Јаквинта/42
ПРОМЕНА II
У тамници Шкутарској. ДОБРОСЛАВ окован седи.
ПОЈАВА I

ДОБРОСЛАВ (сам):
Ноћ, вечна ноћ!
Ни један зрачак јарког сунашца 
Да баци сенку на те зидове 
Што тако тамно сужног гледају.
И жижак бледи тужно трепери 
Ко да се страши своје светлости.
Сред вечног мрака хладне тамнице.
Гаси се већ!
По томе знадем да освиће дан
Високо изнад ове гробнице. (Чује се звака кључева с’поља.) 
Опет тамничар!
Тај црни гавран што ме походи,
Ал' и он тако мрачан, суморан,
Ко што су ови тамни зидови.

Јаквинта