На омарини
Усијала се земља од сунчане јаре,
А друмом путник хита,
И зној са чела таре.
Под брсним брестом, крај самог пута
Склонило се стадо;
Сањиво жваће, преживље и гута....
А пастирче младо
Безбрижно сања.... час по час се трже.
А мало даље, близу гумна нека,
Немирно кљусе дремајући рже
И на посо чека.
У виру свиње грокћу и скиче,
Једна другу каља.
Покрај њих прасци ужурбано циче,
А кућњи шаров по трави се ваља.
На дрвљанику мачак јасно преде
И жмиркајућ гледи.
А крај њега деца
Тепају му мило: „Преди, мацо, преди!”

Извор 
1900. Нова Искра. Година 2, број 4, стране 109.

Милорад М. Петровић