Под прозором (Јован Јовановић Змај)
Небо је тако ведро, 
поноћ је тако тија, 
ал' моје срце није - 
жеља ми жељу вија. 
  
Док једна бурно лети 
да ми те из сна буди, 
већ друга тихо љуби 
премиле твоје груди. 
  
Сад нежна твоја душа 
милине дивне сања, - 
а има л' лепша санка 
од топла миловања! 
  
О сиђи, драга, сиђи, 
топла те љубав чека, 
поноћ је тако тиха! 
Трава је тако мека! 
  
Да нас од света скрије, 
бледи ће месец заћи, - 
ал' ја ћу и у мраку 
усташца твоја наћи. 
  
(1860)