ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ XXXVII
Mесечина као негда, 
Гле, још има живих птица! 
Лахор ветар крили махну, 
Замириса љубичица. 

Спојила се душа ноћи, 
Спојила се с душом дања, 
Па шапнуше: Сузе точи, 
Ал’ се сећај радовања! 

Коме зборе ови гласи? 
Ја помислим сам у себи; 
Душа дања, душа ноћи 
Загрли ме: Теби, теби! 

А ја што им рећи хтедох, 
То славујак певну прије: 
Од радости ништа слађе; 
Од жалости ништ’ светије. 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 308 , Матица српска, Нови Сад.