Хајдуци/11
6. 

(Један Турчин бежи, за њим трчи Андрија и издалека опали на њега, но не погоди га)
 
АНДРИЈА (иза позоришта): Држи га, Витомире! 
ТУРЧИН (падне пред њим): Аман, јуначе, да си ми три пут по Богу брат, немој ми главу узимати! 
ВИТОМИР: Имаш ли стару мајку? 
ТУРЧИН: Имам, слепа је од две године. 
ВИТОМИР: Бежи онамо! (Показује му руком). Шума је густа, можеш се сакрити. Преко оне главице је село. 
АНДРИЈА (дотрчи и замахне ханџаром): Шта стојиш, те не убијаш пса! 
ВИТОМИР (ухвати га за руку): Немој, има стару мајку! 
АНДРИЈА: Зар нас није родила мати? (Хоће да се отргне). 
ВИТОМИР: Бежи, дечко! (Турчин утече). 
АНДРИЈА: Имаш ли ти памети, Витомире? 
ВИТОМИР: Ово је мојој мајци за здравље, или може бити за душу. 
АНДРИЈА: Шта ми је до твоје мајке, кад се псине убијају. (Хоће да се отме). 
ВИТОМИР: Пре ћу ја погинути него он! 
АНДРИЈА: Је л' то лепо? Коме опрашташ? Турчину! 
ВИТОМИР: Па и Турчин је човек. 
АНДРИЈА: Еј, мој Витомире, тако се не хајдукује!

Хајдуци