Истрчаше доњоземци
Тимотијевић, Божидар: Истрчаше доњоземци српске народне басме, урицања и врачања, Народна књига, Београд, 1978.

COBISS.SR-ID - 22857735 (https://plus.cobiss.net/cobiss/sr/sr/bib/22857735) 

 ПРЕДГОВОР
 Петар нерадосн беше в себе
 Стра’ терам да истерам
 Почудиште
 Шумке карашумке
 Сви уроци низ потоци
 Црвена пљуска
 Ајте уроци уз море низ море
 Иде бијела куца
 Сан заспо а урок не заспо
 Бели лук му у очи
 Жарко сунце за горицу
 Црна крава, црно теле
 О уре уројчино
 Нека иде преко воде Саве
 Ђе наћава нема
 Ако су бубе
 Адама забољела глава
 Добро јутро, пљуско
 Иде војска широкијем путем
 Урок скочи, урочицу спрчи
 С коцем се опасао
 Усов пресов
 Добар вече, розглаву
 Путем иду три сестрице
 Испод града црвена ливада
 Без матере рођена
 Бијела патка испод бијела неба
 Оста мица удова
 Мицо, земљи, мицо
 Земља земљи лек даје
 Дај му душу за душу
 Поганице, крви погана
 У кам сињи нек утече
 Погана поганице
 Очи мене боледу
 Басма од тишње
 Свети Петар башту гради
 Добрац трчи преко поља
 За вечеру сињи камен
 Иди у Калај-гору
 Ђе зле душе урлакају
 Паде баба у ријеку
 Бабе бабурице
 Пипе пипунице
 Просише нас те просише
 Зададе се издаткиња
 Беж', метаља, распирих те
 Секиром те сечем, ватром те горим
 Избоди је, да је није
 Рак се жени на мору
 Устук, устук, наступице
 Устук, устук, главо
 Зададоше се три облака
 Црвени ветар, црвена кола
 У добраца девет браће
 Од шта си се препала, Маро-Марице
 Ђе господин вечера
 Пође ветар да се жени
 Вију, вију
 Лети бела птица
 Свекар снау јаше
 Црвена кокошка црвено гнездо начинила
 Христос бакчу гради
 Ова је бољка камен ђувеглија	
 Пошао жути човек на жутоме коњу
 Ујела ме змија
 У пољу зељана
 Овамо ватра а тамо свадба
 Урок сједи на прагу
 Земља земаљу пољубила
 Земља земљу јела
 Басма од хала
 Вештице, виле и ветрови
 Ватра ватри, месо месу
 Ватра ватри, месо месу
 Добро вече
 О, ти намерчино...
 Три јетрвице
 Ружице, богом сестрице
 Добро јутро, Совија
 Ав! колико је небо
 Запали се цару царевина
 Страва у греду
 Бежи страва
 Хајте уроци по свијету
 Кад избројили на постопи стопе
 Оздол иде чудан човек
 Које га очи урекле
 У урока три ока
 Од црна и плава ока
 Пролетеше беле јаребице
 Урок седи над прагом	
 Један урок, два урока	
 Бела тица тичаше	
 Биће од понедеоника
 Пошла Бодељева мајка
 Секо секавино
 Нежид иде путем
 У курјака четири ноге
 Труп се рус женио	
 Слобода у срце
 Удари вук на овчара
 Пошао Марко златним путем
 Из главе очи боле
 Запали се царев сарајлија 
 Девет девојака чувају усов 
 Запали се бели Београд
 Завио уступ наступ
 Ето иду седамдесет и седам делија
 Ој, чумице, чумице
 Молба самовилама	
 Шта ћеш ту, бедено
 Петли поју да сване
 Немитници, недојеници, невенчаници
 Онде ватра гори
 Засекох један пут	
 С прве стопице од прве грознице
 Пасјача 
 Мене преболело
 Псето балило
 Вук у гори
 Дадох коњу зоб
 Кад се ова жара подмладила
 Један пут
 У три струка посекох три грознице
 Не тресем с тебе росицу
 Тркуљ, сине, тркуљчићу
 Зажени се Ника девојка
 Еј ви власи средомаси
 Раствори се небо
 Ушао црвени ветар у главу
 Дођоше на мене добри гости
 Црво црвеницо
 Женио се стуб
 Женио се стуб II
 Наметнуло се девет наметаљки
 Анђел на срце
 Пошао путем наметан човек
 Пошла подљута по песку 
 Имала мајка девет љутих синова
 Потекоше три реке
 Ако си пас — иди псу
 Болесник иде у поље
 Лева рука крста нема	
 Задело се чедо у мајке
 Кад то видеше доњоземци, истрчаше
 ИЗВОРИ ПО НАСЛОВИМА ИЗ ОВЕ КЊИГЕ
 ИЗВОРИ ЗБИРКЕ И ОСТАЛЕ ПУБЛИКАЦИЈЕ
 ЛИТЕРАТУРА

Референце 

Збирке народних песама
Истрчаше доњоземци