Смрт Уроша Петога/3
ПОЈАВА III
Цар у ловачком одијелу. Царица.

 
ЦАРИЦА: 
Шта, Урошу, зар у лов и данас? 
УРОШ: 
Још и данас, мајко. Збогом остај. 
	ЦАРИЦА: 
А ја хоћах да се с тобом мало 
Разговорим. 
УРОШ: 
Остави за сутра; 
Краљевић ме у дворишту чека. 
ЦАРИЦА: 
Али могу стигнути још јутрос 
Са бојишта важне нам вијести. 
УРОШ: 
А такове шта се мене тичу? 
¬Рат је с кнезом чисто краљев пос'о; 
Краљ њему нек и води бригу. 
ЦАРИЦА: 
Цар је само ни о чем не води! 
Урошу, то је доста јадно. 
УРОШ:
Ни чему?.. Ко зна. 
ЦАРИЦА: 
Ах, ах! видим. 
УРОШ: 
Тако ув'јек не тугуј ми, мајко; 
Видиш много, али све не видиш. 
(Сагиње јој се к уху) 
Мачак када жмури зар он спава?... 
И ја чекам једну в'јест, ну кашње; 
А знаш какву?.. да су с' обојица 
Овим ратом сатрли. Сад збогом. (одлази) 
ЦАРИЦА:
Стани... Чух ли добро? Мало рече, 
Ал' из оних р'јечи од једанпут 
Синула ми пред очима муња. 
Би ли било у његовом духу 
Какве моћи што потајно тиња? 
Благо мени ако ту откријем! (одлази)

Смрт Уроша Петога