Sí co·l malalt que·l metge lo fa cert
Si col malalt qui 'l metje lo fá cert, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Si col malalt / quil metje lo fa cert, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Sí co·l malalt      que·l metge lo fa cert
que no·s pot fer      que de la mort escap,
si donchs no beu      de verí un anap,
e lo perill      no li està cubert,
ne pren a mi,      qui vull esperiment
molt perillós      e sens ell no pusch viure:
lo dilatar      per mort se pot escriure,
e tem l'assaig      ab la mort egualment.

¿Qui és aquell      estimant lo turment
e lo perill      en que m·arma està,
veent-se prop      d'on veu que tost perdrà
ço perque fon      vengud·al món present?
En dupte stich;      la mia mà tremola,
que no consent      que mate mi matex,
e d'altra part      mort certa no·m jaqueix;
yo·m desesper      de ma sperança sola.

En lo meu coll      veig penjar una mola,
e lo gran fons      on seré trabucat,
si donchs mercé      no vol haver tallat
la corda fort;      mal coltell no esmola.
Mercé deman      ab veu espaordida,
mostrant negar      al qui per mi·s request;
vós no guardeu      que mostra pauruch gest,
mas piatat      sia en vós complida.

Puys que per vós      pot ésser ben sentida
la part d'amor      que yo no puch mostrar,
vullau hun poch      la penssa empaxar
en quin fill prim      penja la mia vida.
Yo son aquell      qui del carçre l'an tret
y ab torbat pas      va pendre cruel mort,
que no he pus      remey n·altre conort
sinó mercé      del qui·l juhý ha fet.

Jamés d'amor      fon un cas tan estret
com és aquell      del qual no puch fugir:
per hu son cert      de la vida finir;
l'altr·és verí      per apagar ma set.
¡O vós, qui sou      causa de mon perill
e fins ací      no merexeu gran culpa:
poqua mercé      per avant vos enculpa,
si per defalt      d'aquella prench exill!

Tornada

Lir entre carts,      no veu degun perill
fin amador,      e si·l veu, punt no·l tem.
Tot cas és poch      essent lo pus estrem;
la torre gran      li sembla gra de mill.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia