Mida filmis võib näidata ja mida mitte


Siseministri juhtnöörid kinoseaduse alal. 

Kinoseaduse sisuliste paragrahvide täpsemaks tõlgitsemiseks ja üldiselt antud nõuete ning keeldude üksikasjaliseks selgituseks, mis kergendaksid nii valikut filmide sissetoomisel kui nende kontrollimislubade andmiseks ja ärakeelamiseks, on siseministeerium välja töötanud ja siseminister 2. skp. kinnitanud Filmide sisse- ja väljaveo kontrollimise juhtnöörid. Kõige sagedamini tegelikkuses üleskerkivate küsimuste kohta, nimelt, missugused filmid peaksid olema ja missugused enamjuhtudel on soovimatud, need juhtnöörid lausuvad järgmist:

Rahva elu ülesehitavate ja kasvatavate filmide hulka kuuluvad filmid, mis külvavad ja õhutavad isamaa-armastust, rahva kasu taotlemist, siirast kangelaslikkust, kodu ja selle loojate ning hoidjate kallikspidamist, töömeelsust, seltsimehelikkust, sõprust, ustavust ja kohusetruudust, kultuurvõitlust, ideaalide kõrgekspidamist, pühendumist teadusele, humaansusele, kunstidele; samuti filmid, mis edendavad rahva vaimset ja kehalist kasvatamist, õhutavad võitlemist kõige kitsas-egoistliku, väikluse, variserliku, pahelise, kuriteolise, labase ja kõige sellega, mis eesnimetatud positiivseid ideid ja häid tunge halvavad ja neile risti vastu käivad; edasi filmid, mis õhutavad algatusvõimet ja isiklikku otsustusvõimet ning õige suuna leidmist keerulistes olukordades ja kivinenud dogmades; lõpuks filmid, mis pakuvad vaatajale oma valitud ainega ning kunstilist taset säilitava kujutlusega puhkust, head tuju, ergutust ja seega mõistliku ja terve lõbuga toetavad inimest ta igapäevases töös.

Kõlblust mahakiskuvateks (ja seega lubamatuiks) arvatakse filmid, mis kujutavad igasugust kuritegevust pooldavalt, andestavalt või järeletegemisele ahvatlevalt, mis demonstreerivad pahesid, nilbust ja moraalivastasusi: nagu orgiad, piiripidamatud jooma-, prassimis- ja lõbutsemisstseenid; haiglaste kalduvuste näitamine seksuaalalal, jultunud provotseerivad, väljakutsuvad paljastused ja žestid, allakriipsutatud ja pikad (pikalevenitatud) armatsemise, ahvatlemise, flirtimise stseenid ja võtted, sündsusetunnet riivavad lahti- ning ümberriietused; öö- ja tänavavarjuelu idealiseerimine või poolehoiuga varustamine; öölokaalide ja kabareede elu sihilik ja tahtlik reklaamimine; edasi: kestvad peksmised, piinamised, pussitamised, julm füüsiline käitumine naiste ja lastega, jõhkrusega kiitlemine, detailiseeritud ja pikalevenitatud surmamisstseenid, enesetapmised, kui need ei ole kujutatud hukkamõistetavalt või kui neid ei ole põhjendatud kui äärmist paratamatust; hasartmängule erutavad stseenid ja liigse luksuse tagaajamine; lõpuks: labased ja toored kriminaalfilmid, ka rafineeritud varguse ja tüssamise trikid, mis võivad ahvatleda järeletegemisele.

Peale selle on juhtnöörides üksikasjalisemalt määritletud filmides ette tulla võivad: vastolud seaduste või määrustega, filmide ohtlik mõju avalikule rahule või julgeolekule, usuliste või rahvuslike tunnete haavamine, Eesti vabariigi või ta organite või asutiste auväärsuse ja välissuhete riivamised.

Juhtnöörid puudutavad ka filmide kärpimise ja keelamise korda.

Uus Eesti
1937