Младо пролеће
Младо пролеће

На грани пева славуј, и тихо се развлачи 
По лицу сањалачки осмејак, с пуно дражи 
Млак ветар који, као из Едена да зрачи, 
Освештава ми снове, запаја ме и снажи,

И немам праве реч за полет духовних нада 
Када са малог хума, мекану кô кадива, 
Погледам младу траву и душу тихо свлада 
Блажени умор, што се чезне и што се снива.

Напомене 

Младо пролеће — Бранково коло,  1910, XVI, 11, 166.

Извори 

 ЗЛАТНИ ДАСИ. — Светлост, Крагујевац, 1975, стр. 38

Душан Срезојевић