Тако је морало бити (драма у три чина)/2
II 

ЂОРЂЕ и ЈЕЛА

ЂОРЂЕ (пали цигарету и седи забринуто)
ЈЕЛА (после извесне паузе, долази из своје собе у укусној јутарњој хаљини)
ЂОРЂЕ (пође јој хитно у сусрет) Добар дан, Јело, добар дан и срећан ти дан! (Хтео би да се пољуби са њом, но она му, без усхићења, пружа само руку.)
ЈЕЛА: Хвала! Ја сам мислила ти си заборавио.
ЂОРЂЕ: Зар ја? Зар твој дан? Мислим на њ већ месец дана, већ два месеца.
ЈЕЛА: Зар?
ЂОРЂЕ: О, уверићеш се!

Тако је морало бити (драма у три чина)