Смрт Уроша Петога/1
ЧИН ПРВИ

ПОЈАВА I
Дворска градина. Царица прочитавши писмо савија га. Кнез Вулета стоји пред њом.

 
ЦАРИЦА: 
Посве добро: в'јеће дубровачко 
Готово је да Уроша прими. — 
И тајно си и веома вјешто 
Ствар свршио; хвала ти, мој кнеже. 
Ни ја овдје залудна не стајах, 
Већ из старе мрзости Мрњавца 
На Лазара жесток рат истјерах. 
Војска војсци већ на домак дошле, 
И биће се до сад судариле. 
ВУЛЕТА: 
Страх ме, госпо, да кнез не подлегне 
Јачој сили Вукашина краља. 
ЦАРИЦА: 
Ја задржах неједнаку борбу 
Док не стјерах на једнакост силе. 
Хум уз кнеза већ пристао јавно, 
А потајно и сва Рашка стоји. 
Краљ још може рачунати само 
На романску, маћедонску област, 
И на зетску. 
ВУЛЕТА:
И то је још много. 
Бар јеси ли браћу придобила? 
ЦАРИЦА:
Богдан ми је ув'јек десна рука; 
Од Синише Ливера сам тргла, 
Те и овај већ уза ме стоји. 
Један Дејан крв изневјерио, 
Чврст остајућ' уз невјерна краља. 
ВУЛЕТА: 
Боји га се; ал' не мислим да ће 
Помагат' му искрено до краја. — 
Од кад пођох, ти учини много; 
Те сад наду и ја с тобом д'јелим. 
А у радњу тако раширену 
Да ти није проник'о Вукашин? 
ЦАРИЦА: 
Ни по чему још то не опажам. 
На Богдана, к'о и свагда, гледа 
Попријеко, ала још не сумња. 
ВУЛЕТА:
А цар Урош зна ли што? 
ЦАРИЦА: 
Још ништа. 
Са властелом нек се надјахује, 
Нек по ваздан лови с краљевићем; 
А кад борба за његову круну 
Распламти се измеђ' два такмаца,. 
Те се један у прашину свали, 
Ја ћу цара тад побједиоцу 
Испод шака тргнути далеко, 
Да слободан из слободна града 
Пропише му своју царску вољу. 
ВУЛЕТА:
Слаб је за то град Дубровник, госпо. 
ЦАРИЦА: 
Слаб десницом, али јак је умом, 
Јак богаством, и свуд на около 
Велеможним пријатељ'ма својим. 
Цар ће тамо све што треба наћи 
Да му с' овдје ријеч успоштује. 
А међу тим и у самом царству 
За њ ће бити довољно властеле. — 
Ето, кнеже, сазнао си много, 
Па и више но што зна сам Богдан. 
ВУЛЕТА:
Много сазнах, и свему се дивим. 
ЦАРИЦА:
Не диви се докле не успијем. — 
Иди сада, и на око узми 
Римљанина, за кога се бојим 
Да крсташке војне изговором 
Много св'јета не примами краљу.
(Вулета одлази. Царица удара дланом о длан, и каже момку који долази.) 
Пропусти ми Сењка и Малету.

Смрт Уроша Петога