(О красна ти певања сјајна висо)
(О красна ти певања сјајна висо)

Oкрасна ти певања сјајна висо, 
Ка мени амо како сјајеш лепо, 
Мене(к)а око младо није слепо, 
Но везана ми стоји лака мисô; 
Тебика стиже ока врли пламен, 
А прекована мисô је о камен, 
О камен сињи тужна, бедна, гладна, 
А рана јој је земљичица ладна, 
О, земља ладна нема никва сока 
Да мисли да живота ведра смока.  
Кад орла имаш ти у твојој руци, 
Ти њега ома самртно утуци, 
Но круто њега немој да обараш, 
У тавно место њега да затвараш, 
За њега није, веруј, ова тама, 
Висина њега јер весели сама — 
О немој, немој јоште крући бити 
И лако њему крило саломити, 
И пустити га одити по дољи, 
У жудења преголемој бољи, —  
Ол' пусти га да лети, оли га утуци, 
У твојој тако не држи га руци.  

Бранко Радичевић