Erikin ja Yrjän kanssapuhe entisten ja nykyisten aikain eroituksesta, eteenpantu Laulussa
Erikki sanoo:
 Minä olin Nuori, Minä olen Vanha
 Sinä olet samankaltainen.
 Missä ovat Ukkot, Missä ovat Akkat,
 Pojat parhat, Pijaiset?
 Yrjä vastaa:
 Vanhat ovat kaikki vanhuudesta
 Kuollon kautta korjatut;
 Pojat ovat Äijät, Pijat ovat Ämmät
 Kaikki toisiin kääntynyt. :,:

 Erikki:
 Tultuani Taloon, Mentyäni Majaan,
 En tunne enään Isäntää.
 Kussa ovat kirjat, kussa ovat käskyt
 Joita kaikki kuultelit?
 Yrjä:
 Isä makaa nyttä juovuksissa
 Pojat krouviin karanneet
 Äiti toruu tuolla laiskaa Lisaa
 Kaikki pahaan paatuneet. :,:

 Erikki:
 Koriat ovat Kellot, korkiat ovat Kallet
 Poikain piiput pulskiat!
 Kultaiset käädyt? kiiltävät kampat,
 Pijoille pieksut punaiset!
 Yrjä:
 Talonpoika tahtoo Herra olla
 Trenki samaa toivottaa
 Äiti aikoo aina Frouan ellää
 Sepä Piikaa paisuttaa. :,:

 Erikki:
 Mikä ollee mieli, Mika ollee maali
 Tapain turhain toimelle,
 Missä ovat Miehet, Missä ovat Vaimot
 Vagat, Virjät Muinaiset?
 Yrjä:
 Kopeuden kanssa kavalutta
 Nyttä nähdän kaikissa.
 Vanhin vastaa Synnin syytä
 Nuorten tyhmä tegoissa. :,:

Kaarlo Simon poika.
Kirjoittaja.

Lähde: Turun Viikko-Sanomat 20.11.1824.

Carl Helenius
Laulut
Runot
Turun Viikko-Sanomat
1824