Huokauksia lapsen haudalla
O lapseni, kuin pian
 Sä muutit asuin-sian,
 Ennätit elämän
 Paremman taivahassa.
 Pois pääsit vaivain maasta,
 Kivuista kuoleman.

 Aamulla elämäsi
 Ennätti ehtohosi,
 Kutsumus kuoleman;
 Jo joutui ylkä taivaan,
 Lopetti sulta vaivan,
 Toi voiton autuaan!

 Kelpais’ sun vaihettaakki
 Koti ja Isän-maaki
 Sen yljän asuntoon,
 Tää elo vaivonensa,
 Monine murheinensa
 Enkelin elantoon!

 Vaivoista vapahdettu,
 Pahasta pelastettu
 Autuutta nautitset,
 Jeesuksen suloisuutta,
 Armoo ja rakkautta
 Nyt kilvan kiittelet.

 Ruumiisi vaivoistansa
 Nyt hautaan levollensa
 Jo rauhaan raukenee,
 Myös kirkastetaan kerran,
 Kuin koittaa päivä Herran
 Ja haudat aukenee.

 Saa silloin sielusesi
 Taas uudet jäsenesi
 Pukea yllensä,
 Ja ynnä iloon tulla
 Ja ijäisesti olla
 Helmassa ylkänsä!

 Ei sitte enää ero,
 Katkera kuolon suru
 Iloomme häiritse.
 Saa vanhempi pienoisensa,
 Saa sisar sisarensa,
 Ystävä ystävän.

 On autuus, että kuolla
 Synnille kauhealle,
 Sen seurauksille,
 Ja Jeesukselle tulla,
 Hänessä aina olla,
 Niin päästä voitolle.

 Mutt’ autuas yli autuun,
 Ja voitto yli voiton
 On päästä kaikista
 Vaaroista viettelysten,
 Käsistä kiusausten,
 Pelvosta kuoleman!

 Ei sitte murheet ehdi,
 Ei myöskään myrskyt lehdi
 Kukkaista Jumalan:
 Kuorissa enkeleiden
 Seurassa valituiden
 Hän kasvaa ain’ijan’.

 Opeta Herra meitä
 Nyt suruun vaipuneita
 Tahtoosi tyytymään;
 Sun viisaus on aina,
 Sun valta, sekä voima,
 Sun armo on, amen!!

Isak Hirvonen.

Lähde: Tapio 9.6.1866.

Isak Hirvonen
Runot
Tapio
1866