Турство
0001    Пију вино два Краљића брата 
0002    У Прилипу граду бијеломе, 
0003    Једно Марко, а друго Андрија, 
0004    Пију вино, разговарају се; 
0005    Ал’ Андрија Марку бесједио: 
0006    "Краљевић Марко, мој рођени брате! 
0007    Вино писмо и братски живисмо, 
0008    Још не знасмо ко је јунак бољи - 
0009    Ходи, Марко, да се обидемо!" 
0010    Али мудро Марко одговара: 
0011    "Драги брате, Краљевић Андрија, 
0012    Нејма мајка до мене и тебе; 
0013    Од бога је велика грехота, 
0014    А од људих зазор и срамота 
0015    Да се кољу два брата рођена; 
0016    Нег’ пођимо зеленој планини, 
0017    Којом нејма ниђе воде хладне, 
0018    Да идемо од јутра до подне: 
0019    Ко би више жеђу претрпио, 
0020    Одиста би бољи јунак био." 
0021    Андрија је Марка послушао, 
0022    Добрије’ се коњах приватише, 
0023    Отидоше зеленом планином. 
0024    Кад је мало подне превратило 
0025    Андрија је Марку говорио: 
0026    Краљић Марко, мој по богу брате! 
0027    Помози ми вранца освојити, 
0028    Да му точим испод грла крвце, 
0029    Јер ме тешка жеђа притиснула!" 
0030    Ал’ говори сабља Краљић Марко: 
0031    "Не, Андрија, бог те не убио, 
0032    Досле смо се звали Краљевићи, 
0033    Послен ћемо Попикоњевићи; 
0034    Него пођи мало понапријед, 
0035    Наћи хоћеш од вина механу, 
0036    У механи Мару крчмарицу, - 
0037    То је, брате, мене посестрима, 
0038    Пићеш вина колико ти драго, 
0039    Нећеш дати паре ни динара." 
0040    Андрија је Марка послушао, 
0041    Пак се свога вранца приватио, 
0042    А отиде мало наприједа, 
0043    Кад наблизо од мејане дође - 
0044    Угледа га Мара крчмарица, 
0045    У ње бјеше тридесет хајдуках, 
0046    А хајдуках бијесних Тураках, 
0047    Па Турцима млада говораше: 
0048    "Чујете ли тридесет Тураках, 
0049    Ев’ одовуд једно момче младо, 
0050    На глави му перје позлаћено, 
0051    Дајте мене перје старјешинство, - 
0052    Чинићу ви да га изгубите." 
0053    Пак Марица на ноге скочила, 
0054    Своје русе косе расплијеће, 
0055    Завија се у марами црној, 
0056    Пред Андријом на двор излазила, 
0057    Пак му љуби коња у копито, 
0058    Сузе рони, овако говори: 
0059    "Благо мене, незнана делијо, 
0060    Кад сам данас виђела јунака! 
0061    Ево има девет годин’ данах, 
0062    Не знам јадна што је мушка глава… 
0063    Ајде са мном у механи винској, 
0064    Даћу теби од јабане вино, 
0065    И сувише да ми љубиш лице." 
0066    Младо момче пак се слакомило 
0067    Те с Марицом у механи пође, 
0068    Дочека га тридесет Тураках, 
0069    Па му дали тридесет хожђелдијах, 
0070    Све тридесет Андрија попио, 
0071    Харамбаши сједе уз кољено. 
0072    Још му даје харамбаша вина, 
0073    Кад Андрију вино пристигнуло 
0074    Харамбаши паде на кољена, 
0075    Харамбаша оком намигнуо, 
0076    Те му Турци главу посјекоше. 
0077    Чека Марко три бијела дана, 
0078    Ни Андрије, ни Андриј’ на гласа, 
0079    Пак се Марко тешко ражљутио, 
0080    А од земље на ноге скочио 
0081    И свога се Шарца прифатио, 
0082    Иде Марко право пут механе, 
0083    Виђела га млада крчмарица, 
0084    Па Турцима млада говораше: 
0085    "Ево, Турци, друго момче младо, 
0086    И он има перје позлаћено, 
0087    Дајте мене перје старјешинство - 
0088    Чинићу ви да га изгубите. 
0089    Пак је млада скочила на ноге 
0090    Те пред Марка на друм исходила, 
0091    Да му љуби Шарца у копита. 
0092    Ево муке и тешке невоље: 
0093    Мрке воље Шарац к’о и Мрко, 
0094    Тере јој се ни гледат не дава, 
0095    Ногам’ бије, а зубима коље. 
0096    То кад виђе Краљевићу Марко, 
0097    Још се Марко јаду домислио 
0098    Да ј’ Андрија њему погинуо, 
0099    Па кад Марко пред механу дође, 
0100    Веже Шарца на врата механе, 
0101    У механи Марко ускочио, 
0102    А за собом врата притворио; 
0103    Дочека га тридесет Тураках, 
0104    Да му даду тридесет чашах вина. 
0105    Марко вино ни гледати неће 
0106    Него своју сабљу извадио, 
0107    Пуну софру меса напунио; 
0108    Кад исјече тридесет хајдуках 
0109    Он уфати своју посестриму: 
0110    На ханџар јој очи извадио, 
0111    Бијеле јој руке посјекао, 
0112    А на прси дојке прорезао, 
0113    Проз дојке јој руке промакао, 
0114    У муке је душу испуштила. 
0115    Тадар Марко кроз механу прође 
0116    Те Андриј’ну главу дофатио, 
0117    Метну је у бисаге Шарцу, 
0118    Отходио зеленом планином; 
0119    Од невоље попијева Марко: 
0120    "А да ти се, брате, подигнути, 
0121    Како сам те дивно осветио - 
0122    За једнога тридесет и једнога!" 
0123    Здраво Марко у Прилипа дође, 
0124    А нека га весела му мајка. 

Српске епске народне песме