Пучина/55
XVII

ВЛАДИМИР, затим МОМАК 
ВЛАДИМИР (сав сломљен, повлачи се натраг, ослони се на сто и гледа тамо у собу очекујући катастрофу, што показује и
изразом лиџа и покретима). 
МОМАК (улази споља): Извините, напољу никог нема. 
ВЛАДИМИР (утишава га рукама да полако говори.) 
МОМАК: Једно писмо. 
ВЛАДИМИР: Дајте... (Узима писмо, загледа равнодушно у адресу.) Добро! 
МОМАК: Наређено ми је да предам госпођи у руке. 
ВЛАДИМИР: Добро, добро, идите. 
МОМАК (одлази). 

Пучина