Dona, si us am, no·m graescau amor
Dona si 'us am' no 'm graixcau amor, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Dona sius am / nom graixcau amor, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Dona, si us am,      no·m graescau amor;
aquella part      de que yo só forçat,
grahiu a Déu,      qui us ha tal cors forjat
que altra cors      no bast·a sa valor:
bell, ab gran gest,      portant un spirit
tan amplament      que no·l té presoner,
mas com senyor      usant de son poder,
tenint estret      davall si l'apetit.

E si treball      per tostemps, jorn e nit,
e faç quant pusch      perque·m vullau amar,
no meresch tant,      car no·s pot bé comprar
la vostr·amor:      lo preu és infinit.
Ací·s causat      lo meu mereximent,
com la dolor      y ell treball a mi plau;
mas no meresch      ser amat, si us desplau:
no basta·n pus      que un covidament.

Hajau-me grat      com lo meu pensament,
qu·era·partat      d'amor, de tot en tot,
e ja d'amor      yo no scrivia mot,
ans del passat      era ver penident,
ara per vós      y en vós tot lo despench,
menys de penssar      que me'n remunereu.
Si Amor fa      que per ço mi ameu,
ffarà·ll que sol,      e mal que·l costum tench.

Puys Amor vol      qu·en amar tant m'estench
per molta part      de vós que troba·n mi,
tanta que may      en altra no trobí,
e de amar      aquelles ell estrench,
rahó serà      qu·estrenga més a vós,
puys que per vós      m'à stret més que jamés.
Aquell semblant      vostre per qui só pres,
mal rest·amor,      no fent amar abdós.

Long temps és ja      que, per fugir dolors,
fugí Amor      aytant com en mi fon,
mas, veent vós,      recorts en mi no són
dels mals passats,      ans me paren dolçors.
Yo li perdon      los mals que n'he passats,
e lo pressent      y ells que són per venir;
acordat só      per vós tant soferir,
puys que aquells      sàpia que sentats.

Tornada

Mon derrer bé,      ja eren castigats
los meus volers      a jamés don·amar.
Per vós amar,      yo·ls vull licenciar;
si no us n'an grat,      ajau-los per ingrats.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia