Ти ме питаш
Мило Јововић 

Ти ме питаш, зашто моје
Увјек око сузом блиста,
То је лако погодити;
Ти си узрок томе иста.

Ти ме питаш, ског узрока
Жалосно је срце моје?
Како може бит весело,
Кад не видим лице твоје?

Ти ме питаш, зашто мрзим
Сву природу, цио свијет;
Како нећу, кад најљепши
За мене си душо цвијет!

Ти ме питаш, зашто кунем
Исту мајку, што ме роди;
Како нећу, кад ме судба
Својом кобном стазом води.

Још ме питаш: оћел' када
Проћ ми ова јад и туга,
Оће душо само онда,
Кад ти будеш моја друга.

У Бару (Црна Гора), 1895., Мило Јововић, „Словански свет “, број 6., у Трсту, 9. фебруара 1895., стр. 52.
Јововићеве пјесме 1895.