Ljubovnici/43
Deseti prizor
DOTUR, maškaran na žensku, i FABRICIJO
FABRICIJO: Gospođa Lukrecija, ti ne znaš vele dobro koliko su velike moje požude za nazvat se tvoj sluga. Zato, molim te, nemoj pustit da dovršim dni moje u ovako mlađahna ljeta. 
DOTUR: Iuppiter omnipotens, precibus si flecteris ullis, aspice nos! hoc tantum; et si pietatem moremur, da deinde augurium, pater...! Orsů, animo! 
FABRICIJO: Ovo je Dotur, Per verita mia! Što se je ovako maškarao? Orsů a noi! Gospođa, što si umukla i ne davaš odgovora jednomu koji cjeć tvoje ljeposti spravan je umrijet? 
DOTUR: Sinjor Fabricijo, nije pravo ovako presijecat pute časnijem djevojčicam. Zato pusti me otit. 
FABRICIJO: Nije zla svrha moja, niti su misli moje potištene, želim razgovarat se malo s tobom. 
DOTUR: To ćeš mi rijet drugi put, sad imam posla. Ja idem doma. 
FABRICIJO: Ali ti hoću sada izrijet moje potrjebe, pokle je ovako dobra okazijon. 
DOTUR: Da govori, destrigaj se! 
FABRICIJO: Ja znam, gospođa, da oni Dotur Prokupijo želi vjerit se za tvoje gospostvo. Zato, budući ja bio njegov skular, oblegan sam avizat tebe od njegovijeh imperfecijoni, za ne vidjet te utopljenu. 
DOTUR: Sic sit in exitium lingua proterva tuum! 
FABRICIJO: Evo ti, najprvo, ima četiri fontanele, i trijeba je držat jednu djevojku da ništa ne čini nego vuče brštran i pere peče. 
DOTUR: Criminibus fictis improba lingua valet. 
FABRICIJO: Ovi ne ima u kući ničesa, spi na slavnici pod jednijem biljcem u sto krpa bez lincula. 
DOTUR: Audes nympha deum petulante lacessere lingua? 
FABRICIJO: On pije bokarom na rebra i, kad je pobjed, smrdi mu fjat kako bačva. 
DOTUR: Ne livida lingua laedat virum. 
FABRICIJO: Naučio je četr' riječi latine napamet i čini se dotur, a ne umije štit. 
DOTUR: Este procul lites et amarae proelia linguae!
FABRICIJO: In conclusione, on se ne bi uštedio učinit koju mu drago sramotu a da mu se je naždrijet. On bi za dobar bokun prodao i sebe. 
DOTUR: Invidiae nefariae, letali plaga percussi. È impossibile da se mogu uzdržat! 
FABRICIJO: Da što mi tvoje gospostvo na ovo odgovara? Zašto mučiš? 
DOTUR: O virtutis comes invidia, quae bonos insequeris! 
FABRICIJO: Orsů, ja hoću vidjet to lice, iz kojega sja mojoj noći presvijetlo sunce. (Ovdje ga otkrije). Ah, od ništa čovječe, na ovo li si se stavio? Ovo li ti ide od ruke učinit? (Ovdje ga uhiti za ruku i mota ovamo-onamo.) Da učinim od tebe spektakul svemu Gradu! Ovako li mi si obećao ne dohodit okolo ove ulice? Ovamo, ovamo! 
DOTUR: Sic dirus Atreus capita devota impiae speculator irae. Molim te, sinjor Fabricijo, prosti mi! Jošte za ovi put ostavi me, a unaprijed čini od mene što hoćeš. 
FABRICIJO: Ne, ne, ovdje se imaš svuć delongo, via, via! Davaj ovamo te haljine! 
DOTUR: Junonem ardenti trepidam gravis increpat ira. Molim te, pušti me otit. Compesce furorem, iram tempera! Prosti mi! 
FABRICIJO: Non sarà altro, hoću da se ovdje svučeš, altrimenti faro delle risoluzioni massicce! Via, via, počmi! 
DOTUR: Deponam velum, deponam cetera quaeque, a život mi prosti! 
FABRICIJO: Hoću, od toga se ne straši, samo se počmi svukovat. 
DOTUR: Manco male! Desistunt venti, et vesana Propontidis ira. (Ovdje se svukuje i bježi.) Comes indivisa furoris praecipites agit ira gradus. 
FABRICIJO: Ovo je neka stvar apostana. Otit ću se ja obuć u ove haljine i doć ovdje za vidjet što će bit.

Референце 

Ljubovnici