Владислав/5
ПОЗОРЈЕ ПЕТО 

Несторица, бивши. 

НЕСТОРИЦА: Народ, Владиславе, гомилама лети, освету виче над крвником Радомировим. 
ВЛАДИСЛАВ: Над крвником Радомировим? Ха, над крвником Радомировим? Шта ће овај народ са мном? Ја га нисам . . . 
ДАВИД (ухвати га за руку, лагано): Владиславе, шта чиниш ти? Опомени се Ивице. 
ВЛАДИСЛАВ: Да, освета, освета над поганим убицом Радомира. Где је Ивица, где је отров среће моје, да га овим мачем у пропаст пошљем? 
НЕСТОРИЦА: Ивица је сачуван од наглости народа. Твој праведни мач нек' му по заслузи суди. 
ВЛАДИСЛАВ: Ха! Зашто нисте оставили убицу, да га јарост народа у ништа обрати? 
НЕСТОРИЦА: Свети пепео Радомира захтева да се свака наглост уклони. Наглост је као пламен, која много руши, ништа не оправља. Радомировом тихошћу нек' се убица испита, и при чистој свести награду искуси, то је воља закона. 

Владислав