Поред гроба...
Поред гроба ти си стао,
Па си лепо разгледао
Вечну кућу тужна лика,
Трудбеника, мученика,
Који нађе мир и покој
У старости у дубокој.

Сетићеш се силног знања
И његовог умовања,
Дивићеш се трудном раду
И срећноме рукосаду,
— За смрт ћеш се тешит’ моћи:
Ред ће овај свима доћи.

Та те мис’о даље прати,
Код другог ћеш гроба стати,
У тај гроб је младост пала,
Ту се нада закопала,
Отворила с’ врата гроба
У младосно цветно доба.

Ти се спреми па полети
Једног рода вишој мети,
Идеалу ти се крени,
У нади га ти одмени,
— А мислиш ли сузе лити,
То ће, веруј, мало бити.

1883.

Извор 
1892. Босанска вила, лист за забаву, поуку и књижевност. Година седма, број 2, стр. 17.

Андра Гавриловић