Краљица Јакинта/29
ШЕСТНАЈЕСТИ ПРИЗОР

ДОБРОСЛАВ (дође с лева):
Свуда губим куд год се окренем. 
Властели ме многи оставише...
И Ђорђе се од мене одцепи...
Сад ми ништа друго не остаје 
Нег у боју славно погинути.
О Јакинто! Касно те познадох!
(Пође на другу страну на лево.)
ВУКАН (дође с војници с десне стране):
(Момцима.)
Обкол’те га!
(Краљу.) Предаји се, краљу!
ДОБРОСЛАВ:
Пре :ћу пасти него се предати!
ВУКАН:
Круна ти је већ са главе спала, 
Немој живот да губиш у лудо.
Баци сабљу, предаји се, краљу,
Па ти главу за главу залажем.
КРАЉ ДОБРОСЛАВ:
Твојем бих се јунаштву предао 
Ал ми од смрти ругло је страшније.
ВУКАН:
Реч ти дајем да ћу те држати 
Као краља, ког срећа остави.
КРАЉ ДОБРОСЛАВ:
Добро дакле: Ево ти оружја!
(Преда му сабљу.)

Краљица Јакинта