Пљусак
Бурне, обилне сузе из облака
Што је у ле́ту наишо̑ случајно
Пролиле су се доле. На западу
Ко умивено трепти сунце сјајно.

На сваком листу капље се стаклене;
Мирише душа земље, дах озо́на,
Влажна прашина; чује се од некуд
Радосно певање вечерњих звона.

Ко да је неки грдан терет мино̑
Откад је онај црни облак плако̑,
Чини се да је после тешких суза
Великом срцу света, лако, лако.

Извор 
 Милета Јакшић: Песме, Матица Српска, Нови Сад, 1984, стр. 89

Милета Јакшић
Поезија