Toisen kynnyksen puhdistajalle
Toisen kynnyksellä myötään hyörit,
 suotta siellä kalliin aikas uhraat,
 turhanpäiten itses likaan tuhraat:
 tunkiossa nelinkontin pyörit.

 Oman kynnyksesi olla annat,
 siinä kun et huomaa mitään vikaa,
 vaikk’ on täynnä törkyä ja likaa –
 kotiin tullessasi lisää kannat.

 Siin’ on omaasi ja toisten tuomaa –
 toinen siitä vähät välittääpi.
 Siksi sinun asuntosi jääpi
 likaiseksi, vaikket sitä huomaa.

 Itsellesi ilkeästi kostit:
 naapurisi perin pohjin siistit,
 puhtahaksi pesit, nenän niistit,
 takin harjasit ja housut nostit.

 Naapurisi pestynä taas julkee
 puhtaan naaman ihmisille näyttää.
 Itsensä hän siivon tavoin käyttää,
 miehen lailla pystypäänä kulkee.

 Omat housus nostamatta jäivät,
 niitten lahkeet kaiken mailman saastat
 kokoovat, kun rapakossa raastat
 palkatonta työtä kaiket päivät.

 Kynnykses on likainen – ja pysyy:
 sinne kaikki roskiansa ajaa.
 Ainoastaan pihan puhdistajaa
 tarvitessaan ihmiset sua kysyy.