Шта ће...
Шта ће...
Шта ће у лепом врту
Увео, бачен цвет?
На свету никог немам,
Треба ли мене свет?...

Иш'о сам даље, даље,
Љубави тражећ' хлад,
Да у том хладу умрем,
Чезнући, странац млад.

Многа ми лепа мома
Дарова поглед свој;
Ал' једна што бејаше...
О, Боже, Боже мој!...

Први је поглед ост'о
У срцу урезан;
Млађаних мојих лета
Ово је био сан.

О њој сам само снев'о,
Она ми беше све:
Нека ме она воли,
А свијет презире.

Свет ми је она била,
Ја небо, сунце, њој;
Ал' прека судба хтеде...
О, Боже, Боже мој!...

У ову гору зађох,
У страни завичај,
Не гледам њена лица,
Њенога ока сјај.

Само се сећам раја
Младог живота свог,
Сваког пољупца, гласа,
Погледа њезиног;

Па тихо тужим, венем
И кунем живот свој
У овој пстој гори...
О, Боже, Боже мој!

Извори 

Поезија Ђуре Јакшића, 1857.