Ulkopuolella


I 

 Ulos ikkunasta
 nostit tyttösen,
 pyysit nukkumasta
 tuoksuun ruusujen.
 Kesäyö, oi armas kesäyö,
 autuuttansa silloin sydän lyö.

 Lempeästi siellä
 lehto unelmoi,
 puiston joka tiellä
 linnunlaulu soi,
 maa ja taivas lumoo tunnelmiin,
 sielu näkee sielun syvyyksiin.

 Hiljaa huminalla
 koivut tervehtii,
 maassa kaikkialla
 kukat uneksii.
 Kesäyö, oi armas kesäyö,
 autuuttansa silloin sydän lyö.

II 

 Lumoista lempeän yön
 sisälle nostit mun.
 Yl’ ikkunalaudan
 ma kumarrun
 ja suutelen hyvästiksi.
 Vien unelmiksi
 yön armahan ihanat näyt.
 Vien sun, vien sun,
 niin unten maillakin kanssani käyt.