Лисистрата/2
DRUGA POJAVA
Predašnji, Mirina, Lampita iz Sparte, žene iz Korinta, Beotije i Atine
 
MIRINA 
Ej, da li dockan stigosmo, Lisistrata? 
Šta kažeš? Ćutiš? 
LISISTRATA 
Ne hvalim te, Mirina, 
Kad u ovakvu poslu kasno dolaziš. 
MIRINA 
Svoj pojas dugo sam u mraku tražila, 
al, važno li je nešto, odmah kazuj sve! 
LISISTRATA 
Ja mislim, pričekajmo koji trenut još 
dok ne dođu nam žene s Peloponesa 
‐ i Beotije! 
MIRINA 
Tako lepše govoriš. 
Doista, evo hita već i Lampita! 
(Dolazi Lampita s Peloponešankama, i Lisistrata u susret) 
O Lakonko mi draga, zdravo Lampita! 
Oh, lepa li si, slatka li si na pogled! 
Da svežih obraza, da bujna tela tvog! 
I bika bi zadavila! 
LAMPITA 
Bih, boga mi! 
Vežbam se, đipam, nogom o guz udaram. 
LISISTRATA (ogoli Lampitine grudi) 
Pa kako su ti nedra lepa, grudi te! 
LAMPITA 
Aj, pipate me ko živinče za žrtvu! 
LISISTRATA 
A odakle je ova druga mladica? 
LAMPITA 
E, bogova mi, časna Beoćanka to, 
a do vas došla. 
LISISTRATA 
Beoćanko, Diva mi, 
ti lepu imaš baštu. 
KALONIKA 
I još, Diva mi, 
živicu kitnu, okresanu brižljivo. 
LISISTRATA 
A ko je ono dete? 
LAMPITA 
Bogova mi, to 
Korinćanka je opet. 
LISISTRATA 
Boginja mi, baš 
i spred i ozad jedra, puna, vidi svak. 
LAMPITA 
A danu, ko je sazva' ovu skupštinu, 
taj sabor žena? 
LISISTRATA 
Ja. 
LAMPITA 
Pa kaži šta bi ti od mene šćela? 
MIRINA 
Kaži, gospo, Diva ti! 
KALONIKA 
Izvesti kakav ti je važan poso to! 
LISISTRATA 
Izvestiću vas. Al’ najpre ja ću vas 
da nešto malo pitam. 
MIRINA 
Što god hoćeš ti. 
LISISTRATA 
Ne želite l’ da otac vaše dečice 
oslobodi se vojne? Ta ja dobro znam 
da svakoj od vas izvan zemlje živi muž. 
KALONIKA 
Moj jadnik sad već pet meseci boravi 
u Trakiji i onde čuva Eukrata. 
LISISTRATA 
A moj u Pilu muž već sedam napuni. 
LAMPITA 
A moj vam, i kad jednom dođe iz boja, 
štit opet zgrabi, odmah natrag odjuri. 
LISISTRATA 
Ni traga nema više nekoj preljubi, 
jer otkad Milećani izdadoše nas, 
ne videh kite ni od osam palaca, 
od kože što je naprave za utehu. 
No, kad bih melem našla, biste l' htele vi 
učinit sa mnom ratu kraj? 
MIRINA 
Ja hoću baš, 
pa makar odmah svoj ogrtač morala 
založiti i danas novac zapit' sav! 
KALONIKA 
A ja bih, ma se i u svoju stvorila, 
i pola tela svoga za, to odsekla! 
LAMPITA 
A ja bi' popela se na vrh Tajgeta, 
kad mir bi' onđe mogla viđeti! 
LISISTRATA 
Pa čujte, otvoreno kazaću vam sve. 
Mi, žene, hoćemo li sklonit muževe 
da sklope mir, uzdržati se moramo ‐ 
MIRINA 
Od čega? Reci! 
LISISTRATA 
Da l’ ćete učiniti? 
MIRINA 
Učinićemo, ma i mreti trebalo! 
LISISTRATA (polagano i veoma svečano) 
Od kite moramo se uzdržavati! 
(Opšte negodovanje. Kratka pausa) 
A šta se okrećete? Kuda idete? 
Šta usne prćite i glavom tresete? 
Šta boju menjate? Šta suzu ronite? 
Ded, da l' hoćete il' nećete? Šta kanite? 
MIRINA 
To ne bih, više volim neka traje rat! 
KALONIKA 
A ni ja, nek se rat produžuje! 
LISISTRATA 
Šta kažeš, svojo, ti? Ti ovčas reče baš 
polovinu od sebe da bi odsekla. 
KALONIKA 
Predloži drugo! Treba l', i kroz oganj ću 
da hodim, više volim to no bez kite! 
Ne mogu bez nje, predraga Lisistrata! 
LISISTRATA (obraćajuči se Mirini) 
A ti šta? 
MIRINA 
I ja bih kroz oganj volela! 
LISISTRATA 
Ah, rod naš zaista se sav uspalio. 
Vas tragedije nisu pune uzalud, ‐ 
mi nismo drugo nego »Posidon« i »čun«. 
(Obrača se Lampiti, svečano) 
Ti samo pristaneš li, draga Lampito, 
na predlog moj, u buri lađu spašćemo. 
I zato pristaj sa mnom. 
LAMPITA 
Muka ti je to, 
blizanaca mi, ženi spati bez kite, 
al' jopet neka, ta bez mira ne mereš. 
LISISTRATA 
O predraga, ti jedina od žena svih! 
KALONIKA 
A kad bi smo se ustegle ne do bog 
od onog što ti kažeš, zar bi za to mir 
pre sklopljen bio? 
LISISTRATA 
Boginja mi, jamačno. 
Unutra da mi sedimo mirisave, 
u amorginskom tankom ruhu hodimo, 
i napo nage, ozdo obrijane još, 
muškarci žudeli bi da nas obljube, 
mi ne bismo se dale, no ih odbile, ‐ 
i mir bi brzo nasto, pouzdano znam. 
LAMPITA 
Menelaj bar, kad gole sise ugleda 
u Helene, iz ruke mač mu ispade. 
KALONIKA 
Šta onda, jadna, odbace l’ nas muževi? 
LISISTRATA 
Čuj Ferekrata: »Deri kučku odrtu!« 
KALONIKA 
Taj savet nije drugo no blebetanje. 
Jer zgrabe li i silom nas u ložnicu odvuku? 
LISISTRATA 
Onda se za vrata uhvati! 
KALONIKA 
A šta kad stanu biti? 
LISISTRATA 
Predaj se ko džak, 
jer nije slatko kad se grli na silu. 
Na svaki način mučite ih! Brzo to 
dogrdiće im. Neće muž uživati, 
i žena ne bude li osećala slast. 
KALONIKA 
(u ime ostalih koje klimanjem glave pokazuju da se slažu s Lisistratinim predlogom) 
Kad vi ste voljne, i mi usvajamo to. 
LAMPITA 
Sa svojim ljud'ma pravićemo dogovor 
da svuda lijepo čine mir bez podvale. 
Al' ko će nagnat ovaj mutež atinski 
da remećenja svoja sasvim napusti. 
LISISTRATA 
Pa mi ćemo ih, ne brini se, nagnati. 
LAMPITA 
Ne, nećete, za lađe dok se staraju, 
i srebro nebrojeno čuva boginja! 
LISISTRATA 
I za to smo se pobrinule već: 
još danas mi zauzećemo Akropolj. 
Najstarijima taj je posao naređen. 
Dok mi tu pretresamo, gore poći će 
ko radi žrtvovanja i grad uzeće. 
LAMPITA 
Sve lijepo zvuči, i sve lijepo uspjeće. 
LISISTRATA 
Što brže sad hajdemo dalje, Lampita, 
naš zaključak da potvrdimo zakletvom! 
LAMPITA 
Ti kazuj zakletvu! Zakunimo se sad! 
LISISTRATA 
Aferim. Gde je Skitkinja? 
(Iz kuće izlazi Skitkinja, naoružana lukom i štitom) 
Kud zijaš ti? 
Na zemlju ovde metni štit potrbuške! 
Donesite mi žrtvu sad! 
KALONIKA 
Lisistrata, a kakva zakletva to biće? 
LISISTRATA 
Kakva zar? 
Nad štitom, kako Eshil kaže, 
klaćete u njega ovcu. 
KALONIKA 
Nemoj se, Lisistrata, 
nad štitom zaklinjat o miru kad je reč! 
LISISTRATA 
Pa kakva treba kletva? 
KALONIKA (razmišljajući) 
Bela uzmimo pastuva pa ga koljimo rad zakletve! 
LISISTRATA 
A zašto beo pastuv? 
KALONIKA 
Kako inače da kunemo se? 
LISISTRATA 
Reći ću ti, želiš li. 
Da postavimo crnu kupu veliku, 
vrč taškog vina, koljimo sa zakletvom 
da nećemo nalivat vode u kupu! 
LAMPITA 
Ej, boga ti, ta prelijepa je zakletva! 
LISISTRATA 
Donesite mi kupu iz kuće i vrč! (Donesu) 
KALONIKA (posmatrajući sudove) 
O drage žene, kolika je kupa to! 
(uzimajući kupu) 
Kad prihvatiš je, već ti srce uživa! 
LISISTRATA (Kalonici) 
Na zemlju metni mi je, zgrabi nerasta! 
(Lisistrata i Kalonika prihvata kupu, a prva svečano produžujući) 
O gospo Mamo i ti, kupo ljubavna, 
od žena žrtvu milostivo prihvati! 
(Vino iz vrča liju u kupu) 
KALONIKA 
Krv lepe boje, sipa sjajne bisere! 
LAMPITA 
Ej, Kastora mi, kako slatko miriše! 
LISISTRATA 
O žene, dajte da se prva zaklinjem! 
KALONIKA 
Ne, Afrodite mi, nek ždreb to odredi! 
LISISTRATA 
Svi ruke stavite na kupu, Lampita; 
što kažem ja, nek jedna za sve ponavlja, 
a kletvu vi u isti mah potvrđujte! 
(Poređaju se oko kupe i rukama je dodiruju. Lisistrata stane ispred njih i govori svečano) 
Ni ljubavnik ni vojno nikad ni jedan, ‐ 
KALONIKA (govoreći i za druge) 
Ni ljubavnik ni vojno nikad ni jedan 
LISISTRATA (produžujući) 
Uspaljen ne sme meni prići! 
(Kalonica koja okleva) 
Ponavljaj! 
KALONIKA 
Uspaljen ne sme meni prići, ‐ jao, jao! 
Ah, kolena mi klecaju, Lisistrata! 
LISISTRATA 
Ko devojka ću vek provodit u kući ‐ 
KALONIKA 
Ko devojka ću vek provodit u kući ‐ 
LISISTRATA 
U šafranastu ruhu, sva mirisava, ‐ 
KALONIKA 
U šafranastu ruhu, sva mirisava ‐ 
LISISTRATA 
Što jaču žudnju da u muža raspirim, ‐ 
KALONIKA 
Što jaču žudnju da u muža raspirim ‐ 
LISISTRATA 
I nikad s voljom neću mu se predati, ‐ 
KALONIKA 
I nikad s voljom neću mu se predati ‐ 
LISISTRATA 
A protiv volje primora l’ me nasilno ‐ 
KALONIKA 
A protiv volje primora l’ me nasilno ‐ 
LISISTRATA 
Ko puna vreća ležaću od nevolje, ‐ 
KALONIKA 
Ko puna vreća ležaću od nevolje ‐ 
LISISTRATA 
Do stropa neću persijanku dizati, ‐ 
KALONIKA 
Do stropa neću persijanku dizati ‐ 
LISISTRATA 
Ni stajati k'o lavica na trenici, ‐ 
KALONIKA 
Ni stajati k'o lavica na trenici ‐ 
LISISTRATA 
Dok držim reč tu, vinom tim se krepila, ‐ 
KALONIKA 
Dok držim reč tu, vinom tim se krepila ‐ 
LISISTRATA 
A slažem li, nek voda kupu ispuni! 
KALONIKA 
A slažem li, riek voda kupu ispuni! 
LISISTRATA 
Da l’ sve se time kunete? 
MIRINA (za druge) 
Da, Diva mi! 
LISISTRATA 
Ja ovu prinosim! (Izliva žrtvu i pije) 
KALONIKA (Kad vidi da Lisistrata i dalje pije) 
Stoj! Nemoj, draga, sve, 
da od početka dobre druge budemo! 
(Pauza, za koje žene jedna drugoj dodaju kupu Najedared se čuje graja izdaleka) 
LAMPITA 
A kakva je graja ovo? 
LISISTRATA 
Šta ti rekoh ja: 
to ženske ruke boginjinu tvrđavu 
osvojile su. Ti sad, draga Lampita, 
otidi i uredi stvari kod kuće, 
a ove tu ko taoce nam ostavi! 
A mi ćemo sa ženama u tvrđavi 
udružiti se, vrata sva zatvoriti. 
KALONIKA 
Zar ne veruješ da će na nas odmah svi 
muškarci krenuti? 
LISISTRATA 
Na njih ja i ne mislim! 
Nek dođu, neka prete, oganj sa sobom 
donesu, nikad vrata ne otvoriše, 
ne ispune li uslov što im rekosmo! 
KALONIKA 
Ne, Kipranke mi, nikad, jer bi uzalud 
nazivali nas rodom pustim, poganim. 
(Sve odu)     
 

Лисистрата