Пуста кућа
Ветар мумла око куће,
Ја га слушам у самоћи —
Ветар гуди, песму пева:
Све пролази, све ће проћи...

Да̑, пролази!... Некад беше
Пуна кућа пријатеља,
Пуна громких разговора,
Смеха, песме и весеља.

Ал’ је онда мого̑ ветар
Са пророчком песмом доћи,
Ми од граје нисмо чули:
„Све пролази, све ће проћи.“

Расуше се знанци моји,
Бахнуше у свет далеки,
Ко зна куд их живот витла —
Под земљом су можда неки.

Пуста кућа глуво хуји,
Мрак се хвата, вече касно
Већ наступа... „све пролази
Све ће проћи“... чујем јасно.

Око куће ветар звони,
Над кровом се тихо чује,
Јецајући жалостиво
Ко̑ да неког сахрањује.

Извор 
 Милета Јакшић: Песме, Матица Српска, Нови Сад, 1984, стр. 24

Милета Јакшић
Поезија