Ajan kutsu
Nyt aika vinhaa ratsuaan
 jo kiiruhtaa,
 jo kiiruhtaa.
 Ja ratsu nuori, vallaton,
 kun siivet saa,
 kun siivet saa,
 se rientää, syöksyy eteenpäin,
 mutt aika selvään haastaa näin:
 – Mua seuraten
 käy, ihminen,
 tai taannut, jälkehen jos jäät.

 Jo ratsuni sain lentohon,
 ja kiire on,
 niin kiire on
 mun matkan päähän päästäksein.
 Nyt jouda en
 sua, ihminen, –
 tiepuolehen jos siirryt vaan,
 ja nahjus olet – vartomaan.
 Siks kiirehtäin
 vain eteenpäin
 käy rohkeasti seuraten!

 Se kuka kanssain kiiruhtaa,
 hän seppelen
 saa voittojen
 ja matkan päähän ennättää!
 Pois velttous
 ja valitus,
 niist pelkurit vaan tunnetaan,
 on jolla edut huolenaan
 vain omat, vaikka halki maan
 nyt aika kutsuu toimintaan.

1924

Mikael Rutanen