Јунацима
Алекса Шантић 

Најљепши в'јенац, који је сплела
    Богиња славе у храму свом,
Блиста и сјаје са вашег чела,
    Дични јунаци, ви крви врела,
Што свето тече за мили дом!

Та која срце осјећа више
    Од вашег срца, од огња свог?! -
Божанством благим душа вам дише
    Јер ваша снага невољу брише
И с њом се рађа свјетлости Бог!

Ваше се око смрти не боји,
    С прсима голим ступате њој;
На вашем челу слобода стоји,
    И тешко, тешко ономе, који
С ланцима јурне богињи тој!

Народи многи данас би стали
    У пустом гробљу пеп'о и прах,
Нит' би се својим именом звали,
    Да ви нијесте сву крвцу дали
На славу роду, а врагу на страх!

Слава вам, слава, јунаци свети,
    Поносе дични народа свог!
У страшном часу, кад пропаст лети
    Да сруши олтар дједова свети':
Десницу свету диже вам Бог!

Шантићеве песме 1897.