Vukašin aliti Ljubav pitur — Le Sicilien ou L'Amour peintre/5
Šena peta

Džono i Koštica
 
     Džono: Ne čujem nikoga da se kreće. Koštica! Koštica! 
     Koštica (skriven za kantunom): Gosparu. 
     Džono: Dje si se to skrio? 
     Koštica: Jesu li izišli ona čeljad? 
     Džono: Ako nije nikoga, niko se i ne kreće. 
     Koštica (iza kako je izišo odonle dje se bio skrio): Ako dođu, na vjeru ću ih nakolečit. 
     Džono: Kako? svi naši trudi dake bit će zaludu? I ovi džiljoznik, koji nam je veće dosadio, ima se rugati svijem našijem spravama? 
     Koštica: Ne, ćutim se nazbilj dje vrim vas, i vrim za moju čas; neću da se reče da je on došo vrha i meni i mojoj furbariji. Ja se rugam svijem njegovijem zaprječicam i pretendžam ukazat svakomu talenat koji mi su nebesa udijelili. 
     Džono: Hotio bih samo da na koji mu drago način, ili s knjigom ili s po­rukom, bude dočut miso koju imam za nju i primit opet odgovor za znat što ona ćuti za mene, pak iza tega lasno je naći način ... 
     Koštica: Pusti mene samoga; imam učinit toliko i toliko, da nasvrhu valja da mi jednom veće čeda. Hod'mo veće se počelo svitat; idem iznać čeljadi koja mi su od potrebe, pak ću doć ovdi i čekat dokle ovi džiljoznik izide. 

 

Vukašin aliti Ljubav pitur