Децембарско небо
Децембарско небо 

Под овим оловним плаштом сивим
ја немам топлог места,
и немам мушког геста - 
ја не живим.

Ја се спасавам испред себе.

Јер да л' је живот:
пијан од срама
ваљат се по мрачним капијама?

Ја бежим испред себе:
од сваке се биљке помоћи надам,
од сваког облака покрова тражим,
од сваке магле заклона желим,
од сваког човека милости молим.

Али помоћи ни с које стране
(ја ваљда морам да страдам):
јер кроз беле пољане дуге
тешким топотом у гроб ме прате
моје болесне Туге...
. . . . . . . . . . . . 
Моје болесне Туге...

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија