ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ VI
Mишљасмо да ће дуго да траје. 
— Уђи-де мајко, — издахнула je! 
И крај је болу, и крај је муци; 
Издахнула је на левој ми руци. 

Светиња грозна тог смртног часа 
Паде нам на душу, паде нам на груди, 
И нико нема ни речи, ни гласа, 
Нико с’ не усуди 
Дотакнут се крила тог сна, ил’ јаве, 
Заталасат’ ваздух око мртве главе. 
Стајасмо неми код мртваца близу, — 
Болови наши онесвеснули су; 
Обамрло срце, претрнули ваји, 
Следиле се сузе, смрзли уздисаји. 
Питање једно дрхта нам на усти, 
А ни то не сме нико да изусти, 
Ове две-три речи, пуне вечна јада: 
„Шта ћемо сада?..“

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 269 , Матица српска, Нови Сад.