ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ XLVII
Други на гроб плоче мећу 
И ваљају на њих хриде, 
Е да спомен дуже траје, 
Да с’ гробови даље виде. 

Нека ради ко шта хоће, 
Слободно је, свак по своме, 
А ја мртве моје дижем, 
Па у срцу носим своме. 

Гроб је и то, ал’ на њему 
Душа моја цркву зида. 
Гроб је и то, и на њему 
Од бола је пирамида. 

Кад ја умрем, бол ће пасти, 
Ал’ ће с’ бршљан ширит’ јаче, 
— А остаће можда дуже 
Него плоче и крстаче.      

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 320 , Матица српска, Нови Сад.