Царица Милица и Алај-барјактар Никодин
0001    Шетала се Милица госпоја, 
0002    Шетала се по српском табору, 
0003    У руци носи два златна кондира, 
0004    Један воде, други руина вина, 
0005    И под пазу леба бијелога; 
0006    Ди је коју нашла мртву главу, 
0007    Сваку је водом умивала 
0008    И јаркоме окретала сунцу; 
0009    Ди је коју нашла живу главу, 
0010    Сваку је лебом залагала 
0011    И руменим вином напојила. 
0012    Пак сусрета Никодина млада, 
0013    Никодина алај-барјактара, 
0014    Који јесте први у цесара. 
0015    Пак беседи Никодине млади: 
0016    ”Ил’ се носиш, Милице госпојо, 
0017    Ил’ се носиш, или се поносиш, 
0018    Ил’ ме млада познати не можеш?” 
0019    Ал’ беседи Милица госпоја: 
0020    ”Нит’ се носим, нити се поносим, 
0021    Већ те млада познати не могу!” 
0022    ”Ја сам”, рече, ”алај-барјактару, 
0023    Који јесам први у цесару!” 
0024    Ал’ беседи Милица госпоја: 
0025    ”Тако т’ Бога, Никодине млади, 
0026    Види л’ кога ти од рода мога – 
0027    Или бабу, Југа богатога, 
0028    Или браћу, девет Југовића, 
0029    Или Лазу, господара мога, 
0030    Господара и мога и твога?” – 
0031    ”Тако т’ Бога, Милице госпојо, 
0032    Узми мене на бијеле руке, 
0033    Изнеси ме на то поље равно, 
0034    Да погледим по пољу Косову, 
0035    Јер су мени ноге одсечене 
0036    И обадва до лаката руке!” 
0037    Узе њега Милица госпоја, 
0038    Узе њега на бијеле руке, 
0039    И изнесе на то поље равно, 
0040    Пак погледа по пољу Косову. 
0041    Пак беседи алај-барјактару: 
0042    ”Ја не видим бабу, оца твога, 
0043    Нити браћу, девет Југовића, 
0044    Нити Лазу, господара твога, 
0045    Господара и мога и твога, 
0046    Већ ја видим Лазина коњица, 
0047    Бела грива крвцом поливена, 
0048    Вијају га по Косову Турци – 
0049    По прилици, Милице госпојо, 
0050    По прилици кнез је погинуо!” 

Српске епске народне песме