С мора
Ликуј, ликуј, просто нек ти,
Јер си прави соко јунак!
Кренуо си срце моје,
То не бјеше посо̂ лак!
Дан за даном губио се,
Смјењивао тавну ноћ,
Млад за л’јепим кушао је
На мом срцу своју моћ.
Ал’ још нико, благо мени,
Не разбукта огањ свет,
Док ти стиже ... твој разговор
И очију твојих сјет!
Неста мира, срце прену
И кроз пјесму даде глас,
Мисо̂ клону, али рече:
Да си мени живот вас!
Збогом момче! . . . Побјећи ћу,
Нек ме носи вала крет!
По њима ти поздрав шаљем:
Мој соколе, идем мр’јет!«

Јунија

Извор 
1903. Срђ. Година 2, број 15, стр. 713.

Христина Ристић