Usherin linna
Tie kautta öisen vei puistomaan,
 tie päättyi lehtien kahinaan,
 niin haikeaan...

 Yks auki ikkuna linnan on.
 Miks uksi paukahti lukkohon,
 kuin kauhuissaan –?

 Taas, ensin hiljaa, mut sitten yltyin,
 nyt viulu nyyhkii. Vaan äkin kyltyin
 se särähtää –!

 Kun tuskin alkaa, jo puhe lakkaa.
 Vaan kuka naulaa nyt arkkuun hakkaa
 niin ilkeää –?

 Käy kasvot valkeat ruudun luo,
 kuu valaa hohtoonsa oudot nuo,
 niin ankeaan...