Daodejing


Tee väe raamat 

1

Kõlblik tee ei kõlba.
Nimi ei tähenda midagi. 

Alguses pole nime,
nimetamisest tekib kõik.

Kes ei taha, see näeb;
kes tahab, see tunneb.

See on üks ja seesama,
vahe on nimetamises.

Üheskoos paistab sügavus.
Sügavusest avaneb põhjatus.

2

Kõik teavad, mis on ilus
- sealt ka inetus.
Kõik teavad, mis on hea
- sealt ka halb.

Kui ühte pole, siis teine on.
Raskus täiendab kergust,
pikkus mõõdab lühidust,
ülemine hoiab alumist,
hääl kõlab ikka helina,
esimese järel tuleb tagumine.

Tegemiseks ei pea tegema,
sõnadeta saab õpetada, 
vaidlemata saab luua.

Mis sünnib, ei kuulu sulle.
Toetust pole vaja otsida.
Kui lõpetasid, ära peatu.
Kes ei peatu, jääb püsima.

3

Milleks karjäär 
- ainult kadestamiseks.
Milleks varandused 
- ainult varastamiseks.
Milleks ihaldused 
- ainult rahutuste tekitamiseks.

Kui tahad valitseda,
hoia meeled tühjad ja kõhud täis,
tahtmised nõrgad ja kondid tugevad.

Ei mõista ega taha midagi.
Kes mõistab, ei tee midagi.

Tee nii, et ei tee midagi 
ja miski ei jää tegemata. 

4

Tee on tühi. Tee ei kulu.

Põhjatusest tuleb kõik.

Tera läheb nüriks,
sõlm tuleb lahti,
sära tuhmub,
tolm jääb alles.

Ma ei tea, kust ta tuli.

Jumal ka ei tea.

5

Maailmale pole asju vaja
- nad on vaid õlekujud.

Targale pole inimesi vaja
- nad on vaid õlekujud.

Maailm on tühi,
nagu lõõts.
Iga liigutus annab tulemuse.

Sõnad on liigsed, ainult keskendu.

6

Vaim elab oru sügavuses
nagu igavene vanaema,

kelle tumedast avast
voolab maailm välja.

Kõigile kasutamiseks,
alati annab kätte.

7

Maailm on igavene.

Tal pole midagi vaja.
Seepärast ta püsibki.

Tark jääb taha, kuid on ees.
Tark jääb välja, kuid on sees.

Kes midagi ei taha,
see kõike saab.

8

Headus on nagu vesi.

Ta on kõigile vajalik,
ta voolab ka halbadesse kohtadesse.

Ta on nagu tee.

Maa on kodule hea,
sügavus on meelele hea,
lahkus on seltskonnale hea,
usaldus on sõnadele hea,
selgus on valitsemisele hea,
oskus on tegemisele hea,
aeg on ettevõtmisele hea.

Kes ei vaidle, sel pole pahandust. 

9

Kõike korraga ei jõua. Pole vajagi.

Kes kogu aeg teritab, jääb terast ilma.

Kes varandust kogub, peab seda kaitsema.

Kes ennast kergitab, see langeb.

Kui valmis said, mine edasi. 
See on õige tee.

10

Kui hoiad ühte, loobu teisest.

Kui loodad õrnust, sünni jälle.

Kui vaatad sügavusse, ole puhas.

Kui valitsed, jaga asju.

Kui avad võimalusi, ole naine.

Kui mõistad kõike, ei tee midagi.

Kui midagi sünnib, 
las ta siis kasvab ja läheb.

Juhi valitsemata. 
See on sügavuse vägi.

11

Kodarad hoiavad ratast koos. 
Auk selle keskel teeb ta kasulikuks.

Savist vormitakse anumat.
Õõnsus selle sees teeb ta kasulikuks.

Seintesse jäetakse avavused. 
Need teevad ruumi kasulikuks.

Vajalik tuleb teha.
Puuduvast on kasu.
 

12

Liiga palju värve – midagi ei näe.

Liiga palju hääli – midagi ei kuule.

Liiga palju maitseid – midagi ei tunne.

Kiirustamine ja tagaajamine teevad segaseks.
Kallid kaubad ajavad hulluks.

Tark täidab kõhud, mitte meeled.
Ühe võtab, teise jätab.

13

Ülendus ja alandus ehmatavad.
Austust ja häbi võetakse isiklikult.

Miks ülendus ja alandus ehmatavad?

Saamine ehmatab, kaotamine ehmatab.
Sellepärast ülendus ja alandus ehmatavad.

Miks võetakse austust ja häbi isiklikult?

Ainult ise saab häbi tunda.
Poleks sind, poleks ka häbi.

Kes hindab maailma nagu ennast, 
võtku maailm oma hoolde.

Kes austab maailma nagu ennast, 
võtku maailm oma kaitse alla.

14

Vaadates ei näe – nähtamatu.
Kuulates ei kuule  – kuuldamatu.
Katsudes ei tunne – tundmatu.

Kolmest puudumisest saab üks.

Ei hele pealt, ei tume alt,
ääretu ja piiritu,
nimetuna tuleb, 
pole kuju, pole asja,
segane ja hämar.

Tuleb vastu – nägu pole,
läheb ära – selga pole.

Sügavusest juhid maailma,
põhjatusest mõistad kõike.

Nii see käib.

15

Vana tark on varjus
märkamatu ja sügav. 
Tema sügavust ei näe. 

Väliselt aga näib ta olevat

ettevaatlik nagu läheks üle jää,
arglik nagu kardaks naabreid,
viisakas nagu oleks külaline,
ebamäärane nagu sulav jää,
lihtsameelne nagu puupakk,
tühi nagu laiuv org,
segane nagu porine vesi.

Paigal olles, kuni pori settib.
Liikudes, kui selgus käes.

Sellel teel ei olda täis.
Vana täitub uuega.

16

Rahu säilib tühjuses.

Kõik tulevad, lähevad ja tulevad jälle.

Tagasi rahusse, pühendumisse.
Pühendumine annab püsivuse.
Püsivus annab mõistmise.

Ilma püsiva mõistmiseta
minnakse hukka.

Püsiv mõistmine teeb lahti.

Lahtine on rahulik, 
rahulik on kuninglik,
kuninglik on õige, 
õigele on tee,
tee kestab.

Ihu lahkub valutult. 

17

Kõige paremaid me teame.
Vähem paremaid me armastame.
Veelgi vähemaid me kardame.
Veelgi vähemaid me põlgame.

Usaldus loob usalduse.

Said valmis, tõmbu eemale.
Palju sõnu pole vaja.

Las arvavad, et ise läks nii.

18

Tee kadumisel
ilmub lahkus ja õiglus.

Koos arukusega
ilmub valelikkus.

Peretülidega
kaasneb hoolitsus.

Mässude puhul 
ilmuvad ustavad teenrid.

19

Arukusest loobudes
tuleb palju kasu.

Lahkusest ja õiglusest loobudes
ilmub austus.

Edukusest loobudes
kaovad vargad.

Need on vaid kaunistused.

Pigem olla lihtne ja loomulik,
soovideta ja tahtmisteta.

20

Kui pole tarkust, pole ka muresid.

Kui kaugel on jah ja ei?
Mis vahe on heal ja halval?
Mida peab kartma ja mida kahetsema?

Mõttetult, lõputult.

Rõõm ja pidu kevadel, rahvas kõik väljas.

Minul ainult vaikne meel 
nagu lapsel naeruta,
ükskõikselt ja pöördumatult.
Kõikidel on nõnda palju, 
minul mitte midagi, 
segaduses, rumalalt.
Kõik on nõnda valguses, 
mina ainult hämaras.
Kõik on nõnda arukad, 
mina ainult muretu
nagu laine, mis ei püsi.
Kõik nad teavad, mida teevad,
mina ainult algeline, mina ainult erinev.

Toitvat ema armastan.

21

Suurim vägi kulgeb teel.

Tee on hämar, varjune.

Seal on kujundid,
nii hämaras, nii varjuses.

Seal on ollus, nii hämaras, nii varjuses.

Seal on sisu, kohe päriselt. Seal on usaldus.

Kaugetest aegadest siiani
pole ta nimi kadunud.

Kuidas ma seda tean?

Just nõnda.

22

Kes on haige, terveks saab,
kes on kõver, sirgeks saab,
kes on must, puhtaks saab,
kes on närtsind, värskeks saab.
Vähe tahad - palju saad,
palju tahad - segi lähed.

Targal on vaid üks ja õige.

Ei näita, aga paistab. 
Ei õigusta, kuid on õige.
Ei kiitle, kuid on au sees.

Ta ei võistle - 
ja temaga ei võistelda.

Ammu teada: kes on haige, terveks saab.

Tõsijutt. Vaja vaid tagasi tulla. 

23

Sõnad on vaikuses.

Marutuul vaibub lõunaks,
paduvihm vaibub õhtuks.
Neid teeb maailm.
Kui maailm kauem ei jõua,
kuidas siis sinagi jõuad?

Seepärast ole teel.
Kes on teel, see on tee.
Kes on väes, see on vägi.
Kes on eksituses, see on eksitus.

Tee hoiab teelist.
Vägi hoiab väelist.
Eksitus hoiab eksijat.

Usaldus loob usalduse.

24

Kaua sa seisad varvastel?
Kaua sa kõnnid pikkade sammudega?

Kergitades sa ei paista.
õigustades ei saa õigeks.

Kiitlemine ei too austust,
uhkeldus ei anna uhkust.

Teel neid vaja ei ole.

Mõttetu praht.
Teele nad kaasa ei tule.

25

Midagi on segadusest tekkinud,
enne maailma, tühi ja vaikne,
üks ja seesama, 
igal pool, vahetpidamata.

Sealt ka maailm, kes teab.

Nime ei tea. Ütleme, tee.
Nimi on suva. Ütleme, suur.

Suur läheb ära. Mis läheb, see tuleb.

Suur tee. Suur maa. 
Suur taevas. Suur kuningas. 
Kuningas on neljas.

Inimesel on maa.
Maal on taevas.
Taeval on tee.
Teel on tee.

26

Kergus on raskuse pinnal.
Rahu on rahutuse juht.

Tark veab raskust päeval.
Õhtul jätab rahule.

Kuidas muidu saaks 
raskust kergelt võtta?

Kergelt võttes kaotad pinna.
Rahutusega kaob juht.

27

Heal kõndijal pole jälgi.
Heal jutustajal pole tõrkeid.
Heal arvutajal pole sõrmi vaja.
Hea sulgeja ei vaja riivi,
aga lahti ei tule.
Heal sõlmetegijal pole nööri vaja, 
aga lahti ei tule.

Tark hoolib kõigist,
ei jäta kedagi kõrvale.
Tema selgus kandub edasi.

Tark õpetab rumalaid,
rumalad õpivad targalt.

Kes targalt ei õpi, 
see eksib.

Kummaline?

28

Kes on mees, sel on naine.
Kes on maailma jõgi, 
see on maailma jõgi.
Vägi jääb alles, laps tuleb jälle.

Kes on hele, sel on tume.
Kes on maailma mõõt, 
see on maailma mõõt.
Väge ei kao, lõputu tuleb jälle.

Kes on aus, sel on häbi.
Kes on maailma org,
see on maailma org.
Väge jätkub, lihtsus tuleb jälle.

Lihtsusest saab vajalik.
targast tuleb valitseja.

Suur teeb kõike tegemata.

29

Maailma muuta ei õnnestu,
maailm on imesid täis.

Nii kui puutud, läheb katki,
nii kui võtad, läheb kaotsi.

Mõni on ees, mõni on taga.
Mõni hingab sisse, mõni välja.
Mõni on tugev, mõni on nõrk.
Mõni tekib, mõni kaob.

Tark jätab liigse,
jätab kasutu, jätab tühise.

30

Kui toetad valitsejat teel,
siis pole vaja võidelda.
Tulemused saabuvad.

Võitlusväljal kasvab takjas,
pärast võitlust - ikaldus.

Ka suurim sõjavägi saab lüüa.

Kui said valmis, jäta rahule. 

Kui saavutad, siis taandu.
Kui saavutad, ära hinda.
Kui saavutad, ära kiitle.
Kui saavutad, ära hoople.
Kui saavutad, ära võta.

Mis tee see on, kui oled vanadusest nõder?
Kui poleks tee, siis oleks ammu lõpp.

31

Sõjariistad õnne ei too,
teel neid vaja ei ole.
Parimad mõtlevad, et rahu ajal 
olen vasakul, sõja ajal olen paremal.
Sõjariistad õnne ei too,
parimatel neid vaja ei ole.
Tarvitavad, kui muidu ei saa,
rahu on aga parim.
Võita võib, kuid valusalt,
rõõmu tapmisest ei tule.
Tapmisest rõõmu tundes soovid ei täitu.

Heal ajal vasemal, halval ajal paremal.
Kannupoiss on vasemal, ohvitser on paremal.
Nagu ikka halval ajal, nagu ikka leina-ajal,
kus on väga palju surnuid.

Kui võit on käes, siis lasku leina.

32

Teel pole kunagi nime.

Ta on loomulik ja märkamatu,
maailm teda ei muuda.

Kui kuningas on teel,
siis kõik on temaga.

Taevas tuleb maa peale, 
vihm läheb magusaks, 
korraldusi pole ja kõik on õiglane.

Korraldustel on nimed.
Nimedes on lõpp.
Kes lõppu näeb, jääb seisma.
Kes seisma jääb, on kaitstud.

Tee on nagu oja,
mis jõkke ja merre viib.

33

Kes teisi tunneb, on tark.
Kes ennast tunneb, see teab.

Kes teisi võidab, on tugev.
Kes ennast võidab, sel vägi.

Kes vähe tahab, on rikas.
Kes palju tahab, sel jõud.

Kes paigale jääb, jääb alles.
Kes surres ei kao, elab kaua.

34

Suur tee laiub igale poole
ja kõik on temaga.

Ta mõjub ja nime ei vaja
ja midagi ära ei võta.

Ta hoolitseb kõikide eest
kedagi valitsemata, 
midagi soovimata.

Tegelikult on ta väike.
Kõik tulevad temaga,
tema ei valitse kedagi.

Tegelikult on ta suur.
Ta ei pea suur olema, 
nii ta suur ongi.

35

Jää suureks.
Kõik tuleb sinusse.

Kõigil on hea ja kindel,
kõigil on rahu ja vaikus.

Muusika ja maiustused 
meelitavad rändureid.

Teel ei ole maitset.

Vaatad teda - näha pole.
Kuulad teda - kuulda pole.
Pruugid teda - otsa ei saa.

36

Enne laienda, siis vähenda.
Enne tugevda, siis nõrgenda.
Enne ehita, siis lammuta.
Enne anna, siis võta.

See on märkamatu selgus.

Õrn ja nõrk on tugevast ja kõvast üle.

Kala ei püüta sügavikust.

Inimestele tapariistu ei näidata.

37

Tee ei tee midagi
ja midagi ei jää tegemata.

Kui kuningas on teel,
siis kõik ta ümber kujuneb.

Kui keegi tahab toimetada,
siis ise olles nimetu ja loomulik,
ta peagi rahuneb.

Nimetu ja loomulik
ei soovi midagi.

Ei ole soove, on vaikus.
On rahu maailmas.

38

Kõrge vägi ei ole vägev. Tal on vägi.
Madal vägi on vägev.Tal ei ole väge.
Kõrge vägi ei tee midagi
ja midagi ei jää tegemata.
Madalam vägi teeb ja palju jääb teha.

Südamlikkus teeb ja midagi ei jää tegemata.
Õiglus teeb ja palju jääb teha.

Kombed teevad oma tööd, 
nende vastu ei saa, kohe tullakse kallale.

Kaob tee, jääb vägi. Kaob vägi, jääb südamlikkus.
Kaob südamlikkus, jääb õiglus.
Kaob õiglus, jäävad kombed.

Kombed on kest usaldusele, aga ka segaduse algus.
Ettenägemine on õis teel, aga ka rumaluse algus.

Tark on tuumas, mitte koorel.
Viljas, mitte õiel.
Ühe jätab, teise võtab. 

39

Kunagi leiti see üks ja ainus.
Taeval on ainus selgus, 
maal on ainus kindlus,
vaimul on ainus võimsus, 
orul on ainus küllus,
kõigil on ainus elujõud, 
kuningal on ainus austus.
Nendel on see üks ja ainus.

Taeva selgus võib tumeneda,
maa kindlus võib mõraneda,
vaimu võimsus võib lahtuda,
oru küllus võib ammenduda,
kõikide elujõud võib hääbuda,
kuninga austus võib langeda.

Austusest kasvab alandus;
ülevus seisab alandusel.

Kuningas võib ju ennast alandada, aga miks?
Austusest kasvab alandus, aga mitte nõnda.
Lammutamine ei kasvata.

Pärl on kees, kivi on maas.

40

Tee toob tagasi.

Kergelt.

Kõik tuleb sellest, mis on.

Mis on, tuleb sellest, mida pole.

41

Tark õpilane järgib teed. 
Keskmine vahel järgib, vahel mitte.
Rumal ainult naerab.

Kui naeru poleks, siis poleks ka teed.
Seepärast öeldakse:

Valge tee tundub hämarana,
mineku tee tundub tulemisena,
sile tee tundub konarlikuna,
kõrgeim vägi tundub madalana,
suurim puhtus tundub räpasena,
kõikehõlmav vägi tundub puudulikuna,
võimas vägi tundub jõuetuna,
ausameelsus tundub kahtlasena.

Suurel ruudul nurki ei ole,
suur töö ei saa valmis,
suurt heli ei kuule,
suurel asjal pole kuju.

Teel nime ei ole.
Ta on varjus, ta loovutab ja täiustab.

42

Tee annab ühe,
üks annab kaks,
kaks annavad kolm,
kolm annavad kõik.

Kõigil on tumedus süles ja heledus ümber, 
elujõud koos.

Inimene hoidub alandusest,
kuningas alandab end ise.

Mis kaob, see tuleb;
mis tuleb, see kaob.

On teised öelnud, 
ütlen minagi:
Kangus ise ei sure.

43

Õrn on kangest üle.

Mida pole, läheb sinna, kus on;
just nõnda on kasu siis,
kui midagi ei tee.

Sõnu pole vaja,
teha pole vaja.

Vähesed mõistavad.

44

Su nimi või sa ise?

Sa ise või su vara?

Saamine või andmine?

Palju tahad – palju kulub.
Palju kogud – palju kaob.

Kui piisab, oled häbist väljas.
Kui peatud, oled ohust väljas.

Nii kestad kaua.

45

Parim tundub poolik.
Ometi ei ammendu.

Täius tundub tühi.
Ometi ei lõpe.

Õige tundub kõver.
Oskus tundub kohmakas.
Hea kõne tundub kogelus.

Liikudes saad sooja.
Rahunedes jahtud maha.

Selgus ja rahu korrastavad kõik.

46

Kui maailm on teel,
siis hobused väetavad põlde.

Kui maailm ei ole teel,
siis hobused valvavad piiridel.

Soovid toovad kurja.
Rahutus toob pahandust.
Tahtmine toob õnnetust.

Kui tead, et piisab,
siis ka piisab.

47

Ei pea välja minema,
et aru saada.

Ei pea vaatama,
et näha teed.

Kaugenedes 
mõistad vähem.

Tark ei liigu, aga teab;
ei vaata, aga näeb;
ei tee, aga mõjub.

48

Kui õpid, siis kasvad.
Kui oled teel, siis kaod.

Kui kaod, siis loobud.

Kui loobud, ei tee midagi, aga mõjud.

Kui ei tee, siis saad.
Kui teed, saad vähe.

49

Tark ei mõtle.
Rahvas mõtleb temaga.

Headele hea.
Halbadele hea.
Vägevatele hea.

Usaldusele usaldus.
Usaldamatule usaldus.
Vägevatele usaldus.

Tark on tasa.
Rahu levib.

Rahvas kuulab.
Lapsed kõik.

50

Kes sünnib, see sureb.

Mõned on elus.
Mõned on surmas.
Mõned on elus ja surmas.

Sest liiga palju tahavad.

Olevat õieti liikujaid, 
kel pole vaja karta
ninasarvikut ega tiigrit
ega sõjariistu.

Ninasarvik ei leia sarve jaoks kohta.
Tiiger ei leia küünte jaoks kohta.
Sõjariist ei leia temas kohta.

Sest temas pole surma.

51

Tee annab. Vägi lisab.
Aine kujundab. Olu valmistab.

Kõigil on tee aus
ja vägi hinnas.

Keegi ei sunni.
Loomus on selline.

Tee annab ja vägi lisab 
ja juhib ja suunab 
ja toidab 
ja kaitseb.

Annab ega võta.
Teeb ega toetu.
Juhib ega valitse.

Sügav vägi.

52

Maailma algus on maailma ema.

Kes tunneb ema, tunneb ka last.
Kes tunneb last, hoiab ema.

Ihu lahkub valutult.

Paned suu kinni, 
paned väravad kinni 
- ei mingit muret.

Teed suu lahti, 
õiendad igal pool
- muredest puudu ei tule.

Kes väikest näeb, saab selgeks.
Kes õrna hoiab, saab tugevaks.

Selles valguses kulged jälle selgusse.
Muresid pole. Püsivus viib sihile.

53

Vähesest tarkusest piisab,
et suurel teel püsida,
kartmata kõrvale kaldumist.

Kui see tundub liiga kerge,
minnakse kitsastele radadele.

Loss hiilgav, 
põld söötis, 
ait tühi.
Uhked riided, 
mõõgad vööl, 
söögid-joogid,
varad kuhjatud.
Ärbeldakse ja röövitakse.

See ei ole tee. 

54

Hästi istutatut ei saa välja kiskuda,
hästi hoitut ei saa ära võtta.
Austus püsib põlvest põlve.

Endas kasvab mõjus vägi,
peres kasvab rikas vägi,
külas kasvab püsiv väg,
riigis kasvab helde vägi,
maailmas kasvab kõikjale ulatuv vägi.

Nii näed endas ennast,
peres peret, külas küla,
riigis riiki, maailmas maailma.

Kuidas ma näen maailma niimoodi?

Niimoodi näengi.

55

Kellel väge väga palju,
on kui äsja sündind laps.

Mesilane ei nõela,
kull ei noki,
kiskja ei ründa.

Kont on pehme, liha õrn, 
kinni hoiab kõvasti.
Sugu ei tee, aga riist on püsti, 
elujõudu täis.
Kisendab häält kaotamata, kooskõlas.

Kooskõla viib püsivusele.
Püsivus viib selgusele.
Kes elu aitab, on õnnelik.
Kes hinge juhib, on võimas.

Mis tee see on, kui oled vanadusest nõder?
Kui poleks tee, siis oleks ammu lõpp.

56

Kes teab, ei räägi.
Kes räägib, ei tea.

Paned suu kinni,
paned väravad kinni.

Tera läheb nüriks.
Sõlm tuleb lahti.
Sära tuhmub.
Tolm jääb alles.

Põhjatu samasus.

Ei lähedust ega võõrastust.
Ei kasu ega kahju.
Ei väärtust ega väärtusetust.

See ongi väärtuslik siin maailmas.

57

Riiki juhib õiglus.
Sõda juhib kavalus.
Maailma juhib muretus.

Kuidas nii?

Vaesus tuleb keelamisest.
Segadus tuleb sõjariistadest.
Imelikud asjad tulevad oskustest.
Vargad ja röövlid tulevad seadustest.

Tark ei tee midagi
ja rahvas kulgeb ise.
Tark on rahus
ja rahvas saab õigeks.
Tark ei muretse
ja rahvas saab rikkaks.
Tark ei taha midagi
ja rahvas saab loomulikuks.

58

Kui kuningas on muretu,
siis rahvas on rõõmus.
Kui kuningas on murelik,
siis rahvas kannatab.

Õnn on õnnetuse peal,
õnnetus on õnne sees.

Kus on piir?

Õigust pole - kõver rada.
Headus hakkab veiderdama.
Segadus läheb suuremaks.

Tark on õige, kuid ei lõika.
Tark on terav, kuid ei torka.
Tark on otsekohene, kuid vaikne.
Tark küll särab, aga ei pimesta.

59

Parim valitseja on vähenõudlik.
Vähenõudlik on paindlik.
Paindlikul on väge.
Väelisel on mõju.
Mõjukal ei ole piire.

Piirituna valitsed.
Emalikult püsid kaua.

Sest juur on sügav, tüvi tugev.

Pikk elu nägemise tee.

60

Juhi riiki, nagu küpsetaks väikseid kalu.

Kui teel valitsed maailma,
siis kurjus kaob ja kurjadel ei ole võimu.

Ei tee nad kahju kellelegi.
Ei tee ka tark kahju kellelegi.
Ei tee nad kahju teineteiselegi.

Väed saavad kokku tagasi.

61

Suur riik laskub alla
nagu ühtimisvalmis emane siin maailmas.

Rahulolev emane võtab 
alla jäädes isase.

Kui suur riik laskub alla väikese ees,
saab ta väikese endale.

Kui väike riik laskub alla suure ees,
saab ta suure endale.

Üks võidab alla laskudes.
Teine võidab all olles.

Suur riik hoolitseb rahva eest.
Väike riik teenib rahvast.

Suur olgu madalal.

62

Tee on kõigile põhjaks. 
Headele väärtus,
halbadele kaitse.

Ilusate sõnadega saab meelitada.
Austusega saab heameelt teha.

Aga kui keegi on halb, miks teda hüljata?

Kroonimisel, ülendamisel
tehakse kalleid kingitusi.
Hoia oma kohta ja püsi teel. 

Kunagi peeti teed kalliks ja öeldi: 
otsija leiab, 
süüalune saab vabaks.
Seepärast peetigi teed kalliks.

63

Teha nii, et ei tee.
Toimida nii, et ei toimeta.
Maitsta nii, et ei maitse.

Väikeses on suur, väheses on palju.
Kurjuse vastu on vägi.

Raske laheneb kergelt.
Suur laheneb väikselt.
Raske oli ju algul kerge.
Suur oli ju kunagi väike.

Tark ei tee suurt midagi,
nii ta suurt teebki.

Kerget lubadust ei usu keegi.
Kerge praegu - raske hiljem.
Tark peab kõike raskeks,
Seepärast polegi tal raske.

64

Rahunenut on kerge hoida.
Ennustamatut on kerge ette võtta.
Nõrka on kerge murendada.
Pudenenut on kerge hajutada.

Tegele sellega, mida veel pole,
juhi seda, mis pole veel sassis.

Jäme puu algas peenest võrsest.
Kõrge torn algas maapinnalt.
Pikk teekond algas ühest sammust.

Tark ei tee ja nii ei lõhu.
Tark ei võta - ja ei kaota.

Teistel luhtub kõik sageli enne lõppu.
Märka lõppu enne algust,
ja miski ei luhtu.

Tark soovib soovimata,
midagi tahtmata, õpib õppimata.
Pöördudes kõigi poole, olles loomulik,
midagi tegemata. 

65

Kunagised teel olijad
ei valgustanud rahvast
ning jätsid ta hämarusse.

Liiga palju tarkust
teeb valitsemise raskeks.

Tarkusega riiki röövid.
Tarkuseta - õnnistad.

Mõlemaga mõistad sügavust.
Sügavuses mõistad väge.

Vägevalt tuled jälle.
Puhas rõõm.

66

Suured jõed ja mered
valitsevad ojakesi.
Sinna nad ju voolavad: allapoole.

Valitsedes alandu.
Juhtides hoia tahapoole.

Kui tark on ülal,
on rahval kerge.
Kui tark on ees,
on rahval hea.

Kõik rõõmustavad
ega põlga.

Ta ei võistle.
Temaga ei võistelda.

67

Kõik peavad oma teed suureks, 
ometi ei kõlba.

Suur ei kõlba,
kõlblik oleks väike.

Kolme asja pean kalliks.
Üks on armastus.
Teine on hoolivus.
Kolmas on tagasihoidlikkus.
Armastus teeb vapraks.
Hoolivus teeb heldeks.
Tagasihoidlikkus tõstab.

Kes vapralt vihkab või heldelt raiskab
või tõuseb häbitult, see hukkub.

Kui võitlejas on armastus, 
siis võit on käes.
Sest kaitseb taevas ja armastus, alati.

68

Hea väejuht ei sõdi.
Hea sõdur ei vihastu.
Hea võitja ei võitle.
Hea juht on madalal.

See on vägi, mis ei võistle.
See on jõud, mis juhib.
See on õige. Alati.

69

Üks väejuht olla ütelnud:
Meelsamini olen külaline.
Parema meelega taganeksin.

See ongi edasiminek liikumata,
valmistumine paljastamata,
võitmine kohtumata,
relvastumine relvadeta.

Kui tahad õnnetust,
siis põlga vaenlast.

Kui vaenlast põlgad, kaotad kõik.
Võidab see, kel teisest kahju.

70

Mind on väga lihtne mõista
ja kerge teostada.

Keegi ei mõista. 
Keegi ei teosta.

Sõnad tulevad allikast.
Tegudel on põhjused.

Kes ei mõista allikat,
see ei mõista ka sõnu.

Mõni mõistab. Mõni hindab.

Targal seljas lihtne riie, südames kuld. 

71

Kes teab, et ei tea, on terve.
Kes teab, et teab, on haige.

Kes teab oma haigust, 
on terve.

Tark on terve.
Ta teab oma haigust.
On terve. 

72

Kui võim ei hirmuta,
siis on ta suur.

Ära lõhu kodusid.
Ära halvusta eluviise.

Kes ei halvusta,
seda ei halvustata.

Tark
tunneb ennast, kuid ei näita.
Armastab ennast, kuid ei tõsta.

Ühe võtab, teise jätab.

73

Julged vihaselt - ja sured.
Julged rahulikult - jääd ellu.

Ise tead.
Mõni asi pole õige.

Miks?
Tark ka ei tea.

Õigel teel 
ei ole võistlust, ometi võidetakse;
ei ole juttu, ometi vastatakse;
ei ole kutset, ometi tullakse;
ei ole muret. ometi korraldub.

Võrk on suur ja lai ja hõre.
ometi hoiab.

74

Kui keegi surma ei karda,
milleks siis hukkamised?

Kui surma kardetakse
ja eksitakse, siis tuleb hukata.

Kes söandaks?

Hukkajaks on ülim timukas.

Kes teda asendada tahab, on kui see,
kes suure puutöömeistri eest
puid hakkas raiuma.

Lõi kirvega kätte.

75

Rahvas kannatab.
Maksud suured.
Sellepärast rahvas kannatab.

Raske valitseda.
Palju toimetamist.
Sellepärast raske valitseda.

Surmast ei hoolita.
Palju elu.
Sellepärast surmast ei hoolita.

Elu ei ole ainus väärtus.

76

Mis sünnib, on õrn ja nõrk.
Mis sureb, on kuiv ja kange.

Puud ja rohud on algul
õrnad ja paindlikud.
Surres kõvad ja kuivad.

Kõvad ja kanged surevad.
Õrnad ja nõrgad elavad.

Kange relvaga ei võida.
Kõva puu läheb katki.

Õrn ja nõrk 
on kõvast ja kangest üle.

77

Õige tee on nagu vibu pingutamine.

Ülemine laskub alla.
Alumine tõuseb üles.
Liigne väheneb.
Puuduv lisaneb.

Õige tee võtab liigse,
annab puuduva.

Inimese tee lisab liigsele,
võtab napist.

Kes jagab ohtrusest,
on teel.

Tark teeb ega toetu millelegi,
saab valmis ega peatu.
Ei näita võimeid.

78

Kõige õrnem ja nõrgem on vesi.
Kõvast ja kangest üle,
alati.

Nõrk on tugevast üle.
Õrn on kangest üle.

Kõik teavad.
Keegi ei tee.

Tark
võtab riigi sopa
ja tõuseb troonile.
Võtab riigi hädad
ja valitseb maailma.

Õige sõna tundub vale.

79

Vaen vaibub, viha jääb.

Mis selles head?

Tark täidab lubadused
midagi nõudmata.

Kelles vägi, täidab lubadusi.
Kelles väge pole, nõuab teistelt täitmist.

Õigel teel lähedasi pole.
Ainult õiged.

80

Väike riik ja vähe rahvast.
Palju asju, vähe kasutuses.
Surm on tähtis. Kaugele ei rännata.

Vankrid, paadid seisavad.
Sõjariistad varjus.

Nööre punutakse.

Hästi süüakse. Kaunid rõivad.
Kindel kodu. Puhas rõõm.

Naaberriik on näha.
Kuked-koerad kuulda.

Tegemist pole vaja teha.
Vananeda ja surra rahus.

81

Aus pole ilus.
Ilus pole aus.

Headus ei vaidle.
Vaidlus pole hea.

Kes mõistab, ei tea.
Kes teab, ei mõista.

Tark ei kogu midagi.
Mida rohkem annab, seda enam saab.
Mida enam teeb, seda rohkem jääb.

Õige tee toob kasu ilma kahjuta.

Targa teel ei ole võistlemist.