Paennut
Rakastinko sinua?
 Tiedä en tuota.
 Värisin, kun lähdit
 sieluni luota.

 Tiedän: kun lähdit,
 et lähtenyt syyttä.
 Kieltää on mahdoton
 välttämättömyyttä.

 Väistyi sieluni
 sisimmäisin verho.
 Nähdä et kestänyt,
 pakenit, perho,

 säikähdit synkkää
 arvoitusta:
 eteesi aukeni
 yö sysimusta,

 pimeän kuilun
 näit, penikulmaa
 syvemmän – pakenit
 näkyä julmaa.

 Rakastinko sinua?
 tiedä en tuota –
 värisin, kun lähdit
 sieluni luota.