Симпатија и антипатија/11
II ДЕЈСТВО 

V

(Тода, пређашњи)

ТОДА: Димитрије Мандић дошо је питати, може ли у собу. Каже да га је господична звала.

ДОКТОР: Видите, како она напред зна, да је он овде.

ЦРНОКРАВИЋ: Али она на њега мрзи.

ДОКТОР: То не чини ништа, то је оно, што сам вам једанпут већ протолковао антипатија на јави, симпатија у болести. Сад ћете видети. (Приступи јој и почне опет шаку окретати) Хоћете ли, господична, да дође Димитрије?

АГНИЦА: Гди је та добра душа, зашто не приступи, да ми лакше буде?

ДОКТОР: Ето видите да хоће.

ЦРНОКРАВИЋ: Али, бога ти, Агнице, како те не мрзи звати га, кад је прстен украо.

АГНИЦА: Ах није, измислила. Ено прстена у огледалу.

ЦРНОКРАВИЋ: Који је то бес!

ДОКТОР: То је све оно, што сам вам толико пута толковао.

АГНИЦА: Ја Димитрија само на јави мрзим и докле год мрзим на њега, донде не могу оздравити.

ДОКТОР: То ће рећи: докле се антипатија у симпатију не преобрати.

АГНИЦА: Ви Агничини непријатељи, зашто не пуштате мога Димитрија у собу, да ми тугу олакша?

ЦРНОКРАВИЋ (слеже раменима): Иди, те га зови.

ТОДА (отвори врата)

Симпатија и антипатија