Чежња (Коста Поповић)
Са истока помаља се зора,
Плав јој пламен небу кити крај,
За њом сунце из сињега мора:
Хајде песмо: бежи уздисај.

Сунце сјајно врхове брегова
Лако броји, румен дајућ’ лик;
Сав се свијет ето диже с нова
И весеља тек се чује клик.

Хајте тице, хајте стада бела,
Време већ је, бео с’ рађа дан;
Хајд’ цветајте цвећа неувела,
Свако својој срећи тражи стан.

Само мени нешто прси згара,
Тужан уздах често пара глас....
О! Већега неб’ тражио дара,
Него браћо брзо видет’ вас!!

Извор 
1865. Вила. Година прва. стр. 27.

Коста Поповић
1865.