On és lo loch on ma penssa repose?
¿Hon es lo lloch hon ma pensa repose?, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Hon es lo loch / hon ma pensa repose, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
On és lo loch      on ma penssa repose?
On serà, on,      que mon voler contente?
Ab escandall      yo cerch tot fons e tente,
e port no trob      on aturar-me gose.
Lo que, dabans,      de tot vent me guardava
és envers mi      cruel plaga deserta;
vagabunt vaig,      la casa qui m'és certa;
treball és gran      en part on yo vagava.

¿On és aquell      delit, quan yo pensava
ésser amat      de la qui m'entenia?
Tot mon voler      y el seu no·m defenia
d'amar, en tant      com son poder bastava.
Tots los senyals      c·amor donen entendre,
en ella viu,      no tolent-ne la obra.
¿Qui és aquell      qu·en amor tant descobra,
que no·n pogués      d'ella sentiment pendre?

Ja res del món      dolor no·m pot deffendre,
perdut és ja      tot lo goig de mon viure,
a mos amichs      de tristor puch escriure,
no·m basta temps      a poder-me'n rependre.
Tant la tristor      ha falagat ma penssa,
que tot m'és trist      quant puch oir ne veure,
tant que m'és greu      que yo vinga en creure
que a tristor      yo pusqu·aver deffenssa.

Puys que Amor      ab lo cor ferm dispensa
que sos delits      follament los espere
-e per açò      del món me desespere,
car sens amor      tot delit m'és offenssa-,
l'arma coman      a Déu, lo qui l'à feta,
lexant lo cors      desastruch per mal astre;
ja no li plau      de sos volers lo rastre,
puys ab dolor      viu per ell, no discreta.

Sí com l'om vell,      qui·n son temps vid·à feta
sats plaentment      en algun·art apresa,
e per fort cas      aquella l'és defesa
-no sab en qué      son giny de viure meta-,
ne pren a mi,      que no sé com me visca,
perque d'Amor      me veig tancada porta,
ne ssé pus fer,      ne·l voler me comporta
que d'aquest hús      per altre yo·m desisca.

Tornada

O foll·Amor,      malament se arrisca
qui per virtuts      vol amar nulla dona;
sa calitat      y el loch la fan ser bona,
car en rahó,      qual serà la que y visca?

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia