No·s maravell algú perqué m'enyor
No 's maravell algú perqué m' enyor, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Nos marauell / algu perquem enyor, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
No·s maravell      algú perque m'enyor,
car tot delit      és ja fora de mi;
tant com major      part d'aquell yo sentí,
com és passat,      se dobla ma dolor.
Car yo crech cert      que lo temps és passat,
ab cor tot ferm,      que tal en mi no torn;
plagués a Déu      que·m desmembràs lo jorn
ab qui, ne on,      Amor m'à delitat.

Sí com lo temps     a plour·aparellat,
la terra·l vent      l'és a plour·avinent,
tota dolor      d'altre m'és convinent
qu·en ma dolor      sia passionat.
Tot cas estrem      me port·a recordar
lo propri dan      y el lunyament de bé;
mas yo·m dolch més      s·algú mal d'amor té,
car en l'affany      és companyó e par.

Si cas semblant      a degú veig passar,
yo·m dolch pus fort,      e, planyent, é delit;
planch ell e mi,      e am l'oy e despit
del que jamés      sentí lo mal d'amar;
e crech de cert      ésser malventurós
qui major bé      de Amor sentirà:
axí com yo,      sé que son bé perdrà,
y ab lo dolç tast      sentrà més l'amargós.

Lo major bé      de perdr·és perillós,
més que·l mijà,      y el poch és pus segur;
e si·n lo molt      havia lonch atur,
tot bé complit      seria entre nós.
Mas dintre nós      nostr·enemich portam,
qui sense nós      lo delit nostre tol;
e, fora nós,      d'embarchs hun gran estol;
e com lo ferm      voler de don·amam?

Tants són los dits      desligans lo ligam,
que no y ha nuu      que puga ser dit cech;
en fer contrast      vers Amor hom no·s lech,
dins nos mateys      medecines trobam.
E nostr·amat,      per son mal cor o cap,
la su·amor      no pot molt envellir,
o·n son voler      per temps ha·nmalaltir,
e cassos molts      d'on no veig hom escap.

Bé·m maravell      hon tanta dolor cap
com en aquell      qui·n temps dolent e trist
lo prosperant      ab lo recort ha vist
-l'esperiment      solament açò sab-,
no esperant      ja delectació
per mudament      primerament de si,
e per defalt      de no trobar en qui
palure pogués      sa carn e la rahó.

Mon remembrar      és ma confusió
e com no sent      que bé·m degua venir;
car he perdut      delit, quant al sentir,
l'enteniment      és ops que altre·m do.
Àbits novells      seran no coneguts,
e serà molt      si·n aquest temps durant,
vida no·m fall,      lo delit esperant,
ans que aquells      a mi sien venguts.

Tornada

Amor, Amor,      aquells són decebuts
qui·n joch de daus      e dones an lur bé,
car menys ferm res      la Fortuna no té;
de mal en bé      dins hun punt són cayguts.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia