Исповест у овој строфи
Ноћ струји
И љуби твоје косе нежне.

А пахуље снежне
Ко̂ бели славуји
Кроз даљине свете,
Безнадежне,
Немо некуд лете...

— Снови су ми опет
Непобедне чете!

Идем са неба и Бога да скинем!

И ја морам с њима
Ноћас да погинем,

Драго моје дете!...

Извор 
1928. Живот и Рад. Година 1, књ. 1, свеска 1, стр. 51.

Ранко Младеновић