Измирење
Од четрдесет ле̑та прође више:
Ти, сестро мила, још си у разбоју
Ткућ’, певајући ону песму своју;
Још ти црвени каранфил мирише

У коси тешкој боје жита зрела;
И још ти чунак бацају кроз жице
Руке ко̑ крила беле голубице;
Шеснаест ле̑та још ти трепте с чела;

У црвеној си рекли... непрестано
На булку личиш. — Смрт је дошла рано.
О много боље! Време би чинило

Своје, вршећи ван мене измену;
Ја бих сад вид’ла једну стару жену...
У мен’те Време није изменило.

Извор 
1912. Звезда, бр. 1. стр. 2.

Јелена Ј. Димитријевић
Сонети