Oisko isäin henki tuo?
Kauvaksi aatos harhailee
 Luontoa katsellessa.
 Mi sulohämy leijailee
 Kesällä lehdikossa!
 Kuin täyteläistä, tenhoisaa,
 Kuin vienoa, kuin utuisaa,
 Kuin pyhää, kuinka eloisaa
 On luonto kaikkialla! –
 Ois, oisko isäin henki tuo
 Mi tuoksuellen tulee luo?

 Niin, ehkä sielut isäimme
 Liitelee luonnossamme,
 Katsellen kuinka kansamme
 Nyt kestää vaivoissamme.
 Ja sikspä onni Suomessa
 Ain kartuu vain, kun ilmassa
 On isäin henki elossa
 Turvana toimissamme. –
 On, on se isäin henki tuo
 Mi tuoksuellen tulee luo.

1893.