Растасмо се...
Растасмо се, ал’ слика ти бајна
Опија ми и заноси груд;
Ко блед помен живовања сјајна
Душу згрева, и разгони студ.

Ма што душа новој страсти лети,
Слика ти је још сред срца мог;
Храм разрушен — вазда храм је свети,
Кумир свргнут — још је вазда Бог.

Извор 
1895. Бранково коло за забаву, поуку и књижевност. Година -{I}-, број 25, стр. 781.

Преводи
Михаил Љермонтов
Ристо Ј. Одавић

ru: Расстались мы, но твой портрет (Лермонтов)