Љубичице. XL. Пастирка
Набујала травчица
И поток се жури,
А водопад губи се
У танки мехури.
Поветарац пролази
Кроз шуме и гаје,
Из далека река се
Као стакло сјаје.

Моје стадо свилено
Пољаницом пасе,
А млекушчад пребела
Трчи и игра се.
Па кад даље потерам
Радују се млади
Баш к’о ситни гласићи
Малених звонцади.

Брдом планди пастирчад,
Разлежу се свирке,
А ми доле играмо
Малене пастирке.
Ка’ у хитре кошуте
Ножице нам мале,
Ми би, тице веселе,
Вазда скакутале.

А кад падне врућина,
Рашчисти се време,
Притерамо овчице
У дубраве неме.
Па под стрехом зеленом
Лиснатога грања
Латимо се, веселе,
Лакога играња.

Па док стадо прилегне
Код воде да спава
Накидамо цветића
Црвена и плава.
Па у слатком кикоту
Китимо се младе,
А хладни нас вихори
Са планина хладе.

Но кад вече захлади
Приближе се мраци —
У село се спустимо
Лагани кораци.
Па певамо песмице,
Ка’ тице на грани,
А мимо нас пролазе
Весели јарани.

Извор 
 1866. Вила. Година друга, број 32, стр. 509.

Милорад Поповић Шапчанин