Крвави престо/15
Друга појава

КОСОР (дође)
Каквог ми носиш гласа? Говори! 
Е да л' се наши изасланици 
Вратили веће? Ил' ако нису, 
Јеси ли чуо кад ће доћи? 
Хоће ли с' њима и бунтовници? 
Ил' ваљда нас је ко год издао, 
И смерове нам осујети тим? 
И ја се чудим, што их још нема, 
И што не дају од себе гласа. — 
Улак, што сам га пред њи послао 
Рапом се зором данас вратио, 
Ал се с' њима није сусрео. — 
Добро би било, ако би, ваљда 
Весника другог послали пред њи.
ЈАКИНТА:
Да на орлујски полети крили. —
И то би дуго по мене било!
Небеска стрела може тек тако
Ка' што би сада Јакинта хтела:
Неизвесност је очајев близанац. —
КОСОР:
Стрпељивост је онај  златни мост.
ЈАКИНТА (упада му у реч)
То није мост, већ  тешки окови;
Душа ми никад носит' их неће!
Немој ми више да је спомињеш,
Већ раци право, тако био жив,
Имаш ли наде, да ће умишљај
Жељени успех да нам крунише?
КОСОР:
Из звезда не знам ни ја читати,
Нит' верујем, да има сатане,
Ал' ако има збиља врагова:
Нека те није никад ни бриге,
Е врага два онака посласмо
И Велзевула што ће омахнут!
А нек'мо л' твоје луде рођаке,
Што сзакој лепој речи верују.

Крвави престо