Др (комедија у четири чина)/33
II 

МИЛОРАД, СЛАВКА, МАРИЦА 

МИЛОРАД (легне као и раније и настави пушење)  
СЛАВКА (долази из леве собе, а за њом Марица кријући се иза њених леђа) 
МИЛОРАД (скочи као и раније и дочепа јастук): Ама, јесам ли казао....? 
СЛАВКА (прилази му): Умири се, забога! (Док му она прилази, Марица искористи прилику и побегне на спољна врата). Шта ти је од јутрос? МИЛОРАД: Шта ми је? Ти ме још питаш шта ми је, а ја се чудим да нисам још почео да уједам људе. А и то ћу почети да радим, видећеш, и то ћу радити. 
СЛАВКА: Али зашто, забога? 
МИЛОРАД: Како можеш питати зашто? Па зар ниси сопственим очима видела бруку коју ми је отац са оним предавањем приредио? 
СЛАВКА: То је истина; збунио си се, врло си се неспретно збунио. Било је непријатно за све нас кад се публика почела грохотом смејати. Да сам могла, побегла бих из сале.  
МИЛОРАД: А како да се не збуним, кад отац дао оној филозофској фантазији Велимиру да ми напише предавање, а онај - чуј, молим те, шта је написао. (Вади из џепа рукопис и чита). “У контемплативно интуистичко-виталистичком излагању флуктуантних логоцентричних и биоцентристичних проблема, сукобио сам се са деризорним профанацијама климактеричке културе“. Ајде, ајде, изговори ти то! Знаш ли ти, кад сам запао у ове речи, изгледало ми је као да сам залутао у непроходну џунглу у којој урлају дивље звери. Мало је требало па да и ја почнем урлати. Ето, и ти ме питаш зашто сам се збунио. 
СЛАВКА: Па зашто си пристао, забога, да држиш то предавање? 
МИЛОРАД: Што? Морао сам, уценио ме отац у часу неприлике, кад ми је пошто-пото требало десет хиљада динара. 
СЛАВКА: Гонила те је каква банка? 
МИЛОРАД: Не, гонила ме је једна жена. 
СЛАВКА: Боже, браца! 
МИЛОРАД: Лепа жена.  
СЛАВКА: И због тога само? 
МИЛОРАД: Него? Због тога, дабоме! Банка није никад тако опасна као лепа жена. Банка те опомене, па протестује, па утужи, па тек онда суд доноси извршно решење; жена, то је стално протестована меница и увек извршно решење. 
СЛАВКА: Боље би било да се ти оставиш тих својих теорија. 
МИЛОРАД: Па да се посветим ваљда филозофији? 
СЛАВКА: Не кажем, али... 

Др (комедија у четири чина)