Судбина једног разума/12
ПОЗОРИЈЕ 4. 

(МАНОЈЛО, ПРЕЂАШНИ) 

МАНОЈЛО: Господин доктор, њи десеторица дошли су и ради су купити књиге које сте издали. 
ДОКТОР: Сви десеторица? 
МАНОЈЛО: Сваки, кажу, оће да купи за себе, јер досад нису читали. 
ДОКТОР: Што досад нису читали, требало би и казнити; но у ово време, кад је критика изишла, заслужују паметнице; подај им бадава, нека се просвете. 
МАНОЈЛО: Та, господине, бар штогод нек плате. 
ДОКТОР: Ништа, ништа. 
МАНОЈЛО: А како ћемо подмирити они сто талира. 
ДОКТОР: Одлази с цалајућим језиком и чини што сам ти заповедио! (Манојло оде.) 
ДОКТОР (Шаљивцу): Ево колико може учинити пакост и злоба. Уместо да ме убију, ја већу јошт славу добијам. 
ШАЉИВАЦ: Има свакојаки начина да се човек прославити може. 

Судбина једног разума