Скендербег/28
6.
 
АТИМА У мушким хаљинама бежи, за њом један Албанез
 
АТИМА: Скендербеже! Скендербеже! ¬ 
АЛБАНЕЗ: Неће ти нико помоћи! (Замахне мачем). 
МАМИЦА (Албанезу): Стани, он се на Скендербега позива. 
АТИМА: Девојко, недај ме, ја Скендербега тражим. 
МАМИЦА: Шта ћеш с мојим Скендербегом? 
АТИМА: С твојим? С твојим Скендербегом? Још једанпут изреци ову реч, па ме уби. — Боже, Скендербег је њен, њен је Скендербег! 
МАМИЦА: Ко си ти? 
АТИМА. Најнесрећније створење на земљи, које је презрело оца, матер, браћу и смрт заслужило. О, до чега ме несрећа доведе? 
МАМИЦА: Ходи у град и не бој се, ту ћеш бити сачуван. 
АТИМА: О, мене су чували, неговали, држали као мало воде на длану. И ја презро' љубов толику, да ме неверство убије. Боже, Боже! 
МАМИЦА: Не бој се, мој је брат јунак, али није свиреп? 
АТИМА: Твој брат? Брат је твој Скендербег? 
МАМИЦА: Брат рођени. 
АТИМА: Небо, како ти благодарим! 
МАМИЦА: Ти си млад, ниси за бој. Ходи у град, па се ништа не страши! 
АТИМА: Ах! у граду није Скендербег. 

Скендербег