Јаквинта/26
ПОЈАВА XIII
МИРКО долази с противне стране, очајно.

МРГУД: 
Шта видим?! Ти си обрањен?
МИРКО: 
Дубоко, до срца... Ох !
И ја га убих!
МРГУД: 
Кога?
МИРКО: 
Кога, питаш, јошт?!
Гле, на том мачу крвца пуши се 
Онога, ког’ сам тако љубио!
И ја га ипак морах убити!
О краљу, краљу, жртву толику,
Да л' ти је ико икад принео?
О, ладни мачу, зашто удари?
Над штитом што се ниси пребио?
Не, ја те не ћу више носити!
Тешка је крвца што те облива!
Хајд, путуј тамо, где ми испрати 
Мог милог друга, мога Стевана!
Ал' прво мени пута покажи 
Куд Стеван оде!
(Прободе се и падне.)
МРГУД: 
Мирко, шта то учини?
(Хоће да га подигне.)
МИРКО: 
Збогом, Мргуде! За живот нисам...
Тамо... Стевану!
(Издане.)
МРГУД: 
Мој тужни Мирко! Јадни Стеване!
(Иза бине кличе војска.)

Јаквинта