Мујо Хркотић и Божовићи
0001    Кад утече Хркотићу Мујо, 
0002    Кад утече из села Стијене, 
0003    Посијече три Стијењанина, 
0004    Војеводу Мекина Синана, 
0005    И делију Сточков-Радована; 
0006    Он отиде Спужу на крајину, 
0007    На сараје на Мећикућића; 
0008    Ту се бјеше јунак потурчио. 
0009    Па се Мујо пред Турцима фали, 
0010    Да ћ’ изгубит’ Радојев-Савића 
0011    И војводу Пејов-Радована. 
0012    Оно зачу Радојев-Савићу, 
0013    Па окупи браћу Божовића, 
0014    Међу њима јунак говорио: 
0015    „Хо’те, браћо, да се покоримо, 
0016    „Да врнемо на Стијену Муја, 
0017    „Да му нашу браћу опростимо.” 
0018    Таде рече Мекића Чокета: 
0019    „Чујете л’ ме, браћо Божовићи! 
0020    „Ја ви дајем Божу вјеру тврду, 
0021    „Теке дође на Стијену Мујо, 
0022    „То ћу јутро дизат’ из Стијене; 
0023    „Но ако сте браћа од освете, 
0024    „Да дајемо мито у Тураках, 
0025    „Не ћемо л’ му изгубити главу.” 
0026    Па ондолен књигу направише, 
0027    Послаше је Спужу на крајину 
0028    А на име Спушку капетану: 
0029    „Ходи, Туре, да се састанемо!” 
0030    Кад Турчина књига допанула, 
0031    И он виђе, што му књига каже, 
0032    Окупио све Мећикућиће, 
0033    И поведе уз Копито Турке, 
0034    Па засједе шњима у Пржине; 
0035    А одонуд Савић с Божовић’ма, 
0036    Па се пита Савић с капетаном: 
0037    „Знаш ли, Туре, твога добра баба? 
0038    „Ка’ ни оци бјеху пријатељи, 
0039    „Ходи и ми да се познајемо; 
0040    „Издај мене Хркотића Муја, 
0041    „Узми блага колико ти драго.” 
0042    Кад то чуо Спушки капетане, 
0043    Издаде га, ријеч не чинио. 
0044    Па с’ ондолен бјеху раздвојили, 
0045    А отиде Савић с’ Божовић’ма, 
0046    И западе на Ив’ Милетића. 
0047    А кад сјутра дан и зора дође, 
0048    Сву дружину санак преварио, 
0049    До сокола Радевић-Шћепана, 
0050    Кад погледа друмом зеленијем, 
0051    Али иде Хркотића Мујо, 
0052    Напушти га Радевић-Шћепане, 
0053    Не кће будит’ друга ни једнога, 
0054    Но упали сјајна џефердара, 
0055    Те погоди Хркотића Муја; 
0056    За то Мујо ни хабера нема, 
0057    Но упали бијелу латинку, 
0058    Ал’ му пуста огањ не прифати; 
0059    Но скочише браћа Божовићи, 
0060    И на Муја огањ просипаше, 
0061    А припаде Савовић Мушика, 
0062    Пос’јече му главу од рамена, 
0063    И узеше с Турчина ођело, 
0064    Па одоше здраво на дворове.     

Српске епске народне песме