Aamukahvin ääressä
Kukko:

 Hyvää huomenta, punahilkka!
 Miltäs se maistuu kahvitilkka?

 Kana:

 Ah, se on aivan liian kuumaa,
 kieltäni polttaa, päätäni huumaa.

 Kukko:

 Kahvi on hyvää – mitä mä kuulen?
 Huonolla tuulella, rouvani, luulen.

 Kana:

 Eipä se olisi kumma lainkaan,
 voi mitä unissa nähdä sainkaan!

 Kukko:

 Kerro se mulle, kullanmuru,
 kertoen aina haihtuu suru.

 Kana:

 Mull’ oli piilossa pesä uusi,
 munia siinä jo viisi, kuusi.
 Lapset sen löysivät, ai, ai, ai!
 Rintani haikean haavan sai.

 Kukko:

 Rauhoitu, rauhoitu, armas Lotta,
 eihän se ollut edes totta.