Смрт Уроша Петога/30
ПОЈАВА III
Вукашин улзи са Дијаком, Влатко стоји на вратима.

 
ДИЈАК:
Повеља је ево написана, 
И ударен златан на њу печат. 
ВУКАШИН:
Приступи ми, грађанине Влатко, 
И преда ме клекни. 
Што си у траг свој завјери уш'о 
И мени је ноћас доставио, 
Ја краљ српски за услугу таку 
На племство те дижем.
ВЛАТКО:
Сјајна круно!
ВУКАШИН:
А за другу услугу још већу 
Којом ћеш ме данас задужити 
Врањанским те именујем кнезом. 
Ево на то повеље ти моје. 
ВЛАТКО:
На кољену примам је и љубим, 
И остајем твој роб до вијека. 
ВУКАШИН:
Устан', кнеже, не роб, но пријатељ, 
Који својом вјерном услужношћу 
И даље ће, много даље поћи. 
ВЛАТКО:
Твог имена већ велика слава 
Још нарасла, и св'јет прекрилила! 
ДИЈАК:
Поздрављам те, кнеже, и краљеву 
Честитам ти милост. 
ВУКАШИН:
Сад на пос'о. 
Одмах скупи поуздане људе, 
Проспи злата међу њих, и крепко 
Насртаје бунтовног грађанства 
Све до мрака одбијај од двора. 
Мој Краљевић са дворском ће стражом 
Све засјести улице у граду 
Којим влада Пећки друм, да племству 
Запријечи састанак с грађанством; 
А Видоје с четом коњаничком, 
Коју ми је деспот оставио, 
Чувати ће унутрашњост двора. 
Нама треба до вечера само  
Одржат' се, па с војскама тада 
Које ће нам с двије странв стићи 
Буну ћемо свладат' и казнити. — 
Иди сада. Чуј, пошљи ми одмах 
Оне људе. Гледај кога бираш. — 
Ти их, ђаче, прими па доведи 
Право к мени. (одлазе Влатко и вел. Дијак)

Смрт Уроша Петога