Зимњи дан
Над површјем земље снежне
Небо плаво, ветар дува;
Сунце само своју младост
И лепоту вечно чува.

Данас само за тренутак
Небом плавим мило си̑ну,
И, к’о срећа, као љубав,
За голу се шуму ви̑ну.

Извор 
1897. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година друга. стр. 200.

Преводи
Конрад Фердинанд Мејер