***Цветала бресква јоште голих грана
Цветала бресква јоште голих грана,
Раскошно цвет је накитио свежи,
Цветала бресква — за некол’ко дана
Опало цвеће разасуто лежи.

И сад при топлом пролећноме сјају,
Зеленим лишћем што јој гране сплеће
Свежа и бујна шумори у гају,
Ал’ ко би реко̂ — прецветала веће.

Извор 

 Петровић, Б. 1971. Српска књижевност у сто књига, књига 57: Песници 1. Нови Сад: Матица српска, Српска књижевна задруга. стр. 172.

Стеван Луковић