Бог да прости!
Пео сам се на све горе
Што их српска земља има,
И љубио голе стене,
Грлио се с каменима.

Ишао сам на све стране,
Тужна лица, ногом смелом,
Сваку стопу српске земље,
Квасио сам сузом врелом!

А кад дођох на Косово...
Сташе сузе од жалости,
Само усне шапутаху:
„Бог да прости, Бог да прости!...”

јануара 1898. год. 

Алексинац

Извор 
 1898. Звезда, породични лист. Година друга, број 1, стр. 1.

Милорад М. Петровић