Бено Поплесија (Робиња)1/11
Шена једанеста
ПЈЕРО сам
Ах, Дубровниче, моје родно мјесто; како се приображен и у себи нстому сметен враћам виђе[т] те. Ах, нијесам ли ја Пијеро син Бена Поплесије, фамозога [гласовитогј трговца, који сам у најлјешпи цвијет ме младости отишо на Смирне за настојат на негоцијо ах, јесам: ма сам изгубио све моје добро, оставио сам друговђе моје срце. Ах, Маргарита, Маргарита — не веће животу моје см ти, ма смрти мога живота! не веће покоју мојијех пожуда, ма узроче мојијех вјечнијех непокоја! Не живем ја веће, покли ти, која си била мој живот, умирући на онијем морскијем хридима, узела си мени живот! — Ма гдје идем? ево# ми куће мога оца; хоћу ли у њу улјестити за дати пасанијем [претрпљеним] трудима којигоди покој? Не, не, Пијеро, без Маргарите није теби покоја!

Референце 

Бено Поплесија (Робиња)