Imandran laulu
Venhot virran vettä viiltää,
 purret puikoin merta käy,
 multa murhe hengen hiiltää,
 haavehein ei haahta näy.

 Eipä sulhon suuren laivaa,
 laskevaa päin valkamaa,
 siksi vie ei immen vaivaa
 päivä mennen merten taa.

 Hetken heijaa laineen lailla,
 tullen tuo sen uudelleen,
 tuskan, kaipuun määrää vailla,
 syöpyväisen sydämeen.