Славујима
Рад бих знати ком пјевате
Тако мило кроз ноћ ту,
Нема никог будног с вама
Све у тихом спава сну.
А облаци иду, броде,
Над блеђаном земљом том;
Путује и ноћца тиха
И лагани снови с њом.

Ао ноћи, ој облаци,
Знам куда вас носи лет —
Там далеко међ горама
Има један гробак свет.
Ту је моје мило злато
Осјенио смрти сјен,
А витице њене косе
Прекриле су образ њен.

Да с' не тргне, туде небо,
Мјесечину расу сву,
А вјечним је прекри миром
Да о мени сања ту...

Извор 
1896. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година прва. стр. 138.

Преводи
Јозеф фон Ајхендорф
Јован Дучић
1896.