Ja de amor tèbeu jamés no sia!
Ja de amor tebeu james jo sia, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Ia de amor / tebeu iames yo sia, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Ja de amor      tèbeu jamés no sia!
Fret o tan calt,      cremat tot fins en cendra,
al qui Amor      los seus estrems engendra,
no sent dolor      ne viu en malaltia.
Qui ama poch,      amor poqua·l contenta,
no és gelós,      compleix lo que desija
a bastament,      fins en tant que·s fastija;
toquar-se pot      ço d'on ell se contenta.

L'alt amador      dolor punt no·l turmenta,
car la major,      de mort, no l·és estrema;
tan ardentment      lo foch d'amor lo crema,
que tot l·és fret      quant pot toquar ne senta;
hix fora ssi,      res de si no·l delita,
si donchs delit      en l'altre no li porta;
sa voluntat      envers si està morta,
en la gran cort      fa la vida ermita.

Lo penssament      dels amadors cogita,
sí que un cors      fa dels dos qui molt s'amen;
los spirits      dins en aquells se clamen
com u·n lo cors      de l'altre no habita.
Tota res va      en lo loch on cobeja,
fugint mals trists,      volent béns on reposa;
m·arma qui és      en mi pus noble cosa,
lo vostre cors      qui és son centre·nveja

Tal grau d'amor,      qui no·l sent, no·l cobeja,
e per alguns      se sab mils que no senten,
car per lo menys      saben lo molt e tenten,
puys different      l'espècia no·s veja.
No·s pot saber      ab tantes circunstances
com lo sabent      per dues conexences:
per passions      e per veres sentences.
Lo no espert      jutja ple d'ignorances.

Pedra de toch      tinch, e d'amor balances,
per saber ell      quant és e sa natura,
mas vostr·amor      és a mi cosa scura;
mon cor ubert      vos està per ses lances
qui·m vol fer dir:      "Lo vostre cors turmente;
lexe lo meu,      car l'espirit no l'ama."
La mia carn,      cremant-sse per gran flama,
yo sentré·l mal      de vostr·ull qu·ell·aumente.

No·m repta·lgú      si·l tèbeu no esmente;
sa voluntat      no·s pot dir que bé ame,
n·és veritat      que del tot ell desame;
no li escau      que riga ne guaymente.
De filats vist,      no cregau que nuu vaja;
creu ser vestit,      no cerqua pus que vista,
e lo tot nuu      vol drap de bona lista,
e son poder      tot quant fer assaja.

Tornada

Amor, Amor,      no pensseu que yo vaga,
buydes les mans,      per mercé de vós pendre;
tot quant pusch dar,      amplament vos vull rendre:
sembla'm gran dret      que la que am yo haja.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia