Siskot!
Oi siskoni köyhät ja kärsivät,
 Kalpeat raatajain lapset,
 Te kapitaalin saartamat
 Suomeni vaalea-hapset,
 Te kurjuuden leimalla lyödyt.

 Te, jotka voimanne uhkuvat,
 Ja poskien kukkivat ruusut,
 Ja sielunne, puhtautta hohtavat,
 Ja henkenne lahjakkuudet,
 Saatte mammonan uhriksi antaa.

 Te ettekö tahdo jo herätä,
 Ja suurehen talstohon käydä,
 Heikotkin mukaan kerätä,
 Ja sortajat maahan lyödä,
 Ja voittaa köyhille voiton.

 Te ettekö kyllin jo kestäneet,
 Oo kahleita rahavallan,
 Tuhansin kerroin nöyrtyneet,
 Työ-orjina ruoskan alla,
 Ja hylkyinä olleet aina.

 Nyt aika jo päätä on kohottaa,
 Ja kahleet harteilla suistaa,
 Ja varsi vapaa ojentaa,
 Pois orjan tunne puistaa,
 Ja tuntea ihmisarvo.

Miida.

Lähde: Työmies 22.9.1902.

Anonyymi
Runot
Työmies
1902