Un Enemic del Poble/1


UN ENEMIC DEL POBLE

Un Enemic del Poble no correspon, per ara, a cap  necessitat d'ànima col·lectiva. N'estem tan convençuts, que sols el publiquem per satisfacció pròpia. Mes tampoc deurà entendre's com una capelleta. Els col·laboradors no seran fixes, i això ens farà restar independents. Tots els originals, però, sempre seran inèdits. I l'hem fet aperiòdic també pel que diem i pensem dir.

ALEIX MAXÍMOVICH PIÈSHKOF (MÀXIM GORKIJ)

48 anys. És el primer i més fort escriptor de la Rússia d'avui, el que equival a dir el més gran escriptor contemporani. La seva producció -que arriba fins aquí trepitjada i malmesa per traduccions dolentes- té una valor moral extraordinària. La valor d'Home, i lliure. Els pobres de coratge i de cervell, no el troben pas tan gran. Nosaltres sols direm: la Rússia ha despertat. Així que aixequi els braços seran enderrocades les religions i els solis; viurà l'obra d'en Gorkij.

Aquest brau que no us diu que camineu, però que us fa avençar, aquest que fou un pària, pot ser que salvi el món. Car els pobles eslaus esdevindran el nou espill del camí a seguir.

Que la vostra labor sigui de joventut, de vera joventut. Sense cridar pas massa, mostrareu als altres com la sinceritat és la forma més forta d'agressió que s'ha conegut mai.

En un grup d'escriptors, mai no digueu mal d'un altre d'aquest mateix ofici. Els del grup ho entendran d'aquestes tres maneres: per enveja, per odi, per incapacitat. Si per cas hi ha qui es posa al costat vostre, és fàcil que ho faci també per això mateix: per enveja, per odi, per incapacitat.

Es parla molt de que no tothom és mereixedor de la glòria. I del martiri, n'és mereixedor tothom? Els botxins també soles ésser burros, a l'ensems que dolents.

Opinió
1917