Суморни дан
Киша сипи... У даљини

Повила се магла густа;

Дан пролази у тишини,

Гора нема, поља пуста.

У Мртвилу све почива,

Нигде нема створа жива.

Свуда пустош и досада

Царује и влада,

Нити срце штогод жели,

Нит' се чему нада.

Расејано поглед блуди,

Тромо иду часи.

Из даљине звоно гуди,

Разлежу се гласи —

Одјекују на далеко...

Мора да је умро неко.
Војислав Илић