Мејрима/10
ПОЈАВА II
Пређашњи и Новко

НОВКО: 
Здраво Петко, помоз’ Бог, јунаци! 
СВИ: 
Добро си нам дошао!
ХАРАМБАША:
А шта те је
Побратиме, амо доћерало?
Је ли срећа ил’ несрећа каква?
НОВКО: 
Ког доћера срећа у планину?
Клети Турци зором заробише 
Заручницу мом старијем сину.
Он их чека доље у бусији,
Али само са четири друга,
Док њих има бар тројином више.
Ја знајући да се овђе бавиш 
Дођох...
ХАРАМБАША:
Доста. Ето лова, дјецо.
А јесу ли много још далеко?
НОВКО: 
Нагазиће скоро на бусију. 
ХАРАМБАША: 
Одвежите Вука, па сви за мном. 
(Отиду.)

Мејрима