Ljubovnici/4
Četvrti prizor
LUKRECIJA i ANKA, nje službenica
LUKRECIJA: Zaisto, Anka, kad ja zamislim udat se, uhiti me groznica, jer ne mogu pomislit uzet gospodara vrhu mene. 
ANKA: Nije tebi, samoj tako, gospođa Lukrecija, ni stanja ni života. Trijeba je svakako da se udaš. A sama znaš koliko poletarića okolo tebe. Ne možeš zaisto nego jedan dan steći kojigodi glas koji nećeš otresti. 
LUKRECIJA: To vele dobro i znam i vidim, ma na, uzmi! Koga ćeš uzet? Ja ne nahodim 
ki bi za me bio. 
ANKA: Jes dosta vrijednijeh, galantijeh mladića, možeš izabrat jednoga po jednoga i uzet koga ti sama zamisliš. 
LUKRECIJA: Tako je. Da li ta obilnost mene ubogu čini? Ja ne nahodim vragutoga na 
prepozit. 
ANKA: Što bi rekla od Šime Oštrobradića? 
LUKRECIJA: Veramente jes sudžet u njemu! Neka bi mi sve na karte izigrao! 
ANKA: Da Ivo Makarulić? Bi li ti tî ugodan bio? 
LUKRECIJA: Dakako! Neka me drži u kuhinji, a on neka čini amor i spi u mojoj kamari s onijema kojijeh znaš. 
ANKA: Da Miho Lojarić kakav ti se čini? 
LUKRECIJA: To oni pijanac? Popio bi mi u osam dana svu moju entratu, a vraga bi izio s družinom. 
ANKA: Da Džoreta Kramarević? 
LUKRECIJA: Oni u okrpljenijem haljinam? Veramente si! A tko bi ga uzeo? Ne bi mu dali ni djevojku! Fantastik je. 
ANKA: Da Bernardo Bolina? 
LUKRECIJA: Si ben! I Radovanovića tovar sve jednako! 
ANKA: Da Maroje Sušeta? 
LUKRECIJA: Oni što se nigdar ne umije, nego nosi obraz koliko jeđupak i ruke kako dastroksa što se pari u ognjištu. Gnjusičina je! 
ANKA: Da Luko Pinjokatica? 
LUKRECIJA: Oh, oh, domislila si se! Ako ne umije s ljudima govorit, nego bježi od čeljadi koliko od zle sreće, a sve dotura s bikaroci! 
ANKA: Da ja ne znam koga veće iznaći. 
LUKRECIJA: Ne? Ostavila si najbolje. Imam, neka znaš, tri partita po ruke, koji bi me forse delektali, ma jesu neke diference velike, koje me straše vele. Prvi ti je dotur Prokupio. I zaisto, ne bi zao bio, ma vele govori, dodijao bi mi u malo dana. A poslije, sva njegova pamet jes u dotrini, a ja bih željela da se aplika na što drugo. 
ANKA: To bi ti htjela da se vaskolik zavuče u te i o tebi samoj da radi? 
LUKRECIJA: Ter to bi to zlo bilo? Ne bi, neg vele dobro za me; ma ne bi se on mogao prevratiti forse, jer je štogodi naprijed s godištima. Jes oni drugi, gospar Lovro Kalebića. I ovi bi ečelent bio za me, ma je odveće star, strah mi je ne urtat u kojegodi zlo skrovito, što ja znam! 
ANKA: To da nije kilav? Tomu je remedijo: čini da ti donese fedu od barbijera, i to se akvijeta. 
LUKRECIJA: To su mučne stvari, otit po barbijerih, neka poslije svak zna moje misli skrovene. Jes treći, oni neki Fabricijo Pisoglavić, veramente je mladić dobre ćudi i svak ga hvali, ma me je strah od njega. 
ANKA: Od česa te je strah? 
LUKRECIJA: Jošte je prem mlad, ne može se znat na što će ga etat iznijet, da ako urta u kojigod vicij, pođi se oslobodi od njega. Lasno je uvalit se, ali se je mučno izvalit. 
ANKA: I nebo da pade pobilo bi sve prepelice. Ti si gospo, fantastika vele, nijesam te nigda za takvu scijenila. 
LUKRECIJA: Ovo su stvari koje čine fantastikat per forza, jer se ne bih uzela samovoljno utopit, a nije lašnje nego skočit u more. Hodmo doma, razmislit ćemo bolje.

Референце 

Ljubovnici