Магарац и коњ официрски
Магарац, гледајући официрског коња како га добро хране и служе, ублажаваше га, наричући га у добар час рођеним, будући да о малом труду толико добра уживаше. А себе сасвим злосрећна вмењаваше, ибо при толиком товарењу и муци ни плеве дo изобилија нема. 

Дође време на војску поћи. Падне коњ убијен; види га магарац гди лежи сав у крви. „О, о”, — рекне — „зато ли тебе онако господски храњаху! Ја сам се дакле у добри час родио, а не ти!” 

Наравоученије
 
Врло разумно и справедљиво говори славни латински стихотворац Виргилиј: „О fortunatos nimium sua si bona norint agricolas! 
Срећни би се земљедјелци звали, 
Своја добра кад би познавали!” 

А навластито кад живу под мудрим и законим прављенијем, гди се не боје насилија и неправде. Кад су разумни и приљежни домаћини да имаду своје потребе, једно просто јело њима је и слађе и здравије него богатим десет. Страсти, попеченија, гордост, завист, ревност, славољубије, које раздиру срца и душе великих фамилија, њима су сасвим непознате ствари. Колико више земљедјелац деце има, толико је богатији. Једним словом, ако је само трудољубив, паметан и поштен, он је блажен човек на земљи.

Извори 
 Антологија српске књижевности 

Басне
Доситеј Обрадовић