Силом
Силом 

Ја нисам смео да прхнем у бескрај,
јер нисам знао шта се под њим скрива:
да л'- можда - у њему какав Џин не снива
из покојне грчке митологије?

Страх ме је било од икарске судбе,
или поноћних, језовитих бура.
Ја нисам љубитељ авантура,
као Манфред или Пер Гинт.

Али сам моро... морао да пођем...
. . . . . . . . . . . . 

И све даље стижем, стижем сваког јутра.
Али за оно, што може доћи сутра - 
молим унапред опроштај од сваког.

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија