Per qué m'és tolt poder delliberar?
¿Perqué m' es tolt poder deliberar?, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Perque m'es tolt / poder deliberar, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Per qué m'és tolt      poder delliberar?
La mort no·ns fa      tant mal, a mon parer,
com gran contrast      ab si mateix haver,
d'on lo voler      usa d'arredolar.
¿Qual tan cruel      a mi no planyeria,
havent passat      tal cas pròpriament?
Tot lo saber      del món no·m convençria
qu·en altre loch      dolor fos més potent.

Del tot no puch      m·aymia enculpar,
ne de mercé      no puch haver poder;
lo seu malfet      ab gran enginy lo quer,
e quant lo trob,      no·m llou ne·m vull reptar.
Dos enemichs,      qui dins si·ls portaria?
Ira i Amor      dins mi van debatent;
Ira d'Amor,      li ve la senyoria:
com serà, donchs,      que pusqua sser vencent?

Yo desig molt      ma gran dolor celar
e cuyt morir      fins ella l'à saber;
quant no la veig,      muyr per ella veher,
e si·l m'acost,      forçat m'és d'espantar.
Yo li vull bé,      lo seu mal me plauria;
no ssé que·m plau      determenadament;
voler morir      de gran recors seria.
Mate'm dolor,      o leix-me tal turment!

Quant Amor plau      que d'ell m'é acordar,
Ira·s ab ell      en orde pus derer;
a mon sentir      no ssé qual és primer:
tan prestament      llurs actes sent passar!
Campar no pusch,      si·l pensar no perdia:
axí d'Amor      no hauré sentiment,
car no·m pot dar      Amor punt d'alegria
qu·Ira no·m do      tant de mal soptament.

Aquells remeys      que solen ajudar
a l'amador      del mal qu·Amor sab fer,
són convertits      en mortal desplaer,
e dos volers      en mi sent treballar.
Ignor si am:      sens Amor no·m dolrria;
ahir e am      molt e mescladament;
puys yo m'ignor,      qui u sab, mon cas me dia,
e sia'm dit      si só·n lo món present.

Bon passament      ha qui·s pot delitar
veent l'amat,      y en son propri voler
tot amador      no·l fall hun poch esper,
e pren delit      en s·aymia mirar.
De tals delits      no·m plau llur companyia;
muyr per dolor      quant bon voler me sent,
e m'esbahesch      com he veure m·aymia,
e son voler      me porta marriment.

Si mon dictat      veu algú varriar,
en ira stich      rebolt e·n bon voler;
en dos moments      cascú·m té·n son poder;
d'ell tot a ssi      no·m pot algú portar.
Lexen-me tots,      o vença qual que sia,
o pas lo temps      molt pus cuytadament;
hoït é dir      que tot mal fa sa via,
si lonch espay      de temps és atenyent.

Tornada

Veent Amor,      ab dret yo li diria
que no m'ha dat      mon ver mereiximent;
e de tot cert      ell a mi respondria:
"No puch entrar      qui no ha·nteniment."

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia