Лисистрата/20
ŠESTA POJAVA
Sluga, Atinjanin, Lakonac, horovi
 
LAKONAC (sviraču) 
Ej, dragoviću, dela gadlje prihvati 
da poigram i lijepu pjesmu zapjevam 
Atinjanima, a i nama zajedno. 
ATINJANIN 
Ti, bogova ti, svoju frulu prihvati, 
ta radujem se kad vam igru posmatram. 
HOR LAKONSKI 
Pokreni 
omladinu, Mnemosina, 
i još Muzu štono znade 
atinska i nasa djela 
kad ko bozi kod Artemisije 
oni nekad udriše na lađe 
i satrše Međanina. 
A nas ti je Leonida 
vodio baš ko veprove 
štono svoje bruse zube: 
usta mu pjene napanule 
i niz bedra curile obilno. 
Persijske je silne vojske 
baš ko morskog bilo pijeska. 
Artemida, lovko šumska, 
dođi amo, božanska đevojko, 
priđi žrtvi, 
mir nam čuvaj mnogo ljeta! 
Vavijek 
prijateljstvo naše bilo čvrsto 
ko zakletva što zahtijeva! 
Klonimo se slatkih riječi 
lisičijih! 
Dođi amo, 
o đevojko, svani lovko! 
(Pojavljuje se Lisistrata s mnogobrojnom ženskom pratnjom, a s njima i atinski gosti) 
 

Лисистрата