Љубичице. XXXIV. Испод оног маховином
Испод оног маховином
Покривеног стења
На малешној низбрдици
Колиба је њена.

Са лица је љубичаста
Градиница краси
И поточић љубемљиви
С тихани таласи.

А пред врата прострла се
Посребрена трава,
А по крову зелен чокот
Што га опасава.

На травици миришљавој
Столичица дуби;
Ту пастирка одседава
Кад јагњешце љуби.

Извор 
 1866. Вила. Година друга, број 30, стр. 479.

Милорад Поповић Шапчанин