Turha toivo
Kas, lainehet, määrää vailla
 Käy merta loistelevaa,
 Oi, joskapa toisten lailla
 Sais aaltona keinuttaa.
 Niin säitä tottelematta,
 Niin kylmän kolkkona vain,
 Niin hetkiä muistamatta,
 Join’ onnea nautita sain.

 Vaan oisinko aaltosena,
 En mieltäni muuttanekaan,
 Täss’ kuljenkin seuruena
 Nyt kylmäin aaltojen vaan.
 Ne riemua, tuskaa kielii,
 Ja itkua leikitsee,
 Mull’ yksin on hehkuva mieli,
 Oi, ilman jos oisin kuin he!