(Укор)
(Укор)

Де си, душо, де си, рано, 
Де си данче мио, 
Де си, сунце огрејано, 
Де си досад био? 
Та синоћ се теби млада 
Баш зацело нада! 
Сунце зађе, паде тама, 
Аја оста сама! 

Ала љубиш, моје лане, 
Ала грлиш славно!  
Љуби, грли, док не сване — 
Та већ неси давно! 
Већ недеља дана прође 
Како ми не дође!... 
Јао злато, тако т' Бога, 
Та како си могâ?! 

  
9. 5. 1850.

Бранко Радичевић