Смрт Цара Уроша
0001    Господа се у лов подигоше, 
0002    Собом воде дијете Уроша. 
0003    Лов ловише, по гори одише 
0004    И белу се двору повратише, 
0005    А од лова ништа уловили: 
0006    Сагубише дијете Уроша, 
0007    Покрила га гором листопадом, 
0008    Па дођоше двору бијеломе; 
0009    Сви дођоше, а Урош не дође. 
0010    Изиоди мајка Урошева, 
0011    Она љуби Вукашина краља, 
0012    Па беседи мајка Урошева: 
0013    ”Драги зете, Вукашине краљу, 
0014    Ди ј’ остало дијете Уроше?” 
0015    Ал’ беседи Вукашине краљу: 
0016    ”Свасти моја, госпођо царице, 
0017    Остало је у гори зеленој 
0018    Да он лови по гори јелене; 
0019    Знаш какви је Урош музданџија, 
0020    Што гођ види, оће да улови!” 
0021    Чекала је мајка Урошева, 
0022    Чекала је дијете Уроша; 
0023    Сунце седе, мрак на земљу паде, 
0024    Сунце седе, а Урош не дође. 
0025    Оде мајка у дворе бијеле, 
0026    Па све кука као кукавица, 
0027    А привија кано ластавица. 
0028    Кад ујутру данак освануо, 
0029    Онда уста мајка Урошева, 
0030    Па затвори осморе капије 
0031    И девета врата од камена, 
0032    Те отиде у гору зелену. 
0033    Три године по гори одила, 
0034    Тражила је дијете Уроша, 
0035    Сво на себи руво подерала, 
0036    А све кука као кукавица 
0037    И привија кано ластавица. 
0038    У гори је један манастирак, 
0039    И у њему један калуђерак, 
0040    Име му је светитељу Саво. 
0041    Изиоди светитељу Саво, 
0042    Па беседи нејакој старици: 
0043    ”Ој Бога ти, нејака старице, 
0044    Која ти је од Бога невоља, 
0045    Те ти кукаш као кукавица 
0046    И привијаш као ластавица – 
0047    Не мог’ од те да служим јутрење 
0048    И да читам свету летурдију!” 
0049    Ал’ беседи нејака старица: 
0050    ”Ој бога ти, оче калуђеру, 
0051    Кад ме питаш, оћу да ти кажем – 
0052    Господа се у лов подигоше, 
0053    Поведоше дијете Уроша; 
0054    Лов ловили, по гори одили 
0055    И од лова ништа уловили, 
0056    Па се белу двору повратили – 
0057    Сви дођоше, а Урош не дође!” 
0058    Ал’ беседи светитељу Саво: 
0059    ”Ој Бога ти, нејака старице, 
0060    Немој мене господи издати, 
0061    Казаћу ти за Уроша твога!” 
0062    Закле му се нејака старица, 
0063    Закле му се и небом и земљом 
0064    И седмори у години поста 
0065    Да га неће господи издати. 
0066    Узеде је светитељу Саво, 
0067    Узеде је за бијелу руку, 
0068    Па одведе у гору зелену 
0069    И одиже плочу од камена – 
0070    Засја јој се дијете Уроше, 
0071    Засја јој се кано јарко сунце. 
0072    Одведе је светитељу Саво, 
0073    Одведе је у бијелу цркву, 
0074    Па јој даде свећу арзована; 
0075    Она оде двору бијеломе, 
0076    Па отвори осморе капије 
0077    И девета врата од камена, 
0078    Те ушета у дворе бијеле. 
0079    Кад ујутру данак освануо, 
0080    Осванула та недеља млада, 
0081    Онда уста госпођа царица, 
0082    Облачи се што год лепше може, 
0083    Све облачи свилу и кадиву, 
0084    Што је млада код цара носила, 
0085    Па узела свећу арзована 
0086    И отишла у бијелу цркву. 
0087    Приступи јој Вукашиновица, 
0088    Па беседи Вукашиновица: 
0089    ”Снао моја, госпођо царице, 
0090    Зар си гласак чула за Уроша?” 
0091    Ал’ беседи госпођа царица: 
0092    ”Заовице Вукашиновице, 
0093    Ја сам гласак чула за Уроша, 
0094    На оџак ми ласта долетила, 
0095    Па донела гласак од Уроша!” 

Српске епске народне песме