Византијска култура (Ј. Бидло) 0
ДР. ЈАРОСЛАВ БИДЛО.

Име чешкога историка дра. Јарослава Бидла у нас је већ добро познато, нарочито откако је изашла у хрватском пријеводу његова одлична »Повијест Русије у -{XIX.}- стољећу« (1922.). Излазећи с његовом, »Византијском културом« пред нашу читалачку публику, сматрам потребним, да у кратким цртама приказем вас његов досадашњи рад на историјском пољу. Бидло се родио 17. новембра 1868. у -{Zabořima}- на Л., па се најприје иза свршене гимназије посветио теологији, али је доскора остави посветивши се историји (у Прагу од 1889.—1892.). Универзитетска студија свршио је Бидло у Кракову, гдје је израдио и своју дисертацију: »-{Čeští emigranti v Polsku v době husitské a mnich Jeronym Pražský«}- (Штампана у -{Č. Č. M.}- 1895.). У тој дисертацији расправља Бидло о веома занимљивој епизоди чешко-пољских додира, који су у вези с тиме, што је послије оснивања прашкога универзитета много Пољака студирало у Прагу, а кад је био основан универзитет у Кракову, онда су некадашњи ђаци прашкога универзитета постали професори краковскога универзитета. Чешки противници хуситизма нађоше у Пољској уточиште, а и хуситизам се у Пољској веома раширио. -{Jeronym Pražský}- бијаше противник хуситизма, али се налазио у Пољској прије него што је дошло до хуситских ратова и покушаваше, да шири кршћанство у Литви. Послије овога рада прешао је Бидло на студиј утјецаја чешке »-{Jednote bratrske«}- на Пољаке. Кад је год. 1548. Фердинанд -{I.}- чешку браћу протјерао из чешких земаља, нашла су чешка браћа нову отаџбину у Пољској, гдје је њихова црквена организација постала важним културним и политичким фактором у пољској историји друге половине 16. стољећа. Плод овога студија је главно Бидлово дјело: -{Jednota bratrská v prvním vyhnanství}- (3. св. -{Praha}- 1900.—1909.) и наставак: -{Vzájemný poměr české a polske větve Jednoty bratrské v letech 1587.—1609.}- (Часопис Матице Моравске 1917. и 1918.).

На основу ових радова постао је Бидло год. 1906. ванредним, а 1911. редовним професором универзитета у Прагу, заузевши столицу, коју је прије држао Константин Јиречек т. ј. професуру опће историје с нарочитим обзиром на историју европскога истока. Бидло је историју европскога истока схватио с културнога гледишта, те је учинио основом и средиштем својих предавања на универзитету историју византијске културе нарочито у њезином односу према западно-европској култури и обзиром на њезино значење за Словенство. Резултат је његове оријентације у византолошкој историографији чланак у Чешком хисторијском часопису (1902.) под насловом: -{Studia byzantologická a Karla Krumbachera, Geschichte der byzantinischen Literatur.}- Предавајући византијску историју читав низ година на прашком универзитету, издао је одломак из својих предавања, који садржаје увод у византијску историју под насловом: -{»Kultura bizantská, její vzník a význam« (Praha}- 1917.), који ево доносимо у пријеводу. Студиј византијске културе сматра Бидло само средством за темељито схваћање славенске историје, нарочито источних православних Славена и он спрема синтезу источно-европске историје, схваћену у културном смислу. Ово ће дјело носити наслов: -{»Filosofie dějin výcho-doevropských«}-. Као приправа за ову синтезу служи Бидлу студиј руске и пољске историје, нарочито нововјеке. Плод ових студија је његова Повијест Русије у -{XIX.}- стољ. (1907. и 1908.), која је изашла у мојем пријеводу. У својим предавањима Бидло обрађује нарочито историју Русије у 16. и 17. стољ., занима се историјом украјинскога питања и проблемом сједињења православне цркве с римском.

За студиј -{»Jednote bratrske«}- прикупио је Бидло много вриједног архивалног материјала, од којег је досада издао 2 свеска: -{»Akty Jednoty bratrské«}- Брно 1916. и 1923.

Од мањих Бидлових радова ваља споменути: -{»Cesta Metodějova do Cařihradu« (Č. M. Moravské 1916.); »Bratr Jan Rokyta u cara Ivana Hrozného« (Č. Č. H. IX.)}- и др.

Чешка се историографија у задња три деценија развила до високога степена и има данас читав низ сјајних репрезентаната, међу којима Бидло запрема једно од првих мјеста. Јужним Словенима посвећује Бидло нарочиту пажњу и љубав. Под његовом је редакцијом основана библиотека, у којој је изашла Станојевића Историја Срба у пријеводу Др. Миладе Паулове, његове ученице. Др. Паулова посветила се нарочито студију савремене јужнославенске историје и доскора ће изаћи њезино велико дјело о историји југосл. одбора и његова рада.

Загреб, половином аугуста. 1924.

Др. Милан Прелог.

Византијска култура (Ј. Бидло)