Љубавна песма
Шуме бокори цветног јоргована, 
И ноћ звездана трепери, и жуди 
За бујну љубав, свету богом дана. 
Док месечина насмејана блуди, 
Шуме бокори цветног јоргована.

У таку ноћ је пожудну и страсну 
Изолда некад чекала Тристана. 
Буде се гробља уз кукњаву гласну 
И сећају се прохујалих дана. 
У таку ноћ је пожудну и страсну,

Носећи собом лествице од свиле, 
Старински витез. пун вере и наде, 
Хитао замку своје верне Виле, 
И певао јој страсне серенаде. 
Старински витез, пун вере и наде!

Шуми, о ноћи прохујалог доба!
У срцу носим некадање људе.
Поворке беле дижу се из гроба,
И са мном љубе, чезну, стрепе, жуде!
Шуми, о ноћи прохујалог доба,

Страсно и жудно! Она мене чека 
Ко некад плава Изолда Тристана. 
Стрепи, и слуша топот из далека. 
Док месечина насмејана сија 
И ћув мирисни заносно ћарлија 
У бокорима цветног јоргована!

Милан Ракић