Mada/48
ŠENA OSAMNESTA
LUČIJA, OBLOŽDER i VESELA
LUČIJA: Stani, Obloždere, što učini? 
OBLOŽDER: A što učinih? 
LUČIJA: Popio si vodu od sulimata i otrovo si se, siromaše. Vrag uzeo Veselu bez pameti i tvoju zlu ćud, ti si nebore poginuo, za tebe nije lika. 
OBLOŽDER: Jesam li, gospo, tako ti zdravoj biti? ali se burlaš? 
LUČIJA: Jesi zaisto i možeš, siromaše, narediti tvoje stvari, er ćeš do malo umrijeti.   
OBLOŽDER: Jaoh, tužnu meni! jaoh, moj lijepi Obloždere, koji si sam za tvoju guloziju htio poginuti. 
VESELA: Jes li ga našla, gospoje? 
LUČIJA: U zo čas ga našla a u dva se š njime stala; popio je punu bočicu vode od sulimata i otrovo se. 
VESELA: Nesrećan, da gdje je otišo? 
LUČIJA: Tamo gdjegodi će putem dušu pustiti а kо je uzrok nego ti; uzmi tu petenijeru i nosi je u kuću. 
VESELA: Žalostan Obložder, na vjeru me š njim duša zaboli, pomogla bih ga da mogu.

Референце 

Mada