Нада (Јововић)
Мило Јововић 

Под теретом туге моје срце чами,
К'о  у црном мраку заборављен роб,
Из њега се диже болни уздах сами,
Моје су му груди к'о ледени гроб.

Оно нема мира, нити веће бије,
Са бурнијем махом у млађану груд;
Ал' тек једна искра у њему се крије,
Која ублажује моју скромну ћуд.

И док ова искра у срцу ми гори,
Свака ми се горкост претвара у слад,
И сваком се тугом она снажно бори, 
Јер моћ искре жарке то је света над.

Бар, Мило Јововић, „Голуб“, број 11. и 12., у Сомбору, 1. јуна 1904., стр. 265., 266.
Јововићеве пјесме 1904.