ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ VIII
Mртво небо, мртва земља, 
Не мичу се магле сиве; 
Мртви дани, мртве ноћи, 
— Само боли јоште живе. 

Тоне, пада мртва нада 
У наруче мртвом Богу, 
Изумрло што је могло, 
Само боли још не могу.
 
Навикла се суза оку, 
Издахнути ту је рада; 
Ал’ се с мртва ока враћа, 
Па на мртво срце пада. 

Мртво срце суза буди, 
Падајући на њ са виса, 
Из њег’ ничу ове песме, 
Мртво цвеће без мириса. 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 271 , Матица српска, Нови Сад.