Андрија Хумски/54
ПОЈАВА ДВАНАЕСТА
АНДРИЈА и БОГДАН.

АНДРИЈА: 
Шта носиш мени?
БОГДАН:
Крваву рану!
И црне гласе —
АНДРИЈА:	
Држе се јоште?
БОГДАН:
Што је остало — а мали број је — 
Бије с' честито. Завиша паде 
Славно, витешки! Измучен, рањсн 
Смрт је тражио!
АНДРИЈА:	
Младости крепка!
БОГДАН: 
И Новица је рана допао,
За који часак —
АНДРИЈА:	
Друже младости!
И мене чекај, с тобом ходићу,
Док најпре свршим пос'о на земљи. 
Богдане, напред! Није пропало,
Док један живи!
(Чују се звона.)
БОГДАН:
Ја сам казао,
Да звонким гласом с цркве малене 
Тренутке града гласе последње!
АНДРИЈА: 
Последњи часи нису приспели, 
Јоште се надам.
(Чује се јак тресак.)

Андрија Хумски