Ожалошћена породица/4
ПОЈАВА IV

ДАНИЦА, МИЋА

МИЋА (он је последњи пошао уз степенице и попео се већ на први степеник, па кад спази Даницу, која долази кроз средња врата, он се врати): Ах! 
ДАНИЦА (доноси пун служавник кафе, па кад види да су гости отишли уз степенице, изненади се). 
МИЋА (приступи јој): Кафу? (Узима шољицу.) Ја иначе не пијем, али кад ви служите. 
ДАНИЦА: А куда су отишле госпође и господа? 
МИЋА: Хоће да разгледају кућу. 
ДАНИЦА: Тако! 
МИЋА: Велика кућа, много намештаја и о свему томе водите ви бригу? 
ДАНИЦА: Ја не – тетка, али, дабоме, стара жена, морам јој помоћи. 
МИЋА: То је тешко за вас. 
ДАНИЦА: Па то је само за који дан, док се кућа не преда наследницима. 
МИЋА: Дотле само? Зар ви не мислите и даље остати овде? 
ДАНИЦА: Свакојако не. 
МИЋА: Ни кад би вам наследник то понудио? 
ДАНИЦА: Ја не знам, то би тетка имала да реши. 
МИЋА: Зашто тетка, то би пре ви имали да решите. Ако бих ја био наследник – а ја се томе поуздано надам – ја бих, видите, желео да ви то решите. 
ДАНИЦА: Шта да решим? 
МИЋА: Па то, да останете у стану. Зашто не? За вас би то било врло угодно, јер сте се, извесно, већ навикли на тај стан, а за мене, право да вам кажем, за мене би било то врло пријатно, имати у кући једно тако лепо, младо створење. Зар не? 
ДАНИЦА: Хвала, то је врло љубазно од вас, али, ја мислим, тетка жели да се иселимо. 
МИЋА: Али зашто, забога? То би вам био само један тежак издатак. Овде сте становали бесплатно, па тако би и даље становали. Зар то није боље за вас? 
ДАНИЦА: Боље је, али... 
МИЋА: И што је главно, ја не мислим тако брзо да се женим, а све дотле ви би остали у стану. 
ДАНИЦА (изненађена): Тако? А зашто само дотле? 
МИЋА: Јер, бојати се, моја би жена могла бити љубоморна. Па да, то би било сасвим оправдано? 
ДАНИЦА: Оправдано? 
МИЋА: Па да, забога, ви сте тако лепушкасти и мили, и могу вам рећи чак и да ми се допадате, врло ми се допадате. (Покушава да је помилује.) 
ДАНИЦА (увређено): Господине! 
МИЋА: Но, но, но, не морате се срдити. 
ДАНИЦА (у узбуђењу): Откуд вам та слобода? 
ПОРОДИЦА (наилази низ степенице). 
МИЋА: Рекао сам вам, допадате ми се. То је ваљда слободно рећи једној младој и лепој девојци. Уосталом, кад будем имао прилике ја ћу вам ствар објаснити. Видећете, ствар је врло једноставна. 
 

Ожалошћена породица