Подухни ветре
Подухни ми, ветар,
с брдо, с планину, 
Донеси ми гласови побрзо, 
Да чујем што се мени казује: 
Је ли ми иду китни сватови 
Са таламбаси и са барјаци.  
Пoдухну ветар с брдо, с планину:
Сватови нису него војаци, 
С војску се мајци сада враћају. 
На сваком перо за калпаком је,
На сваком перо, мајчин-јунаку! 
И сваки пева песму веселу:
„Ој, горо, горо, ти Куновица, 
„Нека те куне та туђа мајка, 
„Што су јој синци у теб" остали,
„Нека те моја мајка не куне: 
„Моја је мајка сина родила 
„Што се на тебе тако рвује –
„Чуј Ђурђу, чуј господару!
Што ми са коња на двор долази, 
Чуј Ђурђу! чуј господару!

Извор:
 Gavrilović, Andra (1912). Istorija srpske i hrvatske književnosti usmenoga postanja Izd. Knjižara G. Kona. strana. 26.

Српске епске народне песме