Љиљан
Војислав Илић 

Љиљан

У баштици лепој, где је густи хлад, 

Растао је љиљан, поносит и млад; 

И његово лепо и невино лице 

Љубио је цветак плаве љубичице.

Сваког Божјег дана, у освитак ран, 

Бисерном их росом умивао дан, 

И у густом хладу, у сневању милом, 

Хлад их благ је уљуљкавô крилом.

И бура их заста у сневању том, 

И љиљан је пао и свенуо с њом — 

И на месту оном, где је никло цвеће, 

Сад се коров диже и коприва креће.

16. децембар, 1882 год.

Извори 

 Војислав Илић: Сабрана дела, Лирско песништво 1872-1886, Вук Караџић, Београд, страна 148.

Војислав Илић