Сан Краљевића Марка/13
УГЛЕД 6 

Једна жена с дететом бежи, за њом Турчин. 

ЖЕНА (посуставши, падне на колена): 
Не могу даље! 
(Видећи Турчина врисне, хоће даље, но не може, Турчин шчепа дете). 
ЖЕНА (ухвати га за руку): 
Шта ћеш с мојим дететом? 
ТУРЧИН: 
Пуштај! 
ЖЕНА: 
Тако ти твоја деца жива и здрава била, не дирај ми јединче!
ТУРЧИН: 
Одлази! (Истргне јој дете и пође к спавајућем Марку). 
ЖЕНА (потрчи, но од умора падне и обухвати му ноге): 
Не, дете моје не дам! 
ТУРЧИН (извади нож): 
Хоћеш пуштати? 
ЖЕНА: 
Боже, Боже, ти ми помози! Јуначе, јуначе, што спаваш, не дај ме несрећну! 
Марко (у сну метне руку на мач): 
Ко дозива Краљевића Марка? 
Ево Марка, страшила зликовцем, 
Бранитеља бедних и невољних. 
ТУРЧИН (пусти дете, мати га загрли, а Турчин пође лагано к Марку): 
Тако ми вере, овако је, кажу, изгледао Краљевић Марко. (Гледа). Вала и била, он је! Ту нема шале! Док Србенда спава, можеш с њим учинити што хоћеш, ал' ако се пробуди, плануше димлије! (Побегне). 
ЖЕНА: Боже, Боже, теби благодарим! 
(Марку). 
Ако си ти, незнани јуначе, 
Сен витеза Краљевића Марка, 
Кој' с' и мртав мене избавио, 
Светала ти душа на небеси, 
Као што ти је спомен у народу! 
Тешко свуда своме без својега, 
Благо своме, кад га својак чува! 
МАРКО (снива): 
Јоште није право дошло време, 
Да с' пробуди Краљевићу Марко; 
Ал' ће доћи, што је Српству драго, 
Да сужањства род мој збаци бреме. 
ЖЕНА (клекне): 
О, нек' дође! Јер су тешке муке, 
Што нам плету душманина руке. 
Боже, Боже, ти погледај на нас! 
(Одлази. Чује се свирка, потом војска ступа и пева). 
ВОЈСКА: 
Хајте, Србљи, на војску, 
   Победа је ваша! 
Од дахија слободна 
   Већ је земља наша! 
Нека стрепе наши врази! 
Нека дрхће ко нас гази! 
Сложно, Србљи, на војску, 
   Победа је наша! 
(Пролазе). 
МАРКО (у сну): 
Победа је наша! 

(Завеса пада).

Сан Краљевића Марка