Цвеће са истока


-{I}- 

Чудно чудо са људском памећу
Повија је севдах свакојако
Као ветар цвеће у пролеће.

Оном момку на високој кули
Гори свећа још и по ифтару
По ифтару а после акшама.

Што ли му је и за што ли му је
И ко ће му дерте да извида —
Све се бојим ја умети нећу.

Приштина.

-{II}- 

— Ћери, ћери, јединице моја,
Тебе тражи наш јузбаша млади. —
— Нећу, мајко, за јузбашу поћи:
Сабљу носи, сабља му је дру́га.

— Ћери, ћери, јединице моја,
Тебе проси један ћатиб млади. —
— Нећу, мајко, за ћатиба поћи,
Када пише, не мисли на мене.

— Ћери, ћери, јединице моја,
Тебе проси абаџија млади. —
— Нећу, мако, абаџију младог!
Ком је игла још сашила срећу?

— Ћери, ћери, јединице моја,
Тебе проси зенђин из чаршије. —
— Нећу, мајко; место миловања
Целе ноћи бројаћу му благо.

—Ћери, ћери, јединице моја,
Тебе проси бећар пијаница. —
— Хоћу, мајко, бећар-пијаницу:
Напије се, па зна да милује.

Приштина.

-{III}- 

Камен по камен, па се кула диже,
А дан по дан, па се живот ниже,
А реч по реч, па ето белаја,
А поглед по поглед, па ето севдаја;
А ти си лепа, па севдај на мене.
„Дај Боже, на добро нека се окрене”.
Ал’ си ти билбил, што поврх свих реза
Излетео је већем из кавеза.
Па да знам да ћу чак и сраман бити,
Ја те морам својом руком ухватити.

-{IV}- 

Море ђемијо, френска направо,
Де идеш тако откуд долазиш?
Иншалах носиш товар дилбера,
Па дођи код нас, да их стовариш!

Приштина.

Напомене

Извор 
 1895. Бранково коло за забаву, поуку и књижевност. Година -{I}-, стр. 42, 74, 334.

Бранислав Нушић
Преводи