Где се човек...
Где се човек... 

Где се човек још увек по души
цени, где није све још труло,
где су још проклетство новци,
и псовке где се још није чуло - 
весело кликћу слободни ловци:

- Место свилених, сјајних вела
поклонићемо Му своја тела,
њима ће окитити пут!

- У наша срца усадићемо Радост!
А Он ће доћи, славом обасут.
Куцнимо се!
           - Да живи Младост!

Сунце на врху брда
црвеном помпом гори.

На свим лицима весеље блиста.

Код врата кокоши, на сену
свежем, задовољно ћуте;
дан тихо броји минуте.

Облаци завире кроз чиста
прозорска стакла,
и весело даље крену...

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија