Sulamith
Soi laulu ystävän!
 Jo tuolla tulee hän!
 Jo rientää yli vuoren,
 käy kiitäin kukkamailla
        gasellin lailla
 ja lailla kauriin nuoren.

 Hän hiipii huoneen taa,
 käy kohti ikkunaa,
 miss’ salaa seison yksin.
 Hän kautta sälöin urkkii,
        hän sisään kurkkii
 ja haastaa hengähdyksin:

 »Tule, lemmitty vieno,
 tule iltahan ihanaan!
 On talvi mennyt, ja kukkii tieno,
 kevät tehnyt on tuloaan.
 Saa viinitarhuri käydä työhön.
 soi turtturikyyhkyn laulu yöhön,
 on kypsinä viikunat,
 kukat viiniköynnöksen tuoksuvat!

 »Tule, lemmitty vieno,
 tule iltahan ihanaan!
 Miks kätköön, kalliokyyhky pieno,
 jäät rotkosi suojustaan?
 Sa kasvos, lemmitty, mulle näytä
 ja äänesi soinnuilla laaksot täytä:
 ne soinnut on armahat,
 ja kullan kasvot on ihanat!»

 Mun ystäväin on mun,
 ma olen, armas, sun
 ja tahdon karjaa kaita
 sun kanssas likityksin,
        mut illoin yksin
 käyn Myrrhavuoren maita.

 Kun päivä vilppaaks saa,
 ja varjot lankeaa,
 sua siellä vuotan silloin.
 Käy lailla kauriin nuoren
        yli Louhivuoren
 ja tule aina illoin!

Anonyymi
Runot
Valter Juva