С тобом да патим
Милутин Бојић 

С тобом да патим

О, колико се људских душа мучи! 

Толико горких удараца трпе, 

А дивља судба сав им живот црпе 

И поји чашом оцата и жучи.

А како патим кад ме срећа оспе, 

Јер зверским оком паћеник ме стреља: 

У души пуној животињских жеља 

Он жели крв да из груди ми проспе.

Утишај срце. Жали свога друга! 

У своме срцу и ја боле јатим. 

Зар мрзиш мене? Брат се брату руга. 

О дај да патим, да са тобом патим,

Та срећан бићеш имајући друга!

С