Стани, душо, стани
Стани, душо, стани

Стани, душо, стани 
Не пали ме тако, 
И 'нако сам пламен 
Изгорећу лако.

Стани, јарка, стани, 
Светле очи склопи, 
Да се од милина 
Душа не истопи.

Ја сам, душо слатка, 
Ослабио здраво, 
Па не могу гледат' 
Твоје око плаво.

Већ осећам задах 
Вечне куће моје, 
Доцкан су ми, доцкан 
Те утехе твоје.

Но кад видиш где ме 
Закопају веће, 
Твоје очи нек' су 
Кандила и свеће.

Па нек горе тихо 
Чело гроба мога — 
Тако ће ме спасти 
Јада големога.

Напомене 

 Ова песма је први пут објављена у збирци Песме, 1863 стр. 12

Извори 

 Милорад П. Шапчанин: Целокупна дела, Књига прва, страна 25. Библиотека српских писаца, Народна просвета.

Поезија Милорада Поповића Шапчанина
Милорад Поповић Шапчанин