Painokannisen virastossa
”Kuinka pitkälle voidaan suvaita
 Noin hävytöntä itsekkyyttä.
 Nyt kuvamme uhkeat töhritty
 Tuohon lehteen on aivan syyttä.

 Anomusta en tuosta oo kuullut viel’
 En nähnyt ees ”ilmotusta”.
 Kyllä sietäisi moisesta annettaa
 Oikeen tuntuvaa kuritusta.

 Onko syy minun, vaikkakin Herra suo
 Mulle viiksiä vankasti kasvaa.
 Myös viaksi lukea kelle sen voi
 Jos ruumiis’ on paksulti rasvaa.

 Ja jos ”mallina” olosta he tarjoisi
 Edes ”vapahan kappaleen” meille.
 Niin vois tätä kärsiä paremmin
 Enkä lähtisi rankaisuteille.

 Mutta nyt ompi kysymys, miten mä voin
 Tästä parhaiten kantehen nostaa?
 Mä huonosti lakia ymmärrän –
 Miten voin nyt mä – sanokaa – kostaa?”

 Vanha aatami herrassa hurjana on,
 Mutta tietoja puuttuvi, siksi
 Lakimiestä hän nöyränä pokkuroi:
 Ruvetkaa mulle ”fulmahdiksi”.

 Lakiherra se ihmettä täynnä on
 ”No tuo vasta virkakunta!
 Ovat pantuna ”tapoja tuomitsemaan”,
 Eikä laeista oo nähneet e’es unta”.