Пучина/41
III

ВЛАДИМИР, СТАНКОВИЋ
 
ВЛАДИМИР (кад оде Марија, седне на столиџу, наслони главу на руке и задуби се. Пауза). 
СТАНКОВИЋ (полако отвара средња врата и провири само): Господине Владимире! 
ВЛАДИМИР (дигне главу): А ви сте, господине Станковићу, извол'те. 
СТАНКОВИЋ: Не, хвала, не желим да узнемиравам. Само сам навратио да запитам како је Олгици. 
ВЛАДИМИР: Олгици?... Хвала вам, господине Станковићу... њој није добро. Има још наде, ја се још надам, али... није добро.
СТАНКОВИЋ: Надајте се, будите стрпљиви. Извините што сам вас узмеририо. Збогом! 
ВЛАДИМИР: Хвала вам, Станковићу, збогом? 
СТАНКОВИЋ (одлази). 

Пучина