Звоно
Алекса Шантић 

Пољем легла ноћ и тама,
Уврх поља црква сама;

Само анђô сузна лика
Некуд гледа са звоника.

Гледа поља, али ниђе
Плода нема, нит' га виђе.

Уз очева јака рала
Блиједа су дјеца пала.

Сан им љуби хладно чело;
Мртво поље, мртво село.

Анђô гледа, сузе рони,
Па у старо звоно звони.

Хладним мраком звоно бије,
Ал' га нико чуо није.

Мирно, тихо, крви плава
Само ћути, само спава.

Анђô јеца, сузе рони,
Мртвој дјеци звоно звони.

Шантићеве песме 1908.