Лутајте мисли
Лутајте мисли!... Оф не лутате:
Знате махалу, конак јој знате,
Знате јој бакче, камо дањује,
Одају знате, камо ноћује;
И знате чије име помиње,
И знате који сахат проклиње...

Јок, не проклиње. Трпи и ћути:
Свело се лице к’о лимун жути,
Чело јој бледо, око усало,
Срце удара тихо, по мало...
О, мисли моје, млађана не̑ва
Личи на свећу, кад догорева.

Извор 
1897. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година друга. стр. 239.

Јелена Ј. Димитријевић
1897.