ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ XL
Свако јутро сунце суши 
Бисер-росу са цветова, 
Сунце зађе, ноћца дође, 
А на цвећу роса нова. 

Опет сунце росу брише, 
А роса се нова слива; 
Тако данас, тако сутра, 
Тако дуго, дуго бива... 

И сунце је малаксало, — 
Роса с’ није уморила. 
Онда сунце виде шта је: 
Да то није роса била.  

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 312 , Матица српска, Нови Сад.