Крвни мир/23
V ПОЈАВА

СТОЈАН (сам) (Долази са стране. Врло је весео.): Их, брате, још је нема! А рек’о сам јој да ме чека... Имам нешто лијепо да јој кажем... Причаћу јој све што ми је стрико каз’о... (Весело.) Сад нема нико веселији од мене ... Имаћу све што ми срце жели... Ни цар неће живити к’о што ја... Није шала имат’ ’наку ђевојку к’о што је Милица ... Ама кршна је. К’о сунце... И од сунца је кршнија!... Па кад је само дочепам, па јој обавијем руку око паса, а другу јој турим у њедра, па јој милујем оне дојке, што су набујале к’о двије карпузице ... Па онда пољубим у очи, па у уста, па по врату, па љубим ... љубим ... а она се к’о санћим брани... Ама кажем ја: ни цар неће тако уживат’ па ето ...

Крвни мир