Женидба Милоша Обилића/28
ПОЈАВА VIII
Улазе два пажа и стају пред врата. Цар Лазар, царица Милица, Милош н свати властеле улазе. Сви су сватовски окићени цвијећем.

ЦАР И ЦАРИЦА:

Што су моме заћутале?
Зар су сустале?

СВАТИ:

Што ли стоје као ст’јене 
Н’јеме ледене?

МИЛОШ (потрчи тамо):

Шта је ово? (јаукне). Ха, та оне 
Већ су биле ту!

ЦАР И ЦАРИЦА:

Шга то збориш?

МИЛОШ (као махнит појури излазу): 

Равијојла!

ХОР ВИЛА И ВИЛЕЊАКА (за позорницом):

Ха, ха, ма, ха!

МИЛОШ:

Ах, оне су! Равијојла!
Зв’јездо моја, санче мој!
Узеше те проклетници,
Отргоше живот мој!
Равијојла, Равијојла,
Одзови се мени сад;
Чуј, како ме мори боља,
Порушени срца над!

ВИЛЕ И ВИЛЕЊАЦИ (за позорницом):

Ха, ха, ха, ха!

ЦАР И ЦАРИЦА:

Обилићу, казуј, шта је?
Ко опчини моме те?

МИЛОШ:

Св’јетли царе, с мрачне горе 
Бродарица то је зла 
Опчинила ове дворе,
Равијојлу одвела.

ЦАР:

Шта? Одвела? — За њом момци!

ВЛАСТЕЛА (ваде мачеве):

За њом, за њом, хајдмо сви!

МИЛОШ:

За њом журте, храбри гонци,
Стићи ћемо вилу ми!

(За поаорницом се чује дрека Грабанцијашева. Олуја и потмула ломљава. У исто вријеме улети Марта)

Женидба Милоша Обилића