Божји дар (Војвода Симо Поповић)
Није мука само рад мучења,
Но јунаку тврдо искушење;
Бог је не би Црној Гори дава’,
Да не љуби ово ломно ст’јење.

Кад је створи по замисли гордој
И задахну духом од горштака,
Мислио је: - у створења своја
Да ли нема већ штогођ једнака!

И Он пушти на њу муке сваке,
Да јој куша и снагу и миса’;
Он вјекове раствори ка’ књигу,
Мучења јој сва у њих записа.

И свуђ кад је плач и уздах чуо -
Црна Гора и тад орловала!
У мукама славила је Бога,
У највише - божју помоћ звала.

Па тад Црна Гора не јаокну,
Не јаокну - од бола не мога!
Ка’ ст’јење им скамењена ђеца
Само поглед дизаху пут Бога!

Искушење било је претешко,
Ал’ га воља не обдари света:
Здраву Мајку врну ђеци храброј -
Црна Гора Њу весело срета! ….

Није мука рад мучења само -
Више муке - искушења већа!
Ком за муке Бог удјели снагу -
Додјељена стоји том и срећа!

Улцињ, 17. аугуста 1891.

Извор 
Глас Црногорца 24-VIII-1891.

Симо Поповић