Пролећно вече (Јесењин)
Тихо се вијуга сребрнаста река
У вечерњем царству пролећа зеленог,
Сунце се спустило за брда далека,
Рог месеца златног помаља се, ено.

Запад је развио ружичасту траку,
Уморни је орач на прагу застао.
С оне стране пута, у шумскоме мраку,
Песму о љубави славуј запевао.

Ту песму далеку слушам у тишини
Тамни одсјај сунца, трака руменила.
Нежно је гледала звезде у даљини
И небу вечерњем земља се смешила.

прев. Радивоје Константиновић
Сергеј Јесењин