Lähde (Runeberg)
Mæ istun læhde laidallas,
 Katsellen pilviæ,
 Kuin kummasti he âllossas
 Mûttavat nækøæ.

 Kas, tuossa pilvi læheni,
 Nîn kaunis, ruskea;
 Jo sanoi kohta: hyvæsti!
 Ei en^æ palâva.

 Vân kirkkâmmasti kîltævæ,
 Tâs toinen tuossa on!
 Ah, yhtæ pian jættævæ,
 Ja yhtæ vakûton.

 Tâs toinen! – Se ei pakene,
 Se næyttæin vîpyæ;
 Vân, læhde, pimeæ on se,
 Ja se sun pimitt^æ.

 Sieluni omâ, – katsellen
 Sua, – ôn muistanut,
 Kuin moni pilvi kullainen
 On sîtæ kaonnut.

 Kuin moni pilvi pimeæ
 Yön sîhen istutti,
 Ah, tullen sinne kîrêllæ,
 Ja katoin hitâsti.

 Vân, miten tulit, menivæt,
 He olit tuttuni;
 He olit tyhjæt pilvehet
 Peilissæ sieluni.

 Ne vuorotellen vaihtavat
 Nîn næøn kuitenni! –
 Oi læhde, millon rauhan sât,
 Ja lakkâ leikkisi?

[Gustaf Reinhold] B[lom]q[vis]t.

Lähde: Kansan Lehti 17.04.1869.

Gustaf Reinhold Blomqvist
Johan Ludvig Runeberg
Runot
Kansan Lehti
1869