¿Qui, sinó foll, demana si m'enyor
¿Qui, sinó es foll, demana si 'm enyor, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Qui sin'es foll / demana sim'enyor, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
¿Qui, sino foll,      demana si m'enyor,
essent absent,      d'aquella qui·m fa viure?
E si no plor,      ¿qui és lo qui·m veu riure,
si bé no pas      contínua dolor?
Tots mos delits      en hu é transportat;
Amor li plau      en mi fer aquest cambi;
lo món no té      res valent lo recambi
de l'esperant      lo bé tan desijat.

Tant és lo bé      qui m'és davant possat,
que sens dolor      visch aquell esperant;
si no l'atench,      seré tan malanant
qu·en aquest món      infern hauré trobat.
Contentament      la una part me dóna,
per l'altra és      ma vida tribulada:
ab mort està      en balança posada,
tement que por      ma sperança confona.

De punt en punt      ma sperança·m bandona,
e venç-me por      d'aquell mal que yo·m tem.
¿Qui és aquell      en poch amar estrem
que segurtat      prenga per companyona?
Per molt amar      en altre mi tresport,
sí qu·ésser pens      tot la persona·quella;
seria·l món      una gran maravella
que no agués      por de la mala sort.

Viur·en delit      port·ab si por de mort
car d'aquell és      enemich sobirà,
e si Amor      delit jamés portà,
yo só aquell      qui·n puch fer lo report.
¡O Mort, qui est      de tots béns envejosa,
y en tal voler      te segueix la Fortuna!:
cascuna prech      que mudeu ley alguna,
no ressemblant      a la qui m'és dapnosa.

Saber-se pot      ma vida perillossa
caent en mans      d'enemichs tan mortals;
pobres e richs      senten sos aspres mals,
e cascú d'éls      ab manera·rgulossa.
Seguesquen mi      tots los que amaran,
mon ris o plor      qualque d'ells me seguexqua,
car yo son prest      de tastar fel o bresqua
per los qui mal      o bé d'Amor pendran.

Tornada

Lir entre carts,      passions d'Amor fan
Tembre y Fiar      estar dins un hostal;
de gran remor      duptar un punt no cal,
¡e guay d'aquells      qu·entre llurs mans estan!

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia