Пијеро Музувијер3/12
Шена дванаеста
Симо у бачви и Тријескало
СИМО: Ферфанте Тријескало, полако, ер ми се врат укривио у овој бачви.
ТРИЈЕСКАЛО: Non pauro [не бој се], госпару; полако ћу те котурат.
СИМО: Мало јаче закотура’, нека главу рекуперам [ослободим].
ТРИЈЕСКАЛО: Хоћу ли овакоР
СИМО: Ајмех, per vita mia [живота ми] замлатих носом! овди ћу се senza altro [свакако] штропијат [осакатити]; пара ми да сам миш у ступици. О, Тријескало!
ТРИЈЕСКАЛО: Што заповиједаш, госпару?
СИМО: Дошло ми се..., не могу трпјет — сад се слиндрах!
ТРИЈЕСКАЛО: Притрпи, имај пацијенцу.
СИМО: Не могу, cazzo! обрни таплун прима земљи, нека кроза њ учиним.
ТРИЈЕСКАЛО: Non ce remedio [нема лијека]; притрпи докле дођемо у Луције.
СИМО: Кад дођем у ње, маријолу, друго ћу чинит; orsù, врати ме дома, ер овди не могу веће стати.
ТРИЈЕСКАЛО: Ах, госпару, за мало не притријет, оставићеш уживат Луцију; консидера’ [промисли], кад ти буде у крилу и успинаш је по онијем чврстијем заобљенијем сисицам.
СИМО: Avete ragione [имаш право], мој Тријескало; ваља’ је брзо. Ајмех, ferma [стани!], ferma, маријолу, ер сам вас интриган [заплетен].
ТРИЈЕСКАЛО: Врло ти си непацијент! што ти је?
СИМО: Ја ти сам реко да ја не могу уздржат! слиндрo сам се — то ми је!
ТРИЈЕСКАЛО: Ма, cazzo, одкуд сад прочеда [произlази] ова твоја кагарела [пролив]?
СИМО: Намурам бо сам, и могујство од љубави чини ови ефет [посљедицу].
ТРИЈЕСКАЛО: Дакле то љубав опера [чини]?! ха, ха, ха !
СИМО: Опера, маријолу објешени; није сад бријеме од диспута [препирања]! In somma [дакле] врати ме у кућу, ер друго не желим.
ТРИЈЕСКАЛО: Је ли посибило [могуће] да изгубиш ову лијепу оказијон [прилику]? Консидера’ кад дођеш у Луције и она ти пода тисућу целова и загрли те ње бијелијем руками.
СИМО: Cazzo, котура’, котура’ брзо; пара ми сто годишта да се ш њом ирије нађем. Ма ferma [стани] мало: хтио би оринат [мокрити], а не знам како би учинио.
ТРИЈЕСКАЛО: Фастидијoз [зловољан] ти си одвеће! сад ти од свега воља доходи гдје си у бачви.
СИМО: Ти си велик товар; имo си ставит уnутра оринo.
ТРИЈЕСКАЛО: Фалио сам, ма ћеш сад све учиnит; веће смо близу, ево нас пoлак ње врата.
СИМО: Manco male [богу хвала] да смо довијаџали! Зовн Луцију, ер ми већ душа изиде у овему смраду.
ТРИЈЕСКАЛО: Сад ћу — тик, ток!

Референце  

Пијеро Музувијер