Зором, после кише
Зором, после кише 

Ноћас је целу ноћ падала киша, 
а пред зору нестало је у даљини.

Лампе чкиље
као прошле, проигране породиље,
као часовник, када лупа
поноћ, на усамљеној развалини,
или као кад почасна чета ступа.

Моји кораци потмуло парају
уморни Мир;
и за мном нечујно блуди
поздрав белих груди,
као изгнан триумвир.

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија