Неименована песма Алексе Шантића 9
Алекса Шантић 

Кô да није јесен нит' се сумрак снио:
Под младијем гроздом сочни прут се свио,
         А грличин глас
Изнад модрих жита слатким трилом звони
         И поздравља нас;
Лептирица трепти и кô прамен сњежни
Полагано пада на пупољак њежни.

Вјетрићи нам с грана пахуљице носе,
А ја жудно љубим твоје меке косе
         Онај мили прам...
Кô да није јесен, као да не блудим
         Остављен и сам.
Ој снови без мира, ал' варати знате,
Да на мутно око нову сузу дате...

Шантићеве песме 1900.