Смрт Уроша Петога/7
ПОЈАВА VII
Вукашин па Дијак.

 
ВУКАШИН: 
Још и прије нег' се по свем царству 
Глас разнесе о том распу војске 
Друге двије биће на ногама. 
(Улази Дијак) 
Мој Дијаче, чу ли за незгоду? 
ДИЈАК: 
Све ми каза деспотова пратња. 
ВУКАШИН: 
Ја наумих да властелу казним 
Која згазив дужност и поштење 
Кнезу пр'јеђе, те би свему крива; 
Казнити је, Дијаче, наумих 
Да свакому страшан примјер буде. 
ДИЈАК: 
И праведна и нужна је казна. 
ВУКАШИН:
Повељу ћеш одмах написати 
Да лишавам сваког издајицу 
Властеоства и имања свега. 
Узимљем му чељад у таоство, 
И на главу невјерничку мећем 
Крвни намет. Ту печатом мојим 
Утврђену повељу дај Драшку, 
Са налогом да ј' ивврши строго. — 
Је л' Римљанин јутрос долазио? 
ДИЈАК: 
У двору је, и за приступ моли. 
ВУКАШИН:
Зна ли штогод? 
ДИЈАК: 
Све. 
ВУКАШИН:
Нек уђе. — Ето 
Мог човјека за тол' њежан посао; 
Само вјешто довит' ми га треба 
За намјером мојом. Он је хитар, 
Ну хитрином и ја не шалим се.

Смрт Уроша Петога