Душан Силни/15
ПОЈАВА 6
ЛАЗАР, затим СИМЕУН.

ЛАЗАР (Журно дође с противне стране; стане на врата кроз која одоше господа; подуже гледа): 
Одоше; једва се једном очистише одаје од ових надувених владарчића. Сад можемо мало и ми наше државне послове. (Отрчи на другу противну страну и руком маше).
СИМЕУН (Појави се, плашљиво, иза стубова): 
Је си ли са свим сам?
ЛАЗАР: 
Не бој се! Овамо! Седимо мало овде на ове красне столице. Ко зна, шта ћемо некад бити и нас двојица? Сешћемо овако деспотски, па се намргодити, а дворски ставилци и владичице све ће дрхтати од страха кад нас опазе. Реци ти мени, Семша кад би те запитао господин краљ: шта најволиш? Шта би му ти рекао?
СИМЕУН:	
Рекао бих му (Застане). Рекао бих му да... то јест не бих му рекао ни једне.
ЛАЗАР: 
Право си казао! Завежеш и пред владичицама, а камо ли пред господином краљем. Али кад смо тако лепо ушли у државне разговоре, реци ти мени: како ти се допада Теодора?
СИМЕУН:	
Која, има их две?
ЛАЗАР: 
Па сестра краљичина. Видиш, кад би мене питали: која је најлепша на двору, право да ти кажем, рекао бих: Теодора.
СИМЕУН:	
А Припчева Милица?
ЛАЗАР (Брзо): 
Разуме се, после Милице. Видиш, господине мој, Теодора је баш као створена за таког човека као што си ти.
СИМЕУН:	
Мислиш?
ЛАЗАР: 
Не мислим, него ето ти и говорим. Пре свега је лепа.
СИМЕУН:	
То јесте.
ЛАЗАР: 
Па мудра.
СИМЕУН:	
И то јесте.
ЛАЗАР: 
Па од старог властелинског колена.
СИМЕУН:	
Са свим тако.
ЛАЗАР: 
Па што је речита...
СИМЕУН:	
Баш чеках да то кажеш. И за то, што је речита, не допада ми се.
ЛАЗАР: 
Говори и грчки и бугарски.
СИМЕУН:	
Нека говори и латински — не допада ми се! Ја не марим лов, она воли лов; не марим коње, она по цео дан шврља на коњу; у цркви никада, у врту никада.
ЛАЗАР: 
Па... Кад би били заједно: она мало као ти, ти мало као она, сродили бисте се, ваистину, били бисте красна господа.
СИМЕУН:	
Кажем ти: Не допада ми се! За то, за то и за то... што већ волим другу.
ЛАЗАР (Устане, зачућено): 
Другу?
СИМЕУН:	
Која није ни Српкиња ни Бугаркиња.
ЛАЗАР: 
Него?
СИМЕУН:	
Гркиња!
ЛАЗАР: 
Стани, друже, да се прекрстим!
СИМЕУН:	
И ако желиш да знаш која је, могу ти и то казати.
ЛАЗАР: 
Е, па молим те, реци ми!
СИМЕУН:	
Томанида.
ЛАЗАР (Зачућено): 
Кћи Ане Палеологове.
СИМЕУН (Одлучно): 
Главом њу.
ЛАЗАР: 
Кад ли се, пресветли господине, видесте, кад ли се брже познасте? (Гледа у средње стубове).
СИМЕУН:	
Кад смо се видели да видели — свршено је! Ми се волимо, и, ако желиш и то знати: узећемо се.
ЛАЗАР: 
Лакше, лакше, соколе мој, има ту још ко да се припита. Ти си краљев брат... али, (погледајући у средње стубове) шта ме се, најзад, и тиче то, сам расправљај с господином краљем! Али, право да ти кажем: не волим Гркиње.
СИМЕУН:	
Говориш из зависти.
ЛАЗАР (Иронично): 
А зашто да завидим? Стари наши веле: Гркиња неће љубави, него власт.
СИМЕУН:	
Али ћемо и ми умети бити муж.
ЛАЗАР: 
Да круну носиш, да си господин од оба Рима, опет би, драгановићу мој, онамо куда ти покаже њезин онај тако малешни (покаже) прстичић.
СИМЕУН:	
Лазаре, ти ме врећаш.
ЛАЗАР: 
Не врећам, него говорим оно што је бивало и што ће битисати. Зар ниси ништа слушао о Симониди (Погледа непрестано на исту страну). Узмимо да те твоја драга не би слушала, реци: би ли јој могао (покаже рукама како се заврће шија).
СИМЕУН (Храбро): 
Кад би била непокорна — зашто не?
ЛАЗАР: 
То се само тако говори... ипак ти велим наше су Српкиње боље.
СИМЕУН (Увређено): 
По чему?
ЛАЗАР: 
По свему... само кад проговори као ја, већ ми је милија... па ако има и мане и мане јој волим... па ако се и поџаврљамо, препиремо се српски!
СИМЕУН:	
Говориш тако, јер не познајеш Гркиње.
ЛАЗАР: 
Хладне, строге, надувене, облапорне на новац и власт... једном руком сеју порок, а другом раздор...
СИМЕУН:	
Лазаре!
ЛАЗАР (Подругљиво): 
Реци: Лазаридес! Ишчупаћу ја из тог племенитог срца лукаву Томаниду. (Погледајући при том на исту страну, опази Теодору и Милицу, које лагано долазе). Ево их, ево!
СИМЕУН:	
Ко?
ЛАЗАР: 
Теодора и Милица.
СИМЕУН:	
Спасавајмо се!
ЛАЗАР: 
Куд?
СИМЕУН (Плашљиво): 
Куд било.
ЛАЗАР: 
Не бој се! Ако те је страх заклони се за стуб. (Симеун се прикрије) И овај се још нада да ће заповедати Гркињи.

Душан Силни