Напуштена црква
Лежи стара слика распетога Христа. 
Млаз му крви цури низ сломљена ребра; 
Очи мртве, усне бледе, самрт иста; 
Над главом ореол од кована сребра.

Дар негдашњег племства и побожног себра, 
Ђердан од дуката о врату му блиста. 
По оквиру утиснута срма чиста, 
А оквир је резо уметник из Дебра.

Такав лежи Христос сред пустога храма.
И док, неосетно, свуда пада тама,
И јато се ноћних птица на плен спрема,

Сам у пустој цркви, где круже вампири, 
Очајан и страшан, Христос руке шири, 
Вечно чекајући паству, које нема ...

Милан Ракић