Братимство
Мило Јововић 

Нема те моћи, нема те силе
Која би могла на пут ми стат';
Да ме раздвоји од браће миле,
Да с њима водим мржњу и рат.

Је л' Србин само, па то је доста –
Крвца је иста, један смо сој,
Његове вјере, његова поста
Ја се не дирам – братац је мој.

Како с' ко крсти мени не смета,
Ил' како с' клања то нећу знат:
Свакоме вјера нека је света,
А ја ћу с братом да будем брат.

Братинска љубав, она нас грли,
Она нам пружа најјачу моћ,
Са њом ће срећа уз нас да хрли,
С њом ћемо циљу жељеном доћ.

Брат ми је мио – к'о рекох прије
На страну вјера, један смо род,
Исто нам срце у груди бије,
Од истог стабла један смо плод.

Нема те моћи, нема те силе,
Која би могла на пут ми стат',
Да ме раздвоји од браће миле,
Да с њима водим мржњу и рат.

Бар, Мило Јововић, „Голуб“, број 10., у Сомбору, 15. маја 1906., стр. 156.
Јововићеве пјесме 1906.