На гробу Хафисовом
Накуц’о се чаша, напев’о песама,
Напио се раја са медних усана,
Где је наш’о сласти, ту јој није праш’то —
Сад гори л’ му душа — барем знаде зашто!

Извор 
 Поповић Богдан: Антологија новије српске лирике, Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1997, стр. 68

Јован Јовановић Змај