Зла жена (Ј.С.Поповић)/10
ПОЗОРИЈЕ 3.

ПЕРСИДА (дотрчи), ПРЕЂАШНА

ПЕРСИДА: Таки ће готово бити, милостива госпођа. И Глиша и Стеван се забунио. 

ПЕЛА: Они су добри момци, и Срета и (тргне се)... сви и похваљују. 

ПЕРСИДА: Они су добри; али сад, како су чули за ваше милостиве речи, наврат-нанос наваљују. Заповедате да вам наместим мараму, милостива госпођа? 

ПЕЛА: Нека, Персо, душо, ја могу и сама. 

ПЕРСИДА: (Ово је нечувено чудо!) Заповедате јошт штогод са мном? 

ПЕЛА: А шта имам заповедити, ја видим да је све лепо уређено, а постељу сам сама наместила. 

ПЕРСИДА: Је л могуће? Ви сте врло милостиви. Шта ћемо за ручак? 

ПЕЛА: Како ви уредите, ја ћу бити задовољна; ти знаш, ја млого не закерам. 

ПЕРСИДА: (Нису јој могли сви кувари угодити). 

ПЕЛА: Само, молим те, Персо, немој заборавити питу од јабука месити; пак ако и не будем овде, опет ми мало пошљи, зашто је врло радо једем. 

ПЕРСИДА: Биће све по вашој заповести... Оће ли се и онај зец пећи? 

ПЕЛА: Ух, ух, Персо, како не би зеца? Гледај јој посла! 

ПЕРСИДА: Шта ћемо са срнећим череком? 

ПЕЛА: Срнећи черек? Ју, Персо, нек се и тај уреди. 

ПЕРСИДА: Донешене су и неке дивље патке. 

ПЕЛА: И то је добро, Персо, и то је добро. 

ПЕРСИДА: Оћемо ли какав похерај, милостива госпођа? 

ПЕЛА: Како не би, гледај ти ње сада. Него, штогод од шећера. 

ПЕРСИДА: Разумем. 

Зла жена