¿Qui és aquell qui en Amor contemple
¿Qui será aquell qui en amor contemple, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Qui es aquell / qui en amor contemple, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
¿Qui és aquell      qui en Amor contemple
com yo, qui sent      sos delits on abasten?
¿Qui són aquells      qui dolç·amargor tasten,
e, juntes mans,      l'adoren fora temple?
Yo só tot sol      a qui natura streny
a no poder      àls fer ne pus entendre
sinó amar,      e, volent-me'n defendre,
no·m vol seguir      a res àls fer null seny.

Si·m don solaç,      creu ferm que yo·l feny,
si no y acull      Amor al delit pendre;
les potestats      del cel han volgut vendre
e fer catiu      de mon voler lo seny.
No·m rept·algú,      car tots veig solaçar,
segons cascú      sa qualitat requer;
qui·n aquest món      honor vol he diner,
tinga's esment,      ja té causa d'errar.

Lo temps dels déus      se vol ara mostrar,
car dintre si      un déu cascú vol fer,
e dels desigs      on corre lo voler,
solempnes déus      a tots veig adorar;
e sobre tots      Venus és mils servida,
car nostra carn      no coneix altre déu.
Bacus, en part,      sa favor no l'és greu;
Ceres, muller,      no n'és enfellonida.

Juno del món      té una gran partida;
diu que deu ser      pus colt·, al juhí seu.
Saturn e Mars      no torben sa gran veu;
a llur poder      Juno y Venus dan mida.
Mas Venus diu:      "Yo son rey natural,
ab alguns déus,      senyors jus mi sients;
per mi són bons      e per si no valents;
los altres han poder accidental."

Mercuriús      e Pal.las veu no·ls cal,
desfalagant      l'orella de l'hoent;
Diana és      de favor menys potent;
mas en lo món      Déu los ha dat cabal:
ver, llur gran nom      pel món és preÿcat,
e totes gens      d'aquestes manen festa:
colta no és,      car de cascú no·ls resta
sinó hun troç      de carn dins dens tancat.

En gran discort      està lo món possat.
Venus del món      se trau la fina lesta;
tot homoe bo      en son ostal se resta,
e val-se poch      qui no y és albergat.
Juno té gent      en dues parts gitada:
prop de la mort,      cobejosa de viure;
d'altres, que veig,      de baix estat delliure,
ffam·atenyents      ab leig vici guanyada.

Ceres, quan és      a Venus ordenada,
e son marit,      qui Bacus se fa scriure,
als peus del déu      Venus se deuen siure;
stants per ssi,      llur secta·s difamada,
car, no guardant      a Venus reverença,
són menspreats      en lo món e maldits;
l'animal brut      no·n vol estrems delits,
e lo cors d'hom      ne passa penitença.

Saturn e Mars      per si no han potença,
mas per dos déus      són estrem favorits:
guardant honor      a Venus són servits,
e per haver      a Juno·n reverença.
Mars a saturn      humilment hobeeix,
e l'obehir      entr·ells molt se cambia.
De Pal.las, yo      parlar ges no volrria
de son estat,      car pietat me'n creix.

L'inperfet hom      a Diana serveix
e tots aquells      on la vida·s devia,
car Venus ha      tan dolça parleria,
que tot voler      a ssi lo reduheix.
Los públichs prechs      s'endrecen a Diana,
la voluntat      és de Venus entrega;
al temple seu,      si·l jorn clar fos nit cega,
los grans barranchs      foren carrera plana.

Aquelles gents      ab la pensa molt vana
que ab rahó      jamés han pau ne brega,
per llur cor flach,      de vergonya fan plega,
qui·lls met un fre      donant-los vida sana;
e si lo giny      de Venus romp tal fre,
saben-li grat      com axí·s vehen soltes,
qu·en son servir      no·s mostren ser enboltes,
fent-li present      del millor de llur bé.

En lo començ,      por e Diana·ls té,
mas si lo vel      d'ignorants les ha toltes,
Venus colents,      Març e Saturn a voltes,
entre llurs peus      Diana va e ve.
LAdonchs en fet      colen Venus deesa,
cuydant haver      la batalla molt justa
contra tot hom,      qui del cas les afusta,
e per tots temps      por e vergonya cessa.

Tornada

Senyal de bé      en tota dona cessa,
com dins son cor      vergonya no s'ajusta;
y al savi hom      és vici qui l'afusta:
la rahó pert,      qui és en ell princessa.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia