Утеха (Када за гором...)
Када за гором
Месец задрема,
Оглуви шума
Славуја нема.

Долине муче,
Планина снива,
Дубока сенка
Земљу покрива,

Сумрачно горе
Гледају на те
Звезде те немим
Погледом прате, —

Ти сам останеш
У пустој тами,
Мрак те обгрли
Ноћ те осами...

Мира ти не да
Осећај неки,
Узнемири те
Спомен далеки

Споменеш прошлост
С тајним уздахом
А на будућност
Мислиш са страхом

Бол ти на очи
Сузе гомила,
А на будућност
Мислиш са страхом

Па те милује,
Теши, облета,
Тајне ти шапће
Из другог света:

То су утваре,
Поноћне сени,
Блудећи дуси,
Дуси блажени: —

Они те теше
У глуво доба
С тихим блаженством
Смрти и гроба.

Извор 
 Милета Јакшић: Песме, Матица Српска, Нови Сад, 1984, стр. 38

Милета Јакшић
Поезија