Обичан човек (шала у три чина)/16
II

ДАМЊАНОВИЋ Сам 

ДАМЊАНОВИЋ: Песме моје! (Шчепа књигу и пољуби је) Ви стекосте себи уточиште у најлепшој земаљској души. Гле, гле (Прелистава) ово је подвукла... и ово... и ово... ово је двапут подвукла (Чита).

У душу бих твоју уткати се хтео 
Дах да ти посрчем, дах младости врео.
Тим дахом да живим, тим дахом да дишем 
И надахнут њиме да ти песме пишем.

Оно, што сам у једноме тренутку надахнућа ставио на хартију, само као стихове, као мртве стихове, то ето бива, то се остварује. Ето поезије у животу!

Обичан човек (шала у три чина)