Callen aquells que d'Amor han parlat
Callen aquells qui d' amor han parlat, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Callen aquells / qui d'amor han parlat, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Callen aquells      que d'Amor han parlat,
e dels passats      deliu tots lurs escrits,
e·n mi penssant      meteu-los en oblits.
En mon esguart      degú·s enamorat,
car pas desig      sens esperanç·aver.
Tal passió      jamés home sostench;
per als dampnats      nostre Déu la retench:
sol per aquells      qui moren sens esper.

Puys mon afany      és entre tots primer,
Amor fa tort      com se reté mon dret:
als folls e pechs      no·n dóna fam ne set,
ne fret ne calt:      tots han complit mester;
car no n'és hu      no trobe tot son alt,
mercé havent      si jamés la demana,
e yo d'amor      visch d'esperança vana,
si·m pens haver      rahó d'ésser-ne calt.

No sé empés      ne temptat per desalt
de res qu·en vós      los meus hulls hagen vist;
l'enteniment      per lo vostr·és conquist:
en gran rahó      és causat aquest alt.
Vós no veheu      ma pura·ntenció,
car desamor      vos enfosqueix la vista;
per ço romanch      ab la mi·arma trsita
com no meriu      la mi·affecció.

Del pare sant      no·m cal haver perdó,
car mon peccat      és amar follament;
deman-l·a mi,      c·ab mon consentiment
he fet  d'Amor      cativa ma rahó.
Sia content      Amor del cors sens pus,
e la rahó      servirà son offici;
mon sentiment,      qui·s veu prim, sia nici,
que no s'esguart      ab qui tinga l'ull clus.

Ffent bé a molts      a la mort me acús,
car seré spill      de leals amadors
prenints remey      a totes lurs dolors,
car envers mi      tota dolor és jus.
Aytant com he      pus alt levada pensa
e netament      hay en Amor entés,
seny femenil      fora si m'à empés,
ffent a ssi tort      e a mi gran offensa.

Tornada

Plena de seny,      yo vull e Déu dispensa
que per Amor      yo fenesqua mos jorns;
mas, si m'escap,      per null temps daré torns
per dona que      ver·Amor se deffensa.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia