Немоћ
Немоћ

          Побеђени смо!

Истину свету и праву
сахранили смо и по стоти пут
и предали смо Забораву
оно што је било;

и верујемо да је све то
била шала
пјаног једног, лудог Карневала
који је у крви отпловио; и, ето,
сада је опет све у реду.

Затворили смо очи на беду
и рекли смо да су то наши греси...

Признали смо да смо чемпреси
да вас само хладе сађени,

пристали смо чак и да буду награђени
сви ваши понизни лакеји - 
наше убице јучерашње.

И опет су протекли дани,
растргани,
без спона
између греха и среће,
као пре.

А ми, као богови изгнани,
без власти и без трона,
певамо опет у Маглу и у Ноћ,
као пре...

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија