Елегија једне свиње
Војислав Илић 

Каква је то збрка? Шта се ово ради?!
Домаћин ме гледа, смеши се и слади.

Тај обичај ружан одавно се води,
Свиња увек страда кад се Христос роди.

Ја претурам књиге из времена стари',
И налазим тамо различите ствари.

Православни ови кад год Божић славе,
Прво мотка звекне преко моје главе.

Било ти је свашта, свакојаких чуда -
Православна свиња несрећна је свуда.

Та овакву самрт ко би, врага чеко?
Дунаве, Дунаве, превези ме преко!

Ја све кривим Јуде, јер будале сви су:
Зашто добро њега разапели нису? -

Е па на што празник - то ми тешко пада -
Кад се јадна свиња понајмање нада?

Кад се лепо шири и по блату ваља,
Не марећи ништа што је блато каља.

Кад ни трага нема од ума и свести,
Кад једино мисли шта би могла јести.

Кад год Божић ови православни славе,
Прво мотка пукне преко моје главе.

Збогом, моје блато и крмаче "чесне",
Збогом, тиха поља и дубраве лесне.

Ја се више нећу ваљати по блату,
Час последњи куца и на моме сату.

Ах, тај страшни часак ко би, врага чеко?
Дунаве, Дунаве, превези ме преко!

19. фебруар 1887.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 20-21, 2. књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић