteiden
 tuli aivot, sydämen!
 Hei, sä tyttö! Tule luo,
 povellein sun painaa suo,
 elon hurmaa, verta juo!...
 Soitappa nyt csardasta
 mulle, mustalainen!
 Huules, tyttö, kallista
 juoda hurma mainen!
 Noidan kortit ennustaa,
 josko horna meidät saa...
 Soita meille csardasta,
 soita, mustalainen!...

Kazimierz Przerwa-Tetmajer
Reino Silvanto
Runot