Летња ноћ
Летња ноћ 

Волим да гледам кад после Сутона
падају звезде без светла трага
у нему, бескрајну Ноћ,

и када Месец небом завесла,
са хладним лицем и хладним срцем,
као окорели мизантроп;

и све је тихо, и свечани мир
испуни свако срце и све ствари.

Тек каткад само јато ждралова
прелети некуд, северу ил' југу,
и онда се опет све стиша...

Волим да гледам кад после Сутона
падају звезде без светлог трага
у нему, бескрајну Ноћ,
и кад се само славуји љубе
у скромном, убогом лугу...

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија