Душан Силни/16
ПОЈАВА 7
ЛАЗАР, МИЛИЦА и ТЕОДОРА

ЛАЗАР (Поклони се девојкама):
Неочекивано изненађење.
МИЛИЦА: 
А зар ниси погледао на ову страну?
ЛАЗАР: 
Боже сачувај. Разговарах се са Семшом.
МИЛИЦА (За се):
А лепо сам видела да је на мене погледао.
ТЕОДОРА: 
Рече: са Семшом; је ли Синиша ту?
ЛАЗАР: 
За сад не, али има могућности да га уловимо.
МИЛЦА (Непрестано за се размишљајући):
Како је краљев двор опасан за младу господу, већ се научио претварати. Од тога ћемо га одучити.
ТЕОДОРА: 
Је ли, Семша, доиста тако плашљив према нашем полу?
ЛАЗАР (За се): 
Мало песка не уди! (Гласно). Ко рече то? Склања се до душе, али само за то (Застане)...
ТЕОДОРА: 
Но?
ЛАЗАР: 
Што је лукав. Колико изгледа миран и склонит, пун је натучен тајана, и намера замашних и дрских.
ТЕОДОРА: 
Рекосте?
ЛАЗАР: 
Рекох, и, ако је по вољи, поновићу то још два пут и три пут.
МИЛИЦА: 
Доста је!
ЛАЗАР: 
То има да ми заповеди Теодора.
МИЛИЦА (За се): 
Теодора?
ЛАЗАР (Намерно Теодори јер је приметио да то Милицу љути): 
Морам признати, боја ваше хаљине врло лепо стоји вашем лику.
МИЛИЦА (За се):
И то види!
ТЕОДОРА: 
Заиста?
ЛАЗАР: 
Па појас! Доиста, морамо се поклонити твоме укусу!
ТЕОДОРА: 
И ти видиш све?
МИЛИЦА (За се): 
Види и колико не треба (Гледа оштро у Лазара).
ЛАЗАР: 
Све што је лепо, грех је да мине неопажено.
ТЕОДОРА: 
Закон, који и ја поштујем.
МИЛИЦА (За се): 
Чак и то! (Почне гневно ходати).
ЛАЗАР: 
Гледах те јуче на коњу, мишљах Амазонка!
ТЕОДОРА: 
Престигла сам два пут краљицу...
МИЛИЦА (Плане):
И ти си ми красан ставилац. Од кад те тражи краљ!
ЛАЗАР (Чинећи се невешт): 
Тражи краљ. Увек сам послушан, зашто не бисмо један пут били мало и непослушни? Је л' тако, Теодора?
ТЕОДОРА: 
Хм, хм! Говориш како не мислиш.
МИЛИЦА (Гневно): 
Та хоћеш ли већ једном (Сече га очима).
ЛАЗАР: 
Одмах, одмах! Реците ми само: Какво сте одело спремиле за светковину?
МИЛИЦА: 
Тиче л' те се то?
ЛАЗАР: 
Видите, ја смо и Семша...
ТЕОДОРА: 
Синиша? Реци ми право: куд је побегао? (За се). Тражим га непрестано, а све бега од мене. (Гласно). Хајде пођи за њим у лов, и ако га жива ухватнш, доведи га.
ЛАЗАР: 
Везана?
ТЕОДОРА: 
И то, ако би било потребио.
ЛАЗАР: 
Одох! (Полазећи, љубазно се насмеши на Милицу).
МИЛИЦА (За се): 
Једва један пут.
ТЕОДОРА: 
Рекох: хоћу Семшу.
МИЛИЦА: 
Краљев брат девер је твоје сестре: црква не допушта.
ТЕОДОРА: 
Црква ће зажмурити.
МИЛИЦА: 
Али, ако не усхте?
ТЕОДОРА: 
Успротиви л' се наша, не ће црква охридска. Митрополит Грк мора како заповеди краљ. Велика будућност прати Семшу: ту будућност желим имати у својим рукама. То тражим и ништа више... Пст! Ево их!

Душан Силни