Rauha (Lagerlöf)
Istuu rauhan jumalatar.
 murhemielin, murtuneena,
 kehdosta on sodan peikko
 vienyt hänen lapsosensa,
 sijaan oman sikiönsä
 jättänyt on siihen julman,
 joka verta janoo, isoo
 kauhua ja kalmantöitä.
 Jumalatar, polo äiti!

 Vapaa sull’ on vaalinvalta:
 kätkyestä peikon poika
 viskaa, tielle hylky heitä,
 suo sen kesytönnä kasvaa,
 anna ohjaksitta olla,
 kunnes väkeen täyteen varttuu,
 taikka povellesi paina
 vasten lämmint’ äidinrintaa.

 Älä vihalles suo valtaa,
 hyväele hylkylasta,
 kesytä se aatteillasi,
 uudesti luo lempeydellä,
 kunnes siltä kynnet katoo;
 koittaa kerran päivä, jolloin
 kaipaamaksesi se muuttuu,
 ja sa onnekkaana omaa
 lasta syliss’ sylkyttelet.

Selma Lagerlöf