Синоћ
Синоћ 
(Одломак)

Синоћ, Дико, жељо жива,
синоћке те очекива'!
Силних жеља полетело јато
да с висине изгледује злато,
о небо се жеље приковале,
место звезда на мене су сјале,
а највећом од тих жеља клети'
придела је нојца вео бледи,
бледи вео сади-месечине,
хоће нојца комарник да гради,
да се под њим љубе двоје млади'.
Комарник је разастр'о чини,
већ одавна чека ноћи нема,
већ над шавом уморна задрема
али тебе нема!

Извори 
 Антологија српске књижевности 

Лаза Костић