Haltiain laulu vetten päällä
Kuin vesi onpi
 Ihmishenki:
 Taivaasen nousee,
 Ja alas maahan
 Se jälleen vaipuu
 Iäti vaihtuin.

 Kallioseinän
 Korkeudelta
 Kun virta vierii,
 Se vuorta vastaan
 Niin ihanasti
 Utulainein lyö;
 Ja suudeltuansa,
 Se piillen, hiljaa
 Nyt lankee
 Syvyyden helmaan.

 Putousta
 Jos kohtaa paasi,
 Se vierii äissään
 Astehittain
 Manalaan.

 Jo tyyntyneenä
 Se nurmilaaksoa kiertää,
 Ja järven peilihin
 Katsovi tähdet
 Muotoansa.

 Tuuli on laineen
 Lemmikki armas;
 Se vaahto-aallot
 Pohjasta nostaa.

 Ihmisen henki.
 Sa oot kuni vesi!
 Ihmisen onni,
 Kuin tuuli sa oot!

Johann Wolfgang von Goethe
Minna Krohn
Runot