(Плашљиво и мило лане)
Војислав Илић 

Плашљиво и мило лане, остави играчке своје
За жртву свештених пената...
О, ја разумем огањ, што груди загрева твоје,
И страх, који те хвата.
Ја знам шта будна сневаш у тихе, звездане ноћи,
Кад с ока твога бежи детињски, ведри сан,
И чије име с плашњом спомињеш у самоћи,
И зашто с тугом чекаш празнично светли дан.
Остави играчке своје. Лутке и лýтка нека,
Не забављај се тиме.
Ах, зашто црвениш, лудо? Та лутак лепши те чека...
Но, ти му знаш већ име.

30. јун 1888.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 92, 2. књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић