Црногорцу
Мило Јововић 

Јуначки сине, јуначког соја.
Увјек си био и бићеш вазда,
Ни од ког се до сад нијеси боја'
На свом огњишту био си газда.
Зато и Бранко царем те зове,
Јер не знаш што су ропске окове.

Безбројне, силне душманске чете
Сртаху да те малог униште,
Ал' твоје бојно копље их срете
И одби да ти мило огњиште
Остане легло слободних змаја,
Који не трпе ропскога ваја.

Јуначки сине, јуначког соја,
Да ли те има у св'јету равна
Да л' има игђе таког хероја,
Којега повјест помиње славна?
Ти голим мачем вазда и свуда
У твоје горе ствара' си чуда.

Дичи се, дичи јуначе врли!
Поносан буди на своме прагу;
Чувај га, брани и вјечно грли,
Покажи свагда поносном врагу,
Да се не плашиш бијесна грома,
Јер цар си мили својега дома.

Бар, Мило Јововић, „Голуб“, број 3., у Сомбору, 1. фебруара  1903., стр. 39.
Јововићеве пјесме 1903.