Sí com l'om rich que per son fill treballa
Si com l' hom rich que per son fill treballa, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Si com l'hom rich / qui per son fill treballa, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Sí com l'om rich      que per son fill treballa
e sol per ell      vol que l'haver servesqua,
e quant la Mort      vol que·l fill jorns fenesqua,
dóna sos béns      e tot goig de si tall,
ne pren a me,      qui lanç tot mon delit,
perdent a vós,      lo goig de món entendre,
car mon voler      en àls no pot entendre,
ans tota res      m'és enug e despit.

Amor a mi      vostre cors ha·bellit
tant que lo blanch      d'altre cors negre par,
e la negror      qu·en l'ull belles·apar
sembla'm vermell,      mostrant cor enfortit.
A la valor      la fama és enganosa;
aytant valeu,      que no ssé dehidor
que us lloàs prou,      sinó vostr·amador.
Aquest parlar      no us faça ergullosa!

Ma vida és      amarga e plorosa
si pert a vós,      e per vós pert lo món;
tots los camins      d'aquest tanquats me són,
si fall a mi      la sperança duptosa.
Lo malfactor      qui a sa sgleya cuyta,
torbat, no·s mou      si d'ella pert camí;
ne pus ne menys      de cert ne pren a mi:
torbat me sent,      perdent compte de fuyta.

Ma voluntat      ab la rahó no luyta,
cascuna fa      lo més de son poder:
ma voluntat      pus d'amar no pot fer,
son poder fa,      e ma rahó la'n cuyta.
D'un ventre trist      exir m'à fet natura,
per vós amar      fon lo meu naximent;
no ssé als fats      com no·ls fon de present
en fer que vós      d'amar aguésseu cura.

Sobresamor      dos estrems me procura,
e lo mig d'ells      no pusch haver trobat:
d'un poch esper      no puch ésser lançat
per gran desig      qui li dóna mesura;
e d'altra part      lo desig és tan gran,
que no consent      ab si ferma creença
que per null temps      me hajau benvolença;
de hu en àls      vaig axí redolan.

Tornada

Lir entre carts,      delits d'amor estan
partits seguons     d'on surt la voluntat;
algú d'ells mor      ab lo desig finat,
altre delit      perdurable roman.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia