Сонет - XXXIII
Милутин Бојић 

Сонет - XXXIII

Игра пустим гробљем тежак дах багрења, 

А два стара врана на црквеном крову 

Гракћу кô да мртве из гробнице зову. 

И чу се громор кô ломњава стења. 

И авети пуне ноћнога прамења 

Причаху ми чудну повест у ноћ ову: 

Старе душе тогу обукле су нову 

— Стари дах је, само одећа се мења. 

Ја сам био мртав или живе ствари. 

Јер све беше исто: дрвета и сени 

И небо и земља и лептири њени. 

А кад сутра зора расу своје чари, 

Ја поздравих сунце и небеса плава 

Кô мртваца старог који васкрсава. 

Без датума 

Милутин Бојић
С