Костреш харамбаша
0001    Књигу пише царе од Стамбола, 
0002    Те је шаље ка Турској Удбињи 
0003    На Турчина од Удбиње Зула: 
0004    „Чујеш Зуле, Удбињски диздаре! 
0005    „Добро слушај, што ти књига пише: 
0006    „Мене, Зуле, тужбе додијаше 
0007    „Од мојијех хоџа и хаџија 
0008    „И Турака Босанских спаија 
0009    „На некака Костреш-харамбашу 
0010    „У Тијан високој планини, 
0011    „Ђе им није с миром пролазити 
0012    „И по Босни тимар’ облазити, 
0013    „Ни хаџијам’ ћабу полазити, 
0014    „Од курвића Костреш-харамбаше; 
0015    „Но покупи чету по Удбињи, 
0016    „Иди шњоме Тијани планини, 
0017    „Те потражи силна каурина.” 
0018    Оде књига ка Турској Удбињи 
0019    На кољено од Удбиње Зулу. 
0020    Кад је Зуле књигу проучио, 
0021    Те виђео, што му царе пише, 
0022    А он проли сузе од очију. 
0023    Њега пита Чулко барјактаре: 
0024    „Господару, од Удбиње Зуле! 
0025    „Откуд књига, од које л’ крајине? 
0026    „Шта л’ се у њој жалостиво пише, 
0027    „Те ти рониш сузе од очију?” 
0028    Вели Зуко Чулку барјактару: 
0029    „Слуго моја, Чулко барјактаре! 
0030    „Није књига од наших крајина, 
0031    „Ни од наших Котарских сердара; 
0032    „Већ је ферман цара честитога, 
0033    „У њему ми царе запов’једа, 
0034    „Да покупим чету по Удбињи, 
0035    „Па да идем Тијани планини, 
0036    „Да ја тражим Костреш-харамбашу; 
0037    „А ја, слуго, за Костреша не знам, 
0038    „Нит сам чуо Тијану планину; 
0039    „Па сад не знам, што ћу и како ћу: 
0040    „Зло је поћи, кад ја пута не знам, 
0041    „А горе је цара не слушати. 
0042    „Него, слуго, Чулко барјактаре! 
0043    „Развиј барјак, удри у ледину, 
0044    „И истури пушку хаберника, 
0045    „Подај хабер по нашој Удбињи, 
0046    „Скупим слуго, триста Удбињана, 
0047    „Да тражимо каква калауза, 
0048    „Да нас води Тијани планини, 
0049    „Не би л’ нашли кулу Кострешеву, 
0050    „Не би ли нам Бог и срећа дао, 
0051    „Не би ли га како погубили, 
0052    „Јал’ у руке жива задобили, 
0053    „Да се нашем цару удворимо.” 
0054    Вели Зулку Чулко барјактаре: 
0055    „Не будали, драги господару! 
0056    „Далеко је Тијана планина: 
0057    „Одавде је до мора сињега 
0058    „Равних, Зуко, тридесет конака. 
0059    „А уз море тридест и четири 
0060    „До Тијане високе планине; 
0061    „Уз планину кажу три конака, 
0062    „Ђе је кула Костреш-харамбаше. 
0063    „Ја сам једном с четом пролазио, 
0064    „И ћерао силна каурина 
0065    „По приморју три четири дана, 
0066    „Док нас хајдук у гору замами, 
0067    „Па опколи са својом дружином, 
0068    „Те повата свијех у планини, 
0069    „Погуби нам три најбоља друга: 
0070    „Четобашу старца Ћеивана, 
0071    „И делију танка барјактара, 
0072    „Калауза Зулић-Хусеина; 
0073    „Нас тридесет не шће погубити, 
0074    „Но удари сваком по биљегу, 
0075    „Мене ј’ онда уши осјекао, 
0076    „Па је мене Костреш наручио, 
0077    „Да не ходим, ни чету проводим, 
0078    „Јер ако му ђегођ руке дођем, 
0079    „Да ћ’ и мене укинути главу; 
0080    „Но ме с’ прођи, драги господару! 
0081    „Не води ме Тијани планини.” 
0082    Но му вели од Удбиње Зуко: 
0083    „Не будали, моја вјерна слуго! 
0084    „Него развиј зелена барјака.” 
0085    А Чулку се од ина не може, 
0086    Веће разви зелена барјака, 
0087    А истури пушку хаберника, 
0088    Хабер даде по Турској Удбињи, 
0089    Те сакупи триста Удбињана, 
0090    На атима а под миздрацима, 
0091    Па пођоше Тијани планини, 
0092    Калаузи Чулко барјактаре. 
0093    Путоваше тридесет конака, 
0094    Док дођоше под ломну планину. 
0095    Под планином конак учинише, 
0096    Туна Турци за три бише дана, 
0097    Докле добре коње одморише, 
0098    Па пођоше врху на планину. 
0099    Но кад бјеху на пола планине, 
0100    Али сједи Костреш харамбаша, 
0101    Хајдук сједи на друму широку, 
0102    Танку Брешку држи преко крила, 
0103    Па он гледа чету Зуканову, 
0104    Како Турци иду уплашени, 
0105    Па отиде хајдук говорити 
0106    Калаузу Чулку барјактару: 
0107    „Зар си, Чулко, ријеч погазио?” 
0108    Па опали Брешку оковану, 
0109    Те укиде Чулка барјактара, 
0110    Пуст остаде барјак на ледини; 
0111    Остали се препадоше Турци, 
0112    Побјегоше по гори зеленој, 
0113    А не знаду стаза ни богаза; 
0114    Па кад пукла пушка Кострешева, 
0115    Те је чула сва дружина редом, 
0116    У планини Турке опколише, 
0117    На њих живу ватру оборише, 
0118    Докле Турке с коњма раставише, 
0119    Па их, брате, живе поваташе, 
0120    Доведоше пред бијелу кулу, 
0121    Па их пита косреш харамбаша: 
0122    „Ко је овој чети четобаша?” 
0123    Везана му Зука доведоше; 
0124    Њега пита Костреш харамбаша: 
0125    „Та откле си, млада потурицо? 
0126    „Од које си земље и крајине? 
0127    „Како ли те по имену вичу? 
0128    „Ко л’ је тебе на ме оправио, 
0129    „Да ме мучиш са мојијем друштвом? 
0130    „Зар ти мало ћара по крајинам’, 
0131    „Но т’донесе ђаво у планину?” 
0132    Па се хајдук на ноге подиже, 
0133    Те Зукану осијече главу; 
0134    А повикну редом на дружину, 
0135    Те по гори повјешаше Турке; 
0136    Узеше им рухо и оружје, 
0137    Па весели на кулу одоше, 
0138    Те сједоше мрко пити вино 
0139    Све у здравље Костреш-харамбаше, 
0140    Бог му дао са животом здравље!

Избор 
 Сабрана дела Вука Караџића, Српске народне пјесме, издање о стогодишњици смрти Вука Стефановића Караџића 1864-1964 и двестогодишњици његова рођења 1787-1987, Просвета. Пјесме јуначке средњијех времена, књига трећа 1846, Београд, 1988., стр. 235-238.

Српске епске народне песме
Збирка народних песама Вук књига трећа