Мејрима/33
ПОЈАВА V
Али-паша и Мејрима

АЛИ-ПАША: 
Ето, кћери, жеља да одлазиш 
Најзад ће се теби испунити;
Ни ноћ овђе затећи те неће.
МЕЈРИМА: 
Дакле ћемо кренут’ се још данас? 
АЛИ-ПАША: 
И имаћеш међу сватовима 
Једног новог кому се не надаш.
МЕЈРИМА: 
Новог, велиш! Ко је тај?
АЛИ-ПАША: 
Ја лицем.
МЕЈРИМА: 
Ти, мој бабо? Алах то не дао! 
АЛИ-ПАША: 
Зашто, д’јете? Би л’ ти жао било? 
МЕЈРИМА: 
(Живан чека у планини свате;
Ја бусију свому оцу спремих!
Ја га на смрт водим!)
АЛИ-ПАША:	
Шта је теби?
К’о стијена шта си пребл’једјела? 
МЕЈРИМА: 
Ој молим те, немој ићи с нама, 
Сад путови засједа су пуни.
АЛИ-ПАША: 
Од засједа нимало не презај,
Уз сватове добру чету водим.
МЕЈРИМА: 
Чету? Али ти у њој не буди,
Ако нећеш да од страха умрем;
Ох, не буди у тој чети пустој. 
АЛИ-ПАША: 
Морам ићи у Крајину послом, 
Тако везир жели, а везира 
Сада није срдит’ непослухом.
МЕЈРИМА: 
Нећеш ићи, ја ти не дам ићи,
Ја ти... чуј ме,.. Боже, Боже, Боже! 
АЛИ-ПАША: 
Јучер смјела, а плашљива данас! 
Неумјесно и једно и друго.
Ти се само за пртљаге брини,
А за нашу пуну безопасност 
Мен’ остави бригу свуколику. (Отиде.) 
МЕЈРИМА: 
Страховито! Кроз кћерино дјело 
Погинуће најњежнији отац!
Та грјехота, авај, надвисује 
Све остале што сам починила.
Црна кћери, о Мејримо клета,
Како да те већ и носи земља?
Проломи се, бар се ти проломи,
И убицу очину прождери! (Отиде.)

Референце 

Мејрима