Sí com rictat no porta béns ab si
Si com rictat no porta bèns ab si, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Sicom rictat / no porta bens ab si, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Sí com rictat      no porta béns ab si,
mas val aytant      com cell qui n'és senyor,
Amor no val      mas tan com l'amador:
manxa bufant      orgue fals no ret fi.
Amor val poch      com tot enamorat
ha falsedat      en son pits fals enclosa,
o és ajunt      ab una tal esposa:
peguea és      son dret nom apellat.

Amor no pot      haver desordenat
ço que Déus fa,      Natura migançant,
car home pech      no pot ser fin amant
ne lo suptil      contra sa calitat.
Mal pendrà pint·      en l'aygua sa figura:
molt menys Amor      pendrà lo no dispost;
ne pot estar      l'aygua dins un loch rost:
axí Amor      en cap d'om foll atura!

Per ben amar      ab angoxossa cura,
en temps passat      eren ladonchs volguts;
Ovidi·l prous      dix qu·amor és crescuts
per altr·amor      dmostrant sa factura.
Verdader fon      son dit e sos presichs,
tant quant Amor      fon prop de conexença,
mas en est cas      entr·ells ha malvolença,
tal que no creu      null temps sien amichs.

Si fóssem nats      vós e yo entre·ls antichs,
lay quant Amor      amant se conqueria
sens praticar      alguna maestria,
lo vostre cor      no fóra tan inichs.
En vós conech      gran disposició
de fer tot ço      que gentilea mana,
mas criament      veg que natura·ngana,
car viur·ab mals      és d'om perdició.

Per mal grahir      ne per mala sahó
mon cor no pot      Amor desemparar;
devotament      los me plau remembrar
aquells passats,      a qui don Déus perdó.
E com seré      trespassat d'aquest món,
letres diran      sobre la mia tomba:
"Plena de seny      no tinguau a gran bomba,
car per vós muyr      e vag no sabent hon."

Enveja·s tal      que tot primer confon
a tots aquells      qui ab si la s'ajusten;
los envejats      un poch ne molt no gusten
aquell mal tast      que·ls envejosos fon.
Tal és Amor,      car yo qui la m'ajust,
sent grans dolors      dant-me folls moviments,
e vós haveu      d'açò tals sentiments
com fort destral      ha de tallar molt fust.

Sí com Adam      pres mal del vedat gust,
com sa muller      li mostrà mal camí,
dient: "Adam,      mengem d'aquest bocí,
e semblarem      a Déu, qui és tot just",
ne pren a mi,      car mon seny ha cregut
la voluntat,      fent-li promissió
que ben servint      aconsegria do
que per null temps      tal no fon conegut.

Per mal servir      no crech l'aja perdut,
car si·lls treballs      hagués soferts per Déu,
cors gloriòs      fóra·n lo regne seu,
e ja plorant      sovín me trobe mut.
Si·m fos donat      aquest temps en entendre
los grans secrets      enclosos en natura,
no fór·al món      cosa que·m fos escura;
dels fets divins      gran part ne pogr·atendre.

Tornada

Plena de seny,      tot mon seny vull despendre
amant a vós      sens algun grat cossegre,
e durarà      fins que del riu de Segre
l'aygua corrent      amunt se puga stendre

Font: Blog personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia