Шта ли цвили горе у планину
<poem> 

Грех Ђуре Даничића. — Ђура Даничнћ јс познати јунак ускочких народних песама. У песми „Женидба од Задра Тодора” даје се овакав његов опис:
А напријед јунак на зеленку, 
смећих, брате, до рамена брка, 
панули му брци по пушкама, 
оно ти је Даничићу Ђуро...
О Ђури Даничићу као и другим куновичким јунацима (из битке на Куновици 1444. године) пева се како у ускочким, тако и у песмама источне и јужне Србије. У народним песмама источне и јужне Србије Ђура Даничић је познати јунак не само балада већ и лирских песама. Ове чињенице наводе на потребу да се преиспита утицај куновичке битке и њених јунака на ускочке песме, те и то да ли је Ђурађ Бранковић она стварна личност која је надахнула народне песнике да певају о Ђури Даничићу? Ова песма је у вези са Вуковом песмом: „Кумовање Грчића Манојла" (књига II, бр. 6).
Болани Ђура Данинић. — Татомир Вукановић пише: „Певач (Томић Туна — Д.С.) је ову песму чуо 1927. године од земљорадника Андрије Јанковића, тада старог 60 година. Можда се песма односи па Ђура Даничића, ускочког војводу, који је погинуо 1571. године (околина Дубровника)"
Болани Дојчин. — Ову варијанту о боланом Дојчину записао је Дена Дебељаковић пре 1898. године. Из ње се види да црни Арапин „посили се по Солуну граду”, али болани Дојчин не болује у Солуну јер он каже верној љуби: „Затвори ми врата од Дунава”, а љуба му одговара: „Од Дунава врата затворена”. Ни из описа догађаја у песми не може се поуздано закључити да ли је болани Дојчин живео у Солуну или је у њега само дошао да би казнио силника.
</ref> Нама изгледа да болани Дојчин болује у Смедереву и да је стварна личност која је инспирисала народног певача да пева о боланом Дојчину — Ђурађ Бранковић. То да болани Дојчин устаје из постеље и побеђује насилника, доста подсећа на стварну животну ситуацију Ђурђа Бранковића који је после губитка државе и ослепљења синова (Гргура и Стефана), дакле после великих и болних губитака, успео да победи Турке на Куновнци 1444. године. Како би, иначе, историји непознати јунак који је победио опет историји непознатог насилника, постао толико популаран и познат широм балканских просгора? Такву популарност у то време имао је Ђурађ Бранковић, а насилник против кога се борио био је Касим-бег. У просторима источне и јужне Србије о болноме Дојчину певају се и лирске песме. Једну од њих доносимо. Упоредити Вукову песму: „Болани Дојчин” (књига II, бр. 77).
Марко Краљевић и брат му Маринко. — Јастребов и Бован пишу: сува планина. Ми претпостављамо да се ради о Сувој планини која надкриљује Ниш и у којој је, у њеном делу који је и у средњем веку био познат као Куновица, вођена куновичка битка 1444. године. Иначе, Сува нланина је безводна, те се и зато зове „сува”. Косга В. Петковић пише: „Назив Сува планина потпуно одговара приликама на њој. Воде има само на Ракошу и у леденици на Трему, и неким подземним ходницима. Остала кречњачка маса, чија површина износио преко 50 км2, безводна је. Међутим, свуда по ободу ових кречњака налазе се извори и врло јака врела” („Геолошки састав и тектонски склоп Суве планине”, Београд, 1930, стр. 1).
Марко Краљевић и Дете Пологуњче. — Види напомену уз претходну песму.
Како су се земље размириле. — Наш наслов.
Бог ником дужан не остаје. — Записано је на десетине варијанти ове песме. У ствари готово нема записивача народних песама из источне и јужне Србије који је није записивао.
Смрт лепоте девојке. — Ову песму треба упоредити са песмом „Женидба Плетикоса Павла” из Вукових збирки. Наслов смо ми дали.
Смрт лијене девојке. — У 24-том стиху реч „божур” заменили смо речју „бунар” јер је очигледно да се ради о штампарској грешци. Наслов смо ми дали.
Смрт Невене девојке. — Наш наслов.
Болна лежи Ђуринка девојка. — Наш наслов.
Смрт Павла и Велике. — Наш наслов.
Браћа и сестре. — У источној и јужној Србији записано је више варијанти ове песме.
</poem>

Референце

Извор
 Драгољуб Симоновић: Народне песме из Источне и Јужне Србије, Београд, 1988., стр. 303-305.

Народне песме из Источне и Јужне Србије