Клеветнику
Клеветај, враже, пакосну сити груд;
Прати ми коња вражјим очима;
Сваки му број ти скок: налево,
Десно, то на брдо, то пак у дол;

То преко струје, страшне и бездне там’!
Противу стрела вражјих сматрај му
Непоколебим взор, пак затим
Несташно по пољу там’ течење.

Њега ћеш видит самој у пени, а
Мен’, коњаника, јошт неуморена
Где јако г’ држим. Знај, тебе би,
Слабачка, однео у дом лудих!

27. децембра 1833.

Извор 
 Лесковац Младен, Антологија старије српске поезије, Матица српска, СКЗ, Нови Сад, 1964, стр 142

Лукијан Мушицки