Куда
Јован Илић 

Куда?

Оде. Куд оде тако? 
   Зар тужан приспје час, 
Да нав'јек твој нам јако 
   Зан'јеми лијеп глас?
 
И сунце које сину 
   Ко вјечни Божји рај, 
Зар тако нагло мину 
   Живота твога крај?
 
О добри друже, гдје си? 
   Гдје духа твога плам? 
За трнов в'јенац све си, 
   И живот дао сам.

Орфеа лиром јасном 
   Тек поче јављат дан, 
Ал' твојом пјесмом красном 
   Завлада вјечни сан.
 
У дивном збору сада 
   Анђелски гдјено лик, 
Гдје вјечна љубав влада, 
   Твој љупки ори с' клик.
 
Јуначе: збогом! збогом! 
   У смрт, у тамни гроб, 
Ко жељном скаче ногом, 
   Витез је а не роб.

Крст свој ко прими на се, 
   Господу он је драг; 
Крстом се свијет спасе, 
   И силаи сломи враг.
 
А Господ диже горе, 
   Из гроба сина свог, 
Небеса силно с' оре: 
   Ко ће ко Господ Бог?

Напомене 

 Ова песма издата у: Испевано 1848; Невен-Слоге 1849; Пјесме 1854; II рукопис.

Извори 

 Јован Илић: Целокупна дела, страна 42 - 43 , Библиотека српских писаца, Народна просвета.

Јован Илић