ЂУЛИЋИ XXXIII
Tијо, ноћи, 
Моје сунце спава; 
За главом јој 
Од бисера грана, 
А на грани 
Кâ да нешто бруји, 
То су пали 
Сићани славуји: 
Жице преду 
Од свилена гласа, 
Откали јој 
Дувак до појаса, 
Покрили јој 
И лице и груди, 
Да се моје 
Сунце не пробуди.

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 212 , Матица српска, Нови Сад.