Крава јаловица и волови орачи
Краву јаловицу хранио сељанин, кад одебља да је закоље. Ова гледајући два вочића свако вече кад утруђени с орања долазаху, ругаше им се, говоре|ћи да су се у зли час отелили. Дође време да закољу краву; вежу је за ноге и рогове, превале је на земљу, пак почну оштрити велики нож. Тада волови запитају је: „Сaд кажи ко се у бољи час отелио, ми или ти?” 

Наравоученије

Нека се нико не поноси у благоденствију своме. Не знамо какова нас прикљученија јоште на свету чекају. Лепа је она Теренцијева реч: „Ноmо, sum, nihil humani а mе alienum puto: Човек сам, свашто ми се може догодити.” Кад што можемо добро учинити, гледајмо себе са стране бесмертија; а кад нас пак слабости и страсти наше на зло подстрекавају, сматрајмо се како маловремене и смертне на земљи. О несрећи и страдању других радовати се, какова слабост и неправда! Смрт људи себи држе за највеће зло што им се прикључити може, а томе смо сви подложни. О благополучију подобних себи веселити се, — достојно разумног створења весеље, чрез које он усугубљава своје благополучије, радујући се не само својему добру него и многих других.

Извори 
 Антологија српске књижевности 

Басне
Доситеј Обрадовић