Херцег Владислав/33
ПЕТИ ПРИЗОР

СИНИША:
Опрости ми, светли господару, 
Гласи важни, чекат’ се неможе. 
ХЕРЦЕГ:
Казуј дакле, брзо!
СИНИША (погдеда на Видосаву):
Није за њу!
ХЕРЦЕГ (одлази са Синишом на страну): 
Говори ми, ал’ само на кратко.
СИНИША:
У Требињу готова је буна!
ХЕРЦЕГ (плане):
Ком се руса глава досадила?
СИНИША:
Не на тебе! Несгодно сам рек’о. 
Слегао се народ у Требиње, 
Разумео , шта султан захтева ,
Па сви ишту главу гласникову. 
Кнез Воислав не зна шта да ради. 
Неће моћи народ уздржати,
Већ те моли, да се одмах вратиш, 
Да не буде, што се непоправи.
Херцег (смеши се):
Ко је дош’о из двора са гласом?
СИНИША:
Кнез Растислав!
ХЕРЦЕГ:
Тебе народ знаде.
Ти ћеш с њиме најпре наредити.
Иди у град, па народ задржи, 
Да Турчину ништа ненахуди, 
А ја ћу се овај час кренути,
СИНИША (поклони се и пође).
ХЕРЦЕГ:
Чуј Синишо!
СИНИША (врати се).
ХЕРЦЕГ:
Растиславу кажи
Нек’ ме с коњи чека оседлани!
СИНИША (поклони се):
На коњу ће тебе дочекати. (Оде.)

Херцег Владислав