Cervo ferit no desija la font
Cervo ferit no desija la font, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
 Ceruo ferit no desija la font, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

Altres versions
Cervo ferit      no desija la font
aytant com yo      ésser a vós present;
al gran repòs      de mon contentament
passar no pusch      sinó per aquest pont.
Molt me ve tart      lo jorn tan desijat,
comprat molt car      per dolorós sospir;
e tart o breu      só cert que deu venir,
si per la mort      camí no m'és tancat.

Ésser no pusch      d'esperança lançat,
car yo us desig      segons mon major bé.
A vós deman:      contra mi res no us té,
mentre·l voler      vostre·m sia donat.
Si·l penssament      lunyava hun sol punt
d'imaginar      haver vostre voler,
sens aquell tot,      no pusch delit haver;
si no·s tot sa,      tost porà sser defunt.

Davant me veig      de grans dolors un munt,
puys ops he tant      per a mon contentar,
e mon voler      porà molt menyscabar
si·l vostre·s mou      e no mostra que munt;
e devallant,      devallarà lo meu,
e, d'alt cahent,      no darà poch crebant,
car tot estrem      altr·estrem és donant:
al poch estat      no par l'offenssa greu.

Mil veus lo jorn      és per mi pregat Déu
de ço qu·en vós      està la major part:
qu·en mon voler      hajau lo vostre sguart;
e prech Amor      vos lanç tot poder seu.
E si u compleix,      ladonchs pendreu estrem,
si troba loch      on se prenga en vós;
en loch dispost      sa passió·s en nós,
e lo contrast      tenim e no volem.

Noves de vós      saber mortalment tem,
dubtant-me fort      que no y mostreu amor;
per no saber      visch en altra dolor:
no ssé de qual      costat guart que no·m crem.
No és en vós      complir lo meu delit,
per bé que vós      vullau complir aquell;
d'Amor haveu      haver forçat consell,
en vós y en ell      recau mon bé complit.

Res no temau      ne prengau en despit
dels penssaments      meus ab varietat,
car en servey      seran de fermetat;
de tals servents      vol ser Amor servit.
Si punt d'enug      d'est praticar sentiu,
sens amor sou      o no sabeu qué vol;
ferm loch no·l té      qui d'aquest mal se dol,
lo moviment      per segurtat teniu.

Si tant de vós      com voleu no confiu,
mon gran voler      me porta·n aquest zel;
de vostre cors      no tem lo pus prim pèl
qu·en contra mi      res fes ne·m fos altiu.
La voluntat      vull que pas tota·n mi;
yo só celós      si molt amau a Déu;
dant-vos delit      sens mi, lo mal creix meu;
quant vos dolgués,      de mal vostre·m dolguí.

Tornada

Mon derrer bé,      de vós yo guart la fi,
quant del present      me trob ésser content,
e si·m veig trist      per algun cas present,
res venidor      trobar no·s pot en mi.

Font: Bloc personal DMRQ, sine data

Ausiàs March
Poesia