Лахан/22
6.

(Шатор Константинов)

КОНСТАНТИН 

КОНСТАНТИН (сам лежи на једним носилима). Сви ми завиде и радо би се мењали са мном, а ни један неће моју ногу; хтели би круну, а неће главу; траже украсе, а неће и бригу. Еј, судбино, пакосна зверко, кад најмилије грлиш, онда за срце уједаш. — „Теша хоће да се мења с ногама". Неће нико! „Теша поклања све своје невоље, и даје у приде бол и јед." Нико неће. О луди свете, та тебе треба варати! „Теша предаје круну" — ха, ха, ха! Како трче! Будале, зар ће на вашој глави круна бити лакша?

Лахан