Јаквинта/61
ПОЈАВА VII
Трубе и грмљавина јача. Неколико бегунаца јури мало за тим долази краљ ЂОРЂЕ, за њим ЈАКВИНТА.

ЈАКВИНТА: 
Стој ! 
ЂОРЂЕ: 
Шта хоћеш са мном!
ЈАКВИНТА: 
Зар тако лако круну напушташ,
Коју сам силом за те отела?
ЂОРЂЕ: 
Војска је моја потучена сва,
Ја самац без ње ништа не могу.
ЈАКВИНТА: 
Стрибор и Ратко нису пропали!
Погледај тамо према обали 
Где непријатеља потискују већ,
А ти зар такав пример показа?
ЂОРЂЕ: 
То Мргуд наше потискује већ,
Изгубљени смо бежмо одавде!
ЈАКВИНТА: 
За тебе све сам учинила ја!
И живот цео бацих на коцку,
Па тиме дакле да се одужиш? 
ЂОРЂЕ: 
Ти хоћеш живот да изгубим свој 
За круну твоју ?
ЈАКВИНТА: 
Неблагодарниче!
ЂОРЂЕ: 
Зар као роба да ме поведу 
Где идох иекад као победник?
Јаквинта (хвата га за руку):
Зар тако збори краљ?...!
Ти мораш са мном!
ЂОРЂЕ (одгурнувши је):
Је си ли бесна?
Ја нећу натраг, а ти одлази 
Кад ти је дошла воља гинути!
ЈАКВИНТА (удари га шаком по лицу):
Кукавицо да те жигошем. 
ЂОРЂЕ: 
О бесиа жоио! (Оде.)

Јаквинта