Звонимир/50
ШЕСТИ ПРИЗОР

Књигоноша (уђе)

БАН ПЕТАР:
Мрко гледиш, зло ћеш загадити.
КЊИГОНОША:
Свиетли бане, злу ти виест доносим
(даје му књигу)
БАН ПЕТАР (држећи писмо):
Шта је болан!
КЊИГОНОША:
                        Убише нам краља!
БАН (изпусти писмо):
Краља?
КЊИГОНОША:
                        Краља! Уби га Амико!
(ћуте сви)
МУТИМИР (дигне писмо и даде га бану):
Је л' истина, ил' се тек говори?
КЊИГОНОША (Мутимиру):
Истина је, сам сам га видио.
Прексутра ће краља сахранити,
(бану)
Мене жупан Заруба одправи,
Да ти књигу од њега донесем.
БАН ПЕТАР:
(чита писмо)
За кратко нам траја госпоштина!
Пропали смо: сад се старат' ваља
Како скупље да продамо главе.
(књигоноши)
Ид' почекај, па ћеш одмах натраг.
КЊИГОНОША (оде).

Звонимир