Häme!
Häme, kultainen maa, Häme, kaunoinen maa,
 Häme, unteni onnen ehto,
 sun pirttisi hämärän rauhassa
 mun keinahti pieni kehto,
 Häme, peltojen syvien perimää,
 Häme ensi lempeni lehto!

 Sun ilmasi rakkainta hengittää,
 sun vettesi vyöt niin somat,
 sun kunnaasi metsien saartamat,
 niin kotoiset sekä omat,
 työn raskaan aikaan sa voimia luot,
 sen siunaat helteet ja lomat.

 Jos jalkani joskus kauaksi vie,
 tie outo on kulkijan eessä,
 sydän nyyhkivi povessa rauhaton,
 on kaihoisat silmät veessä...
 kas täällä, täällä vain Hämeen mies
 käy onnensa taivas seessä.

 Ja täällä tääll’ olen kuokkinut
 oman pienen peltoni sarkaa,
 ja täällä tääll’ olen vaalinut
 sitä unteni tainta arkaa,
 se ettei vain kuole kylmyyteen,
 tai muuten käsistä karkaa...

 Ja mun mökkini kiukaan takana,
 kuin muinen, sirkka se soittaa,
 ja mun voimani, pellosta peräisin,
 taas uusia sarkoja voittaa,
 kuu katsoo pirttiin hymyillen,
 ja päivä kauniina koittaa.

 Joka töllistä, aitasta, ladosta
 työn haltijat kuiskivat hiljaa,
 hien kastama, armahin peltomaa
 se keinuu kultaista viljaa,
 yön, kauhun peikot pois kaikkoaa
 vihan, riidan polkua siljaa.

 Ja isäin aurat ja askeleet
 ne kertovat jättiläistyöstä,
 kun raivattu Hämeen vainiot
 on synkästä Hiitten vyöstä,
 tuhatvuotisten päivien jatkoksi
 on pantu kappale yöstä.

 Joka veräjän suulta ne astuvat
 ne armahat muistot esiin,
 toe-vaajat järvissä kertovat
 monet taiat, luetut vesiin,
 ja laitumen tiellä merkit myös
 suven, tultaissa suuriin kesiin.

 Sun riihesi sauhut, saunasi,
 näky autuas mulle aina,
 pihapolulla askele emännän,
 elovakka ei olalla paina...
 Kuva kallis, ah, sieluni virvoittaa,
 kuin taivaan anti ja laina.

 Ja näin minä rohkenen elolta
 viel’ anoa hiukan verran:
 ah, täällä mun suo’os uinahtaa,
 levon viimeisen kun saan kerran,
 suo kuunnella, kun yli vainion
 pyhät kuuluvat kellot Herran.

 Häme kultainen maa, Häme kaunoinen maa,
 Häme muistojen lempeä lehto,
 Häme, peltojen syvien perimää,
 missä keinui jo taattoni kehto,
 oi siunattu maa, Häme armahin,
 osa onneni, unteni ehto!