Epäilevä
Ois mulla silmät vinhakat
 Kuin haukan, mutta tarkemmat,
 Joill’ taivon ääriin tunkisin
 Ja vuorihin ja laaksoihin,

 En helmilöitä aallosta,
 En kiilokkaita vuoresta,
 En kullan jyvää lieteestä
 Ma silmin pyytäs keksiä;

 Ma syöntä neidon tähtäisin,
 Tuon immen tuiki tutkisin.
 Mi mull’ on kolkko, kalseinen
 Ja taasen hellä, hempeinen.

 Kenties on rinta niinkuin jää,
 Kun silmä suojaa, lämmittää?
 Kenties on lempi mielessä,
 Kun kylmä tuikkaa silmästä?

 Kas, pyyten taivas aukenee,
 Ja murhe toivon sauttelee;
 Mut mulle lempi tarjoaa
 Vaan epäilystä, hiuvuntaa.