Лахан/25
ДЕЈСТВО ЧЕТВРТО
 
1. 

КОНСТАНТИН (на носилима лежи, мало даље) БОГОР, НЕШКО и неки ПАСТИРИ

НЕШКО (тајно Богору): Баш ми га је жао. 
БОГОР (тако исто): Еда ли је мала ствар изгубити битку и пасти у руке онима, које је увредио? 
НЕШКО: Већ он не, него Марија. 
БОГОР: У његово име. 
НЕШКО: Баш сам љубопитан, шта ће Лахан чинити. 
КОНСТАНТИН (ухвати се за ногу): Ти да ћутиш, кад има старијега од тебе. Није ли тако, господо сјајна? Кад цар и срце тужи, онда јургетар и нога тако изгледа, као мрави, који се у утроби лава легу. (Дигне главу). Ко је овде? Ступци отечества! Благо си земљи код тако јаких подупирача. 
НЕШКО: Светли царе! . . . 
КОНСТАНТИН: Ћути, да ти језик не чују мисли, те ће одмах повикати: „лажеш"! Цар треба да има поданика, тако верних, као што сте ме ви лагали, кад сте били у двору. Где вам је цар, да му положим заклетву, онако као ви мени? У свој земљи ја сам један, који нит' сам цар, ни поданик. Је л' тако, по¬штени бољари? — Гле, ћуте, а кад сам снивао да сам цар, толико ми ласкаше и крекеташе, те сад и за уши морате да ми тражите носила. (Нешку) Мени се чини, ти си највише говорио. 
НЕШКО: Ја нисам, светли царе. 
КОНСТАНТИН: Ниси? Та од тебе сам чуо ову лепу причу да се зато дајем вући на носилима, јер земља није моја, па смет' нисам по њој да газим. 
НЕШКО: Мени то није ни у памети било. 
КОНСТАНТИН: Зашто ти памет беше, како да ме издаш. О! ја вам све верова', све, што ми год говористе, само не хтедох чути што мишљасте. Мисли су невине! Кажу деца и злонаветници, у мислима праве људи себе богатима, царевима. Тако сам и ја мислио. 
БОГОР: Ти си сажаљења достојан, светли царе. 
КОНСТАНТИН: И јесам сажаљења достојан што не имадох дара провирити у мисли ваше. Не зна нико глас од оне песме: конац дело краси! 
НЕШКО: Не знамо, светли царе. 
КОНСТАНТИН: Гле! А то је лако: Опколите цара војском, обманите му војводе, потуците му војнике, збаците га с престола на носила, а сами се попните онамо, па ћете знати. 
НЕШКО (Богору): Какву неправду чини Лахану! 
КОНСТАНТИН: Знате ли шта значи Лахан на грчком језику? 
НЕШКО: Не знамо грчки, светли царе. 
КОНСТАНТИН: Штета! Видите: лахана значи грчки купус; и зато је ваш цар купусар. Али стани, лахана значи свако зеље што се једе. Тако може ваш цар ¬ бити и зељов, зељар, репар, или Куркубиташ, јургетар, као што га његова браћа Власи зову. О, срећних поданика, у време нужде могу свога цара и појести! 
НЕШКО: Ево Лахана. 

Лахан