Срећа и људи/6
ШЕСТА ПОЈАВА
 
РОКСА и ЕВИЦА

РОКСА (полази): Ако овако траје, остаћемо данас гладни. Идем ја. (Застаје). Збиља, кћери, да л’ је све ово истина?
ЕВИЦА: Боже, мајка... па дабо’ме да је истина. 
РОКСА (крсти се): Аја, дете!... Не верујем ја то никако. Зар ми одједном тако... тако богати! Ако :оћеш Париз, ако ’оћеш Беч... па куће... па каруце! {Иде лево и крсти се). Мајко Божја, да л’ смо ми ово? Зар ја и Макса... онај мирни Макса...? (Оде).

Срећа и људи