Vukašin aliti Ljubav pitur — Le Sicilien ou L'Amour peintre/9
Šena deveta

Džono i Koštica
 
     Džono: Е ben, Koštica, naši posli idu li što nabolje? 
     Koštica: Gosparu, ja sam doslek počeo štogod kretat, ma... 
     Džono: Ne smetaj se ništa; ja sam po sreći iznašo sve što sam hotio i imat ću sreću za uživat onu moju lijepu u nje doma. Namjerio sam se na Pera Irbandi, našega pitura, koji imi je reko da danaske ima doć za učinit ritrat ovoj dragoj Grkinjici; i kako je on još odavna moj jaki prijatelj, hotio je služit moju ljubav i pošlo me na svoje mjesto. Dô mi je u isto doba jednu knjigu za da budem dobro primjen. Ti znaš da sam se ja sveđ delekto pengat i da kadgod učinim s penilom ne zlijeh stvari, zasve ovdi hoće da se malo stvari pristoji jednomu vlastelinu, anci da ne ima umjet ništa. Ovako ću imat slobodu za vidjet moju lijepu kako god ja uztjebudem. Ma ja ne vjerujem da oni moj džiljoznik, koji mi sveđ dodijeva, ne ustije bez pristanka uza nju stat i ne zabrani nam sve što bismo mogli zajedno govorit. Nu za rijet ti sveko­liko, imam po putu od jedne mlade robinje jedan način spravan za izvadit ovo drago čeljade iz ruka svoga džiljoznika, samo da mogu od nje čut da i ona hoće isto što i ja. 
     Koštica: Pusti mene, ja ću ti dat način kako ćeš se s njom tratenjat. (Go­vori polako Džonu na uši) Neću da se reče da ja u ovemu poslu ne služim ništa. Kad ćeš ti otit? 
     Džono: Sad ončas, spravio sam sve što mi je od potrebe. 
     Koštica: Idem s moje strane za spravit se i ja. 
     Džono: Neću gubit vremena; ola, čini mi se sto godišta dokle je vidim. 

Vukašin aliti Ljubav pitur