Седамдесет анегдота/9


МИЛОШ СВЕТИЋ

1.
Прешавши у Београд да за добру 
пише Грађански Законик за 
Србију, Милош Светић учини Кнезу
Милошу повише предлога који су се 
личним рачунима Светићевим. —

Један такав Светићев предлог бејаше
у његовој понуди да Кнез купи стадо
оваца и овнова Светићевих. Ту понуду
разложи он у писму које посла Кнезу у
Крагујевац и у коме му представљаше
ствар у детаљима рачунским и најлепшим
изгледима трговачким. Разумевши све,
Кнез Милош нареди да му се одговори
како жали што му прилике не допуштају
одазвати се жељи Светићевој, а својој 
рече:
— Чиниш ’волико, чудан је човек тај
Хаџић. И музли су нас и шишали стотине
година, а он мисли да је још и за њега
остало! Оно што је остало, бој се неће
му годити…

2.
Видећи да му је све теже остати и даље
у Србији, Светић одлучи да се спрема
за полазак. Ту одлуку саопшти једном 
овим речима:
— Ја идем. Жао ми је бедне земље,
а овај народ није боље ни заслужио!

Пријатељ га поправи:
— Да си ћерамиџија могао би тако и
рећи! Ал’ ти радиш за људе а не за кал…

Светић се намршти, али, преко свога
обичаја, оћута на ову и заједљиву и 
напомену пријатељеву.

1911.