Заборављена вереница на самрти
<poem>
Куцај, срце, дуго куцат’ нећеш!
Могла би ти избројит’ ударце,
И ма да се једвимице крећу:
К’о соколи крила саломљених,
Што узалуд жуде да полећу.

Куцај, срце, дуго куцат’ нећеш!
Сваки удар праћен је уздахом...
Не уздишем што живота жалим,
Већ уздахе драги што не чује,
Ил’ што чује, ал’ им не верује!

Куцај, срце, дуго куцат’ нећеш!
Само веру немој искуцати:
С вером хоћу живот да умукне;
А кад мртву целива ме мајка,
Доцкан ће ми драги да јаукне!...

У Бечу, 2 априла 1869.
</poem>

 Извор 
Јован Грчић Миленко: Целокупна дела'', Библиотека српских писаца, Народна просвета, стр 79

Јован Грчић Миленко
Поезија