Женик слободе/ПОЈАВА IV
ПОЈАВА IV
(Дотирчи Радован сав задуван).
 
РАДОВАН:
Харамбашо!
ЧАРАПИЋ:
Шта, Радоване?
РАДОВАН:
У Белом Потоку биће да је велико зло; 
јер ево где нам долази гомила нејачи.
ЧАРАПИЋ:
Потеци, Раде, бегунце ми дај,
У заклон ту, под оним бедемом!
Ви, момци спремни да сте, у поток 
За крвницима!
МАРКО (гледа у шуму):
Ево првога!... (гледа)
Кукавна жена; та баш посрће. 
СТРАЖАР (с поља):
Ко је?
АЛЕКСА (тужно):
Роде мој!
Чије ли грехе испаштамо то?
МАРКО (који је с Чарапићем и осталима гледао од куда се глас чује):
Павлије старе то је згрбљен стас; 
Гегуца јадна.
ЧАРАПИЋ:
Године су то;
Па онда, син јој одвучен у град;
Бог зна нису л' га стаманили већ!