(Заробљен Прометеј српски)
Војислав Илић 

Заробљен Прометеј српски трајаше суморне дане
Прикован за хладну стену. Ал' страшни куцну час:
Из мрачних долина српских са струна гусала јасних
   Зазвони силан глас.

И прилив титанске снаге напрегну његове руке
Кô жиле немејског лафа, јер гусле слободу звуче!
И Титан размахну плећа и тврди, огњени челик
   Са страшном грмљавом пуче

А дух се под небо диже... Тама је владала јоште
А месец сипаше светлост са чела божански бледог;
И Титан, дохватив месец, кô награду га баци
   Испред гуслара седог.

фебруар 1892.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 221, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић