У ноћи немој
У ноћи не́мој, у ноћи тихој,
Ја гледам звезда малених сјај,
У срцу моме, у души мојој,
Одјекну болно дубоки вај.

Ја гледам месец у благој ноћи
Како је прос’о блеђани зрак;
Ја чекам зору — хоће ли доћи 
Да ми̑не једном несносни мрак.

Ал сунца нема — узалуд чекам,
Зора је пуста, неће ми доћ’;
Судба је моја: да вечно гледам
У тиху, не́му, звездану ноћ...

Извор 
1897. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година друга. стр. 157.

Драгомир Брзак
1897.