Хајдуци/10
5. 

(Друга страна шуме, пушке се једнако чују)
 
ВИТОМИР (ступи замишљен): Моја мајка уздише за мном; моја мајка не зна куд јој се чедо скита. Мили Боже, шта знам да чиним? Овамо сам се заклео дружини да ћу остати с њима, а овамо ме душа боли кад помислим на мајку. Ако одем кући, погазићу за¬клетву, увредићу Бога; ако останем овде, нећу моћи тугу преболети. Хајдучијо, хајдучијо, ником ниси донела благослова, ваљда ни мени нећеш!

Хајдуци