Oi, taivas, kuin on herttainen!
Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Hän iäks sai mun hurmoksiin.
 Tuo kaihonilme silmien
 mun saattaa lemmen unelmiin;
 soi Luoja sielun puhtoisen
 suloksi muotoin hempeimpäin.
 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Ja minä itse – ruma näin!

 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Nään immen kevätviehkeessään.
 Niin väikkyy hehku huulien,
 niin liehuu kultakutrit pään!
 Hän, lapsi satain sulojen,
 niist’ tiedotonna katsoo päin.
 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Ja minä itse – ruma näin!

 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Ja immen lemmen sentään sain!
 Ma kauan toivoin tuskaillen
 etuja naisten hurmaajain,
 ja kunnes lausuit henkehen
 vain katsovas, ma jäykäks jäin.
 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Ja minä itse – ruma näin!

 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Voin luottaa lempeen uskotun,
 Mä hältä uljaan seppelen
 sain otsaan, varhain kaljuhun.
 Pois huntuverhot vienoisen!
 Mua vuottaa riemu täyteläin!
 Oi, taivas, kuin on herttainen!
 Ja minä itse – ruma näin!

Pierre-Jean de Béranger
Runot
Valter Juva