Женидба и удадба/10
УГЛЕД 10.

ДЕВОЈЧИНА КУМАЧА И ПРЕЂАШЊА 

МАТИ: О, Персо! Откуд ти тако? 

КУМАЧА (пољуби је у руку): Ето и ја наканила се да видим шта ради Јулка. 

МАТИ: Баш си добро дошла, довече је Јулкин прстен. 

КУМАЧА: Је л истина? А ја сам чула нешто. 

МАТИ: Од кога си чула? 

КУМАЧА: Та већ говоре сви. 

МАТИ: Кад бр’? 

КУМАЧА: Е, ви знате какав је свет. - Је л’ добра прилика? 

МАТИ: Врло добра. Баш сам задовољна. 

КУМАЧА: Но, то ми је особито мило. 

МАТИ: А шта ће, доста је и пробирала. 

КУМАЧА: Та пробирати, то није ништа. 

МАТИ: Ајде; па да гледамо после и тебе. 

КУМАЧА: Е, за мене има јошт времена. 

МАТИ: Шта има времена, треба да гледаш за себе. Доста си браћу служила. 

КУМАЧА: Та. - А гди је Јулка? 

МАТИ: Е - Јулка ти се забунила. Знаш како је. 

КУМАЧА: Остаћу да јој помогнем. Само да јавимо мами. 

МАТИ: Богами, баш добро. Ајде, скини ту мараму велику и рукавице, сад ће и Јулка доћи. (Одлази.)

КУМАЧА (скинула мараму, па се гледа на огледалу): А шта мени фали? 

Женидба и удадба