Смрт негде на улици
Смрт негде на улици 

Смрт, та вечно жељна блудница,
сваки ми дан украде
од крви једну кап,
и један ми дах из груди отме,
и подводи ми жене младе
да ми још сутра уклопе штап.

И ја залуд певам кроз дуге
ноћи, кад немам сна, - 
сваке ми зоре осване проза:
бронхитис или туберкулоза,
на образу са жутим ружама;
и то, да ћу једног дана
нестати негде на улици,
или на нечијим рукама.

И кад ми Смрт разбије лире
и мојојм црвеном крвљу
напуни своје путире - 
да ли ће Неко пролити за мном сузу?...

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија