ЂУЛИЋИ LXVII
Oвај лептир златокрили, 
Што с’ на пехар крина наже, 
Он је срећан и пресрећан, — 
Ал’ не уме да искаже. 

Видиш, драга, а славујак, 
Њему пева срце, душа; 
Ох да дивне мелодије, — 
А лептир га слуша, слуша. 

Занела га дивна песма, 
Занеле га сласти њене, 
И он мисли: „Певај, птицо, 
Певај, певај и за мене!“ 

Тако и ја своје песме, 
Осећаје срца свога, 
Певам за те, певам за се, — 
А можда и за другога.

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 252 , Матица српска, Нови Сад.