Лахан/10
4.

ДВОРОСЛУЖИТЕЉ, пређашњи. 

КОНСТАНТИН: Писмо, које сам ти дао поради Преслава, да се уништи. 
ДВОРОСЛУЖИТЕЉ: Заповест је високог ти царства већ извршена и Преслав је већ пуштен. 
КОНСТАНТИН (поћути): Нека се опет ухвати и погуби. 
ДВОРОСЛУЖИТЕЉ: О, светли царе . . . 
КОНСТАНТИН (плане): Хоћеш и ти? Напоље и одмах да се заповест испуни! 
ДВОРОСЛУЖИТЕЉ (за себе): О, жено, жено! (Одлази). 
КОНСТАНТИН (клоне на миндерлук): Ево ти испуни' жељу. Ова жртва гореће ми док сам жив на срцу. 
МАРИЈА: Беспримерна је благост твојега срца. 
КОНСТАНТИН: Не, не; судбина ме је гвозденим зубма очепала и дави не само здравље, него и сваку тишину духа ми. Имаш ли и ти какав зуб, Марија? Та стисни, да прсне једанпут ово срце у прсима! 
МАРИЈА: А зашто огорчаваш то добро твоје срце? Хоћеш да убијеш и себе и нас? 
КОНСТАНТИН (исправи се): Нека прође и то. Трпео сам доста, трпећу и од сад. Тешки су облаци, Марице, који ми душу обузимају, али ћу их сносити као човек.

Лахан