Flectite genua!
Ој, ви руке вјерне
жуљаве, црне руке
што мотиком и плугом
дајете
Причест и Храну
незаситноме човјечјем гладу — 

Ој! ви ноге трудне
неуморљиве, тврде ноге
које друмови и вријеме
гвозденим копитом
болова и шутње
оковаше грозним.

Ој! ви прекинуте гране,
живога стабла живота
што видјех
источене, увехле, блиједе
падати под сјекиром
Правде,
Ко сломљене удове
Партенонских боговских кипова
ето сад и мене, 
ко дочасника Освете и Наде
из земље
Сунца и Гробова̂ 
гдје на кољена падам
па руке и ноге те твоје,
Сељаче српски,
дрхтавим уснама љубим,
помашћу крстим
и махрамом с појаса бришем,
јер саме испунише
тајанствено Слово Спасења:
— Смрт је побјеђена Смрћу!

Извор 
1914. Глас југа. Љубљана, година 1, број 1, стр. 32.

Иво Војновић