Nuoren ystävän haudalla


I. 

 Kesken katkesivat voimas,
 Kesken työsi taukosi;
 Kesken laskit matkasauvas,
 Kesken päätit rientosi.

 Keskenkö? Sen Luoja tietää,
 Joka meitä johdattaa.
 Hänen tekojansa sietää
 Jokahisen noudattaa.

 Salatut on neuvot Herran
 Kuolevaisten keskessä,
 Siksi kun ne kaikki kerran
 Selkenevät hetkessä.

 Kyynel kuuma kaipauksen
 Vielä valuu virtana,
 Kun sä poistuit – lohdutuksen
 Mist’ on aihe saatava?

 Siitä, että henkes jalo
 Sinun kanssas kuollut ei.
 Nyt sen täyttää taivaan valo,
 Vaikka tomus Tuoni vei.

 Vaikka sydämes on kylmä,
 Vaikka hautas auki on,
 Niin on sulla siellä kyllä, –
 Autuutes on verraton.

 Povess’ isänmaasi armaan
 Olkoon lepos suloisa;
 Luona Lunastajan varmaan
 Autuutes on valoisa.

II. 

 Lämpimästi sykki sydän
 Vielä äsken rinnassas;
 Nyt jo löysit levon hyvän,
 Rauhan, veikko, vaivuistas.

 Olit äsken seassamme
 Ystävänä armasna;
 Senpätähden sielussamme
 Kaihoa on karvasta.

 Yksi ajatus ja riento
 Meidät kaikki yhdisti;
 Jokahista yksi tieto
 Pyhitti ja puhdisti.

 Tieto siitä, että suuri
 Kotimme on isänmaa,
 Saatti meidät sille juuri
 Kaikki lahjat kantamaan.

 Sepä sunkin intoasi
 Ylläpiti ainiaan,
 Kehoitti sun kuntoasi
 Aina työhön ahkeraan.

 Vahva olit, veikko, kyllä,
 Suurta hehkui henkesi;
 Olit, valon pantsar yllä,
 Valmis sotamieheksi.

 Hyve jalo lipussasi
 Liehui, avu korkea,
 Kunnes väsyit juoksussasi,
 Kuolo kohtas nopea.

 Kuni heinä katkaistihin
 Sinut kesken kasvuas;
 Kesken täältä temmattihin
 Rakkahista riennoistas.

 Senpätähden mielestämme
 Onpi eros katkera.
 Siitä suru sydäntämme
 Ahdistaapi ankara.

 Kyyneleet sun hautahasi
 Seuraa kuumat, hellimmät;
 Suokoon sulle Jumalasi
 Mullat pehmeet, keveät.

 Suo’os Luoja, että kerran
 Vielä taasen yhdytään
 Luona laupiaimman Herran
 Ijäisehen elämään!

S[imeon]. H[irvo]–nen.

Lähde: Turun Kuva-Lehti 30.11.1890.

Runot
Simeon Hirvonen
Turun Kuva-Lehti
1890