Peipon pesä
Koivun oksaan korkealle
 teki peippo pesän,
 tiriteijaa, tiriteijaa
 lauloi kaiken kesän.

 Muni munat kirjavaiset,
 niistä pojat kuori.
 Siivet somat, untuvaiset
 emo armas suori.

 Kävi siinä vierahissa
 naapurista rastas.
»Tule kummiks», peippo pyysi,
»kernahasti», vastas.

 Sitten alkoi laulukoulu,
 tiri, tiri teijaa.
 Lempeästi kesätuuli
 peipon lasta heijaa.

 Eikä lapset, liinahapset
 henno säikytellä,
 että rakkaat riemurinnoin
 saavat viserrellä.

1915.