С. Винавер: Трајко Ћирић
С. Винавер: Трајко Ћирић

Кад је Трајко чувô стадо. 
Премишљô је врло радо 
О причама критичара, 
О власнику пуном пара 
По фразама разних шара; 
Сањао је своју женку, 
Како јаше ноћу сенку, 
Замишљô је венац славе 
Око своје вреле главе.

Наједанпут, нуто чуда! 
Паде једна књига с дуда, 
Као гњездо пуно тића, 
»Историја« од Скерлића; 
И кад страху дође смена, 
Спази: књига отворена 
О песничком добу новом, 
Види, пише црним словом: 
Од песника који се јављају 
Привлаче пажњу Мирко 
Королија и Милутин Бојић. 
Сад је мало чалабрчак, 
Деде, Трајко, спреми ручак.

Милутин Бојић