Вече на трави
Још нећу селу са места овога
Где шапће врба, мири густа трава
И трепти дах од оближњег језерца —
Чаробна сила ту ме задржава.

Мирише вече, звездице се пале,
Вечерњи звуци из села се чују,
Последњи одјек тегобнога дана,
С песмицом сетном звонцад одјекују.

Около мене дрема поље равно,
Осећам трепет од нотњег лептирка,
Ћућори шева у травном ноћишту,
Певају попци, поче ноћна свирка.

И гле, уз шапат мирисног ветрића,
На тихи вали невидљиве реке
Ја брзо пловим заклопивши очи
Кроз тиха поља, крајеве далеке.

Душу ми љуља радост непозната,
Звезде ме воде, и крај сјаја блага
Полако стижем струјом воде брзе
У крај премили, до њезина прага.

Извор 
 Милета Јакшић: Песме, Матица Српска, Нови Сад, 1984, стр. 13

Милета Јакшић
Поезија