*** (Минуће и младост наша...)
Минуће и младост наша,
Па и срећни данци ови
Прохујаће хитро, нагло,
Ко слађани, кратки снови.

Све ће проћи — ништа више
Неће бити као сада,
Ко и оне жеље бујне
Што их гаје срца млада.

Па сад барем док нам радост,
Док нам срећа шири крила,
Уживајмо барем сада —
Љубимо се, душо мила!

Љубимо се, љубимо се
Док смо јоште чили, млађи —
Та младост је санак само —
Па нека нам буде слађи!

Љубимо се, љубимо се —
Та љубав је наша света —
Љубимо се док нам срећа,
Док нам јоште радост цвјета!

Извор 
1894. Босанска вила, лист за забаву, поуку и књижевност. Година девета, број 4, стр. 55.

Светозар Ћоровић