Rikas neito
Täss’ on tyttö, neito nuori,
 Hieno, valkonen, hiviä,
 Täss’ on tyttö, tyyni mieli,
 Sievä, kaunis ja siviä;
 Mieleltänsä tyytyväinen,
 Tekemähän taitavainen,
 En mä tarvitse tapailla
 Rukin akkojen apua,
 Paljon on omasta tausta,
 Huonehissa huiviloita,
 Orret täynnä täkkilöitä,
 Naulat hameita nakattu;
 Yksi seinä aivinata,
 Toinen pantu palttinata,
 Nurkat pankkoja pakaten;
 Kalsoja kahdeksan toista,
 Sukkia vähä enemmän,
 Virsuja sata paria,
 Kenkiä vähä enemmän.

 Ain’ on omilla mailla
 Kilvan kihlan kantajoita,
 On niitä etempätäkin,
 Aina markan antajoita.
 Pojat polkuja pitävät,
 Aina luokseni ajavat
 Orihilla välkkyvillä,
 Hevoisilla hirnuvilla;
 Kihlat kilkkavat povessa,
 Taskut täynnä taleria,
 Kukkarot kultarahoja.
 ”Ota tästä, neitoseni,
 Kihlat kullan kultäväiset!”
 Kyllä niit’ on monta käynyt
 Hopealta hohtavata,
 Vaan ei ole vielä ollut
 Lämpimältä läyhkyvätä;
 Enpä kullalla eroa
 Kotoani kultaisesta,
 Enkä taivu talerilla
 Vasten mielen vaatimusta.
 Vaan jos omani tulisi,
 Näköseni näytteleisi,
 Vasta ottaisin omalta,
 Kultakihlat kullaltani.

Opt. Lyytinen.

Lähde: Suometar 7.12.1855.

Optatus Lyytinen
Runot
Suometar
1855