Седамдесет анегдота/3


ЛУКИЈАН МУШИЦКИ

1.
Видећи да је због неумешног 
радовима у манастиру Шишатовцу
дошао у највеће материјалне неприлике,
архимандрит Лукијан Мушицки обрати
се многим познаницима и пријатељима
молбама да му новчано помогну. Тако
се обрати и Кнезу Милошу, који му 
посла свој приличан прилог. Мушицки
све то прими захвално, па онда осу 
молити Кнеза још за веће суме,
не пропуштајући дати Кнезу савете како
треба газдовати државом па да се има
довољно новаца. Сазнавши за таке 
Лукијанове, Кнез Милош рече:
— Е, много му хвала за то, али ко
му може веровати кад прича о газдовању
у држави он који се јада што није умео
газдовати у једном манастиру!

2.
Бавећи се 1828, тада већ као епископ,
у Бечу, Лукијан чешће похађаше 

галерије, више пута праћен ,
учеником сликарства Костом 
из Руме.

Кад је једном улазио тамо, Лукијан
застаде при самом улазу па се, замишљен,
прекрсти. Пантелић, видећи то, и сам се,
не знајући за што се то чини, прекрсти,
а Лукијан му рече:
— Тако и треба, јер је и ово храм!

1911.