Неименована песма Алексе Шантића 12
Алекса Шантић 

Златно сунце за горама спава.
Над санком му пропојало славље.

Слатко смиље и љубица плава
Златном сунцу мекано узглавље...

Моја драга, мори ли те тама?
Ходи к мени, па не буди сама...

Твоје руке нек су ми узглавље,
Твоје грло нек натпоје славље,

Твоја душа надмирише миље,
Слатко миље: љубице и смиље.

Шантићеве песме 1900.