Имала мајка немала
Имала мајка немала (народне песме из Великог Извора). Песме забележио Сергије Калчић. 11/1971, бр. 2, стр. 46-53.

 Имала мајка немала
 Покрај покрај Радо
 Најмило
 Цене ле
 Ја доди либе
 Елено снао (Жетварска)
 Либе коприване
 Котлите дзркат мамо
 Сношти вечер
 Свадбарска (Пева се када младу уводе у кућу)
 Иди си иди дангубо
 Ја попеј Вело велкова (Жетварска)
 Леле Радо бела Радо
 Побољала са невјаста
 Удри в' крај невјасто (Пева се кала се окопава кукуруз)
 Доди ми доди Цојле (Пева се на седељкама)
 Доди ми либе, побрзај
 Моми ђаволе
 Дилбер невјасто
 Горо ле горо зелена
 Проклета Радо
 Убава Стана
 Кметува Лазар, кнезува
 Стојан и Драгана
 Крава Мурдана
 Ђорђе грозниа
 Шанко и Бонка
 МАЊЕ ПОЗНАТЕ РЕЧИ

Напомена 
     Велики Извор, једно од најстаријих а уједно и једно од највећих насеља (све до половине XIX века веће и од Зајечара) у Тимочкој Крајини, представља за себе једну посебну етнографску целину. Оно има свој фолклор, своје обичаје и свој „језик“ и разликује се од осталих у овм делу источне Србије.
     Великоизворци имају и своје сопствено бзгато народно стваралаштво на свом дијалскту које до данас није забележено (осим М. Станојевића који је изгледа у Извзру забележио само песму „Ђурђевданска жртва"). Народне песме још увек живе, и данас их певају не само стари већ и млади. Млади певају данас само лирске песме и углавном оне које се певају уз игру или оне које се певају неком пригодом (за време жетве, свадбе и сл.). И народне игре су типичне, „изворске", играју се само у Извору, али се оне више не негују и играју их само старији.

Песме забележио Сергије Калчић.

Развитак - Зајечар