Kirkkomatkalla
Veit rahtikuormaa tästä,
 Mä astelin kirkolta päin;
 Ja tie oli pitkä ja raskas,
 Mut rinnalles minä jäin.

 Me – kaks hovin köyhää orjaa
 Kahen kaupat jo teimme niin.
 Kaks tyhjää kättä yhteen
 Elinaiaksi liitettiin.

 Ja eikö nyt tunnu aivan,
 Kuin taas sama aamu ois?
 – Mut nyt on harmaja pääsi,
 Ja multa on viehkeys pois!

 Nyt vanhukset kirkolta ajaa
 Tätä tietä kieseissään;
 Nyt omaa maatasi kynnät,
 Ja tyyneks iltamme nään.

 Oli matka pitkä ja raskas,
 Mut teimme sen käsikkäin –
 Sua, kumppali, kaikesta siunaan,
 Oma armahin ystäväin!

Runot
Valter Juva