No guart avant ne membre lo passat
No guart avant, ne membre lo passat, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 No guart auant / ne membre lo passat, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
No guart avant  ne membre lo passat:
un punt estret  guarda mon pensament;
no guart la fi,  tenint mon seny torbat
per lo voler  affectat al present.
No solament  colpa del mal oblit,
ne la tristor  ne·l dan que me'n vendrà:
passionat  per hun present delit,
no·m jaqueix temps  per veure·l que serà.

Ja no conech  mon dan ho mon profit,
per qué·l voler  en res no dubtarà;
qui·m da consell,  de seny és defallit,
hoynt de mi  lo que hoyr porà.
Quant ma rahó  féu contrast al voler,
per aquell fon  sobrada en la fi;
d'ella senyal  en mi no·s pot saber:
voler vencé,  rahó de mi fugí.

Mon pensament  és en vós més qu·en mi,
e mon delit  per vós passa primer;
jamés aquell  ans que vós yo sentí,
ma voluntat  a mi troba derrer.
Yo son content  si veig contenta vós,
e tant en mi  aquest desig és gran,
que·l sentiment  és perdut de mon cos
fins que·l voler  vostre·s va sadollan.

Delit no sent  la vostra carn toquan,
tant mon voler  del vostr·és desijós;
tal passió  d'açò·m veig al davan,
que lo meu cor  ne resta tremolós;
e tant desig  que assats me ameu,
que no·s pot fer  me basteu contentar;
e si m'acost  a vós, veure poreu
que mon esforç  és menys, per mass·amar.

No ymagín  de mi us pusquau altar,
car dintre mi  yo creu que no veheu;
pens que no bast  plaure-us al praticar,
e muyr de por  que de mi us contenteu.
E quant d'algú,  de sa virtut m'acort,
o d'alguns béns,  o que sia molt bell,
lo qu·en mi fall  pens que us ve al recort,
e desijau  tot quant és en aquell.

A tot quant por  ateny ab son mantell,
tem lo meu cor,  fent-se franch a la mort;
cas no ymagín  que no·m faça volpell,
y el cert no crech  e que·n fes Déu report.
Quant me cuyt ser  ab vós en millor punt,
sens algun cas  mude d'oppinió;
distinctament  mon ésser no apunt;
a mal he bé,  cerqant, trobe rahó.

Lo turmentat  tem present passió
que met oblit  al mal de ser defunt.
Em semblant cas  a mi conech que só:
fugint dolor,  en major dolor munt.
Tant de present  me passion·Amor,
que yo pratich  molt qu·en amor me nou,
e, conexent,  me'n resta gran dolor,
com lo meu puny  en matar mi se mou.

Tornada

O foll·Amor,  conciença·m remou
que diga·ls mals  de vós e lo fals bé;
lo desperat  no serà menys de fe,
y a molt mesquí  no·l fareu portar jou.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia