Colguen les gents ab alegria festes
Colgen les gents ab alegria é festes, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Colguen les gents / ab alegria festes, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Colguen les gents      ab alegria festes,
loant a Déu,      entremesclant deports;
places, carrers      e delitables orts
sien cerquats      ab recont de grans gestes;
e vaja yo      los sepulcres cerquant,
interrogant      ànimes infernades,
e respondran,      car no són companyades
d'altre que mi      en son contínuu plant.

Cascú requer      e vol a son senblant;
per ço no·m plau      la pràtica dels vius.
D'imaginar      mon estat són esquius;
sí com d'om mort,      de mi prenen espant.
Lo rey xipré,      presoner d'un heretge,
en mon esguart      no és malauyrat,
car ço que vull      no serà mai finat,
de mon desig      no·m porà guarir metge.

Cell Texion      qui·l buytre·l menga·l fetge
e per tots temps      brota la carn de nou,
en son menjar      aquell ocell may clou;
pus fort dolor      d'aquesta·m té lo setge,
car és hun verm      qui romp la mia pensa,
altre lo cor,      qui may cessen de rompre,
e llur treball      no·s porà enterrompre
sinó ab ço      que d'aver se defensa.

E si la mort      no·m dugués tal offensa
-ffer mi absent      d'una tan plasent vista-,
no li graesch      que de tera no vista
lo meu cors nuu,      qui de plaer no pensa
de perdre pus      que lo ymaginar
los meus desigs      no poder-se complir;
e si·m cové      mon derrer jorn finir,
seran donats      térmens a ben amar.

 	E si·n lo cel      Déu me vol allogar,
part veur·a Ell,      per complir mon delit
serà mester      que·m sia dellay dit
que d'esta mort      vos ha plagut plorar,
penedint-vos      com per poqua mercé
mor l'ignoscent      e per amor-vos martre:
cell qui lo cors      de l'arma vol departre,
si ferm cregués      que us dolrríeu de se.

Tornada

Lir entre carts,      vós sabeu e yo sé
que·s pot bé fer      hom morir per amor;
creure de mi,      que só en tal dolor,
no fareu molt      que y doneu plena fe.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia