Ал’
Небо, земља, месец, сунце сјајно,
Песнику је све под област дано;
Над свима је цар његова душа,
Све на свету њега мирно слуша:
Сунце с’ мрачи, пако се отвара,
Земља с’ тресе, камен проговара;
Кад му треба и бог му се јави,
Ал’ без пара — он је просјак прави.

1847.

Извор 
 Целокупна дела Љубомира П. Ненадовића, Београд, 1892, Свеска прва, стр. 72(84)

Љубомир Ненадовић