Belles coses grandioses
Belles coses grandioses: el noble cap d’O’Leary;
mon pare a l’escenari de l’Abbey, al seu davant una gentada furiosa:
“Aquest país de sants” i, després, ja apagat l’aplaudiment,
“de sants de guix”; el seu cap maliciós, bell, tirat enrere;
Standish O’Grady, aguantant-se entre les taules,
a un auditori begut dient-los tot d’elevades paraules buides;
Augusta Gregory, asseguda a la seva daurada gran taula,
vora els vuitanta hiverns: “Ahir va amenaçar la meva vida.
Vaig dir-li que, de sis a set del vespre, aquí seuria,
alçades les persianes”; Maud Gonne, a l’estació de Howth, esperant un tren,
Pal.las Atena per l’esquena dreta i el cap alt:
tots els olímpics, cosa que mai més s’ha vist.

William Butler Yeats

en:Beautiful Lofty Things