Еро купио сланину у Бошњака
Дошао Еро са неколко своје чељади у Босну да презими. Придвори се код некаква богата сељака да зиму проведе и да му ради. Кад настаде прољеће, а Еро хоће у свој вилајет. Он опази у свога газде неколке крпе сланине на тавану, па смисли да му што измакне. Заиште у газде да му прода бар двије крпе. Бошњо једва дочека, скине двије крпе и ласно се погоде. Сад Еро вели да нема пара, а Бошњо брез пара не да ни иомакнути. Нијесу зналн шта ће чинити, па Еро рече: „Сад знам, како ћемо оба бити намиреии. Ја ћу ову једну крпу понијети, а теби нек стоји друга у реуму, док ти паре не донесем.“ Бошњо пристаде драге воље на то, узме ону једну крпу натраг у залог, а Еро другу однесе без паре и динара. Како казују, још се нијесу намирили.

Прибиљежио
Н. Н.Херцеговац

Референце

Извор
 Босанска вила, година I, број 11, Сарајево, 1. јуна 1886, стр. 172.

Српске народне приповетке
Народне умотворине из часописа Босанска вила