Ехо
Риче ли зв’јер сред шуме глухе,
Труби ли рог, ил’ грми гром,
Ил пјева дјева у миљу свом
Кроз густи луг:
Свој отклик родиш кроз ваздух пусти
На сваки звук.

Ти пазиш громовни тресак,
Глас буре и валова,
И шаљеш гласа нова
Кроз хаос св’јета,
Ал’ теби одзива нема... Тако
И ти, појета.

Извор 
1896. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година прва. стр. 292.

Преводи
Александар Пушкин
1896.