Мухамед Шемзедин Хафис 3
Љиљан бели, белим грлом,
У тренутку слађаноме
Запево би песмом врлом,
Да одоле срцу своме —
Ал' на близу славуј поје,
— Медом нуди људске груди —
Љиљан цветак задрк’то је...
Не сме, не сме да с’ усуди
Већ у мирис песме дева
Што је хтео да попева.

Извор 
Јовановић, Јован Змај (1861). Источни бисер. Скупљене песме разних источних песника. стр. 17.

Јован Јовановић Змај
Георг Фридрих Даумер
Мухамед Шемсудин Хафиз
Преводи
1861.