Јелен и јеленче
Јелена је питало јеленче: „Бабо, како то бива, ти си много већи oд пса, и гледај колики су ти рогови, пак зашто бежиш како чујеш пса да лане?” „Пси су, синко, кавгаџије”, — отвешта стари — „а ја oд природе на кавгу мрзим, пак се волим уклањати.” 

Наравоученије

Срећан је човек такова сложенија који се ласно не расрди, и који може у време срдитости расуждавати. Ко мрзи на кавгу и уклања је се, избежава и избављава се млогог зла и немира у животу.

Извори 
 Антологија српске књижевности 

Басне
Доситеј Обрадовић