Др (комедија у четири чина)/35
IV 

МИЛОРАД, КЛАРА СА ПЕПИКОМ 

МАРИЦА (пошто је извукла главу, пропушта Клару која води једног четворогодишњег малишана)  
МИЛОРАД (потегне да је гађа јастуком) 
КЛАРА (Тргне се, изненађена оваквим сусретом): Пардон! 
МИЛОРАД (видевши да то није представница обданишта, већ једна лепа и љупка дама, спушта полако руку с јастучетом) 
КЛАРА: Извините, ја тражим господина Милорада Цвијовића. 
МИЛОРАД: То сам ја. 
КЛАРА: Мислим, доктора Милорада Цвијовића. 
МИЛОРАД: То сам ја. 
КЛАРА: Али не, господине, ја говорим о моме мужу. 
МИЛОРАД: Е па, то сам ја. 
КЛАРА: Ви се извесно шалите, господине? 
МИЛОРАД: Не, госпођо, уверићете се да сам то ја.  
КЛАРА: Ја, господине, познајем добро свога мужа. 
МИЛОРАД: Па ипак, госпођо, то сам ја! 
КЛАРА: Боже, да ли се ја можда погрешно изражавам вашим језиком? 
МИЛОРАД: А не, госпођо Клара, ви врло добро говорите. Изненађује ме како добро говорите. Пепика извесно не зна наш језик? Оди, Пепика, код мене! 
КЛАРА: Ви знате детиње име? 
МИЛОРАД: Како, забога, не бих знао детиње име? Оди, мали, оди к мени, не бој се! Чудновато, не личи нимало на мене. 
КЛАРА: Али господине... С ким имам част? 
МИЛОРАД: Па ја сам се, госпођо, већ представио. 
КЛАРА: Не могу мислити да сам погрешила адресу, утолико пре што ви, ето, знате моје име и име мога детета. Или да ви случајно немате исто име и презиме као мој муж?  
МИЛОРАД: Свакојако да имам исто име и презиме; ја не могу имати друго, као што ви не можете имати другог мужа осим мене. 
КЛАРА: Ја вас молим, објасните ми овај сусрет, ја не умем да се снађем. 
МИЛОРАД: Тешко ми је објаснити вам кад ви не верујете да се ја зовем др Милорад Цвијовић. 
КЛАРА: Добро, пристајем да верујем...Па ипак... 
МИЛОРАД: Па ипак не верујете. Уверићу вас, дакле. Верујете ли ви да мајка која ме је родила зна ко сам ја? 
КЛАРА: Је ли овде госпођа мајка? 
МИЛОРАД: Да, и зваћемо је одмах. (Звони) 
КЛАРА: Ја вас молим, она ће ми извесно објаснити. 

Др (комедија у четири чина)