На Стражилову
Алекса Шантић 

Колико пута тебе походих мишљу младом
    И љубљах твоја мјеста милине рајске пуна!
У санку кол'ко пута шетах се твојим хладом
    И слушах слатке пјесме из твојих густих џбуна,
Штоно их мале тице, казујућ радости своје,
                    Весело поје!

Али и на јави походи теби, ево,
    Син кршне Херцег-земље, ој горо пуна слада,
Гдјено је млађани Бранко најслађе пјесме пјевô
    И гдје му златни споменик у слави блиста сада,
Споменик који, ако вријеме једном сруши,
                    У српства неће души.

Ој друзи, браћо мила, дигнимо пехар гори
    Жарког и љупког вина - што нам га Сријем дава,
Кликнимо јасно скупа, нека се до неба хори,
    Нека по Стражилову зашуми цвијеће и трава:
                    Слава ти, Бранко, слава!
На Стражилову, 1888.
Шантићеве песме 1888.