Јуче и данас
Јуче и данас

 - Љубиши Станковом -

Данас су, пред вече, звона брујала,
Твоја је лепа душа, и наша лепа прошлост,
с руком у руци прохујала...

Јуче смо џиновска дела стварали:
вере смо и наде рушили
и нове олтаре дизали, старе обарали;
богове с неба скидали,
столетне ране видали,
на тврдој се постељи одмарали;
и кад се најлепше радило -
твоје се тело охладило.

Јуче смо чаробне снове сањали:
веселе плавојке љубили,
и кад су на вечерње звонили,
у цркву смо их гонили
и венце им поклањали
од ђурђица и хризантема -
данас Те нема... данас Те нема...

Јуче смо самртне грехе грешили;
златну смо телад јашили,
нове смо Куле градили и старе Сфинге решили,
од Дјева смо се плашили,

Магдаленама се у лице смешили -
јуче смо самртне грехе грешили,
а данас, звона кад су забрујала,
Твоја је лепа душа и наша лепа прошлост
с руком у руци прохујала.

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија