ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ XXVIII
Благо оном, који уме 
Да без речи бол изрази, 
Било складом гласовирним, 
Било вруле меки гласи; 

Ил’ превлаком преко струне 
Уздисајне оне силе, 
Ил’ трепетом харфе свете, 
Ил’ јецањем китре миле. 

Тај је синак вишег духа, 
Коме речи дао није, — 
Само звуке, само складе, 
Само чисте мелодије. 

Музика је чиста суза, 
Коју носе крила рајска 
— А речи су здраво земске, 
Кад је туга надземаљска.  

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 298 , Матица српска, Нови Сад.