Крајње куће
<poem>
Кућице беле
На крају села
Мале и неугледне...
Ту где је оскудица
Своје гнездо сплела
И природа је неправедна била
Па им лепоте одрекла своје:
Бедни кућерци стоје
И гледе, гледе целога века —
Докле пролеће негде блиста —
Како из јама и јендека
Коприва расте, коров листа,
Биљка презреног сиромашког краја
А мирисом их горким запаја —
Њих што свој терет сносе и ћуте,
Дивља, опора душа апте и кукуте.

22. VI 1923.
</poem>

 Извор 
 Милета Јакшић: Песме'', Матица Српска, Нови Сад, 1984, стр. 75

Милета Јакшић
Поезија