Новим људима
Новим људима 

Потамниће сунве, пуно себичности, - 
Та маћеха оних силних милиона,
Што неће да чују песме са Амвона
Што се хоре пуне лажне побожности. . .

Срушиће се двори и труле зидине
Покриваће оне, што у томе маху,
Кујућ за нас оков, мирно пироваху
Док ми гладовасмо као какве псине!

И тада ће Сунце Слободе и сјаја
Угледати од нас, нових људи, свако,
И певаће онај, што је дотле плако. - 

Јер на земљи неће бити више ваја,
И чуће нас тада сви тирани крути
Што никако дотле не хтеше нас чути!

Милан Несторовић

Српска уметничка поезија