Поред стазе...
Поред стазе, поред пута
Два су гроба уздигнута...
У једном је љубав мила,
А у другом слатка нада —
Топола их обавила
Покривалом густа хлада.
У пролећној, ведрој ноћи
Ниче помен цветак свежи,
И весели у самоћи
Гроб у коме љубав лежи!
А на гробу наде сјајне
Целог лета пусто све је,
Скупиле се сенке тајне,
Сунце хумку и не греје!
Нити овде цвеће мири,
Нити чујем песму милу. —
Само бршљан гране шири
У вечитом зеленилу.

1898

Извор 
1899. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година четврта, број 4, стр. 119.

Димитрије Глигорић Сокољанин
1898.