Лисистрата/11
ČETVRTA POJAVA
Lisistrata, Kinesija, horovi
 
KINESIJA 
Ah, jadna mene! Kako li me raspinje 
i čupa, ko da sam na točku razapet! 
LISISTRATA 
Stoj! Ko to zađe među straže naše? 
KINESIJA 
Ja! 
LISISTRATA 
Muškarac? 
KINESIJA 
Da, muškarac! 
LISISTRATA 
Odmah odlazi! 
KINESIJA 
A ko si što me goniš? 
LISISTRATA 
Ja sam stražarka! 
KINESIJA 
Pozovi meni, bogova ti, Mirinu! 
LISISTRATA 
Gle, da ti zovem Mirinu? A ko si ti? 
KINESIJA 
Ja njen sam muž, Kinesija, sin Mudonjin. 
LISISTRATA 
Raduj se, dragi! S poštom u nas tu 
i s pohvalom se ime tvoje spominje. 
Ta svojoj ženi uvek si na jeziku, 
pa primi l’ jabuku il' jaje, govori: 
»Kinesiji bih ovo dala!« 
KINESIJA 
Zaista? 
LISISTRATA 
Da, Kipranke mi! O muževima reč 
povede li se, tvoja žena usklikne: 
»Ta šta je sve to prema mom Kinesiji!« 
KINESIJA 
Pozovi mi je! 
LISISTRATA 
Šta ću za to dobiti? 
KINESIJA 
Ta ja ću tebi, ako hoćeš, Diva mi, ‐ 
to imam, a što imam, tebi dajem to. 
LISISTRATA 
Ev' idem, pozvaću je! (Odlazi) 
KINESIJA 
Brzo pohitaj 
U svom životu nemam više radosti 
od onog časa kad mi kuću ostavi. 
Kad uđem, uzdišem, i čini mi se sve 
ko izumrlo; a kad jedem, zalogaj 
ni jedan ne prija mi. Strašću gorim sav. 
(Miriina se pojavljuje s Lisistratom na vratima)  
 

Лисистрата