Већ је прошло пет вјекова
Мило Јововић 

Већ је прошло пет вјекова
Од Косовског кобног рата,
Од кад Милош свој мач рину
По сред срца цар-Мурата.

Каза дјелом и јунаштвом
Вјерност своје домовине;
Каза како мр'јет је слатко
Кад се за њу славно гине.

Милош паде жртва роду,
Ал' мач његов оста цио,
Истим мачем до данас се
Душманима Срб светио.

Ах, тај мач је чудотворан
Он Србина штити свуда,
Кроз вјекове с њим се бори
И с њим ствара силна чуда.

С њим растура ропске тмине,
С њим раскида оков тешки;
С њиме чува слободицу
И свој мили род витешки.

Ој Србине, храбри сине,
Док је таби мога мача,
Устрајаћеш и твоја ће
Ноћ и сила бит најјача.

Бар, Мило Јововић, „Голуб“, број 5., у Сомбору, 1. марта 1905., стр. 68.
Јововићеве пјесме 1905.