Вјеруј...
Вјеруј у срце моје, света је искра она,
Што га у пламен диже,
Као молитва блага звуком јутарњег звона,
Те с тобом небу стиже.

Вјеруј у поглед овај, коме су миле и свете
Твог' лица слатке дражи,
И души мојој, што те, чисти, небески цв'јете,
Са миловањем тражи.

Вјеруј у стисак руке, с њиме се жеље дају,
Које ти срце спрема,
Вјеруј, као што и ја вјерујем, да у рају
Таког анђела нема!
Алекса Шантић 

Шантићеве песме 1895.