Буди храбар...
Буди храбар када туга дође,
Стегни срце у сломљеним грудма;
Сноси тугу, док једном не прође, —
Ал је никад не показуј људма!
Трпи храбро што ти судба даде,
Не дај сузи да ти око мути;
Не дај да се са срце искраде, —
Пред људима на добро не слути.

За слабијег сматраће те људи,
Када виде сузне очи твоје;
Тврђе су им од камена груди,
Пред патником са презрењем стоје.
С тугом немој међ људе да зађеш,
Исмејаће удесе ти уде;
Али кад се у самоћи нађеш,
Ти оплакуј и судбу и људе!

Београд.

Извор 
1892. Босанска вила, лист за забаву, поуку и књижевност. Година седма, број 16, стр. 243.

Ристо Ј. Одавић