Лисица и дрвена глава
Лисица уђе у дућан древосечца и нађе ту између осталих вешти и једну дрвену главу весма мајсторски саделану, коју је позадуго гледала и тамо вамо преметала, но не чујући од ње никакве речи, тури је говорећи: „О чудне главе без мозга!” 

Наравоученије

Ово приличествује онима који све своје достојинство у вњешном украшенију полажу. Ово говоре|ћи не похуждава се свакога по његовом чину и состојанију пристојно одјејаније и украшеније. Без нужде издрпате измрљате хаљине носити, то је скупост или худост достојна негодованија и згадности. Но само за вњешње украшеније старати се, велико нешто у тому полагати, и с округли мустаћи, или обрвама, или калпаком, или перуком, или златоизвезеним хаљинама поносити се, а о украшенију душе и памети, срца и нарава својих нимало не марити, ту управ принадлежи: „О чудне главе без мозга!”

Извори 
 Антологија српске књижевности 

Басне
Доситеј Обрадовић