Само слога Србина спасава
Мило Јововић 

У слози се лакше сносе јаде,
Слогом ћемо ране извидати:
Руку руци нек брат брату даде,
Па ће срећа роду да процвати
Јер уз слогу ниче љубав права:

Нек се мржња у понор стровали
Јер је она опако оруђе,
Жарка љубав нека се распали
И у брацка срца нека уђе.
Раздор клета нек се избјегава:
Само слога Србина спасава.

Прутић један дȃ се скршит лако;
Ал' не кад се више скупа сложе,
И са браћом исто бива тако,
Кад су сложни, ко их срушит може?
Ни од кога не имаду страва:
Само слога Србина спасава.

Неслога нас свијех опомиње
Како с ње се наше царство сруши
Њу Косово и данас проклиње,
Па нек и нас заболи у души.
Слога браћо нек се обожава,
Она само Србина спасава.

Бар (Црна Гора) 1896., Мило Јововић, „Босанска вила“, број 5., у Сарајеву, 15. марта 1896., стр. 73.
Јововићеве пјесме 1896.