Кинески мадригали
Celle que j’aime est â prêsent en Chine
                                                Gautier

Она коју волим сада је сред Кине, 
У хладној  тишини вечно снежних гора, 
Сама. Каткад, као зрак месечев, мине 
Пустим одајама усамљеног двора.

Ту тугује она чекајући мене, 
И са својих гора од снега и леда 
Уздишући за мном болећиво гледа, 
И у слаткој  чежњи неосетно  вене ...

А кад је понесу у град паланкини, 
Бледу, кроз редове борова и смреке, 
Сетно наслоњену на јастуке меке, 
— Задрхте од чежње редом сви перчини ...

Милан Ракић