Смрт Стефана Дечанског/14
6.

МАРИЈА, пређашњи 

 
МАРИЈА: Шта је краљу? Он је у неком волновању. 
ТЕОФИЛ: Краљице, што си желела, испунило се. Душан долази натраг. 
МАРИЈА: Душан натраг, Теофиле, то је зло. 
ТЕОФИЛ: Неће бити зло. Он је у сумњи као бунтовник. 
МАРИЈА: Као бунтовник? 
ТЕОФИЛ: Намеравао је узети кћер жупана Светковића, то је препречено; Светковић је оглашен за бунтовника; Душан није више краљ Зенте. 
МАРИЈА: Ал' ће бити краљ Србије. 
ТЕОФИЛ: То може бити, а може и не бити. Ово је последње вероватније. Сад је на тебе ред делати.
МАРИЈА:Како? 
ТЕОФИЛ: Стеванова љубов к сину заљуљана је, мало само силе, па ће пасти. Узми у помоћ лукавство, хитрост, сузе, и — тако нешто; лако ће моћи Синишу наименовати краљем. 
МАРИЈА: Али како ћу почети? 
ТЕОФИЛ: Наведи Душанову наглост, склоност к свађи и боју, сластољубије — ово је најглавнија точка — не дај да у земљу дође. 
МАРИЈА: За Бога, Теофиле, овамо га у земљу позиваш, а овамо га тераш. 
ТЕОФИЛ: Није иначе. Најпре треба да му се подсеку крила, па онда — биће добар успех, високо ти краљевство. 
МАРИЈА: Али куд ће он? 
ТЕОФИЛ: Или у Цариград, или ће се круне одрећи. 
МАРИЈА: Али ако се на оружје одупре? 
ТЕОФИЛ: Онда је брже свршио. 
МАРИЈА: Он може имати веће силе. 
ТЕОФИЛ (маше руком): С краљем борити се, тешка је ствар. Наша толика војска, наше искусне војводе. 
МАРИЈА: Нека буде дакле по глаголу твоме. 
ТЕОФИЛ: Мене дужност позива спремити писма. Док се весник не отправи, вољна буди уздржати се од онога што сам ти советовао. (Поклони се и пође). 
МАРИЈА: Ја ћу чинити као што ти желиш. (Оде у своју ризницу).

Смрт Стефана Дечанског