Прољеће (1887)
Алекса Шантић 

ПРОЉЕЋЕ 

Гле красоте, гле љепоте 
Што се сада створи! 
Гле како се љупка, мила 
Тица пјесма хори. 

Пупољци нам са свих страна 
Своје главе дижу, 
А мириси разног цв'јећа 
У груди нам стижу. 

Љубичица красна, мила, 
Шири листе своје, 
А славујак код ње стао, 
Умиљато поје. 

Челица нам лака, хитра, 
Око цв'јећа л'јеће, 
Прољеће је мило дошло, 
Мировати неће. 

Забруј'о је већ и поток 
Студени и 'ладни, 
Весел'те се сада и ви, 
Сиромаси јадни. 

Радостан је сада пастир, 
Па уз фрулу свира, 
Око њега мило стадо, 
Па травицу бира. 

Ратари се са свих страна 
Журе својим ралом, 
- Сада има и лептира, 
Благо Ники малом! - 

Долетјела хитра ласта, 
Кроз зрак се вијуга, 
Поносито стао славуј, 
Гледа је из луга. 

Хвала теби, мили Боже, 
На оваком дару! 
Још Србину уз прољеће 
Пошљи славу стару!... 

1887.

Шантићеве песме 1887.