На обали (1898)
Алекса Шантић 

Опет моје око блуди
Преко тебе, водо плава;
Твој ми талас прошлост буди,
Прошлост, која мртво спава.

Знаш ли, море, оне дане,
Када бијах тако чио,
Кад кроз хучне твоје стране
Пјесмом слављах живот мио?

Знаш, у она б'јела једра
Кад звиждаху вјетри твоји,
А мис'о ми тако ведра,
Нит' се плаши, нит' се боји?

Свуд преда мном цв'јеће било,
А ја лептир лак и чио,
На цв'јетове спушт'о крило
И златним се сунцем гриј'о.

К'о твој талас, пунан снаге,
Кад бијелу гриву стреса,
И моје су жеље драге
Дизале се пут небеса.

Дизале се... Ал' гле саде:
Моје сузе прах им росе, -
Све их кида вихор јада
К'о оштрица бритке косе.

Зовем, чекам дане оне,
Ал' се залуд њима надам...
На западу сунце тоне,
Ја у мртву нојцу падам...
Трст, 1898.
Шантићеве песме 1898.