Rukous (1937)
Kallis enkeli, jonka näin
 äsken niityllä taivaan
 käyvän nöyränä, kutripäin,
 tule yöhömme kimmeltäin,
 tule maapallon vaivaan.

 Siipes varjoa rukoilen
 tuskaan, jonne en yllä.
 Itse valvon ja itke en.
 Vaan luo murretun sydämen
 lennä! Tiedät sen kyllä.

 Käsi raskas on painonaan
 Herran rankaisemalla.
 Kukaan auta ei päällä maan.
 Siellä viivy! Hän taistostaan
 nukkuu siipesi alla.