Мору
Алекса Шантић 

Ала си дивно, ој сиње море!
     Пучини често шаљем ти глед:
У теби тајне пјесме се хоре,
     А срцу моме свака мед.

Још када мила по теби зора
     Развије тихи вјетрића пир,
И спусти на те са чарних гора
     Свјеж, мио, бујан тај цвјетни мир,

Ти много сличиш срдашцу моме:
     Сад мирно спаваш, а сад си лав!
Не трпиш буре које те ломе,
     На њих се винеш разјарен сав.

Многа те лађа теретом тишти,
     А ти је трпиш, јер трпит знаш,
Ал' кад ти срце срџбом пропишти,
     Једним је махом понору даш.

Пробудиш твоје громовне вале,
     А свијет се чуди сили ти тој,
Велике лађе и с њима мале
     У страви дршћу гледећ ти бој.

Па здраво да си, ој сиње море!
     Радо ти гледам пучине лик
У теби тајне пјесме се хоре,
     Само им младост дочује клик.
У Дубровнику, 12. августа 1888.
Шантићеве песме 1888.