Женик слободе/ПОЈАВА XIII/III
ПОЈАВА XIII
(Уз оно сиктање улете мрачни дуси)

ДЕМОН (пружа прст на Ћорђа):
Окове децо, сад су овде сви!
ЋОРЂЕ:
Грдобо гнусна, са нама је Бог,
А с тобом ко је?
ДЕМОН:
Док се грла твог 
Докопам само, знаћеш!
(пође му опружених руку).
ЂОРЂЕ (истргне нож и високо га уздигне):
За крст часни и слободу златну!
(Налети на Демона и забоде му нож у груди; у истом часу гром се са треском проломи, а дуси се ужиснути ризбегну). 
ДЕМОН:
Авај! (посрћући и с ужасом у Ђорђа гледа и измиче). 
ЂОРЂЕ:
У нак’о гадни враже, доста нам беше твога!
(притрчи Србији, раскида јој окове и бици их за Демоном, кога нестане).
Слободо! Сунце!
СРБИЈА:
Ђорђе!
Бесмртни Ђорђе мој! (зигрли га)