Душан Силни/11
ПОЈАВА 2
ЈЕЛЕНА и ВУКАШИН

ВУКАШИН (Поклони се дубоко; пољуби краљици руку пошто је принесе к челу): 
Препонизни слуга краљевства ти!
ЈЕЛЕНА: 
Наш прељубазни пријатељ и понос мећу господом нашег краљевског дома.
ВУКАШИН (Из пристојне даљине): 
Бојим се да ме ласкава похвала не понесе.
ЈЕЛЕНА: 
Тако честит муж, не треба да је и сувише скроман.
ВУКАШИН (За се): 
И ја тако мислим. (Гласно). Дрскост је слабост коју најмање трпим и на себи и на другима.
ЈЕЛЕНА: 
Ваша понизност биће једног дана узвишена, за то вам јамчим ја.
ВУКАШИН: 
Краљице!
ЈЕЛЕНА: 
Дозвољава вам се да изустите: пријатељице!
ВУКАШИН (Приђе руци): 
Толика милост.
ЈЕЛЕНА: 
Не, награда за услуге.
ВУКАШИН: 
Тако незнатне...
ЈЕЛЕНА: 
Тако верне.
ВУКАШИН (За се): 
Добро верује. (Гласно). Признајем срдачне... извините, стид ме помињати их...
ЈЕЛЕНА: 
Наше је услуге престолу признати. Краљ је склон благонаклоно примити предлог који сам му поднела: подариће вам сан деспотски.
ВУКАШИН (Радосно): 
Како је милостив краљ! Хтедох рећи: како је обилна милост, коју светла краљица излива на мене недостојнога.
ЈЕЛЕНА: 
Ходите ближе! Не доликује тако племенитом мужу носити деспотски венац сам: треба вам друг.
ВУКАШИН (Лукав смешећи се): 
Милостива краљице!
ЈЕЛЕНА: 
И рекох у себи: тако заслужном властелину бићу савезница главом ја, да нађемо друга који ће му бити и радост и понос.
ВУКАШИН: 
Толика милост!
ЈЕЛЕНА: 
И одлучих сродити кућу нашег родитеља с вашом породицом. Надам се, да Странимира доликује дому Мрњавчевића. Како вам се допада наша сестра Теодора?
ВУКАШИН (Лукаво): 
Теодора! Заслужује престо (Тргне се)... хтедох рећи престо љубави.
ЈЕЛЕНА: 
Бити жена такоме мужу — зар то није седети на престолу љубави?
ВУКАШИН: 
Исувише ласкаво.
ЈЕЛЕНА (Сита увијања Вукашинова): 
Доста! Чули сте нашу краљевску вољу. Имате се до сутра одлучити; непрестано мислите на Теодору и деспотски сан!
ВУКАШИН (Лукаво, смешећи се): 
По заповести, многомоћна краљице.
ЈЕЛЕНА: 
А сад нас оставите на часак, док вас с вашим друговима опет не позовемо, драги господине ћесаре.
ВУКАШИН (У поласку): 
А дотле ћемо ми већ наћи нама заменика. (Оде).
ЈЕЛЕНА: 
С овим смо готови. Овога морамо што чвршће привезати за наш дом. (Зазвони. Уће пријавник Германац). Господа, што чекају, нека изволе!

Душан Силни