Општи оквирни споразум за мир у Босни и Херцеговини/Анекс 6
Република Босна и Херцеговина, Федерација Босне и Херцеговине и Република Српска („Стране”) су се сагласиле о следећем:

Стране ће обезбедити свим лицима у оквиру њихове јурисдикције највиши ниво међународно признатих људских права и основних слобода, укључујући права и слободе предвиђене у Европској конвенцији за заштиту људских права и основних слобода и њеним протоколима и у другим међународним споразумима наведеним у Додатку овог анекса. Ту спадају:

(1) Право на живот.
(2) Право да не буду подвргнута тортури или нехуманом или понижавајућем поступку или кажњавању.
(3) Право да не буду у ропству и потлачености или да не буду подвргнути присилном или принудном раду.
(4) Право на слободу и безбедност личности.
(5) Право на правичан процес у грађанским или кривичним стварима и друга права која се односе на кривични поступак.
(6) Право на приватни и породични живот, дом и преписку.
(7) Слободу мисли, савести и вероисповести.
(8) Слободу изражавања.
(9) Право на мирно окупљање и право на удруживање с другима.
(10) Право на брак и заснивање породице.
(11) Право на имовину.
(12) Право на образовање.
(13) Право на слободу кретања и становања.
(14) Уживање права и слобода предвиђених у овом члану или у међународним споразумима наведеним у Анексу овог устава без дискриминације на било ком основу као што су пол, раса, боја, језик, вероисповест, политичко или друго мишљење, национално или социјално порекло, припадност националној мањини, имовина, рођење или други статус.

 Да би помогле у поштовању својих обавеза према овом споразуму, стране овим оснивају Комисију за људска права (Комисија). Комисија ће се састојати из два дела: Канцеларије Омбудсмана и Већа за људска права.
 Канцеларија Омбудсмана и Веће за људска права ће разматрати како је у наставку описано:
 а) наводна или очигледна кршења људских права како је предвиђено Европском конвенцијом за заштиту људских права и основних слобода и њеним протоколима или
 б) наводну или очигледну дискриминацију по било ком основу као што су пол, раса, боја, језик, вероисповест, политичко или друго мишљење, национално или социјално порекло, припадност националној мањини, имовина, рођење или други статус који произлази из уживања било ког од права и слобода предвиђених међународним споразумима наведеним у Додатку овог анекса где год су Стране, укључујући било ког функционера или орган Страна, кантона, општина или било ког појединца који делује у складу са овлашћењем таквог функционера или органа, наводно или очигледно учиниле такво кршење.
 Стране признају право свим лицима да Комисији и другим телима за људска права подносе жалбе у вези са наводним кршењима људских права у складу с процедурама овог анекса и тих тела. Стране неће предузимати било какву казнену меру усмерену против лица која намеравају да поднесу или су поднела такве жалбе.

 Комисија ће имати одговарајуће објекте и стручно особље. Постојаће Извршни функционер кога заједнички именују Омбудсман и председник Већа који ће бити одговоран за све потребне административне аранжмане у погледу објеката и особља. Извршни функционер ће поступати по упутствима Омбудсмана и председника Већа у стварима која се тичу њиховог административног и стручног канцеларијског особља.
 Плате и трошкове Комисије и њеног особља ће заједнички одредити Стране, а сносиће их Босна и Херцеговина. Плате и трошкови ће бити у потпуности адекватни за спровођење мандата Комисије.
 Седиште Комисије ће бити у Сарајеву, укључујући седиште Канцеларије Омбудсмана и објекте Већа. Омбудсман ће имати најмање још по једну канцеларију на територији Федерације и Републике Српске, те на другим местима према свом нахођењу. Веће се може састајати на другим местима где одлучи да потребе неког посебног случаја тако захтевају, а може се састати на било ком месту које сматра упутним за инспекцију имовине, докумената и других предмета.
 Омбудсман и сви други чланови Већа неће бити кривично или грађански одговорни за било која дела која изврше у оквиру својих дужности. У случају када Омбудсман и чланови Већа нису држављани Босне и Херцеговине, њима и њиховим породицама ће се дати исте привилегије и имунитети које уживају дипломатски агенти и њихове породице према Бечкој конвенцији о дипломатским односима.
 Уважавајући у потпуности потребу да се очува непристрасност, Комисија може примати помоћ коју сматра упутном од било које владине, међународне или невладине организације.

 Стране овим оснивају Канцеларију Омбудсмана за људска права („Омбудсман”).
 Омбудсмана ће на мандат од 5 година који се не може обновити именовати председавајући Организације за европску безбедност и сарадњу (ОЕБС) после консултације са Странама. Он или она ће бити независни у избору свог особља. До преноса описаног у доњем члану XIV, Омбудсман не мора бити држављанин Босне и Херцеговине нити неке суседне државе. Омбудсмана који се именује након тог преноса именоваће Председништво Босне и Херцеговине.
 Чланови Канцеларије Омбудсмана морају имати признати високи морални углед и бити стручни у области међународних људских права.
 Канцеларија Омбудсмана ће бити независна агенција. Приликом спровођења његовог мандата, у његове функције не може се мешати ниједно лице или орган Стране.

 Оптужбе о кршењима људских права које прима Комисија ће се углавном упућивати Канцеларији Омбудсмана, осим ако подносилац не наведе Веће.
 Омбудсман може, било на сопствену иницијативу или реагујући на оптужбу било које стране или лица, невладине организације или групе појединаца које тврде да су жртве кршења од стране било које Стране или делују у име наводних жртава које су умрле или нестале, вршити истрагу о наводним или очигледним кршењима људских права у оквиру става 2. члана II. Стране се обавезују да ни на који начин не спречавају ефикасно вршење овог права.
 Омбудсман ће одлучивати које оптужбе заслужују да се о њима поведе истрага и којим приоритетом, дајући посебан приоритет оптужбама посебно грубих и систематских кршења и оних заснованих на наводној дискриминацији по забрањеном основу.
 Омбудсман ће објавити налазе и закључке одмах по окончању истраге. Страна за коју се установи да крши људска права ће у назначеном року писмено објаснити на који начин ће се повиновати закључцима.
 Кад код се прими оптужба која спада под јурисдикцију Већа за људска права Омбудсман може у сваком моменту оптужбу упутити Већу.
 Омбудсман такође може у свако доба подносити посебне извештаје било ком надлежном владином органу или функционеру. Они који примају такве извештаје даваће одговоре у року који назначи Омбудсман, укључујући и посебне одговоре на било које закључке које достави Омбудсман.
 Омбудсман ће објавити извештај који ће се у случају да се лице или ентитет не повинују његовим или њеним закључцима или препорукама упућивати Високом представнику описаном у Анексу 10 Општег оквирног споразума уколико таква институција постоји, а упућиваће се на даљи поступак Председништву одговарајуће Стране. На основу таквог извештаја Омбудсман може такође покренути поступак пред Већем за људска права.

 Омбудсман ће имати приступ и може испитивати све званичне документе, укључујући и поверљиве, те судске и административне досијее, а може захтевати од сваког лица, укључујући и владиног функционера, да сарађује давањем релевантних информација, докумената и досијеа. Омбудсман може присуствовати административним саслушањима и састанцима других органа и може ући и вршити инспекцију сваког места где су лица лишена слободе конфинирана или где раде.
 Од Омбудсмана и особља се тражи да чувају поверљивост свих добијених поверљивих информација осим када их налогом тражи Веће, а према свим документима и досијеима ће поступати у складу са правилима која се примењују.

 Веће за људска права ће се састојати од 14 чланова.
 У року од 90 дана по ступању овог споразума на снагу, Федерација Босне и Херцеговине ће именовати четири, а Република Српска два члана. Комитет министара Савета Европе ће, сходно својој резолуцији (93)6, после консултације са Странама, именовати остале чланове који неће бити држављани Босне и Херцеговине нити било које суседне државе и једног таквог члана ће одредити за председника Већа.
 Сви чланови Већа ће поседовати квалификације потребне за именовање на високу функцију или ће бити правници признате стручности. Чланови Већа ће се именовати на мандат од пет година и могу се поново именовати.
 Чланове који се именују након преноса описаног у доњем члану XIV именоваће Председништво Босне и Херцеговине.

 Веће ће, путем доставе од стране Омбудсмана у име подносиоца жалбе или директно од било које Стране или лица, невладине организације или групе појединаца који тврде да су жртве кршења од стране било које Стране или делују у име наводних жртава које су умрле или нестале, примати на разматрање или одлуку жалбе о наводним или очигледним кршењима људских права у оквиру става 2. члана II.
 Веће ће одлучивати које жалбе ће прихватити и којим приоритетом ће се њима бавити. При том ће Веће узимати у обзир следеће критеријуме:
 а) Да ли постоје ефикасни лекови и да ли је подносилац жалбе — показао да су они исцрпљени и да ли је жалба поднета Комисији у року од шест месеци од датума када је донета коначна одлука.
 б) Веће се неће бавити ниједном жалбом која је у основи иста као питање које је Веће већ разматрало или које је већ било поднето за други поступак или међународну истрагу или решавање.
 ц) Веће ће такође одбацити сваку жалбу за коју сматра да је у нескладу са овим споразумом, да је изричито неоснована или да представља злоупотребу права на жалбу.
 д) Веће може одбацити или одложити даље разматрање уколико се жалба односи на питање којим се у том тренутку бави било које друго међународно тело за људска права одговорно за доношење одлука о жалбама или одлука о случајевима или нека друга комисија формирана на основу Анекса Општег оквирног споразума.
 е) У принципу Веће ће настојати да прихвати и да посебан приоритет наводима о изузетно озбиљним или систематским кршењима као и онима која се заснивају на наводној дискриминацији на забрањеним основама.
 ф) Жалбе које укључују захтеве за привремене мере биће приоритетно разматране како би се утврдило (1) да ли треба да буду прихваћене и, у том случају (2) да ли је оправдан високи приоритет за одређивањем процедуре у вези са захтевом за привремену меру.
 Веће може одлучити у свако доба за време својих разматрања да обустави разматрања, одбаци или искључи неку жалбу на основу тога што (а) подносилац жалбе не намерава да даље захтева разматрање своје жалбе: (б) што је питање решено или (ц) из било ког другог разлога који Веће утврди, јер више није оправдано да се настави разматрање жалба; под условом да је такав исход у складу са циљем поштовања људских права.

 На почетку разматрања неког случаја или у било којој фази поступка Веће може покушати да олакша пријатељско решавање питања на основу поштовања права и слобода о којима се говори у овом споразуму.
 Уколико Веће успе да дође до таквог решења објавиће извештај и проследиће га Високом представнику који се спомиње у Анексу 10 Општег оквирног споразума док таква функција постоји, ОЕБС-у и генералном секретару Савета Европе. Такав извештај ће обухватити кратак преглед чињеница и постигнутог решења. Извештај о решењу у таквом случају може, међутим, бити у целини или делимично поверљив када је то потребно због заштите људских права или уз сагласност Већа и заинтересованих страна.

 Веће ће установити праведне и ефикасне процедуре за решавање жалби. Такве процедуре ће предвиђати одговарајуће писмене пледоајее и, по одлуци Већа, саслушање усмених аргумената или извођење доказа. Веће ће бити овлашћено да наложи привремене мере, именује експерте и да нареди да се обезбеде сведоци и докази.
 Веће ће нормално заседати у одбору од седам чланова, од којих два члана из Федерације, један из Републике Српске и четири који нису држављани Босне и Херцеговине нити било које суседне државе. Када овај одбор донесе одлуку о жалби, Веће у пуном саставу може одлучити, на предлог неке стране у жалби или Омбудсмана, да преиспита одлуку. Такво преиспитивање може обухватити подношење допунских доказа где Веће тако одлучи. Спомињање Већа у овом анексу укључује, где одговара, тај одбор, међутим овлашћење да доноси општа правила, прописе и процедура има само веће као целина.
 Сем у изузетним околностима у складу са његовим правилима, саслушања Веће ће бити јавна.
 Подносиоце жалби могу у поступку заступати адвокати или други представници по њиховом избору, али ће они такође бити лично присутни уколико их Веће тога не ослободи због тешкоћа, немогућности или из другог оправданог разлога.
 Стране се обавезују да пруже све релативне информације Већу и да са њим у потпуности сарађују.

 Након закључења поступка Веће ће одмах донети одлуку у којој се наводи:
 а) да ли утврђене чињенице указују на кршење обавеза по овом споразуму које је учинила односна Страна и у том случају
 б) које кораке ће предузети та Страна да отклони такво кршење, укључујући налоге о престанку или одустајању, новчаној надокнади (укључујући новчане и неновчане прекршаје), као и привремене мере.
 Веће своју одлуку доноси већином гласова својих чланова. У случају да при доношењу одлуке Већа у пуном саставу резултат буде једнак број гласова за и против, председник Већа ће имати одлучујући глас.
 У зависности од преиспитивања предвиђеног у ставу 2, члан X, одлуке Већа су коначне и обавезујуће.
 Сваки члан има право да изрази издвојено мишљење о било ком случају.
 Веће ће изнети разлоге за своје одлуке. Одлуке Већа ће бити објављене и достављене заинтересованим странама, Високом представнику из Анекса X Општег оквирног споразума док таква функција постоји, генералном секретару Савета Европе и ОЕБС-у.
 Стране ће у потпуности спровести одлуке Већа.

Веће ће донети таква правила и прописе, у складу са овим споразумом, који могу бити потребни за спровођење његових задатака, укључујући и правила за прелиминарна саслушања, одлуке о привременим мерама по убрзаном поступку, одлуке одбора Већа и преиспитивање одлука које су донели такви одбори.

А

 Стране ће унапређивати и подстицати активности невладиних и међународних организација за заштиту људских права.
 Стране заједнички позивају Комисију Уједињених нација за људска права, ОЕБС, Високог комесара Уједињених нација за људска права и друге међународне или регионалне мисије или организације за људска права да пажљиво прате ситуацију у Босни и Херцеговини у погледу људских права, укључујући и путем успостављања локалних канцеларија и именовање посматрача, известилаца и других одговарајућих лица на сталној основи или основи појединачних мисија и да им пруже пуне и ефикасне олакшице, помоћ и приступ.
 Стране ће омогућити потпун и ефикасан приступ невладиним организацијама у циљу истраге и праћења услова у Босни и Херцеговини у вези са људским правима и уздржаће се од ометања и спречавања тих организација у вршењу њихових функција.
 Сви надлежни органи у Босни у Херцеговини ће сарађивати и обезбедити неограничен приступ организацијама установљеним у овом споразуму; било којим међународним механизмима за праћење људских права установљеним за Босну и Херцеговину; надзорним телима успостављеним било којим међународним споразумом наведеним у Додатку овог анекса; међународном суду за бившу Југославију; те је било којој другој организацији којој Савет безбедности УН повери мандат у вези са људским правима или хуманитарним правом.

По истеку пет година од ступања овог споразума на снагу, одговорност за континуирани рад Комисије ће бити пренета са Страна на институције Босне и Херцеговине, уколико се стране не договоре другачије. У овом случају Комисија ће наставити да функционише као што је горе предвиђено.

ОБАВЕШТАВАЊЕ

Стране ће дати ефикасно обавештење о условима овог споразума у целој Босни и Херцеговини.

Овај споразум ступа на снагу после потписивања.

За Републику Босну и Херцеговину
__

За Федерацију Босне и Херцеговине
__

За Републику Српску
__

 Конвенција о спречавању и кажњавању геноцида из 1948.
 Женевске конвенције И-ИВ о заштити жртава рата из 1949. и Женевски протоколи И-ИИ уз Конвенције из 1977.
 Европска конвенција за заштиту људских права и основних облика и Протоколи уз Конвенцију из 1950.
 Конвенција о статусу избеглица из 1951. и Протокол уз Конвенцију из 1966.
 Конвенција о држављанству удатих жена из 1957.
 Конвенција о смањењу броја лица без држављанства из 1961.
 Међународна конвенција о уклањању свих облика расне дискриминације из 1965.
 Међународни пакт о грађевинским и политичким правима из 1966. и Опциони протоколи уз Пакт из 1966. и 1989.
 Пакт о економским, социјалним и културним правима из 1966.
 Конвенција о уклањању свих облика дискриминације жена из 1979.
 Конвенција против мучења и других окрутних, нехуманих и понижавајућих поступака или кажњавања из 1984.
 Европска конвенција о спречавању мучења и нехуманих или понижавајућих поступака или кажњавања из 1987.
 Конвенција о правима детета из 1989.
 Конвенција о заштити права свих радника миграната и чланова њихових породица из 1990.
 Европска повеља о регионалним језицима или језицима мањина из 1992.
 Оквирна конвенција за заштиту националних мањина из 1994.

Општи оквирни споразум за мир у Босни и Херцеговини