ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ XXXV
Mного ли је загонетно 
У природи што се стиче. 
Кад убију гују љуту 
— Још се дуго она миче. 

То трзање само трпе, 
— Не разуму хладне стене. 
Ал’ мени се то трзање 
Чини, да су — песме њене.    

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 306 , Матица српска, Нови Сад.