Пипери и Ровчани
0001    Зацмилио Пуљевић Никола 
0002    На Бјелоглав међу Пиперима: 
0003    "О Пипери, моја браћо драга, 
0004    "Знадете ли, јесте запазили, 
0005    "Кад Ровчани мене ударише, 
0006    "На божу не вјеру преварише, 
0007    "Посјекоше Станишу мојега 
0008    "И сокола Живка Божовога, 
0009    "И зајмише овце свеколике, 
0010    "Ви се мене осветит’ не дате. 
0011    "А да би га не родила мајка, 
0012    "Докле ми је Божовић Лазаре, 
0013    "С мојом ћу им браћом ударити." 
0014    Но да рече Радоев Савићу: 
0015    "А што плачеш, Пуљевић-Никола, 
0016    "А и мене оста у Ровчанах 
0017    "А најбоља кућа Бајовића, 
0018    "Но Илија не да с Ђурковић’ма." 
0019    А Илија таде говорио: 
0020    "О Пипери, моја браћо драга, 
0021    "Да ми божу вјеру уфатимо, 
0022    "Кад ћемо се светит’ од крмника 
0023    "Да му нема робе ни гласника, 
0024    "Ко би њему гласа учинио, 
0025    "Да га међу Пиперима нема." 
0026    Оно рече, на ноге скочио, 
0027    Пиперима ријеч говорио: 
0028    "Чујете ли, моја браћо драга, 
0029    "ако би ни Бог и срећа дала, 
0030    "Да ровачке овце плијенимо, 
0031    "Да Матове мене повратимо." 
0032    Оно рече, уз Пипере пође, 
0033    Докле дође у Мрке камене 
0034    На бијелу Аћимића кулу, 
0035    И ту Васа Нешковића нађе, 
0036    Те му ситну књигу накитио. 
0037    Ондолен се подиже Илија, 
0038    И отиде у Платије тврде 
0039    На торину Луке Матовога, 
0040    И књигу му даде на рукама: 
0041    "Ма ти књигу, мио сестричићу, 
0042    "Е се Пипер на збор окупја, 
0043    "И за вас он збора имаво је, 
0044    "Да се хоте мирит’ с Ровчанима." 
0045    Носи књигу на Гуњану Мату. 
0046    Но му Лука ријеч бесједио: 
0047    "Ја не смијем, ујаче Илија, 
0048    "Ја не смијем по дневно ходити 
0049    "Од јунаках од Андријевацах, 
0050    "Да смо њима једну главу дужни; 
0051    "По ноћи ћу и поћи и доћи." 
0052    Одиста се препаде Илија, 
0053    Е ће њему сестрић погинути. 
0054    Лука пође у Ровца камена 
0055    А Илија низ Пепере рамне, 
0056    Све Пипере листом окупио. 
0057    Хоће ли је (?) до села Лутова. 
0058    Дође војска Долу Брезовоме. 
0059    На троје се војска дијелила: 
0060    Пред једном су до два побратима, 
0061    Једно ми је Пуришин Мушика, 
0062    А друго је Ненадин Тодоре, 
0063    Она хојде у Жупину војска, 
0064    Да чекају луњанске козаре; 
0065    А пред другом Боро Мрвовићу, 
0066    За Бором је Пуљевић Никола, 
0067    За Николом стотина Црнацах, 
0068    Пође војска у Куке Петрове 
0069    Да је куку Вучуровој мајци; 
0070    Трећа војска удно од Платије, 
0071    И пред њом је Радојевић Вуко. 
0072    Када сјутра дан и зора дође, 
0073    Бијела је кликовала вила, 
0074    А од Крушке зелене планине, 
0075    Дозивала Јоковић-Вучура: 
0076    "Зло ти јутро, Јоковић-Вучуре, 
0077    "Јутрос тебе удрише Пипери." 
0078    Но је Вучур вили говорио: 
0079    "Прођи ми се, од планине вило, 
0080    "Не бојим се војске од Пипера." 
0081    Оно рече, пушку дофатио, 
0082    А бијеле овце најавио, 
0083    И Вучур ми уз Платије јави, 
0084    Пипери му таде ударили. 
0085    Стаде цика танкије пушаках, 
0086    Пролама се зелена планина, 
0087    И убише Јоковић-Вучура, 
0088    А прискочи Божовић Лазаре, 
0089    Те пос’јече Јоковић-Вучура, 
0090    Зета свога, за брата његова. 
0091    Пуче друга од Пиперах пушка, 
0092    Те погоди Крста Ницовога, 
0093    Узеше му главу и оружје, 
0094    Плијенише овце свеколике. 
0095    А удари Тодор и Мушика, 
0096    На гујанске удрише козаре. 
0097    Но козари бјежат’ не хоћаху, 
0098    Но у стоку метеризе граде, 
0099    Те се бојем из пушаках бране. 
0100    Пушку пали Селићу Вукота 
0101    Те погоди Пуришин-Мушику, 
0102    Паде јунак на зелену траву. 
0103    Ма ми вика Ненадин Тодоре, 
0104    Брзо Тодор на Мушику дође. 
0105    Таде вика Селићу Вукота: 
0106    "Ај ђе си ми, Дуро Милутине!" 
0107    Милутин се намјерио близу, 
0108    Од образа танку пушку пали, 
0109    Те погоди Ненадин-Тодора, 
0110    Мртва га је земља дочекала. 
0111    Стаде цика педесет Пипера 
0112    Ка педесет од сокола тићах. 
0113    Таде вика Радојевић Вуче: 
0114    "О Пипери, рђа ве убила! 
0115    "Ну виђите у Куке Петрове 
0116    "А што Црнци чине од Вучура, 
0117    "И ето их китом од Платије, 
0118    "Заскочише гуњанске козаре." 
0119    У ријечи коју говорио, 
0120    И пиперске пушке запуцале, 
0121    И убише Дуров-Милутина, 
0122    И два сина Мика Вуковога, 
0123    И Вукоту раном обранише. 
0124    Но Вукота рањен пушку пали, 
0125    Те погоди Ђура Станковога, 
0126    Сломио му ногу у кољено. 
0127    Пипери им много јада дали, 
0128    Седам-осам глава окинули 
0129    И велики плијен заврнуше, 
0130    Направише до троја носила, 
0131    Двоје мртве, а једна рањена. 
0132    Кад дођоше Долу Брезовоме, 
0133    Ту у плијен Пипер улазио: 
0134    Матов плијен дадоше Илији, 
0135    Мртвијема дио избачише, 
0136    А у друге јагму учинише, 
0137    Неко двије, неко празан вије. 
0138    Но да рече Пилетић Илија: 
0139    "А камо те, Пуљевић-Никола, 
0140    "Хо’те једну књигу да пишемо, 
0141    "Да је шљемо Гуњанину Мату, 
0142    "И да ова зла испребијамо: 
0143    "Бановића за Стаматовића, 
0144    "Два Јанића за два Миковића, 
0145    "А сокола Пуришин-Мушику 
0146    "За делију Дуров-Милутина, 
0147    "А Тодора за Крста Ницова, 
0148    "А рањена Ђура за Вукоту." 
0149    Па онако књигу оправише. 
0150    Каде Мата књига допанула, 
0151    Илији се бјеше поздравио: 
0152    "Не фала ти, мој Илија шура, 
0153    "Е си мене Луку оправио, 
0154    "Да ми Лука не убије кога." 

Српске епске народне песме