Опет бећар Ибраим пије уз рамазан вино
0001    Силне вике цару досадише 
0002    На Турчина бећар’ Ибраима 
0003    У Мостару граду бијеломе: 
0004    Е он љуби тридес’ удовица 
0005    И сувише девет ђевојаках. 
0006    Све бише јаде опростили, 
0007    Но не могу ово опростити Турци 
0008    То љуби Златку кадиницу 
0009    И не пости поста рамазана 
0010    Ни вјерује свеца Мухамеда, 
0011    Ного пије уз рамазан вино 
0012    И у њега присипје шербет медовину. 
0013    За њега је царе оправио, 
0014    Доведоше цару Ибраима, 
0015    Шњим се царе разговорит’ пође: 
0016    ”О Ибраиме, један зулумћару, 
0017    Је ли истина што ми кажу људи 
0018    Е ти љубиш тридес’ удовицах?” 
0019    Но Ибраим дочекат’ не може, 
0020    Докле цару по истини каже: 
0021    ”Чујеш ли ме, господару драги, 
0022    Што се плачу без невоље Турци? 
0023    Ако љубим тридес’ удовицах – 
0024    Да не љубим њихно б’јело лице, 
0025    Удовице би се поудале, 
0026    Оне ране тридес’ ђетићах, 
0027    Цикнула би ђеца по сокаках, 
0028    Тебе би се Мостар ископао; 
0029    А што љубим девет ђевојаках – 
0030    Доносе ми биље од планине, 
0031    Свко би се на њих преварио; 
0032    А што се за кадију срче Турци – 
0033    Да не љубим Златки б’јело лице, 
0034    Златка би се дамно преудала, 
0035    Његов би се хоџак затворио, 
0036    Он је био брука од настања; 
0037    Што не постим поста рамазана 
0038    Него пијем у рамазан вино – 
0039    Свако пости за своју душу, 
0040    Вино ми је виноград родио, 
0041    А мед су ми пчеле донијеле!” 
0042    Таде рече царе од Стамбола: 
0043    ”Аферим ти, бећар’ Ибраиме!” 
0044    Дарова га стотину цекина 
0045    Е га царе на дворе оправио. 
0046    То је било кад се чинило. 

Српске епске народне песме