Лахан/16
10.

ПАСТИР, пређашњи

ПАСТИР: Краљушо, ово писмо донесе човек и оде (Преда му писмо па се удали). 
ЛАХАН (прочита писмо, па погледа бојаре смешећи се): Знате ли шта смо ми? 
ЕЛТИМИР: Како не би знали: последњи људи на свету. 
ЛАХАН: Још нешто више: бунтовници. Цар по совету Марије шиље војску на нас. 
ЕЛТИМИР: Право има. На ватру све да нас баци, кад смо рђе. 
ЛАХАН (врти главом): Већ то је много, треба се бранити. 
БОГОР: Но, хвала Богу, кад се једанпут одважи. 
ЛАХАН: Одважност ова може нас скупо стати, али се нема куд. Татари нам могу овде највише помоћи. 
ЕЛТИМИР: Татари? 
ЛАХАН: Мир ћу с Ногом учинити, да повуче сву војску око наше границе, као да ће нападати, али у истини нека не удара. 
ЕЛТИМИР: Па шта смо тиме добили? 
ЛАХАН: Константин неће смети са свом силом на нас него ће морати војску да раздели и силе да 
ЕЛТИМИР: О, велики човече! 
ЛАХАН: Брзајте, јер нам много делати предстоји. 
ЕЛТИМИР: Стани мало, Лахане! Ми полазимо на велико дело и тебе избрасмо за поглавара. Да ти положимо заклетву. 
ЛАХАН: Заклели сте се и Мичи и Константину. Руку на срце, па ако вам оно није чисто, слагаћете. (Одлази). 
ЕЛТИМИР: Какав човек! 
БОГОР: Слагаћете, вели, ако се и закунете. Није ли то више него све заклетве? 
ЕЛТИМИР: Само такав дух може владати као што ваља (Одлазе).

Лахан