Kiitos Luojalle hyvästä vuoden tulosta
Laulan riemusta runoja,
 Ihanan ajan ilosta;
 Mutta kuinka Sulle, suuri
 Luojani, Isä ihana,
 Minä taian mitätönnä
 Sanat uhriksi sanella,
 Kiitosvirttä veisaella
 Tästä vuoesta hyvästä,
 Kauniista kesän tulosta,
 Jonk’ on suonut suuri Luoja
 Meiän ihmisten iloksi,
 Meiän vaivaisten varaksi.

 Kerran kun kesäksi lähti,
 Taittui talvelta purimet,
 Pakkaselta paksut niskat,
 Itse ilmakin ihastui,
 Lämmin läihkyi taivahasta,
 Aurinko paistoi varisti.
 Lumet lähti, maat sulivat,
 Virrat aukesi äkisti;
 Eipä viikon viipynynnä,
 Tuskin kului viikkokautta,
 Metsä kun puki pukunsa,
 Veti verkavaattehensa,
 Silkkimanttelin sivalsi;
 Niitty oli neito nuori
 Kaunistettu kukkasilla.
 Kaikki karja laitumella
 Iloitseepi itseksensä,
 Että Herra heitä auttoi,
 Heitä vankeja vapahti
 Elämälle entiselle,
 Ihanalle, iloiselle.
 Kaikki karjakin ve’estä,
 Kalat nousi katsomahan
 Kesän kaunista tuloa.
 Teiret kuusissa kukersi,
 Kotkat katsoi kallioilta,
 Pienet linnut pensahissa
 Kaikki istuivat ilossa,
 Visersivät virsiänsä
 Luojallensa kunniaksi.

 Itsekin talon isäntä,
 Talonpoika taitavainen,
 Arvelevi aikojansa,
 Kyselevi kyntömiestä,
 Alkajaapi aurojansa,
 Kyntövärkkiä kyhätä.
 Itse niin talon isäntä
 Kylvi sitten siemenensä,
 Ahot ensin, maat perästä.
 Itsekin Isä Jumala
 Siihenpä antoi apua,
 Kaunihimman katsehensa,
 Että lämpimän lähetti.
 Itse aurinko ilosta
 Paistoi paljon lämpimämmin,
 Kuin on muinoin monna vuonna,
 Että kasvoi kaikki paikat,
 Kaikki kuivat kankahatkin,
 Kaikki kallion kolotkin,
 Vuoren rotkot ruohokkaiksi,
 Kaikki kukkaset keolla,
 Kaikki niityt notkomailla,
 Laihot laaksoissa iloitsit
 Kasvantoa kaunihinta.
 Ei nyt halla haaskannunna,
 Eikä ruoste raiskannunna,
 Vaan kun kaikki kasvanunna
 Täysinäisnä tähkäpäänä,
 Antoi Herra taas apunsa,
 Itse ilmansa asetti,
 Että ihmiset ilolla
 Niitä kyllä niittelevät.

 Kaikki kukkaset keolla,
 Kaikki päänsä kallistavat
 Luojallensa kunniaksi,
 Miks’ei mekin ihmisraukat
 Saata suullamme sanoa,
 Luojan töitä tutkistella;
 Kosk’ on Luoja meiät luonut,
 Luonut luontokappaleita
 Muita vielä viisaammaksi,
 Kielen antanut puhua,
 Että järjen ymmärrellä!

Olli Kymäläinen
Runot