Поезија (Јововић)
Мило Јововић 

Мила ми је поезија
Јер ми она радост буди,
Она ми је тумач прави
Осјећаја мојих груди.

С пјесмом пјевам српску славу
И набрајам див-јунаке,
С пјесмом штујем род мој мили
Дижући га над облаке.

С пјесмом гласим све по реду
Од Косова што се згоди,
Муке тешке, крвне борбе,
Које од тад Србин води.

С пјесмом жарком обожавам
Ове свете горе наше;
И њихове соколове
Што слободу сачуваше.

С пјесмом ми се – вај, на жалост –
Чешће суза оку јава,
Кад промишљам да брат брату
Зло радећи замку ставља.

С пјесмом ће ми душа млада
Занешена увијек бити,
И с њом ћу српском роду
Ловорови вјенац вити.

Бар, М. Јововић, „Голуб“, број 17., у Сомбору, 1. новембра 1903., стр. 264.
Јововићеве пјесме 1903.