Увео цвет
Војислав Илић 

Увео цвет

Дуго се поље зелени, 

У пољу цветак румени; 

Крај њега поток ромори, 

Жубором шапће, говори:

— Цветићу, тужан не био! 

Зашто си стабло повио? 

Што тако тужно  миришеш, 

А шуштиш, кô да уздишеш?

- Поточе, бистри, хлађани! 

Вене ми живот млађани: 

Ја љубљах лепу  цурицу, 

Мирисну, белу ружицу.

Још синоћ моја  бејаше, 

Јутрос је свати  узбраше; 

Свет мије срећу однео, 

Зато сам блеђан, увео!

септембар, 1880 год.

Извори 

 Војислав Илић: Сабрана дела, Лирско песништво 1872-1886, Вук Караџић, Београд, страна 99.

Војислав Илић