Orpotytön laulu
Koti kylmä ja kolkko on
 isä eilen jo kuoli,
 kaatui turvani verraton
 tuli tuska ja huoli

 Elo runteli turvan tään
 silmä sammui jo hellä,
 mikä osana lieneekään
 orvoksi jäänehellä.

 Työtä orjana teki hän
 aamust iltahan asti,
 kone turvani lempeän
 ruhjoi armottomasti.

 Usein puuttehen kyyneleen
 sai tuo kalpea poski,
 sointu sortavan säveleen
 kovin armasta koski.

 Uutta, uutta hän unelmoi
 kevään uskosta paloi,
 huomensoittoa sielu soi
 silmään kirkasta valoi.

 Yön mä tuskissa kyynelöin
 Sydän vuoteli verta,
 kuinka kulkea synkin öin
 voin mä elämän merta.

 Myrsky ulkona musta lyö
 mihin orpona kuljen,
 tule elämän pitkä yö
 syliis onneton sulje

 Miksi elämä murrat näin
 mua heikkoa naista,
 miksi on mustassa mielessäin
 tulta polttelevaista.

 Kastan hautasi kyynelin
 ei muita kukkia mulla,
 vuota isäni rakkahin
 tahdon luoksesi tulla.

Mikko U[otinen].

Lähde: Työmiehen Illanvietto 1906, n:o 4.

Mikko Uotinen
Runot
Työmiehen Illanvietto
1906