Владислав/24
ПОЗОРЈЕ ТРЕЋЕ

(Соба код Владислава) 

Владислав (сам).

Ивица је утекао, безобразна га је Смиљка пустила, два непријатеља натоварише ми се на главу. Ха, проклета девојко, зашто ниси у животу, да искусиш терет освете моје. Ивица и Владимир, два очарана стуба о која увек величина моја удара. Подли робови безбројно ме окружују, и ни у једног снаге, да ме ових сатана ослободе. Сам морам да крчим путове, сам да се са судбом борим, докле кроз подивљачене трагове мога замршеног стања на чистину не изиђем. 

Владислав