Опет Марко Краљевић и вила
0001    Гором језде до два побратима, 
0002    Једно ти је Краљевићу Марко, 
0003    А друго је Милош Обилићу. 
0004    Милошу је беседио Марко: 
0005    ”Ој, Милоше, добри побратиме, 
0006    Нешто ме је санак обрвао, 
0007    Попјевај ми ситно гласовито 
0008    Не би ли се јунак раздр’јемао!” 
0009    Милош Марку тијо проговара: 
0010    ”Побратиме, Краљевићу Марко, 
0011    Синоћ сам се с вилом надп’јевао, 
0012    Синоћ ми је запр’јетила вила – 
0013    Ако мене чује поп’јевати, 
0014    Поп’јевати у гори зеленој, 
0015    Стри’јелом ће ме устр’јелити вила!” 
0016    Опет вели Краљевићу Марко: 
0017    ”Певај, Миле, не бој ми се виле 
0018    Док је мене и Шаре коњица!” 
0019    Запјева му Милош Облилићу, 
0020    Запјева му ситно гласовито, 
0021    Не раздр’јема, већ успава Марка – 
0022    Милош пјева, а Краљевић др’јема. 
0023    Зачула га у горици вила, 
0024    Па устр’јели на коњу Милоша, 
0025    Мртав Милош црној земљи паде, 
0026    Црној земљи и зеленој трави. 
0027    Кад се Марко санка разабрао, 
0028    Мртав Милош лежи под коњицем. 
0029    Марко вели свом Шари коњицу: 
0030    ”Давор, Шаро, давор, добро моје, 
0031    Ако мени данас стигнеш вилу, 
0032    Ранићу те медом и шећером, 
0033    Појићу те вином и шербетом, 
0034    Покрићу те свиленом мавлатом 
0035    И зауздат’ уздом позлаћеном! 
0036    Ако ли ми не сустигнеш вилу, 
0037    Ранићу те горком чемериком, 
0038    Присојнице појићу те једом, 
0039    Покрићу те копљем убојитим 
0040    И зауздат’ ликом липовином!” 
0041    Пак потеже тешку топузину, 
0042    Заигра се добар коњиц Шарац, 
0043    Три пута је припазио вилу, 
0044    У три скока претекао младу, 
0045    Пак је Марко топузом дарива – 
0046    Како ју је лако ударио, 
0047    Десно јој је крило одвалио, 
0048    Па јошт хтеде да удари вилу; 
0049    Моли му се у горицу вила: 
0050    ”Побратиме, Краљевићу Марко, 
0051    Не удри ме, тако ти коњица, 
0052    Ја ћу теби повратити друга!” 
0053    Вили прети Краљевићу Марко: 
0054    ”Курво, кучко, из горице вило, 
0055    Повраћај ми Милоша јунака, 
0056    Јер ако ми њега не повратиш, 
0057    Живота се наносити нећеш!” 
0058    Биље бере у горици вила, 
0059    Биље бере, често се одзива: 
0060    ”Ево мене, побратиме Марко!” 
0061    Па поврати Милош-Обилића. 
0062    Кад се Милош јунак разабрао, 
0063    Он се кршан стреса и растреса, 
0064    Растреса се ка’ од тролетнице. 
0065    Па беседи Краљевићу Марку: 
0066    ”Ала ме је санак обрвао!” 
0067    Мили Марко гором беседио: 
0068    ”Мол’ се Бога за Шару коњица 
0069    И за мене побру Краљевића, 
0070    Ти се не би јунак разабрао 
0071    Од данаске до суђена данка!” 
0072    Коње језде и Милош и Марко, 
0073    Одјездише гором пјевајући; 
0074    Вила оста у гори зеленој, 
0075    Вила оста без крила деснога, 
0076    Вила оста јаде јадисући, 
0077    Берућ’ биље, крило видајући. 

Српске епске народне песме
Циклус песама о Марку Краљевићу