Фантазија (Д. Васиљев)
Фантазија 

Зашто за сваким сном долази јава?
Зашто?
Зашто?

. . . . . . . . . . . . 

Деси се покаткад да у сну
новембарске мутне ноћи
безбрижно бројим звезде;

или пољубим најслађу усну;

или у беле плаштанице
обучени, моји преци
на белцима преда мном пројезде;

или какви изненадни гости:
мисли, чак са границе
разума, дођу да ме посете
(на јави немају смелости);

или да сам на некој реци
хучној и пенушавој, весело, као дете
ноге прао;

или видим две моје танке руке,
као две припаљене воштанице
пред олтаром остављеним;
или да сам уз умируће звуке
болесног јесењег сунца
јесење цвеће брао...

И после снова увек дођу јаве!

И моји летаргични снови,
као бели, суви, страшни костурови
са смехом ми пређу изнад главе...
. . . . . . . . . . . . 
Зашто за сновима увек долазе јаве?

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија