Кроз тијану
Кроз тиjану нојцу гледим
На сјајане звезде го́ре,
На кандила она лепа
Што небеске светле дворе.

Све сам звезде угледао,
У потпуном броју стоје;
Само једне звезде нема,
Нема бледе звезде моје.

Згорела ју она мала
Што најлепше небом сјаје;
А та звезда немилосна,
Tajат’ нећу, Милкина је!У Сегедину, 1864, из »Слоге«.

Извор 
Јован Грчић Миленко: Целокупна дела, Библиотека српских писаца, Народна просвета, стр 159

Јован Грчић Миленко
Поезија