Сан (Федерико Гарсија Лорка)
Крај студеног врела срце ми почива.

(Нитима га омотавај,
пауче заборава.)

И вода извора њему причу прича.

(Нитима га омотавај,
пауче заборава.)

Моје будно срце о љубави прича.

(Пауче тишине,
ткај му твоју тајну.)

И вода извора слушаше га тиха.

(Пауче тишине,
ткај му твоју тајну.)

Срце ми студеним врелом се разлива.

(Руке беле и далеке,
не дајте да вода тече.)

И вода га носи певајућ од миља.

(Руке беле и далеке,
водом све отече!)

1919.
Федерико Гарсија Лорка