Лепа је
Владимир Васић 

Лепа је...

Лепа је, лепа, румена ружа

Када је рујна огрли зора, 

Када је бисер сузицом поји, 

Да суза мило чедо јој доји, 

Када јој мирис у срце пружа, 

Да буде дичног мирисног створа.

Лепа је била из горе вила; 

На земљи кажу створен да није 

Божанствен и красан облик тај; 

Лепо је сунце што земљу грије, 

И славуј леп је, птичица мила, 

Мирисно ј' цвеће што носи мај.

Лепа је ружа и горска вила, 

Дивна је, дивна, и рујна зора 

Кад се у њој сунашце сја, 

И Розаура лепа је била, — 

Ох, све је лепо лепога створа, 

Ал' лепшу имам лепојку ја.

Пред тобом, душо, нека се скрива 

Румена ружа и рујна зора,

Нек вилу крије зелена гора, 

Нек цвеће даље мирис не лива, 

Јер душа и облик, душица твоја, 

Леп је, најлепши, идоле мој!

1860 год.

Напомена 

Објављено у књизи Песме, стр. 107-108

Извори 

 Владимир Васић: Целокупна дела, Библиотека српских писаца, Издавачко предузеће " Народна просвета, Београд, страна 4-5.

Владимир Васић