ЂУЛИЋИ L
A молиш ли се, свете? 
Ти с’ Богу не молиш! 
И како ћеш се молит’ 
Кад неба не видиш! 

А зар се неба двери 
За једног отворе, — 
Тек онда широм стоје, 
Кад двоје говоре. 

Две душе загрле. се, 
А срце бију два, 
У Тој се срећи рађа 
Тек права молитва. 

У сузама се купа 
Па све јој трепти сјај, — 
И повије се у меки, 
У топли уздисај. 

А ко ће је попети? 
А ко би, него ти, 
Ти божја прва ћери, 
Ти света љубави! 

Па ид’те, молитве нам, 
Куд сте се спремиле, 
Бог ће вас радо примит’ 
Од ћери премиле!

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 231-232 , Матица српска, Нови Сад.