Милош Обилић (Јован Суботић)/13
ОСМИ ПРИЗОР
Обилић доведе Јусуф-пашу. С њима дође и Милан Топлица

ЦАР ЛАЗАР: 
Гледни, пашо, у сва ова лица,
Што ти кажем у сваком ћеш наћи.
Носи натраг понуду падиши:
Кад год дође, спремне ће нас наћи.
ЈУСУФ-ПАША: 
Ако ову понуду одбисте
(Погледајући крадом на Бранковића.) 
Ваљда другу коју примићете.
ЦАР ЛАЗАР: 
Ако какву бољу донесеш нам 
Радо ћемо бољи глас ти дати.
(Оде, за њим сва господа, осим Бранковића, Јусуф-
-паше и Обилића.)
ОБИЛИЋ (паши): 
Хајде, пашо!
БРАНКОВИЋ:
Мени цар наложи
Дочекати турскога гласника.
ОБИЛИЋ: 
Теби рече пашу дочекати 
А мени га рече испратити.
БРАНКОВИЋ: 
Ког цар Лазар Бранковићу преда,
Тог му мора он сам и узети.
ОБИЛИЋ: 
Хајд’мо цару па нек’ он пресуди.
БРАНКОВИЋ: 
Ја га немам низашто питати:
Знам заповест, друго ми не треба.
ОБИЛИЋ (оде).
БРАНКОВИЋ (паши нагло): 
Имаш јоште оно писмо, пашо?
ЈУСУФ-ПАША: 
Имам!
БРАНКОВИЋ: 
Дај га!
ЈУСУФ-ПАША (пружи му га): 
Ево ти га!... Дакле 
У тебе се смемо поуздати?
БРАНКОВИЋ: 
Само паз’те, да свет ништ’ не дозна.
Ћути, ето Обилић долази.
ЈУСУФ-ПАША (за себе): 
Луда главо, срце од камена!

Милош Обилић (Јован Суботић)