Милош Обилић/11
3.
 
МИЛОШ (сам)
 
Ха, каква ватра обузе ми срце! Ја од кобиле, и моје име Кобилић! Та, не могу то отрпети, нећу. — Но, о Милошу, тако ли лако на себе заборављаш?! Понизи се и иди, те се од слабе жене обиде праштати научи, која те за то моли. — О, ходи ти, сваки слабомоћни лептиру, који се твојом хладнокрвном добродетелију поносиш, ходи амо на моје место! Ако те нарав к честољубију приклања, стаћеш као и ја окамењен, згруван и с раздераном мислију. Не могу! Идем, да зло предупредим, да пакосни пород у колевци удавим; или на што ми је честитост? Све је друго сенка у мојим очима. (Напрасно отиде).

Милош Обилић