Зејнаби
Јован Илић 

Зејнаби

I.

Кад ја видјех очи твоје, 
Ја какве су очи клете? 
Мал' не рекох : »збогом св'јете!« 
Кад' ја видјех очи твоје.

Кад ја видјех очи твоје, 
Мој зумбуле, мој цвијете! 
Пода ме се земља крете, 
Кад ја видјех очи твоје!
 
Кад ја видјех очи твоје, 
С твог чардака, с твог сараја, 
Ја помислих: ето раја!

Зло ти минух мимо дворе! 
Од севдаха вас изгоре', 
Кад ја видјех очи твоје.
 
II.

Да су мени очи твоје: 
Сиње б' море пребродио, 
У њима бих с' утопио, 
Да су мени очи твоје!
 
Да су мени очи твоје, 
О, лијепа Зејнабио! 
Свијет би ми мален био, 
Да су мени очи твоје.
 
Да су мени очи твоје, 
Волио бих таква дара, 
Нег' свијетлу круну цара!

По Стамбола б' за њих дао, 
Унаточ бих цару стао, 
Да су мени очи твоје!

Напомене 

 Ова песма издата у: Дахире

Извори 

 Јован Илић: Целокупна дела, страна 252 - 253 , Библиотека српских писаца, Народна просвета.

Јован Илић