Моје сунце
Моје сунце

На небу ми једно сунце сјаје, 
Дању сјаје, а ноћу залази, 
Ти си, отац, моје друго сунце, 
Које мени никад не залази. 
Некада сам имô јоште једно, 
Зрак је његов већ одавно седнô, 
Мајци срце у груди не бије, 
Тавна земља њу одавна крије, 
Ти и братац, то је сада све 
Штоно оста срцу мом од пре.  
О, моје срце певањем се жари, 
И теби мисли с тим да благодари; 
О не мож' бити, не мож' никад ово, 
Јер слабачко је врло пева слово. 
Твоја добра, као сунца свет, 
Моји певи, кâ мирисни цвет; 
Сунце сјаје, сунце живот шаље, 
Цветак мири, али ништа даље.    

3/7. 1844.

Бранко Радичевић