Allan-virralla
Vei tieni Allan-virran luo,
 kun länness’ iltarusko nousi;
 haan leyhkät liehui, vilkkui vuo,
 ja kultalainein laiho sousi.
 Siell’ lemmenlaulun kuulla sain; –
 mun tykki suonet tulisemmin,
 kun rinteet raikui kajahtain:
 ”Sua sydämestäin, Anni, lemmin!

 ”En kuusainkätköön, sun ja mun,
 yön peikkoin koskaan päästä sallis;
 ja siunattu on hetki, kun
 siell’ liiton teimme, tyttö kallis!
 Pääs painui vasten poveain,
 ja kuiskees soi: ’Sun iäks, kulta!’
 kun kesken kuumain suudelmain
 sa valat ikuiset sait multa.” –

 On kevään riemuks esikot,
 ja kesä viehtyy laidunmaihin;
 syys väriloistoon vehmastot
 luo tunnelmiinsa kaihokkaihin.
 Mut kaipuutas ei viihdä nuo,
 sua niin ei sykähdytä varmaan,
 ei sitä onnen hurmaa tuo,
 kuin silmäinluonti oman armaan!

cs:Výbor z písní a ballad/U Allanu
de:Am Allan-Strom