¡O Mort, qui est de molts mals medecina
O mort qui ets de mòlts mals medicina, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 O mort qui est / de molts mal medicina, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
¡O mort, qui est      de molts mals medecina
e lo remey      contra mala fortuna:
en contra mi      hages ley e no çuna;
puys vinch a tu,      l'orell·a mi enclina!
Mas tu deffugs      a l'hom qui a tu crida,
anant a·quell      qui de l'encontre·s lunya;
per tu·ncontrar      nit e jorn faç ma punya
per ser plagat      de ta dolça ferida.

Ma dolor gran      no pot ésser perida
sinó per mal      qu·en quantitat la passe;
per altr·affany      no crch mon cor se lasse
e sia tant      que·m don pena·nfinida,
torbant mon seny      fins que dolor no senta:
ladonchs remey      yo pens aconseguesqua;
altra dolor      me plau que sia fresqua,
o prech la mort      que morir me consenta.

L'imaginar      per null temps no m'esmenta
altra dolor,      e que apert no sia
a donar plor      perdent tot·alegria;
ffuig de les gents,      no·m plau que algú·m senta.
Deman de vós      que de mi us vullau dolrre;
açò deman      que lleument pusch atényer,
e no és poch;      ab que no·m vullau fényer,
gran part del mal      vós me poreu dissolrre.

Dona, tal sou      que per vós me vull tolrre
tots los delits      que·l món als jóvens dóna;
a vostr·amor      lo meu cor s'abandona,
lo vostre cors      per deessa vull colrre;
e si d'açò      ves Déu comet offensa,
yo me'n confés,      a penedir no baste:
la gran sabor      del penident no taste;
la vostra, pens,      ser de verins deffensa.

Tot lo revers      muda ma vana penssa,
pregant-vos molt      que mi no vullau plànyer,
e si, reclús,      me veu la gent complànyer,
de sos delits      me peix Amor e·m penssa.
Amor a mi      tan cominal se mostra,
que fa que foll      qui de mon mal se planga.
E, donchs, enug      de mi no us ne atanga:
ma fort dolor      serà menys sens la vostra.

Tornada

Lir entre carts,      Amor los mals me mostra
tots quants venir      en un amador poden;
reb-los mon cor      tots quants en penssa·m roden,
e quant los call,      aquella és llur mostra.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia