Позив
Душан Срезојевић 

Позив

Шта грми тако силно у олуји 

И градске зграде из темеља тресе? 

Шта тако тужно и потмуло бруји 

И смехом прати те громовске бесе?

У мени кипи, бес ме хвата луди, 

Демонска ватра прождире ме,  гори, 

Горостас један у мени се буди 

Са којим нико не сме да се бори.

О напред! Ево мене, моћни гласе,

Ја смело ступам кроз стравичну вреву:

Божанску тугу ја облачим на се

К'о снажни херој у старинском спеву.

Хуји и трешти к'о небеска труба, 

Чупа из земље осушене жиле, 

Нек груне ова материја груба: 

Нове ти идеш да покренеш силе!

. . . Ја видим силне поворке од људи 

И свечан поход к'о Крсташке војне...

О хуји, грми, гласе ускрснућа! 

У страхотноме завијању твоме 

Ја гутам радост победе, и врућа 

Мисао снива опијена њоме. 

О хуји,  грми,  гласе ускрснућа!

Напомене 

Позив. — Српски  књижевни  гласник,   1908,  XX,  12,  907.

Извори 

 ЗЛАТНИ ДАСИ. — Светлост, Крагујевац, 1975.

Душан Срезојевић