Se, joka jakoi tunteihin
Se, joka jakoi tunteihin
 Ja minuuteihin ajan,
 Ne määräs ohjeeks’ työtyrin,
 Vaan eipä rakastajan.

 Minuutit menkööt menoaan
 Ja tunnit perätyksin,
 Mä elän öin ja päivin vaan
 Ja silmänräpäyksin.

 Kun poistut, kulta, synkkä yö
 Mun maa-ilmani voittaa;
 Kun palaat, aamun hetki lyö
 Ja päivä mulle koittaa.

 Paisteessa päivän unhoittuu
 Kaikk’ öiset kärsimykset,
 Ja aikaani ei mittaa muu
 Kuin silmäis räpäykset.