Vukašin aliti Ljubav pitur — Le Sicilien ou L'Amour peintre/11
Šena jedanaesta

Anica, Vukašin, Džono i dva djetića
 
     Vukašin: Evo ovđe ovoga gospara koga nam šalje il scior Piero i koji se hoće da zatrudi upengat te. (Ovdi Džono ljubi Anicu, a Vukašin mu govori) E, ej, gosparu piture, tako se ne javlja u našemu vilajetu. 
     Džono: Ovako se u nas prohodi kad dođeš u koga u kuću. 
     Vukašin: To je dobro za vašijeh žena, ali za našijeh nije taki adet. 
     Anica: Ja primam ovu čas s velikijeim veseljem. Prigoda koju imam odveće me priuzima, i za rijet svu istinu, nijesam se nadala imat ovako vrla pitura. 
     Džono: Ne bi se našlo bez sumnje nikoga ko se ne bi cijenio čestit moć sta­vit ruku na jednu taku operu. Ja ne umijem onoliko koliko bi se htjelo, ma više česa imam stavit moj trud, to će me isto po sebi pomoć i ne može nego izit što dobro kad se ima jedan oridžino kakav je ti tu. 
     Anica: Oridžino je ništa, ma hitrina od pitura umjet će nadomjerit i po­krit sva pomankanja koja su u njemu. 
     Džono: Pitur ne nahodi nijednoga i sve što žudi jes da bi mogo prikazat s njegovijem penilom svemu svijetu dragosti onako velike i onake kakve ih i on vidi. 
     Anica: Ako tvoje penilo tako sladko vara kako i tvoja usta, vi ćete mi učinit jedan ritrat koji neće imat nimalo od mene. 
     Džono: Nebesa koja su učinili oridžino ne dadu nam da možemo učinit je­dan ritrat koji može ikoga privarit. 
     Anica: Nebesa, možete govorit što hoćete, nijesu ... 
     Vukašin: De, parjajmo već te trice, bacimo čaramunije i da viđamo od letratu. 
     Džono: Via, donesite sve ovdi. (Donosi se što je od potrebe za upengat Anicu) 
     Anica: Dje zapovijedate da stanem? 
     Džono: Ovdi, ovo je džusto najbolje mjesto i u komu primamo svjetlos koja nam je od potrebe. 
     Anica: Stojim li dobro ovako? 
     Džono: Stojite. Podignite se malo, ako vam je drago. Malo veće na ovu stranu ovamo, životom da vam je obrnut ovako. Glavu malo uzgori za da se vidi čin od vrata; ovo ovdi malo otvorenije. (Ovo razumije prsi) Tako, dobro, malo veće, još mrvicu. 
     Vukašin: Mnogo se hoće trudit za uporavit te; ne umiješ li se jednom namjestit kako iđe? 
     Anica: Ovo su stvari sasvijem nove za mene, ovdi gospar ima me stavit kako on hoće. 
     Džono: O, ide veoma dobro, i stojite da se bolje ne može. (Obraćajući je malo put sebe) Ovako, ako vam je drago. (Vukašinu) Sve stoji u atedžamentu koji se dava čeljadetu koga se penga. 
     Vukašin: Vrlo dobro. 
     Džono: Malo veće s ove strane; čini da ti su oči sveđ prema meni, molim ti se; vas pogled sveđ stučen s mojijem. 
     Anica: Ja nijesam od onezijeh žena koje hoće, kad ih se penga, ritrat koji ne ima ništa od njih i pitur im ne može nikako ugodit dokle god ih ne učinu l'jepšijeh nego su. Htjelo bi se, za smirit ih, učinit jedan sâm ritrat koji će slu­žiti za svijeh, zašto svekolike ištu isto: meso da im je bijelo i rumeno, nos skla­dan, rilica malahna, oči velike i vesele i jako otvorene, a više svega obraz, može bit najveći, da nije deblji nego ga možeš u ruke uzet. Ja hoću da ga meni učiniš u komu se pozna mene i koga ko god vidi ne ima potrebe pripitivat: ko je ovo? 
     Džono: Ne može se to pripitivat od vašega. Vi imate njeke dragosti, u kojijem malo je onezijeh žena koje su vami prilične, i toliko vežu i zanosu jedno srce da se jako za strašit pengajući ih. 
     Vukašin: Čini mi se nos odeblji. 
     Džono: Lego sam, ne spomenivam se dje, da je Apele u njeko doba pengo gospođu Alesandrovu, koja je bila veoma lijepa, i da pengajući tako se na nju namuro da omalo što nije s nje život izgubio. Alesandro, gledajući to za svoju blagodarnos, pustio je njemu onu koju je on isti toliko ljubio. (Govori Vukašinu) Ja bih mogo ovdi učinit što je u to doba učinio Apele, ma ti ne bi možebit učinio što je učinio Alesandro. (Vukašin se na ovo mrdi.) 
     Anica: Zaisto se pozna po vašemu govorenju koliko ste u svemu skladni i galanti. 
     Džono: Nije lasno privarit se u ovakijem stvarima. Vi imate toliko spirita da možete ončas vidjet odkle izhodu stvari koje vam se govoru. Tako je, da je ovdi Alesandro i da je on tvoj ljubovndk, ja ne bih mogo od manje nego ti rijet da ja nijesam vidio stvari l'jepše od ove što sad gledam, i da ... 
     Vukašin: Šjor piture, mnim da bi bolje bilo da manje besjediš, er te ometa da ne činjavaš patigu koju činjavaš. 
     Džono: Ne, ne, ja sam naučan sveđ što govorit kad pengam, i od potrebe je u ovezijem stvarima malo razgovora za držat rastreseno i veselo u obrazu čeljade koga pengaš.

Vukašin aliti Ljubav pitur