Косовска опомена
Мило Јововић 

Сви већ знате Српчад мила,
На Косову што се збило;
Како нам је са неслоге
Пострадало Српство мило.

Моћ и слава српског рода,
И његова сјајна круна
Са неслоге и издајства
На Видов-дан паде туна.

Цар Лазара, Обилића,
И без броја великана;
Косово је прогутало
Немилога тога дана.

Ал' нека нас Српчад драга,
Тјеши увјек нада мила;
Да смо тићи са Косова
Да и нама расту крила.

Па да ћемо једном моћи
Милошевом силном снагом,
Осветити лазаровце
Што крв даше роду драгом.

Само Српчад моја мила,
Сви молимо благог Бога:
Да међ'нама прво мјесто
Заузима света слога.

Па ће слава српском роду,
Ускрснути опет жива,
Као што је некад била
У времена Душанова.

Бар (Црна Гора), Мило Јововић, „Голуб“, број 11. и 12., у Сомбору,  за 1. и 15. јуни 1895., стр. 161.
Јововићеве пјесме 1895.