Арнаутка
Војислав Илић 

Са сурих камених брда, гонећи чупаво кљусе,
С нарамком трња и с пушком, љубави вична и боју,
Ти слазиш, Адиле драга. А твоје косице русе
   Лелуја јутарњи ветар,
   И диже фереџу твоју.
Јуначки каприс ме мучи гледајућ одважност мушку
Са којом походиш кланце, где орли с кликтањем лете;
Крв ми у главу нагне, - ал' кад ти угледам пушку
   Душа ми задршће само,
   А срце нагне у пете.

1. март 1889.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 112, 2. књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић