Камен и црв
„Вељим шумом излила се
Ка’ из кабла, гледај јако!”
— На њиви је камен неки
Ругао се киши тако —
„Манит ратар срадов’о се,
Ал’, Бога ти! да л’ си збиља
Два-три сата падајући
Добро какво учинила?
Ди л’ да за ме ко запита?
Овде лежим лета двеста,
Тих и скроман од природе
Не мичем се са свог места,
Ипак фале не уживам —
Вероват’ је понајпрече:
Да на земљи правде нема.”
— „Не будали,” црв ту рече —
„Дажда ова, што замало
Спустила се и излила,
Безснажну је суву њиву
Обилато напојила,
Тим и трудног ратара је
Оживила наду с нова;
А ти шта си? Тек ка’ терет
Познаје те њива ова.”

Млоги с’ фали: Ја ев’ служим
Четрдесет пуни лета,
А од асне није роду,
Тек ка’ пусти камен смета.

Извор 
1860. Даница. Година 1, број 4, стр. 86.

Иван Крилов
Ђорђе Рајковић
Преводи

ru:Камень и Червяк (Крылов)