Деспот Ђуро
0001    Подиже се тридесет војводах 
0002    а пред њима бан-деспоте Ђуро 
0003    те одоше у лов у планину, 
0004    лов ловише три бијела дана, 
0005    отоле се натраг повратише; 
0006    кад дођоше у поље Маџарско, 
0007    ал’ ево ти и војвода Јанко, 
0008    око њега три стотин’ Маџарах 
0009    играју се игре свакојаке, 
0010    метају се тешкога камена, - 
0011    премеће им Маџарин-Тодоре, 
0012    скачу хитра скока јуначкога, - 
0013    прескаче им Бановић-Секуле, 
0014    трче брза трка пјешачкога, 
0015    утјече им војевода Јанко. 
0016    Но им Ђуро помоћ називаше, 
0017    Јанко му је помоћ приватио: 
0018    "Бог дај буди, бан деспоте Ђуро!" 
0019    Но му рече Јанко војевода: 
0020    "Свраћај амо, бан деспоте Ђуро! 
0021    Да с’ играју Срби с Маџарима." 
0022    То је Ђуру и премучно било, 
0023    погледнуо јунак на јунака, 
0024    Ђуро гледа Југа богатога, 
0025    а Југ гледа на девет синовах, 
0026    а синови Митра најмлађега, 
0027    најмлађега ема најбољега, 
0028    Дмитар гледа Косанчич-Ивана, 
0029    Иван гледа Топлицу Милана, 
0030    Милан гледа Љутицу Богдана, 
0031    Богдан гледа војводу Милоша, 
0032    Милош гледа Рељу крилатога, 
0033    Реља гледа Краљевића Марка, 
0034    Марко гледа Облачину Рада, 
0035    но не гледа Раде ниједнога 
0036    он о’ скочи од коња доброга, 
0037    па ускочи у Маџаре Раде, 
0038    он узимље тешкога камена: 
0039    једном тури те им га дотури, 
0040    другом тури, далеко претури 
0041    не би бојно копје доватило; 
0042    једном скочи те им га доскочи, 
0043    другом скочи, далеко прескочи, 
0044    ласно би се укопао Раде, 
0045    још говори Облачина Раде: 
0046    "Ајд’ д’ идемо, војевода Јанко, 
0047    да трчимо трка јуначкога!" 
0048    Отидоше у дно поља равна 
0049    потрчаше пољем Маџарскијем, 
0050    до сред поља ноге мијешаше, 
0051    а кад бише на сред поља равна, 
0052    оде Раде пролазити Јанка, 
0053    братими га војевода Јанко: 
0054    "Богом брате, Облачина Раде! 
0055    Немој мене данас пролазити, 
0056    а ево ти стотина дукатах." 
0057    Но му вели Облачина Раде: 
0058    "Не ваља ти, војевода Јанко, 
0059    даће мене бан деспота Ђуро! 
0060    За данашња моја три мејдана, 
0061    даће мене и триста дукатах." 
0062    Па отрча пољем Маџарскијем, 
0063    докле Јанко не биљегу дође, 
0064    дотле Раде починуо трудан, 
0065    па засједе коња великога, 
0066    жао било војеводи Јанку 
0067    па он узе стрелу Секулову, 
0068    устријели Облачину Рада, 
0069    рањен паде у зелену траву, 
0070    жао га је бан-деспоту Ђуру, 
0071    па погледну јунак на јунака, 
0072    Ђуро гледа Југа богатога, 
0073    а Југ гледну на девет синовах, 
0074    а синови брата најмлађега, 
0075    Митар гледа Косанчић-Ивана, 
0076    Иван гледа Топличан-Милана, 
0077    Милан гледа Љутицу Богдана, 
0078    Богдан гледну Обиљан-Милоша, 
0079    Милош гледа Рељу крилатога, 
0080    Реља гледа Марка Краљевића, 
0081    ал’ не гледа Марко ниједнога 
0082    до наљути Шарца великога 
0083    па је остру сабљу истргао, 
0084    у Маџаре јуриш учинио, 
0085    а повикну тридесет војводах, 
0086    док војводе сабје повадише - 
0087    Марко тридест Маџарах посјече, 
0088    то кад виђе Облачина Раде, 
0089    утегну се мукадем појасом, 
0090    свог се врана коња доватио, 
0091    у Маџаре јуриш учинио, 
0092    нагоне их један на другога, 
0093    паде тама на пољу Маџарксом, 
0094    бога моли лијепа ђевојка: 
0095    "Дај ми боже, вијар од планине, 
0096    да је видим чија гине војска!" 
0097    Бог јој даде што у бога иска, 
0098    пухну вијар вјетар од планине 
0099    те по пољу разагано таме, 
0100    ал’ Маџара нејма ниједнога, 
0101    до бијежи војевода Јанко 
0102    а гони га Краљевићу Марко, 
0103    заклиње га војевода Јанко: 
0104    "Богом брате, Краљевићу Марко! 
0105    Немој мене изгубити главу, 
0106    доста сте ми јада учинили." 
0107    Марко му је за братску примио 
0108    те се Марко натраг повратио, 
0109    откупи се тридесет војводах 
0110    те Маџар’ма узеше оруже, 
0111    узеше им коње и оруже, 
0112    укопаше Облачину Рада, 
0113    лијепо га браћа опјеваше, 
0114    тад одоше к Смедереву своме. 

Српске епске народне песме