Лахан/27
3.
 
(Соба у царском двору)
 
МАРИЈА ступи, за њом СТАНА
 
СТАНА: Али шта је, царице? 
МАРИЈА: Све пропаде. Мирослав издао, многе друге војводе отступиле, Константин проиграо битку и сам у ропство пао. 
СТАНА: О несреће! 
МАРИЈА: Несрећа велика. Остао нам је само овај град, ах! па и у њему много има непријатеља. 
СТАНА: Код бунтовника су понајвише они, који су испод мача утекли, или су протерани. 
МАРИЈА: Тако кажу. 
СТАНА: Ако продру у град? 
МАРИЈА: Онда нек' ми буде Бог у помоћи. 
СТАНА: Не би ли добро било да избегнемо? 
МАРИЈА: Куда, кад је пуна Бугарска непријатеља! 
СТАНА: О несреће, о несреће! Сиромах цар, онако болестан. 
МАРИЈА: Сиромах цар? Ах! зашто није одавно пре- 
минуо, кад није био за владање. (Напољу се чује вика: 
Живео цар, живео Лахан!) Шта је то? 
СТАНА (која је к прозору отрчала): О, царице, пуна улица људи. 
МАРИЈА (приступи к прозору): Сад је зло; побунили се грађани. 
СТАНА: Ако нагрну у двор? 
МАРИЈА: О судбино, судбино, како си непостојана! 
СТАНА: Ево их, улазе; царице, долазе! (Побегне). 
МАРИЈА: И ти ме остављаш! (У забуни пође на једна, па онда на друга врата, но на истима чује се глас: да живи Лахан!)

Лахан