Valo haudalla
Hautaan laskettu on rakas,
 joka lämpimänä makas
 ennen, poski puuntaen.
 Kuinka jättää alle mullan
 kidutetun ruumis-kullan
 jaksaa sydän ihmisen?

 Ravistaissa eron peikon
 kuink’ ei nääntyis usko heikon?
 Tuska mielen kukkuroi.
 Mutta alta paaden jäisen
 nousee sana pääsiäisen:
 maatuen ei kuolla voi.

 Kivun huumaa vahvempana
 nousee vapahduksen sana:
 Henki ylösnoussut on.
 Siksi hautakiven alta
 paistaa kirkas valon valta.
 Kuilu kätkee auringon.