Јаквинта/1
ЧИН I
Пред замком краља Владимира, ноћу. Један витез на вратима лупа.

ГЛАС (иза капије): 
До беса, ко је!?
ВИТЕЗ: 
Отварај!
ГЛАС: 
Говори, ко си?
ВИТЕЗ:
Гласник, из борбе.
(Врата се отварају и улази стража са запаљеним лунтама, и кастелан). 
КАСТЕЛАН: 
Ти хоћеш краљу?
ВИТЕЗ: 
Носим хитну вест, води ме њему!
КАСТЕЛАН: 
Је ли срећан глас, што га доносиш ноћас, гласниче? 
ВИТЕЗ: 
Победили смо!
На развалама њиних олтара,
У многобожачкој крви пролитој. 
Каменити се даве богови!
Више им неће жртве требати,
До ове, што им ноћас дадосмо,
А место звека оштрих мачева
И бесне вике, борбе крваве, 
Угледаће нас прва зорица 
К’о победнике, мирне, веселе!
КАСТЕЛАН: 
За такову вест
Краљ ће ти лепу дати награду.
Хајдмо, витеже!
(Оду.)

Јаквинта