ПОЗИВ НА ЧИТАЊЕ
С тумарне струје дубока извора
лије се непресахнуто
врла вода слатка
за пиће жедним душама.
Ово је врело сасма наспорно,
те колико се из њега вади
ова вода жива,
толико се у њему више приспорава
и бистрије истиче.
А удиљ стоји с врхом пуно му гротло.

Неголи доходите
и при њему круто,
не посклизаво умом стојте
који сте прежедњало
на суху врућа песка престојали
много време, у светској грижи удаљени!

Извор 

 Лесковац, М. 1972. Антологија старије српске поезије. Нови Сад: Матица српска. стр. 43.

Гаврил Стефановић Венцловић