Tuska (Vala)
Sydän, sinä vääntelehdit
 kuin venhe aallokossa.
 Ylös, alas, ylös, alas.

 Venhe, sukella syvälle,
 siellä on rauha näkinkenkien keskellä,
 himmeät, vihreät äärettömyydet,
 merililjaketo ja liukuvat lyhdyt.
 Venhe, sukella syvälle!

 Mustien kuusien lomassa
 riippuu kuun valkea tikari.
 Mikä lepo painaa sen terä,
 kapea ja kasteinen,
 sydämen kuumaan tuskaan.

 Vedet sulkeutuvat solisten,
 suuret vedet suhisevat
 uppoavan venheen yllä.