Сонет - XLI (Седам смртних грехова)
Милутин Бојић 

Сонет - XLI
Седам смртних грехова

О, грешио сам свих грехова седам, 

Гордост и гнев ми задаваху ране. 

Кад љубомора мојим оком плане, 

Презриво грешне покајнике гледам. 

О, ситио сам утробу без мере, 

Лаком на срећу био сам и бивам 

И о лепоти тако слатко снивам, 

О, грешио сам свим гресима вере. 

Па ипак бедни сви су греси ови 

Кад сладострашће поји живот срећом 

И тражи змију из раја измаклу. 

О, сотоном ме, о Боже, назови 

И дај ми моћи да снагом све већом 

У грехе тонем и да стремим паклу. 

Без датума 

Милутин Бојић
С