Баш Албаба
Војислав Илић 

У Мемфису, у Мисиру,
Живео је сед и стар,
У спокојству и у миру -
Баш Албаба мудри цар.

Он је имо дивну ћерку,
А ког ће му к (врага) син!
Дивну ћерку, мудру Зверку
Нежну као бели крин.

Где ј' љубави, нема свести,
А коњушар млад и јак,
Једног дана он јој смести
Ах! до м... смести чак.

Ти би можда краја хтео
Занимљиве приче те?
Куд ћеш краја преко јаја -
Драги Миле, то је све!

19. априла, на Мраморном мору

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 263, 2. књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић