Si Déu, del cors, la mi·arma sostrau
Si Deu del cos la mia arma sostráut, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Si deu del cos / la mia'rma sostrau, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Si Déu, del cors,      la mi·arma sostrau,
no·m planyeran      sinó mos cars parents,
car mos amats      no·m són tan benvolents
qu·en aquell cas      no·ls calga dir: "Plorau!"
Escàs loguer      és dat a mon treball
com no só plant      de pena sostenguda,
e si rahó      pot ésser coneguda,
culpa no han,      puys bon voler los call.

E d'acò·m planch      e quedament treball,
e dins mi plor      e calle com a mut,
e fir-me cell      qui·m degra sser escut,
trencant mon cor,      e crit de mi no sall.
D'Amor ho dich,      qui·m trenqua lo pensar
que per null temps      seré per vós amat,
e per açò      yo·m trob desesforçat
car tot assaig      se causa d'esperar.

Dels amadors      me vull ben informar
on és amor      en desesperat cor,
e si és viu,      per que de ffet no mor,
com per amor      no pot amor mostrar.
No diré pus;      mas contenple cascú
l'estat d'aquell      qui en tal cas se veu.
Mas, guay de mi!,      que tot lo cas és meu;
donchs no deu ser      que no·m plore algú!

Los mals d'amor      són pochs al juhý comú,
car en pochs cau      aquesta passió,
e tal dolor      no la sent rahó;
sinó a ssi,      no pot jutjar algú.
Aquell coneix      la dolor de la mort
qui·n forca és,      volent-li donar volta,
e cell qui ha      sa vida·n delits bolta,
e tal dolor      no pot fer bon report.

És veritat:      si portam en recort
que molts passats      morir ne sostengueren,
conexerem      quanta dolor hagueren
puys que morir      los fon millor soport.
Sens causa gran      null acte gran se fa;
per ço cascú      pot haver conexença
que l'hom havent      de mort poqua temença,
tan foll gosar      gran dolor lo portà.

Metg·en lo món      saber no li bastà
sentir lo mal      que lo malalt soferta,
mas per senyals      en la part descuberta
porà jutjar      l'om en quin punt està.
Enaxí·n pren      a l'hom d'amor puncell;
no pot sentir      passió, mas veu l'acte
d'ayçell qu·en ssi      porta lo gran caracte
d'Amor, qui may      contra ssi vol consell.

Sí com empeny      balesta lo quadrell
aytant com pus      la sua força basta,
la voluntat      de l'hom o dona·s casta,
tant quant Amor      sa força stén en ell.
En contr.Amor      no valgué saviesa;
si no David      se'n fóra bé deffés,
e savis molts      no hagren tant amprés
si contr·Amor      valgués alguna.mpresa.

Tornada

Plena de seny,      per no ésser entesa
la mi·amor      porà scapar sens mèrit;
e sab-me greu,      com ho haureu demèrit
per mon parlar      no faent-la-us palesa.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia