Неименована песма Алексе Шантића 40
Алекса Шантић 

Кад ми сјетна суза мутно око роси,
Уздах моје душе на крилу је носи
      На далеки пут,
Узалуд је тамо с хладним дахом бије
      Мраз и вјетар љут,
Она трепти, сјаје, јер што љубав грије
Ни у хладном мразу без живота није...

Чуј, кад сузу моју уздах ти донесе,
Па је са свог крила полагано стресе,
      Дај јој њедра, дај!...
Јер на њедру твоме прољећа су жива
      И злаћани мај,
А суза је роса, што тек сретна бива
Кад на л'јепом цв'јећу умире и снива.

Шантићеве песме 1896.