Sens lo desig de cosa desonesta
Sens lo desig de cosa deshonesta, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Sens lo desigs / de cosa desonesta, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Sens lo desig      de cosa desonesta,
d'on ve dolor      a tot enamorat,
visch dolorit,      desijant ser amat,
e par-ho bé      que no us vull desonesta.
Ço que yo am      de vós és vostre seny
e los estats      de vostra vida casta;
molt no deman,      car mon desig no basta
sinó en ço      que honestat ateny.

L'enteniment      a vós amar m'enpeny
e no lo cors      ab voler deshonest;
tira'm a vós      un amigable gest,
ab sentir prim,      qui desperta desdeny.
Tant està pres      lo meu enteniment
per molta part      del vostre que li alta,
que·m toll sentir      e·m fa la carn malalta
d'un tal dormir      que pert lo sentiment.

No cessará      lo meu egual talent,
puys mou de part      que no·s canssa ni·s farta,
car l'esperit      tot lo finit aparta:
no és en cors      lo seu contentament.
De vós deman      la voluntat guanyada,
cella qui és      en l'arma infinida;
la part d'amor      que pot ésser perida,
en lo meu cor      no s'i troba sforçada.

Sí com lo foch      creix la sua flamada
quan li són dats      molts fusts perque·ls aflam,
e ladonchs creix      e mostra major fam,
com pot sorbir      cosa que·l sia dada,
ne pren a mi,      car ma voluntat creix
per los desigs      presentats en ma penssa,
e, remoguts,      seria·l fet·offensa,
car d'altra part      ma voluntat no·s peix.

Mon penssament      mostra que m'entristeix
quant entre gents      estich mut e pensiu;
ladonchs Amor      peix sos fills en lo niu
que dins mon cap      és lonch temps que nodreix.
Cest és aquell      voler sens negun terme,
per ço Amor      de mi no·s partirà;
aquell·Amor      qu·en nostra carn està
no met al cor      lo no cansable verme.

Tornada

Plena de seny,      mon enteniment ferme
en ço que may      amador lo fermà,
e si fallesch,      ver·amor fallirà;
"mellor de tots"      hauré nom si·m conferme.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia