Hartaus (1934)
Oo viisas, Tuskani, oo miellä rauhaisalla.
 Sa Iltaa rukoilit, se lankee, luonas on:
 kas, hämy kaupungin jo verhoo harmajalla,
 ken vieraaks rauhan saa, ken huolen aution.

 Kun Huvituksen armottoman ruoskan alla
 syyn tutkain sielussaan nuo laumat alhaison
 käy juhliin kurjuuttansa pitkää laahaamalla,
 suo kätes, Tuskani, ja niistä erohon

 jää kauas. Vuodet nää, nuo ammoin kuolleet meiltä,
 kun puolees kumartuu ne taivaan pilviteiltä,
 veen alta Kaipaus hymyillen kumpuaa.

 Jo päivän verisen syliinsä aalto sulkee.
 Kuin käärinliina nyt, jok’ itään valahtaa,
 – vait, armas – hellä Yö ohitse hiljaa kulkee.

Charles Baudelaire
Kaarlo Sarkia
Runot