Лажа и Паралажа/4
4.

МИТА, ПРЕЂАШЊИ

МИТА: Барон Голић своју препоруку шиље и жели Господину Марку Вујућу, као најотмјенијем у овом месту лицу, своју визиту учинити. 
ЈЕЛИЦА: Нама ће особито драго бити. 
МАРКО: Барон Голић? Откуда је он? 
МИТА: Он је из Волхиније; и сад прави лустрајзе. 
МАРКО: Па шта ће он код нас? 
МИТА: Он жели свој ауфвартунг учинити. 
ЈЕЛИЦА: Нашу препоруку на господина барона, ми ћемо то за чест примити. 
МИТА (поклони се и отиде). 
МАРКО: Бога ти, Јелице, шта је то? 
ЈЕЛИЦА: Визита, татице. 
МАРКО: Па како човек може непознатом доћи у визиту? 
ЈЕЛИЦА: Тако је обичај. 
МАРКО: Он барон, а ја прост трговац, то ми се не свиди. 
ЈЕЛИЦА: Да има овде графова или барона, он би ишао к њима. А овако тражи опет који је најотменији. Јесте ли чули како је бединтер казао? 
МАРКО: Хм! Хм! Ја се радо не мешам с оним пред ким стојим гологлав. 
ЈЕЛИЦА: Зато се и праве визите да се људи упознаду и да не стоје гологлави. Ви не знате како је то у Бечу страшно у моди! 
МАРКО: Девојко, ти ћеш мени с том модом донети какву беду у кућу. Ја се с баронима нисам ни досад мешао, па не желим ни одсад. 
ЈЕЛИЦА: Кад смо примили визиту, сад не би било галант да му абсагујемо. (Куцање на врати.) Херајн!

Лажа и Паралажа