Смрт Стефана Дечанског/38
11. 

СРЕТЕН, ТЕОФИЛ, пређашњи 

СРЕТЕН: Светли краљу, велможа овај једнако моли да пред тебе изиђе. Каже да ти нешто исповедити има. 
ДУШАН: Ходи, убицо, гледај плод твојих намера. (Ухвати га силно за прси, па га одвуче к телу). Како ти се допада твоје дело? 
ТЕОФИЛ (почне сав дрхтати). 
БУНТОВНИЦИ: Смрт, смрт проклетом злочинцу! 
ДУШАН: Насилија више да не буде; предајте га строгости земаљских закона. 
(Теофила одведу). 
ДУШАН (падне пред телом Стефановим на колена): Оче, колико сам ја крив што те смрт крвнички постиже, ти сад најбоље видиш. Опрости и самом незнању, а ја се заклињем останцима светог живота твога, да ћу Србију узвисити не само оружија силом, него правдом и законима. 

(Завеса пада). 

Смрт Стефана Дечанског