Axí com cell qui·s parteix de sa terra
Axí com cell qui 's parteix de sa terra, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Axi com cell / quis parteix de saterra, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Així com cell      qui·s parteix de sa terra
ab cor tot ferm      que jamés hi retorn,
deixant amichs      e fills plorant en torn,
e cascú d'ells      a ses faldes s'aferra,
dient plorant:      "Anar volem ab vós.
O, no·ns leixeu      trists e adolorits!",
e l·és forçat      aquells haver jaquits,
qui pot saber      d'aquest les grans dolós?

Yo me'n confés      a Déu, e puix a vós,
que yo só tal      com lo de qui parlat,
car tot delit      de mi és apartat,
sí que jamés      me veja delitós.
No solament      he lo delit perdut,
ans en son loch      entrada és dolor,
car yo m'aÿr      havent perdut amor,
e jach del colp      que tostemps he temut.

No menys que mort      a mi és avengut:
no·m pot fer pus      que fer perdre lo món;
e yo d'aquest      a tothom ma part don,
puix que no am      ne puch ser benvolgut.
Tot ço que veig      me porta en recort
lo mal present      e lo qu·és per venir;
lo negre prop      lo blanch fa més loir:
un poch delit      ma dolor fa pus fort.

Yo no puch dir      senta dolor de mort;
sa tinch lo cors,      e malalt l'esperit
d'un accident      qu·en vida m'à jaquit
en tal estat      que no·m trob viu ne mort.
L'enteniment      no·m delita·n saber,
e res plaent      no vol ma voluntat;
yo vixch al món      e d'ell desesperat;
si·n altre pens,      no·m calfa molt l'esper.

O mos amics!      Vullau dolor haver
e pietat      del qui, viu, pert lo món,
e majorment      si algun tant hi fon,
car molts hi són      qu·en res no y són mester;
altres, havents      d'aquell menys sentiment
que la guineu,      molt astut animal;
e d'altres molts      que l'entendre no·ls val
sinó·n justar      aquell metall argent.

Tornada

No sé a qui      adreç mon parlament,
perqu·és lonch temps      no·m parle ab Amor,
e dona·l món      no sent de ma tristor;
axí mateix      yo no n'he sentiment.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia