Немања/12
ТРЕЋИ ПРИЗОР
Бан Степан уђе.

АНА:
Ко је, отче?
БАН СГЕПАН:
Младу једну деву
Или неву доведоше људи 
Оружани од главе до пете. 
Рекоше ми добро је чувати. 
Наместих је, где нађох најбоље, 
А сад хајде, да те њој одведем, 
С' тобом ће се најпре разабрати.
АНА:
Хоћу, отче! Како не бих хтела? 
Можда тужи за својом сестрицом, 
Па ће наћи у мени сестрицу 
Нерођену као и рођену.
Гледаћу је као мајка кћерку, 
Тешићу је као друга другу,
Само да јој туга одумине.
(Оду.) 

Немања