Џандрљив муж/13
ДЕЈСТВО ВТОРО 

1. 

ЈЕВРЕМ И СОФИЈА (ступе)

JЕВРЕМ: Е, снао, како испаде баталија? 
СОФИЈА: Доста свакојако, но како сам се надала, опет добро. 
ЈЕВРЕМ: Рапортирај све точно, како је дејствовало лево крило, како десно, како центрум, гди је био најжешћи атак, гди је непријатељ слабости показао, итд. Дакле, како је ишло? 
СОФИЈА: Било је свашта, браца. 
ЈЕВРЕМ: „Свашта, то није никакав рапорт. Билетина мора да је опстојатељна. Дакле приповедај. 
СОФИЈА: Шта ћете више, кад је морао ићи на бал. 
ЈЕВРЕМ: На бал, Макса? 
СОФИЈА: Из почетка сам се страшила, но после мислим: кад сам загазила, да видим, на што ће испасти. Трпило се и тако доста. 
ЈЕВРЕМ: Даље, даље: како се дошло до бала. 
СОФИЈА: Не само што смо ишли на бал, него је и Лепосава добила аљину. 
ЈЕВРЕМ (руком): Стани; како се Макса владао? 
СОФИЈА: Срдио се, викао, хтео је и да удари, али је најпосле попустио. 
ЈЕВРЕМ: Право, право, победа! — Но Непријатељ се у редуте повукао; одатле га јошт треба истерати, пак је побијен „на голову“. дакле сад треба да ви дајете бал. 
СОФИЈА: А, то му не смем спомињати. 
ЈЕВРЕМ: Шта? Бомбе у редут, иначе се непријатељ истерати не може. С моје пак стране помоћ неће изостати. Јеси ли чула за неки сто дуката? 
СОФИЈА: Казивао нам је писар. 
ЈЕВРЕМ: Сад јуриш на редут! Бал и ништа друго! 
СОФИЈА: Али... 
ЈЕВРЕМ: Пст! Субалтерн не сме рећи „али“. Што командант заповеди, мора да се изврши. Смрт или живот, о том нико не води бригу. — К оружију, непријатељ се приближује! 

Џандрљив муж