Волим књигу
Алекса Шантић 

Волим књигу, у њојзи ми нацртане стоје слике,
А у њима домовине видиш борце, трудбенике.

Волим књигу, књига учи да прихвата братац брата.
Волим књигу, јер проклиње издајицу свога јата.

Волим књигу, она води на изворе златне среће,
Гдје сунашце љепше блиста, неувело мирис цв'јеће.

Волим књигу, она прича прадједова патње клете,
Што се бише и борише за опстанак вјере свете.

Волим књигу, она води kaq истини и врлини,
Ојача ми дух и разум, у челик ме сама чини.

Волим књигу, моћ божанства у њојзи ми красно сије, -
Према чему срце моје с поштовањем жарким бије.

Волим књигу, јер ми она показује свјетлост пута,
По коме је у вијенце света слава разасута.

Волим књигу, добру књигу, слогу љуби ко је штује,
А за слогом српска мајка цвили, тужи, јадикује.

Волим књигу, - оков тешки са робова патних скида;
Слабе диже, свјетлошћу им оне горке ране вида.

Шантићеве песме 1888.