En ma huomannut
En ma huomannut milloin haihtui
 kesän kypsyys ja kylläisyys,
 syyskylmähän kolkkohon vaihtui
 suven herttainen lämmökkyys.

 En ma huomannut milloin se hiipi
 halla hyytävä hetteistään,
 kesän kukkaset milloinka riipi
 syysvihuri ärjyissään.

 En ma huomannut: ikä mun saartoi,
 ilon ikeensä alle se löi,
 aika varren niin uljahan kaartoi,
 silo-otsalle uurrot söi.

 – – –

 Nyt on harmaus kattojen yllä,
 elon ankeus sielussain;
 siellä hellällä hyväilyllä
 kesän muistoja vaalin vain.