Драма у ноћи
Сјајни месец плавом ноћи броди,
Сву ноћ гора очарана била —
Иде соко, соколицу води,
Благо мајци, златна су јој крила.

Ноћи! Ноћи! Шта то тужно јеца
У час глуви кроз тишину твоју? —
Ветар шуми преко јела мрачних,
Врат’ се, стара, у колебу своју.

Ноћи! Ноћи! Тамо плаче неко!
Ја га чујем, уздишући моли: —
Иди, стара, отпочини с миром;
Поток јеца из кланаца голи’.

О, ал’ мека месечина годи!
Сву ноћ коло чаробница̂ вила̂. —
Иде соко, соколицу води,
Благо мајци, златна су јој крила!

Извор 

 1903. Песме Стевана Луковића. стр. 9.

Стеван Луковић