Смрт Уроша Петога/5
ПОЈАВА V
Пређашњи, Дејан. На концу Видоје.

 
ДЕЈАН:
Добро јутро, краљу. Да ли браћи 
Ја незгодно упадам у говор? 
ВУКАШИН: 
Кад би с' икад то догодит' могло 
Не би био Дејану за свагда 
Дат слободан нашем лицу приступ. 
Шта доносиш, пријатељу, данас? 
ДЕЈАН:
Двије в'јвсти, обје загрдиле: 
Кнез ужички све синовце покла, 
И заузе њину очевину. 
ГОЈКО: 
Војславиће? 
ДЕЈАН:
Све до једног. 
ВУКАШИН: 
Хоће 
И Алтоман да с' протури напр'јед, 
Па је згодно улучио доба 
Кад сам ратом заузет! Баш добро. 
То је једна; друга в'јест? 
ДЕЈАН:
Он, чујем, 
Већ и тајне преговоре води 
С хумским кнезом. 
ГОЈКО: 
Са Хранићем? какве? 
ДЕЈАН:
То још не знам. 
ВУКАШИН:
Какви могу бити 
Са заклетим нашим противником. 
Хумска војска већ уз кнеза стоји, 
Па стајаће скоро и ужичка. 
Ја то видим. Презајући од нас 
Ужичанин свој крвави грабеж 
Под закриље Лазарево носи, 
Те убиству додаје издајство. 
ГОЈКО: 
Вјере ми ће и једно и друго,
Исплатити својом лудом главом. 
ВУКАШИН: 
Ха, ха, кнеже Алтомане, као 
Да знаш и ти нешто рачунати! 
Али рачун ипак ти је плитак: 
Мој Баоша давно на те режи, 
Сад ћу ти га пустити у госте. 
(Дејану) 
Пријатељу, спреми се за Скадар, 
Да ствар ову, а и јоште неке, 
С мојим зетом вјешто сам уредиш. 
Видјећу те када готов будеш. 
(Одлази Дејан). 
Мало прије не вељах ли добро? 
Тај је Лазар још многима стожер. 
За Хранићем и за Алтоманом 
Могао би сад веома лако 
И сам Ливер пристати уз њега. 
ГОЈКО:
Сусједи су, а сви на нас кивни. 
ВУКАШИН:
Добро што је међ' области њине 
Наш Баоша к'о Промислом бачен. 
Он, ако се тај опасни ланац 
И састави, раскинут' га мора. 
(Улази Видоје). 
ВИДОЈЕ:
Дични Деспот са малом је пратњом 
У двориште уш'о. 
ГОЈКО:
Шта, Видоје? 
ВУКАШИН:
Зар Угљеша? Видје ли ти добро? 
ВИДОЈЕ:
Својим ћете оч'ма вјеровати. 
ГОЈКО: 
Шта то може бити? 
ВУКАШИН: 
Он је дојста! 
(Одлази Видоје). 

Смрт Уроша Петога