Каменорезац Дмитар Ђорђевић Веселиновић
Каменорезац Дмитар Ђорђевић Веселиновић (1838–1894) из Горачића, аутор је бројних епитафа уклесаних на надгробне споменике драгачевског краја.

Епитафи 

Споменик Милутину Ружичићу (†1833) (Горачићи – Ружичића гробље)
 Овде почива тело
 блаженоупокоеног
 раба божиег :
 МИЛУТИНА : РУЖИЧИЋА :
 кои : поживи : 40 : Г :
 а пресели се у вечнос у 1833 : Го :
 Бог да му : душу прости
 Оваи билег са трудом :
 и усрдијем : удари милан :
 едини син : коие остао.
 по смрти : отца :
 едне : го[дине]
 а сад му : господ : поможе
 те оцу спомен : подиже :
 1867 : Г
 маисториа израда :
 Дмитра : Ђорђевића каменоресца :
 свое ручно

Споменик оцу Ђорђу Веселиновићу (†1846) (Горачићи – Ружичића гробље) 
 Овде почива Раб Божи
 ЂОРЂЕ ВЕСЕЛИНОВИЋ
 кои поживи 60 : г
 а умре 27 М : у 1846
 Бог даму душу прости

 1816 лето
 Када е на Чачку
 народна слава синула
 и Србија са себе ланце скинула
 и ћаја пашина сила покисла
 и Србија турке потисла
 тада е покојни Ђорђе
 допао о[д] турски пушака 7 рана
 а поменуга каменорезац Дмитар
 и Лазар синови его
 своим трудом 1867

Споменик Милошу Стевановићу (†1851) (Горачићи – Черговиште)
 Овди биљег показује
 где почива тело
 краброг србина
 МИЛОША СТЕВАНОВИЋА
 почившег кмета
 коие од своег : рођења
 38 : Го : Живио
 а 5 г : декемвриа у 1851 Го :
 блаженос са вечностију : променио
 50 Г. бог да ду : Про
 оваи : билег :
 ударишему супруга
 Цмилана и синовац :
 вујо и мато син его :
 у 1855. Г
 писа Дмитар ђорђевић
 ис тог села : Го

Споменик Милићу Ружичићу (†1860) (Горачићи – Ружичића гробље)
 Овде почива тело :
 блажено упокоеног раба Божиег
 МИЛИЋА П. Ружичића
 коие од своег рођена 56 г. живио
 а од Христа у 1847 г.
 блаженос[т] са вечности променио.
 Бог да м[у] ду[шу] пр[ости].
 Оваи билег удари Рисим син его
 за вечни спомен у 1860 : г.
 А писа каменорезац
 Дмитар Ђорђевић.

Споменик Александру Дмитровићу (†1865) (Горачићи – Зимоњића гробље)
 Оваи: билег показуе
 гди почива раб божи
 АЛЕКСАНДРА ДМИТРОВИЋ
 житељ горачки
 поживи 32. Год :
 престависе 10-г фебруара 1865. Го :
 Бог да га про[сти]
 Оваи споменик удари алекси
 бавленем : и трошком и стара се
 и подписага
 Дмитар Ђорђевић.

Споменик Петру Јаковљевићу (†1867) (Горачићи – Јаковљевића гробље)
 Приђи ближе : мили роде :
 и прочитаи : подпис : овде :
 кои : показуе : красног : младића :
 ПЕТРА : ЈАКОВЛЕВИЋА
 преселисе у вечну кућу :
 у најлеп : цвету од : 18 : годи :
 своме роду : на велику жалос
 у: 1867 г.
 зовни мене : моја слатка маико
 зовни мене да сам код тебе
 оваи билег : подигошему :
 милан и радосав чиче
 и милош : отац его
 за вечни спомен
 а подписа : дм[итар] ђо[рђевић]

Споменик Јеврему Царевићу (†1867) (Горачићи – Сјеничића гробље)
 О љубезни слатки роде
 прочитајте подпис овде
 кои показуе.
 блаженоупокоеног раба божиег :
 краброг Србина
 ЕВРЕМА Царевића
 житела горачког :
 преседатела целе општине горачке : 
 коие од своег рођена
 42 г. живио а од Христа (...)
 1867. (...) маја
 блаженост са вечностиу променио.
 Бог да му душу прости.
 Спомен подиже
 благодарна супруга [Стамена]
 своме : мужу : за вечни спомен
 у 1868. год.
 и за наше верно љубавно живоване
 за 20. година.
 Прости Еко и Бог да те прости.
 Писа Митар : ђорђевић с.р.

Споменик Ђорђу Пандуревићу (†1867) (Лиса – Шулубуре)
 Приђи ближе мили роде
 те прочитај овај надгробни спомен
 гди почива Раб Божи
 ЂОРЂЕ
 ожалости свога оца
 Сретена Пандуревића
 и маике Анђелије
 у С : Лисе
 и кои чесно и поштено
 поживи 21 год :
 и претависе у вечност
 у најлепшем цвету
 на велику жалост роду свом
 27 ноембра у 1867 Г.
 Оваи спомен подижему
 Сретен ожалошћени отац
 и Василие чича : са Анђелиом :
 тешко уцвељеном мајком Ђорђевом
 Писа дмитар ђорђевић из С. Горачића
 и Глишо Дмитрић из Котраже

Споменик Сретену Ружичићу (†1870) (Горачићи – Ружичића гробље)
 Овде почива блажено упокоени
 раб Божи
 СРЕТЕН
 син поч. Радисава Г. Ружичића
 а жител горачки
 коисе престави
 у најлепшем цвету
 свое младости од 30 г.
 26г сеп[т]ем[б]ра у 1870 го.
 своме роду навелику жалос[т].
 Вечна му памјат.
 Бог да му душу прости
 а оваиму знак подигоше
 Петар и Симеун браћа
 и два сина Митар и Милован.
 Писа Дмитар Ђорђевић.

Споменик Вићентију Стевановићу (†1871) (Горачићи – Черговиште)
 Овде почива :
 раб божи :
 ВИЋЕНТИЈЕ Стевановић
 водник I : класе народне : војске :
 кои : верно : и усрдно
 4 : године книаза
 и отечество : служио :
 Поживи 31 : г.
 умре : 5-ог дец. у 1871 : г.
 Оваи знак подигоше му
 Сретен Јован и Коста
 поштована браћа
 и Милое едини син : Его
 у 1878 г.

Споменик Милану Јаковљевићу (†1875) (Горачићи – Јаковљевића гробље)
 Овде: тико: почива:
 блажено: упокоени
 Раб : божи
 газда :
 МИЛАН ЈАКОВЉЕВИЋ :
 жител: горачки :
 а члан: Суда : целе општине.
 Поживи 56: Г.
 а умре: 27-ог априла у 1875 Г.
 вечниму: покои:
 Бог даму душу прости +
 а оваи му спомен : подигоше :
 милош и радосав браћа его

Споменик Владимиру Стевановићу (†1876) (Горачићи – Черговиште)
 Оваи знак
 показуе краброг : Србина
 ВЛАДИМИРА Стевановића
 воиника III класе
 коие на Пазару 24 јуна 1876 год
 бранећи се: од турака погинуо :
 Бог да му душу прости.
 Оваи : билег : ударишему :
 Ружица : супруга :
 и Радомир
 едини син его
 у 1880 го.

Споменик Луки Терзићу (†1877) (Горачићи – Сјеничића гробље)
 ИС ХС НИ КА
 Приђи ближе : србски роде :
 и прочитаи подпис : овде :
 кои показуе : краброг : Србина
 ЛУКУ Терзића :
 кои поживи 28 г.
 а погибе : н[а] Куршумлији
 26г децембра : у 1877 г.
 као вредан воиник I класе
 народне воиске.
 борећи се : са турцима
 а : бранећи : себе и србску славу
 а саранисе у Алексинцу
 а споменуга Марко Доман[овић]
 [и] Јелена супруга его.
 Два младенца покоиног Луке
 што погибе од душманске руке
 МИЛКА
 умре у петои години
 а МИЛЕНКО
 од године дана у 1876 г.

Споменик Цмиљки Јаковљевић (†1881) (Горачићи – Јаковљевића гробље)
 Овде тико почива раба Божија
 ЦМИЉКА
 супруга поч. Милоша Јаковлевића.
 из овог села горачића
 а која чесно и поштено
 поживила 48 година,
 а преставила се у Вјечни Живот
 10-тог августа у 1881 год
 Бог даиои душу прости
 овај надгробни спомен
 подиже њен девер радосав
 из поштовања
 и њен син Тиосав
 1881
 писа Дмитар Ђоковић
 и Глишо Дмитрић

Споменик Цмиљани Јаковљевић (†1882) (Горачићи – Јаковљевића гробље)
 Овде почива: раба божа
 ЦМИЉАНА
 супруга покоиног : Милана Јаковлевић :
 која чесно: поживи: 48 г.
 а престависе: 6-г новебра у 1882 : г.
 Бог дајој душу прости :
 Писа Митар. ђорђевић

Споменик Гаврилу Зимоњи (†1882) (Горачићи – Зимоњића гробље)
 Овде : почива :
 раб божи
 ГАВРИЛО Зимоња :
 жител горачки
 бивши војник у рату
 1876 и 7 и 8 г.
 кои часно поживи 55 г.
 а умро је 6 октомбра 1882 г.
 Бог да му душу прости.
 (…)

Споменик Сретену Стевановићу (†1890) (Горачићи – Черговиште)
 Овде
 пред овим дичним споменом
 тико почива блажено упокоени
 раб: божи
 СРЕТЕН М: СТЕВАНОВИЋ
 уважени грађанин
 и бивши кмет овог села горачића
 земљоделац великорадниј
 кои чесно поживи 60 година
 преставиосе :
 3-ћег ноембра у 1890 године
 Бог да му душу прости
 А овај му надгробни знак подиже
 брат коста и милое синовац
 когае покојник наследником звао
 Ер он: није порода имао
 писа каменорезац
 Дмитар : В[еселиновић] Ђорђевић
 ср

Напомене

Извори 
 Маринковић Радован М, „Споменици председницима општине Горачићи - Драгачево”, Часопис за књижевност и културу „Расковник”, година XIX, број 73-74, јесен-зима 1993.
 Стојић, Никола, Драгачевски епитафи: записи са надгробника и крајпуташа (2. допуњено издање), Међуопштински историјски архив, Чачак, 2011.
 Маринковић Радован М; Зоран Маринковић, „Вековања Горачића, Губереваца и Живице”, Библиотека општине Лучани - Гуча, Гуча, 2015.
Драгачевски епитафи
 Маринковић Радован М; Зоран Маринковић, Момчило Стевановић, „Камени памћеници Горачића”, Библиотека општине Лучани - Гуча, Гуча, 2017.

Драгачевски епитафи
Горачићки епитафи
Драгачевски каменоресци