ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ XXVI
Судбина се зове, — како л’? 
Ова рука тако ледна, 
Рука хладна као змија, 
Рука злобна, — не знаш чија. 

Лева страна наших груди, 
То је њено игралиште; 
Има нокте кâ у тигра, — 
Срцима се нашим игра. 

Кад полете сузе оку, 
Она стисне, па им крати; 
На вечну те муку меће, — 
Да јој платиш тренут среће. 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 295 , Матица српска, Нови Сад.