Kuun välkkehessä meri on
Kuun välkkehessä meri on,
 Veet hiekkaan hiljaa suistuu;
 On sydän raskas, rauhaton,
 Ja mieleen laulu muistuu.

 Se kaupungista tarinoi,
 Min meri alleen murskas;
 Sen syvyydestä kellot soi
 Ja munkkein rukous hurskas.

 Ei kellot, rukoukset ei
 Ne kaupunkia auta,
 Näet minkä kerran hauta vei,
 Sen iäks otti hauta.