У споменицу пријатељу Сими Ј. Аврамовићу
Војислав Илић 

Кад протече младост што нас служи сада
И покида живот све жице весеља,
Кад нас борба смори и невоља свлада,
И нестане давно многих пријатеља

Кад јесењи ветар с непогодом дуне,
И тајни се одјек захори у миру,
Знај: то јече моје покидане струне,
То удара прошлост у сребрну лиру.

Васкрсне ли тада наше младо доба
И долети спомен са веселим звуком,
Ти се благо насмеј на дверима гроба,
И свега се сети - и одмахни руком...

1887.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 67, 2, књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић