Сонет - XXVIII
Милутин Бојић 

Сонет - XXVIII

O, јадни моји кринови и лале, 

Спустите главе, треба да се вене, 

Нећете више у јутарње смене 

Осмехе чути и клике и шале. 

Разбијте бисер, седеф и корале 

И лијте сузе, јер су црне сене 

Пале на извор ружичасте пене 

И дробе ахат и црне корале. 

Некад мирисом к себи сте ме звале 

И беле лиске за пољубац дале 

У час кад речи и кад боје плене. 

А сад је тужно свуд куд око трене. 

О, јадни моји љиљани и лале, 

Немамо сунца. Треба да се вене. 

Милутин Бојић
С