Sia cascú per ben hoir attent
Sia cascú per ben oir atent, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Si a cascu / per ben hojr aten, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Sia cascú      per ben hoir attent
e no ymagín      que yo·l vulla decebre,
car, de tot cert,      per mi porà percebre
grans novitats      e de nou sentiment,
tals que no sé      los mijans qui·ls atracen,
mas solament      resta·n mi lo sentir;
sí co·l malalt      qui sa dolor sab dir,
no sab los mals      qui la mort li percacen.

Aquells afanys      qui·ls amadors acacen
e són comuns      e quasi manifests
no són en mi,      ne desenblants d'aquests
no·m fan pahor      ne sol mi no menacen.
Dolors é tals      qu·en amadors no vénen,
car yo peresch      com ja no pusch amar;
solament bast      mi de mort hahirar
per mos defalts      qu·en ira mi encenen.

No sé quins són      los delits qui·m sostenen,
com no m'acuyt      metre lo món a part;
car d'ahirar-      me jamés no·m veig fart,
pensau los béns      qu·en esta penssa·s prenen!
Morir me plau      car no·m té prou lo viure,
lo mils de mi      és com en res no pens,
e tant com pusch,      de penssar me deffens;
consell no·m cal,      si·m deig per foll escriure.

Sí co·l precís      que no·s de mort deliure,
vehent-se prop      d'aquell seu jorn derrer,
no prega Déu      li sia mercener
e sab que va      hon null hom se pot riure,
ne pren a me,      qui fuig a la mercé
d'Amor en qui      s'enclou tot lo meu ésser:
¡tant envers ell      me só volgut hiréxer
per lo fallir      qui és comés per me!

Sí com l'om pech      qui ha pensat dins se
de l'hom sabent,      a sson saber atényer,
e com veu si      qu·en tant no·s pot empényer,
lo malaheix      e si mateix d'on ve,
ne pren a mi      no bastant ser stés
lay on tots temps      he tengut mon camí;
tot per defalt      qu·és atrobat en mi:
hahir Amor      e volgra sser no-res.

Tornada

Lir entre carts,      lo bé qui m'és defés,
Amor lo'm féu      en primer desijar,
e follament      de tant preu estimar
que no ymagín      que haver-se pogués.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia