Др (комедија у четири чина)/22
V 

ГОСПОЂА ДРАГА, ЖИВОТА 

ЖИВОТА: Извол`те, забога, како би ви чекали напољу...! 
ГЂА ДРАГА: Нудила ме је девојка да уђем, али нисам хтела; била су ова господа код вас, а ствар ради које ја долазим таква је да о њој могу само с вама насамо да разговарам.  
ЖИВОТА: Па да, али да сте ушли, лако бих ја њих удаљио. Извол`те, седите. 
ГЂА ДРАГА (седајући): Ја мислим да ви погађате зашто сам ја управо дошла. 
ЖИВОТА: Погађам, рекао ми је нешто мало Благоје. 
ГЂА ДРАГА: Знате, ја нисам мислила тако да журим: хтела сам да оставим кад одем ових дана случајно тамо, па узгред. Али јуче изађе у новинама да ће ваш син држати једно научно предавање и да ће том предавању присуствовати један велики научник са стране. Гле, рекох ја, ово је леп повод, о овоме се да повести разговор. Савијем ти ја лепо новине, метнем их у ташну, па ајд` тамо. 
ЖИВОТА (трља руке од задовољства): Па? 
ГЂА ДРАГА: А где је, молим вас, госпођа? Зар не би требало да и она чује? 
ЖИВОТА: А не, њу то не интересује.  
ГЂА ДРАГА: Али како, забога, мајка? 
ЖИВОТА: Па јесте, утолико би је само могло интересовати што је мајка, иначе... Извол`те ви само казати мени. 
ГЂА ДРАГА: Дозволите, ипак, не би било лепо, знате како је... 
ЖИВОТА: Па добро, најзад, могу је и звати... (Оде вратима) Маро, Маро! (Гђи Драги) А реците ми бар, макар онако уопште, како ствар стоји? ГЂА ДРАГА: Ја се надам, о ја се врло много надам! 

Др (комедија у четири чина)