На Дрини
Војислав Илић 

На Дрини

Кроз тучна поља и питоме равни,

Срдитим током, у недоглед тавни,

Ти шириш твоја шуштајућа крила,

О, Дрино, водо мила!

Обале твоје шаренило краси,

Кô љупки венац невестинске власи,

Ал' твој се талас равнодушно креће,

Оставља росно цвеће.

Таласи мили! Равнодушно тако

Остављах и ја све што љубљах јако,

И гоним - јурим - а где ли ћу стати,

- Судба ћу, можда, знати!

1882

Извори 

 Војислав Илић: Целокупна дела, Књига I, страна 44, Издање Свесловенске књижаре, М. Ј. Стефановића и Друга, Београд, 1922.

Војислав Илић