Бард
Алекса Шантић 

Моје су пјесме рођене уз оне
Ударе тешке маљева и красне,
Уз било срцâ што их муке гоне,
Но чија вјера само смрћу гасне!

Моје су пјесме стражарке што стоје
На родном кршу орловских гнијезда...
Врси, што стреме усред ноћи своје,
Са боровима препуним звијезда...

Моје су пјесме ратници што кроче
Напријед вазда... Глеђе тврде плоче
На којима се оштре срца тупа...

Моје су пјесме орлови што горе
Лете и носе поздрав блиске зоре,
У злату крви што из гроба ступа.

Шантићеве песме 1912.