Сонет - XL (Свештеници)
Милутин Бојић 

Сонет - XL
Свештеници

Наша плаха младост не осећа бездну,
 
За њу пут је греха беласање магле, 

Ка животу бола наша срца нагле 

И за страшћу туге једра прса чезну. 

Смрт нити нам страсти нити срца резну, 

Нити да у сузи очи нам замагле: 

Наше су се очи с побожношћу сагле 

Пред гробљем богова што у срцу грезну. 

А кад руб црвени сунцем с јутра блесне, 

Ходамо кô херој поносит у јеци 

Новом храму бола, горди, душе свесне. 

Нека урла Кербер! Цепте трске многе; 

Ми у белом руху кô афрички жреци 

Грехом новом Јуди опраћемо ноге. 

Без датума 

Милутин Бојић
С