Прехвала/30
ОСМИ ПРИЗОР

ПИЈЕНА (уплашен.)
ПРЕХВАЛА (ужаснута):
Шта је, брате?
ПИЈЕНА:
Зло је, сестро!
ПРЕХВАЛА (у највећем страху):
Како!
Где је отац? Сигурно погину?
ПИЈЕНА:
Није!
ПРЕХВАЛА (одахне):
Није? О хвала ти, Боже! 
Па о каквом злу реч може бити,
Кад нам није отац погинуо?
ПИЈЕНА:
Отца су нам Грци зоробили!
ПРЕХВАЛА:
Брже за њим! Купи одмах људе!
Дај звонити по свима селима...
Разви црну на граду заставу...
Та мужко си, иди избави га!
ПИЈЕНА:
Док ми наше људе изкупимо, 
Они ће га из земље одвести... 
О проклета грчка пријеваро!
ПРЕХВАЛА:
Шта си дакле чинит' наумио?
ПИЈЕНА:
Идем одмах с овом шаком људи 
Што ев’ овде у граду имамо,
Па што буде... волим погинути, 
Пег’ да рекну, даде га одвести.
ПРЕХВАЛА:
А где оста Предислав? Сигурно 
Погинуо је, кад га не избави?
ПИЈЕНА:
Предислав је славно погинуо!
ПРЕХВАЛА:
А шта бија са другим нашима?
ПИЈЕНА:
Што не паде у гору се разсу; 
Помало се у град сабирају.
ПРЕХВАЛА (слуша):
Ко то иде?

Прехвала