Axí com cell qui·n lo somni·s delita
Axí com cell qui 'n lo somni es delita, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Axi com cell / qu'n lo somni's delita, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Axí com cell qui·n lo somni es delita
e son delit de foll pensament ve,
ne pren a mi, que·l temps passat me té
l'imaginar, qu·altre bé no y habita,
sentint estar en aguayt ma dolor,
sabent de cert qu·en ses mans he de jaure.
Temps de venir en negun bé·m pot caure;
aquell passat en mi és lo millor. 	 
 
Del temps present no·m trobe amador,
mas del passat, qu·és no-res e finit;
d'aquest pensar me sojorn e·m delit,
mas quan lo pert, s'esforça ma dolor,
sí com aquell qui és jutgat a mort
he de lonch temps la sab e s'aconorta,
e creure·l fan  que li serà estorta
e·l fan morir sens un punt de recort. 	 
 
Plagués a Déu que mon pensar fos mort,
e que passàs ma vida en durment!
Malament viu qui té lo pensament
per enamich, fent-li d'enuyts report;
e com lo vol d'algún plaer servir
li'n pren axí com dona·b son infant,
que si verí li demana plorant
ha ten poch seny que no·l sab contradir. 	 
 
Ffóra millor ma dolor sofferir
que no mesclar pocha part de plaher
entre·quells mals, qui·m giten de saber
com del passat plaher me cové·xir.
Las! Mon delit dolor se converteix;
doble's l'affany aprés d'un poch repós,
si co·l malalt qui per un plasent mos
tot son menjar en dolor se nodreix.
 
Com l'ermità, qui·nyorament no·l creix
d'aquells amichs que teni·en lo món,
essent lonch temps qu·en lo poblat no fon,
per fortuyt cars hun d'ells li apareix,
qui los passats plahers li renovella,
sí que·l passat pressent li fa tornar;
mas com se'n part, l'és forçat congoxar:
lo bé, com fuig, ab grans crits mal apella. 	 

 Tornada 

Plena de seny, quant amor és molt vella,
absença és lo verme que la guasta,
si fermetat durament no contrasta,
e creura poch, si l'envejós consella.
Font: Blog personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia