Библија (Бакотић) : Рута


Глава 1.
1 У време судија би глад у земљи. Један човек из Витлејема Јудина отиде са женом својом и са два сина своја у земљу Моавску, да проведе тако неко време.

2 Име том човеку беше Елимелех, а жени му Нојемина, а два сина његова зваху се Малон и Хелеон. Они бијаху Ефраћани, из Витлејема Јудина. Дошавши у земљу Моавску, настанише се онде.

3 Елимелех, муж Нојеминин, умре, и она оста са два сина своја.

4 Они се оженише женама Моавкама, од којих једној беше име Орфа а другој Рута, и живеше онде око десет година,

5 па умреше обојица, Малон и Хелеон; и Нојемина оста без два сина своја и без мужа свога.

6 После тога се она подиже са снахама својим, да напусти земљу Моавску, јер чу у земљи Моавској да је Господ походио народ свој и дао му хлеба.

7 Она изиђе из места где становаше, праћена од две снахе своје, и крену да се врати у земљу Јудину.

8 Нојемина рече тада двема снахама својим; идите, вратите се свака у дом матере своје!  Господ нек вам буде добар, као што сте ви биле добре онима који су умрли и мени!

9 Да вам да Господ да нађете починак свака у дому мужа свога! И она их пољуби. Оне подигоше глас и заплакаше,

10 и рекоше јој: Не, ми ћемо ићи с тобом у твој народ.

11 Нојемина им рече: Вратите се, кћери моје! Што бисте ишле са мном? Зар ја још имам синова у утроби својој који би вам могли постати мужеви?

12 Вратите се, кћери моје, идите! Ја сам сувише стара да бих се могла преудати. А и да речем: Имам још наде, а и да се још ноћас с мужем нађем, и да родим синове, зар бисте их ви чекале док одрасту,

13 зар ћете се због тога одрећи да се удате? Не, кћери моје!, јер сам ја с вас у великој жалости, што се рука Господња подигла на мене.

14 И оне опет подигоше глас и заплакаше се. Орфа пољуби свекрву своју, али Рута оста код ње.

15 Нојемина рече Рути: Ето, јетрва се твоја врати к народу своме и к боговима својим; врати се и ти као и јетрва твоја.

16 Рута одговори: Не наговарај ме да те оставим и да се од тебе окренем. Куд идеш ти ићи ћу и ја, где се ти настаниш настанићу се и ја; твој ће народ мени мој народ бити и твој Бог мој Бог;

17 где ти умреш умрећу и ја, и онде ћу бити сахрањена. Господ нек ме најгоре казни ако ће ме друго што осим саме смрти раставити од тебе.

18 Кад Нојемина виде одлуку њену да иде с њом, преста је одвраћати.

19 Оне отидоше заједно до Витлејема. А кад стигоше у Витлејем, сав се народ гану с њих, и жене говораху: Је ли то Нојемина?

20 Она им рече: Не зовите ме више Нојемина, него ме зовите Мара, јер ме Свемоћни напуни жалости.

21 Свега сам имала кад сам отишла а празну ме врати Господ. Што да ме зовете Нојемина, кад ме Господ осуди и Свемоћни ме уцвели?

22 Тако се вратише из земље Моавске Нојемина и снаха њена Рута, Моавка. Оне стигоше у Витлејем о почетку јечмене жетве.

Глава 2.
1 Нојемина је имала једног рођака мужа свога. Он беше моћан и богат човек, од породице Елимелехове и зваше се Воз.

2 Рута Моавка рече Нојемини: Пусти ме, молим те, да идем да пабирчим класје у поље оног пред чијим очима милост нађем.  Она јој одговори: Иди, кћери моја.

3 Она отиде на једну њиву да пабирчи за жетеоцима.  И деси јој се да она њива припадаше Возу, који беше од породице Елимелехове.

4 И гле, Воз дође из Витлејема, и он рече жетеоцима: Господ с вама!  Они му одговорише: Благословио те Господ!

5 И Воз рече слузи своме, коме беше поверио да надгледа жетеоце: Чија је та млада?

6 И слуга којем он беше поверио да надгледа жетеоце одговори му: То је млада Моавка која се вратила с Нојемином из земље Моавске.

7 Она рече: Допустите ми да пабирчим, да купим класје између снопова за жетеоцима. И од јутрос, од кад је дошла, па до сада једнако је на ногама, само што се мало у кући одморила.

8 Воз рече Рути: Слушај, кћери моја, не иди на другу њиву да пабирчиш, не одлази одавде него остани с мојим девојкама.

9 Гледај на којој њиви оне жању па иди к њима.  Наредио сам момцима својим да те нико не дира. А кад ожедниш иди к ведрима и пићеш што моје слуге захитају.

10 Тада она паде на лице своје, поклони се до земље, и рече му: Како нађох милост пред очима твојим, да погледаш на мене, која сам туђинка?

11 Воз јој одговори: Чуо сам ја све што си чинила за свекрву своју по смрти мужа свога, и како си оставила оца свога и матер своју и домовину своју, да дођеш к народу који пре ниси знала.

12 Господ да ти плати за дело твоје и да ти награда твоја буде потпуна од Господа, Бога Израиљева, под чија си крила дошла да се склониш!

13 А она рече: Ах, само да нађем милост пред очима твојим, господару! Јер си ме утешио и проговорио си срцу слушкиње своје, ако и нисам као једна од слушкиња твојих.

14 Кад би време ручку, Воз рече Рути: Дођи овамо и једи хлеба, и умочи залогај свој у оцат. Она седе поред жетелаца.  Доадоше јој пржених зрна, и она једе и насити се, и скупи оно што јој претече.

15 Затим уста да пабирчи.  Воз даде својим момцима ову заповест: Нека она пабирчи и међу сноповима, и не сметајте јој,

16 него испуштајте од руковети по неко класје, и пустите је нека купи и ништа јој не пребацујте.

17 Она пабирчи по њиви до вечера, и оврше што напабирчи. И дође око једне ефе јечма.

18 Она то узе и врати се у град, и свекрва њезина виде што она беше напабирчила. Рута извади оно што јој беше претекло од ручка и даде јој.

19 Свекрва јој рече: Где си пабирчила данас, где си радила? Да је благословен онај који је погледао на те! И Рута каза свекрви својој код кога је радила и рече: Човек код кога сам радила зове се Воз.

20 Нојемина рече снаси својој: Да га благослови Господ, који је милосрдан живима, као што је био и онима који су умрли! Тај је човек нама род, рече јој још Нојемина-, и он је један од откупитеља наших.

21 Рута Моавка дода: Он ми је и ово рекао: Остани с мојим слугама докле не сврше сву жетву моју.

22 А Нојемина рече Рути, снаси својој: Добро је, кћери моја, да идеш с његовим девојкама и да се не нађеш на другој њиви.

23 И она оста с девојкама Возовим пабирчећи докле се не сврши жетва јечмена и жетва пшенична. И она становаше код свекрве своје.

Глава 3.
1 Рече јој Нојемина, свекрва њезина: Кћери моја, бринем се да ти нађем починка, да би срећна била.

2 Није ли нам Воз, са чијим си девојкама била, род? Гле, он треба ноћас да веје јечам на гумну.

3 Умиј се и намажи се, и обуци хаљине своје, па иди на гумно. Али не очитуј му се докле не сврши да једе и пије.

4 А кад он легне, посматрај место где легне, а после отиди, придигни покривач с ногу његових и лези онде. Он ће ти сам казати шта имаш да радиш.

5 Она јој одговори: Учинићу све како си ми казала.

6.Она отиде на гумно и учини све као што јој беше свекрва наредила.

7 Воз једе и пи, и срце његово беше расположено.  Он леже код једног стога.  Тада се Рута приближи к њему, подиже полако покривач с ногу његових и леже.

8 Усред ноћи трже се човек, обрну се, и гле, једна жена лежаше код ногу његових.

9 Он јој рече: Ко си? – Она одговори: Ја сам, Рута, слушкиња твоја; рашири крило своје на слушкињу своју, јер си ти откупитељ мој.

10 А он рече: Господ да те благослови, кћери моја!  Ово твоје последње дело још више за те говори него ли прво, јер ти ниси тражила младиће, ни сиромашне ни богате.

11 И сад, кћери моја, не бој се; што ти речеш учинићу ти, јер сва врата народа мога знају да си ваљана жена.

12 Истина је да сам ти ја откупитељ, али има један још ближи од мене.

13 Преноћи овде, а сутра ако те хтедне он откупити, добро, нека те откупи; ако ли те не хтедне откупити, откупићу те ја. Жив је Господ! Спавај до јутра.

14 Она оста лежећи код ногу његових до јутра, и уста док још не могаше човек човека распознати.  Воз рече: Да се не зна да је жена долазила на гумно.

15 И дода: Дај огртач који имаш на себи, и придржи га. Она га придржа, и он јој измери шест мера јечма које напрти на њу. Затим се он врати у град.

16 Рута се врати свекрви својој, и Нојемина рече: Јеси ли ти, кћери моја?  Рута јој каза све што за њу учини онај човек.

17 Она јој још рече: Дао ми је ово шест мера јечма говорећи: Нећеш се вратити празна свекрви својој.

18 Нојемина јој рече: Буди мирна, кћери моја, да видиш на што ће то изићи; јер се онај човек неће смирити док још данас не сврши ову ствар.

Глава 4.
1 Воз изиђе на градска врата и седе онде. И гле, наиђе онај откупитељ за кога Воз беше говорио. Воз му рече: Ходи овамо и сели овде. И он дође и седе.

2 Воз узе тада десет људи између градских старешина и рече: Поседајте овде. И они поседаше.

3 Затим рече оном откупитељy: Нојемина, која се вратила из земље Моавске, продала је њиву која је била брата нашега Елимелеха.

4 Нашао сам да је потребно да ти то јавим и да ти кажем: Узми
је пред становницима и пред старешинама народа мога. Ако ћеш откупити, откупи а ако нећеш, кажи ми, да знам, јер пред тобом нема другога који би имао право да откупи, а за тобом имам то право ја. И он одговори: Откупићу.

5 Воз рече: У који дан узмеш њиву из руке Нојемине, узећеш је и из руке Руте Моавке, жене умрлога, да подигнеш име умрломе у наслеђу његовом.

6 И онај откупитељ одговори: Не могу откупити, јер бих разасуо наслеђе своје. Прими ти на себе моје право откупа, јер ја не могу откупити.

7 У старо време беше обичај у Израиљу да би се утврдио сваки уговор откупа или размене -, да један изује обућу своју и да је другоме. То се у Израиљу сматраше као знак потврде.

8 И тако онај који имаше право откупа рече Возу: Узми ти то на себе! И изу обућу своју.

9 Тада Воз рече старешинама и свему народу: Ви сте данас сведоци да сам откупио из руке Нојеминине што је год било Елимелехово и све што је било Хелеоново и Малоново,

10 и да сам узео себи за жену Руту Моавку, жену Малонову, да
подигнем име умрлому у наслеђу његовом, да се не би збрисало име умрлога међу браћом његовом
и у месту његовом. Ви сте данас сведоци!

11 Сав народ који беше на градским вратима и старешине рекоше. Сведоци смо! - Да да Господ да жена која улази у дом твој буде као Рахиља и Лија,
које обе сазидаше дом Израиљев! Покажи снагу своју у Ефрати, и стеци име себи у Витлејему!

12 Од порода које ти Господ да од те жене, да постане дом твој као дом Фареса кога роди Тамара Јуди.

13 Воз узе Руту, која му поста жена и он пође с њом. Господ даде Рути да затрудни и она роди сина.

14 Рекоше жене Нојемини: Благословен да је Господ који те не остави данас без откупитеља, чије ће се име прославити у Израиљу!

15 Ово ће дете укрепити душу твоју и биће помоћ старости твојој, јер га роди снаха твоја која те воли и која ти више вреди од седам синова.

16 Нојемина узе дете и метну га на крило своје и би чувар његов.

17 Суседе наденуше му име, кад им рекоше: Роди се син Нојемини!, и прозваше га Овид. Он би отац Јесеја, оца Давидова.

18 Ово је потомство Фаресово:

19 Фарес роди Ecрома; Ecром роди Арама; Арам роди Аминадава;

20 Аминадав роди Насона; Насон роди Салмона;

21 Салмон роди Воза; Воз роди Овида!

22 Овид роди Јесеја; а Јесеј роди Давида.