Жетву жела лепота девојка
Жетву жела лепота девојка 
Златном руком и сребрним српом. 
Кад је било око пола дана, 
Запевала лепота девојка: 
“Ко би мене снопље повезао — 
Дала би му моје бело лице. 
Ко ли би ми водице донео — 
Дала би му моје чарне очи. 
Ако би ми ладак начинио — 
Ја би њему верна љуба била.“ 
Она мисли нико је не слуша; 
Слушао је овчар од оваца: 
Рогозом јој снопље повезао, 
Од леске јој ладак начинио, 
И донео лађане водице; 
Пак беседи лепоти девојци: 
“Дај, девојко, што си обећала!“ 
Ал’ девојка полукава била, 
Пак се онда млада одговара: 
“Ид’ одатле, млади чобанине! 
Ако си ми снопље повезао — 
Твоје овце по стрњики пасу. 
Ако си ми водице донео — 
И ти си се лађане напио. 
Ако си ми ладак начинио — 
И ти си се под њим одморио.“ 

Посленичке песме