Смрт Уроша Петога/23
ПОЈАВА III
Пређашњи и Угљеша.

 
УГЉЕША: 
Да сте здраво! 
КРАЉЕВИЋ: 
Гледај! стриц Угљеша! 
ВУКАШИН: 
Сад ми падаш кано из облака 
Изненадан зрачак. Гдје је Гојко? 
Гдје је твоја војска? 
УГЉЕША: 
Ноћ сутрашња, 
Или зора која за њом иде, 
Затећи ће овдје Гојка с вама. 
А ја сврнух с малом пратњом амо, 
Да разумно све угодим с тобом 
Што по новим околност'ма треба. 
Догађаји лете, Вукашине, 
С таком хитњом, а сви по нас лоше, 
Да ми памет стаје. 
ВУКАШИН: 
Чувај срцв, 
А памећу пусти да ја радим. 
Права војна тек почиње сада, 
И она се окончати мора 
С нашом сјајном побједом свестраном. 
Ну јесу ли догађаји теби 
Сви познати? 
УГЉЕША: 
Уз пут све разабрах; 
Ал' не мишљах да ћу тако мутно 
И у самој Приштини затећи. 
Ваздух овдје задаје ми буном. 
ВУКАШИН: 
Та већ кључа у овдашњем племству. 
Оно не хтје на запов'јест моју 
Да ми изда ни једног војника; 
Већ ту чека од самога цара. 
УГЉЕША: 
То стопрва чујем!... Ха, удрила 
У њих куга, и све их зан'јела! 
Откуд сада та оданост цару? 
А да, Вукшо, сам он испод руке 
Не храбри их на то? 
КРАЉЕВИЋ: 
Цар, мој стриче?
То он не би никад учинио. 
ВУКАШИН: 
Не слушај га. Слабодушним сином 
Јелена је са свим овладала. 
Све су смутње, све несреће наше 
Њен посао. 
(Дејан ступа на врата.) 

Смрт Уроша Петога