Ој облаци мутна ока
Ој облаци мутна ока,
Што на исток путујете,
Што и мене не узмете —
Ја сам дете са истока!?
Ви бежите куда које,
ПО пучини плаветнила,
Тако беже жеље моје
Од недрага до немила.
Мутна ваша недра крију
Воду да нам поља роде,
Ал’ што моје очи лију
Од те воде јади роде,
Ваша роса мами цвеће
Моја само пелен креће
Док ваш бијес буром траје
Мој — никада не престаје
Ајте облаци, ајте ој!
Журно чила лака скока,
Ајте, ајте пут истока
На истоку дом је мој! —
Понесте му воде плодне
Оросите њиве родне,
Упрљано — крвљу — тавно
Умијте му лице славно;
Но не носте грома свога,
Пуцали су громи тамо —
Већ лахора ви тихога
Понесите њему само,
И још — та још поздрав ој!
Здраво да си роде мој!

Извор 
Поповић, С. 1872. Божићни дар. Нови Сад: Српска народна задружна штампарија. стр. 18-19.

Стеван Владислав Каћански