Елегија (Пушкин)
Благо оном, ко не стрепи,
Кад се себи исповеда,
Кога јоште нада крепи,
Кад у мрачну судбу гледа,
Који знаде, где га чека
Милосница раздрагана,
Па отвара без запрека
Чврсте браве њена стана!

Ну за мене живот цео
Нема тачке миља пуне,
У пупољку на̑д ми свео,
Ступ живота болом труне.
Младост мину — — цветић убав,
Ружу жића — собом узе,
И ја — — — не знам, шта је љубав, —
Ал’ ћу знати њене сузе.

Извор 
 1895. Бранково коло за забаву, поуку и књижевност. Година -{I}-, број 8, стр. 231.

Александар Пушкин
Никола Весин
Преводи

ru:Элегия (Счастлив, кто в страсти сам себе — Пушкин)