ЂУЛИЋИ LXIX
Жалај, луче, 
Не од јуче, 
Већ луче од лане, 
Бог и вера 
— Срце ј’ мера — 
Ја ти не знам мане! 

Нит’ се срдиш 
Кад те карам, 
Нити кад те љубим; 
Ћеф ми дође — 
Напијем се, 
Па пред тобом дубим. 
Добра воља, 
Добра браћа 
— Ти донесеш вина; 
Само, само, неправо ти 
Кад пробудим сина. 
Бре муку му, 
Нек устане 
Моје чедо јарко, 
Сад му бабо 
Мисли да је 
Краљевићу Марко, 
Па би сину 
Да улије 
Све своје јунаштво; 
А пресуда биће брза: 
На њему је царство. 
Какво царство!? 
Јок! — на боље 
Чувам ја свог сина: 
Нека буде 
’Ваке воље 
Увек, и без вина. 

Нека и он, 
Кô бабо му, 
Само Српство љуби, 
А кад види 
Душманина 
Нека шкрипне зуби. 
Нек погине 
За слободу — 
Лепше смрти нема! 
— Видиш само 
Како слуша, 
Сад неће да дрема.

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 254-255 , Матица српска, Нови Сад.