ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ IX
Kад сам био на твом гробу 
Замириса мир босиљка, 
А мени се причу гласак: 
„Шта ми ради моја Смиљка?“ 

Твоја Смиљка, сиротанка, 
Још не може ногом стати, 
А отац је зборит’ учи — 
Прва реч јој биће: Мати! 

Кад узмогне ногом стати, 
Кад научи матер звати, 
Довешћу је гробу твоме, 
Ту нек каже: Мати, мати! 

Ох, како ће на те гласе 
Црна гуја јада мога 
Упити се, стегнути се 
Око срца рањенога! 
Па ће можда смртним стегом 
Раздробити сву теготу, — 
Ви’ш, како су лепи нади, 
Што ме држе у животу! 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 272 , Матица српска, Нови Сад.