Кад се небо мути
Милица Стојадиновић Српкиња

Кад се небо мути 

Кад се небо мути, не каже зашто, 
нит росна киша рад кога пада. 
А срце моје да каже на што 
што оно само зна за се сада? 
Ја зар да коме чувтсва изјавим? 
Та пре ћу мртва да се утајим! 

Скрива се земља под покров ноћи 
док звезда трепти на небу сјајна. 
А завес срца зар треба поћи 
да снимим? чувства и јавим тајна? 
Нек туга, радост, у њем' почива: 
А тајну небу тек нет открива. 

У подне, ил вече живота свога 
потужи сваки на земљи овој. 
И ја би гласа имала тога 
ко многи песник у песми својој; 
Ал да ми судба зар буде јавна? 
Та пре ће примит земља ме тавна!

Милица Стојадиновић Српкиња