Тако је морало бити (драма у три чина)/1
ПРВИ ЧИН 

Укусно намештена соба. 

I 

ЂОРЂЕ и СОФИЈА

ЂОРЂЕ (излази из једних врата у дубини, остављајући их за собом отворена, те се кроз њих види раскошно постављен сто. Одлази другим вратима. која су такоñе у дубини, а која воде у ходник) Софија! 
СОФИЈА (долазећи кроз та врата) Молим! 
ЂОРЂЕ: Прегледао сам, све је у реду. Само, шта је са тим букетом? 
СОФИЈА: Донет је. 
ЂОРЂЕ: Је ли леп? 
СОФИЈА: Диван је. Сам ђурђевак, а госпођа тако воли то цвеће. 
ЂОРЂЕ: Нисмо још збринули све, Софија. Ваља набавити... да, чекајте... (Вади из џепа бележницу, исписује нешто, цепа лист и даје јој) Отидите до браће Петровића и узмите две боце шампањца. Вино имамо, узмите само шампањ. 
СОФИЈА: Госпођа тако воли ушећерено воће. 
ЂОРЂЕ: Имате право; дајте ми да допуним. Него чујте, Софија; како би било да узмете четири боце шампањца? (Дописује и то, па јој даје цедуљицу.) 
СОФИЈА: Четири? 
ЂОРЂЕ: За сваки случај. На ручку су стари господин а госпођа, госпођина сестра, њен вереник, и ми, то је шесторо. 
СОФИЈА: Па ипак... 
ЂОРЂЕ: Стари господин не сматра да је почашћен ако не пуца шампањ. Његово задовољство није у томе да га пије, већ да му пуцају боце. Морамо му, дакле, спремити што више метака. 
СОФИЈА: Тако се радујем госпођином изненађењу. 
ЂОРЂЕ: Само!... (Ставља прст на уста) Пазите, не смемо се одати раније. Госпођа мора затећи све спремно и тада ће тек бити право изненађење. 
СОФИЈА: Разуме се! (Пође) 
ЂОРЂЕ: Пре но што одете по шампањ, донесите букет. 
СОФИЈА: Молим! 
ЂОРЂЕ: Метните га у ону белу вазу и ставите на сто, тамо где ће госпођа седети. 
СОФИЈА: Да, разумем! (Оде.)

Тако је морало бити (драма у три чина)