Краљица Јакинта/5
ПЕТИ ПРИЗОР
Кнез Вукан (дође са црвеном перјаницом).

ВУКАН (гледи Удобића и његово перо, па се охоло насмије):
А гле чуда! Бела перјаница! 
Ход', војводо, да ти видим перо,
И које се тамо име пише,
Јер га до сад нечух ни од кога.
УДОБИЋ (смеши се):
Остави ме на миру, жупане!
Црљена је боја за младиће,
А од црне кожа ми се јежи:
Па да капа нестои ми пуста,
Узех перо коси приличеће,
Ето тако до тог пера дођох.
Па сад ми је мало и зазорно,
Све црвено, тек се ово бели.
ВУКАН:
Хајд’ нек буде како хоћеш, старче! 
Ал’ кад ниси црну натакнуо,
Немој стојат на путу црвеној.

Краљица Јакинта