Краљ Владимир и Свети Наум
На планини Косогору
Бледа српска војска стоји,
Блед пред војском краљ Владимир 
Своју војску тужно броји.

Сваким даном војска мања
Сваким даном војска блеђа - 
Спреда војсци цар Самуил 
А језеро иза леђа.

Није војска од тог бледа
Није војска од тог мања
Не боји се Самуила
Ни језерског таласања;

Но Косогор препун змија -
Љуте змије на све стране,
И под земљу и на земљу,
И у трави и на гране.

С човеком се борит лако
Са јунаком јоште лакше
Ал' с немуштим скотовима
Какав див да не малакше?

Блед Владимир једне зоре
На планину на врх клече,
Око њега: јој и јаох!
Отровани Срби јече.

Краљ подиже руке к небу 
А уздахе поврх неба:
- О Свемоћни, Ти све видиш, 
И све знадеш шта нам треба!

Ту облише краља сузе 
Ал' молитву не скратише,
Кад реч стаде, тад молитву 
Горке сузе продужише.

Од сваке је речи суза 
Речитија и чистија. 
Па још суза у самоћи! 
Шта још небу више прија ?

Краљ отвори сузне очи 
Језеру их бистру крете 
И поглед му на храм мален 
Крај језера плавог слете:

- О Науме светитељу
Што с временом све се младиш
И молитвом душе људске
Од пакленог огња хладиш!

О изнеси сузе моје
И молитве пред Господа
Не рад мене но рад правде
Нејакога мог народа. -

Кад праведни краљ то рече
Затресе се сав Косогор, 
Сакрише .се љуте змије 
И престаде црни помор

Време текло и протекло, 
Битка била и минула 
А захвалност доброг краља 
Доцније је тек синула.

Место скромног малог храма 
Крај језера на обали 
Краљ подиже храм прекрасан 
Да се име Божје хвали;

Са колена на колено
Да се слави име Творца
А уз Творца - име славно 
И Наума чудотворца.

Јачи него што је време 
Свети Наум, Божји слуга, 
У вечности сада има 
Владимира за свог друга.

А храм, сведок многих чуда:
Силе душе, силе ума, 
Сада слави оба свеца:
Владимира и Наума.

Српске епске народне песме