Минаре
Стрчи минаре изнад црних кућа, 
Танко и бело. Ноћ лагано пада, 
Као дан јасна ноћ и као дан врућа, 
И с брежуљака враћају се стада.

Воћњаци, цвећа и песама пуни, 
Где зачикују косови славује, 
И на овцама, зараслим у вуни, 
Клепетуше што равномерно брује.

Али ће све то проћи, и, у часу, 
Непрегледна ће ноћ остати сама, 
Обући ће се свет у црну расу, 
Прогутаће га непрозрачна тама,

Само ће, као знак истрајне моћи 
И освајачког старог надахнућа, 
Стрчати мирно у тој општој ноћи 
Бело минаре изнад црних кућа.

Милан Ракић