Јаквинта/65
ПОЈАВА III
Улази I ВИТЕЗ, води рањеног друга.

I ВИТЕЗ: 
Помози, оче, твојим мелемом,
Да моме другу рану превијем!
ПАРТЕНИЈЕ: 
У Божјој руци све је,,
А он ће сваком помоћи:
Хајд' у ћелију, њему треба мир!
РАЊЕНИК: 
Воде!
ПАРТЕНИЈЕ (узима врг од I витеза):
Ево, јуначе;
Ово ћв твоју ватру стишати! (Напоји га.)
РАЊЕНИК: 
Отац Доброслав је л' у ћелији?
ДОБРОСЛАВ: 
Ко моје име овде спомиње?
РАЊЕНИК (за се):
Он је.
ДОБРОСЛАВ: 
Шта хоћеш са мном?
РАЊЕНИК: 
Глас ти доносим.
Твој бесни крвник потучен је већ!
ДОБРОСЛАВ: 
Ха, то ми годи! Хвала витеже! 
Ово је за ме најсветлији дан.
А Јаквинта је л' заробљена?
РАЊЕНИК:
Не.
ДОБРОСЛАВ:
Погинула је?
РАЊЕНИК: 
Међ лешинама нисмо нашли траг...
Не могу више... хајдемо!.. (Партеније и витез одведу га.)

Јаквинта