Лахан/35
2.

ДВОРОСЛУЖИТЕЉ, пређашњи 

ДВОРОСЛУЖИТЕЉ: Војвода Богор. 
ЛАХАН: Нек' чека. (Дворослужитељ одлази). 
МАРИЈА: Ето, овога бих првог окупила. Строгошћу, испитивањем морао би и друге одати. 
ЛАХАН: Али ако нема шта одати? 
МАРИЈА: Онда се изазове напоље, па му се каже: Видиш, Богоре, ти си толико затворен био и страдао, јер се подозревало да рђаве умишљаје имаш. Сад се можеш радовати да си прилику добио осведочити твоју верност цару. Буди и у напредак такав, па те милост царска неће мимоићи. Притом му се да какво сеоце, па је све заборављено. 
ЛАХАН (смеши се): Добро си се ти у томе извештила. 
МАРИЈА: А да шта ћеш? Промисли само, ако за какве умишљаје зна. 
ЛАХАН: То може врло лако бити. Човек у свакој чорби мирођија мора да се свуда и нађе; но нити је он опасан, нити онај трбушати Нешко, који све онако мисли, као што други говори. 
МАРИЈА: Баш и зато би овога кушала. Ти знаш, случај доноси каткад више него најмудрији разлози. 
ЛАХАН (прекрсти руке и ућути; на једанпут рекне Марији): Седи и узми перо у руку. (Марија учини). Пиши! (Опет се замисли, па онда приступи, шапуће јој на уво, које она пише). Сад ме остави самога. 
МАРИЈА: Ја мислим . . . 
ЛАХАН (оштрије): Остави ме! (Она одлази. Лахан сам, прекрсти руке). Зашто ми се тако зло слути? (Поћути, па онда отвори врата). Богор нека уђе. (Ступи к прозору и наслони се).

Лахан