Зидање ћуприје у Вишеграду (Вишеград)
0001    Мехмед паша три цара дворио, 
0002    Па три куле издворио блага, 
0003    Па он сио мисли премишљати, 
0004    Куд ће тол’ко благо дијевати: 
0005    Ал ће благо дават сиротињи, 
0006    Ал ће благе у Дрину сипати, 
0007    Ал ће градит по Босни хаире. 
0008    Све мислио на једно смислио: 
0009    „Хоћу градит по Босни хаире, 
0010    Најнапријед на Дрини ћуприју.” 
0011    Па он гради књигу на кољену, 
0012    Па је посла Митру неимару, 
0013    Шта ј’ у књизи паша начинио? 
0014    „Ој чујеш ли, Митре неимаре, 
0015    Храни коња од Митрова дана, 
0016    Од Митрова до Ђурђева дана. 
0017    Кад ти, Митре, Ђурђев данак дође. 
0018    А ти хајде граду Вишеграду, 
0019    Да саградиш на Дрини ћуприју, 
0020    Ти поведи до триста мајстора 
0021    И хиљаду дјеце иргатина, 
0022    Што ће студен камен дохићати.” 
0023    А кад виде Митре неимаре, 
0024    Он је њему другу учинио: 
0025    „О бора ми, Соко Мехмед паша, 
0026    Колико је поље вишеградско, 
0027    Да је товар до товара блага, 
0028    Још на товар по три кесе блага, 
0029    Још и уз то твојег хазнадара, 
0030    Што ће бројит небројено благо, 
0031    Једва би се градила ћуприја.” — 
0032    А кад књига Соко паши дође, 
0033    И кад виде Соко Мехмед паша, 
0034    Кад видио, што му књига каже, 
0035    Он је опет другу начинио: 
0036    „Колико је поље вишеградско, 
0037    Биће товар до товара блага, 
0038    Још на товар по три кесе блага, 
0039    И ево ти Муја хазнадара, 
0040    Што ће бројит небројено благо; 
0041    Веће хајде граду Вишеграду, 
0042    Да се гради на Дрини ћуприја” 
0043    Кад то виде Митре неимаре, 
0044    Па му дође данак Ђурђев данак, 
0045    Он узима до триста мајстора 
0046    И хиљаду дјеце иргатина, 
0047    Па узјаха вранца дебелога, 
0048    Па ето га граду Вишеграду. 
0049    Натјерао вранца дебелога 
0050    Да окуша је л’ колика Дрина, 
0051    Море ли се градити ћуприја. 
0052    Таман вранац на сред воде дође, 
0053    Па се даље ни макнути неће: 
0054    Митар бије чизмом и мамузом, 
0055    А коњ му се ни макнут не море; 
0056    Митар бије троструком канџијом, 
0057    А коњ му се ни макнут не море, 
0058    Све то гледа Соко Мехмед паша, 
0059    Па повика Митра неимара: 
0060    „На ти Митре моју хамајлију” 
0061    Па му баци своју хамајлију, 
0062    Ухвати је Митре неимаре, 
0063    Па објеси коњу око врата, 
0064    Истом вранац на сухо искочи, 
0065    И изнесе бјелогорку вилу, 
0066    Руса јој се коса обавила 
0067    Вранцу коњу око првих ногу. 
0068    Хтјела она да утопи Митра 
0069    И његова вранца дебелога, 
0070    Па је вранац на сухо изнио. 
0071    Кад то виде Митре неимаре, 
0072    Он потеже сабљу од појаса, 
0073    Да он њојзи одсијече главу, 
0074    А она га Богом побратила: 
0075    „Богом брате, Митре неимаре, 
0076    Пусти мене у Буткове ст’јене 
0077    Кад ти станеш градити ћуприју, 
0078    Ја ћу теби на јардуму бити.” 
0079    То је Митар за Бога хајао. 
0080    Пустио је у Буткове ст’јене, 
0081    Па он стаде градити ћуприју. 
0082    Градио је седам годиница. 
0083    Што је Митар у дан начинио, 
0084    Оно нешто ноћом баталило. 
0085    Док повика Соко Мехмед паша: 
0086    „Кам’ ти, Митре, твоја посестрима, 
0087    Што т’ је рекла на јардуму бити, 
0088    Кад ти станеш градити ћуприју? 
0089    Кад то зачу Митре неимаре. 
0090    Он повика своју посестриму: — 
0091    Она му се озго одазвала. — 
0092    „Сад ти мени на Јардуму буди.” 
0093    А вели му вила са стијене: 
0094    „Богом брате, Митре неимаре! 
0095    Не могу ти на јардуму бити, 
0096    Не даду ми моје сестренице, 
0097    Већ пошетај низ поље зелено, 
0098    Те ухвати Стоју и Остоју, 
0099    Те узидај у ћуприју кулу. 
0100    Стаће теби на Дрини ћуприја.” 
0101    Кад те чуо Митре неимаре, 
0102    Он пошета низ поље зелено, 
0103    Те ухвати Стоју и Остоју, 
0104    Те узида у ћуприју кулу; 
0105    Стаде њему на Дрини ћуприја. 
0106    Свршили је девете године. 
0107    Доде Дрина мутна и помамна, 
0108    Помоли се витка оморика, 
0109    Те удари у ћуприју кулу, 
0110    Те зањиха на Дрини ћупријом ; 
0111    Препаде се Соко Мехмед паша, 
0112    Обориће на Дрини ћуприју 
0113    Док повика Митре неимаре: 
0114    О бора ми, Соко Мехмед паша, 
0115    Ти нијеси Дрине даровао; 
0116    Већ насипљи на ћуприју благо, 
0117    Па ти узми сребрену лопату. 
0118    Па ти даруј ту премутну Дрину.” 
0119    Шћадијаше Митре неимаре, 
0120    Да окуша Соко Мехмед пашу, 
0121    Жали л’ паша то толико благо, 
0122    Што је тол’ко потрошио благо. 
0123    Кад то чуо Соко Мехмед паша, 
0124    Он донесе неколико блага, 
0125    Па насипље на ћуприју благо. 
0126    Па он узе сребрну лопату, 
0127    Па он тура на четири стране, 
0128    Он дарова ту премутну Дрину. 
0129    А кад виде Митре неимаре, 
0130    Гдје он тура, хич не жали блага, 
0131    Онда вели Митре неимаре: 
0132    „Доста већ је, Соко Мехмед паша, 
0133    Насади ми брадву наопако, 
0134    Па ме спусти на танке тенефе, 
0135    Да сијечем витку оморику.” 
0136    Кад то чуо Соко Мехмед паша. 
0137    Својом руком брадву насадио, 
0138    Па га спусти на танке тенефе. 
0139    Митар с’јече витку оморику, 
0140    Из оморе крвца ударила, 
0141    Из оморе нешто проговара : 
0142    „Оста данас на Дрини ћуприја, 
0143    Оста данас, оста довијека.” 
0144    И паша је ђумрук поставио, 
0145    На пјешака два б’јела динара, 
0146    На коњика четири динара; 
0147    А ко нема четири динара, 
0148    Скидају му са коња покровце. 
0149    Док ево ти једног кириџије, 
0150    Па запјева преко Околишта: 
0151    „Ој чујеш ли, Соко Мехме паша, 
0152    Јеси чудан хаир начинио, 
0153    Ал’ си нешто мало окварио, 
0154    Што си на њој ђумрук поставио” — 
0155    Кад то чуо Соко Мехмед паша, 
0156    Он добави оног кириџију. 
0157    „Дедер море, запјевај ми пјесму. 
0158    Запјевај ми пјесму отојичну:” 
0159    Он не смије пјесме запјевати, 
0160    Он се боји да га не пос’јече, 
0161    Опет њему паша говорио: 
0162    „Де запјевај пјесму отојичну.” 
0163    А запјева они кириџија: 
0164    „Ој Чујеш ли, Соко Мехмед паша, 
0165    Јеси чудан хаир начинио, 
0166    Начинио на Дрини ћуприју. 
0167    Ал си мало, паша, окварио. 
0168    Што си на њој ђумрук поставио, 
0169    На пјешака два б’јела динара, 
0170    На коњика четири динара; 
0171    А ко нема четири динара, 
0172    Скидају му са коња покровце.” 
0173    Кад то чуо Соко Мехмед паша, 
0174    Он је право ђумрук оборио. 

Народне песме