Херцег Владислав/49
ДЕВЕТИ ПРИЗОР

ХЕРЦЕГ (сам):
(Поћути, и замисли се, па онда нагло.) 
Па нека се цео свет подигне,
Народ ми је пун снаге и воље,
Свак бој жели, а победи с’ нада,
Па што сам се тако заплашио?
Та одкад је света и вијека,
Нема славе без невоље тежке;
И да свака опасност сатире 
Не би било свијетла имена 
Од јунака и људских владара,
Који пропаст од својих одбише,
И дигоше, што већ би полегло!
(С поља пред врати чује се.)
Је л’ ту херцег?

Херцег Владислав