Liječnik i za nevolju — Le Médecin malgré lui/17
Šena sedma
Reno i Petar''
Reno: Koje su droge, gosparu, ono koje si naredivō? Čini mi se da im nigda nijesam čuo imena. 
Petar: Ono su droge s kojijem se služi kad je velika potreba i kad veće pripre. 
Reno: Jesi li igda vidio djevojčicu onako svevoljnu kako nju? 
Petar: Djevojčice su veće puta malo tvrdoglave. 
Reno: Ti ne možeš vjerovat kako je zamahnitala za tijem Džonom. 
Petar: Velika vrućina od krvi čini to u čeljadim mladom i koji su saviše živi.  
Reno: Ja za mene, potom sam obaznō silu od ove ljubavi, uzeo sam ončas, i tako slijedim, čuvat moju kćer i držat je zatvorenu. Nego što cijeniš? 
Petar: To si pametno učinio. 
Reno: I lijepo sam s tezijem učinio da jedan z druzijem ne ima česa činit ni manje znat jedan za drugoga. 
Petar: Vrlo dobro. 
Reno: Bila bi se dogodila koja klopotarija, da sam je pustio da se oni mogu vidjet. 
Petar: Bez dubija. 
Reno: I kakva je, ja znam da bi joj bastalo uteć zajedno s njim. 
Petar: To vrlo prùdēnto promišljate. 
Reno: Bio sam avizan da je činila sve što je znala i mogla za s njim govorit. 
Petar: Mahnitice! 
Reno: Ma će samo lomit zube zaludu. 
Petar: O, o! 
Reno: Činit ću ja da ga ne može ni vidjet. 
Petar: Ne ima je s ludijem činit, i ti znaš njeke klance od kojijem ona nije ni čula ni govorit. Ti si bistar koliko je dosta. Bog mi te podržō u životu. 
 

Liječnik i za nevolju