Волшебни магарац/8
ПОЗОРИЈЕ 7.

СЕЉАК, ПРЕЂАШЊИ

СЕЉАК: Море, децо, прођите се магарета. (Спази Јакова.) Шта је то? (Увати га за руку.) Стани мало, дечко. 
Кажи ти мени, шта си ти? 
ЈАКОВ: Ја сам ја. 
СЕЉАК: А шта је оно? 
ЈАКОВ: Магарац. 
СЕЉАК: Јеси ли ти он? 
ЈАКОВ: Ја сам ја, ти си он. Ко је сад магарац? 
СЕЉАК: Јеси ли ти био везан овим уларом? 
ЈАКОВ: Јесам. Него будући да си ме јако кињио, створио ми је волшебник јошт једног магарца. 
СЕЉАК: Баш као што је мој. Стани, ниједна веро! 
МАРКО: Шта ћеш ти с њиме, чича? Он је наш друг. 
СЕЉАК: И мога магарца брат! Ниједне вере! 
МАРКО: Магарац је наш. Ти немаш с њим ништа. 
СЕЉАК: Сад ћу ја вама дати! 
МИЛОШ: Ти отоич ниси хотео магарца за твога признати, је л’? 
СЕЉАК: Јесте. 
МИЛОШ: Ко се једанпут свога права одрече, он нема више права на то. Је ли истина? 
СЕЉАК: Јесте. 
МИЛОШ: Ко двапут каже: јесте, не може трећи пут казати да није. Је л’ тако? 
СЕЉАК: Јесте. 
МИЛОШ: Кад јесте, ти онда немаш права више с магарцем располагати. 
СЕЉАК: На моју душу, децо, маните се ви тог ђаволства. Магарац је мој. 
СВИ: Није, није! 
СЕЉАК: Ево му Жиг! 
ЈАКОВ И ја имам жиг. 
СЕЉАК: То је на тај начин зло. 
МИЛОШ: Купите магарца, купите магарца! 
СЕЉАК: Мога магарца? То је млого. децо, што ће га други купити? дајте га мени! 
СВИ: За шест дуката, за шест дуката! 
СЕЉАК: То је млого! 
ЈАКОВ: Ниже није. 
СЕЉАК: Магарац је мој. 
СВИ: Није, није. 
СЕЉАК: Та, ако сте ви бесни, шта сам ја полудио! (Дигне буџу.) Имате три дуката, то вам је доста. Магаре ми оставите. 
СВИ: Магарац је наш, магарац је наш! 
СЕЉАК: Сад ћу ја вама дати! (Појури и.) 
СВИ: (бегајући): Три дуката, три дуката! (Побегну.) 
СЕЉАК: Три дуката?! Ништа, млоги би и више дали за гдикоју своју будалаштину. 

Волшебни магарац