Komedija VII/AT TRETI
AT TRETI

Frano zautra srete Mara, ter mu govori:

FRANO
Buon di! come stai? 
MARO
                    Buon di e bon anno!  
Peggio che mai le cose mal vanno. 
FRANO
Što ti je? ki t' je vrag? amancu uživaš, 
   kojoj si veće drag nego nje oči dvaš; 
a pak vas vijeraju i dukât daju još; 
   ti s' Maro u raju, tužit se ti ne mož'. 
MARO
Vrag uzmi amancu i još ću rijet brže 
   svieh, koji ufancu u kurvah tieh drže,
FRANO
A miser Marino, amanca kurva nije.
MARO
   Da ki je vrag ino? Vjeruj, Frano menje. 
FRANO
Paraš mi ti ini neg bješe jučera,  
   kako i ti svak čini tko godi se vijera. 
MARO
Ne bih se ja nigdar do smrti vjerio, 
   da sinoć jednu stvar ne budu vidio. 
Ma se ću večeras za despet nje vjerit.
FRANO
   Kad joj taj dođe glas, što t' para, što će rit?  
MARO 
Što ino negoli lašnje će primat moć 
   za koga me poli govnim svega sinoć.
FRANO 
Polila, ha, cazzo? 
MARO
                     Polila; da što mniš? 
FRANO 
Tu mi par un pazzo, ako ju ne pustiš. 
MARO 
Takaj ti je svaka. Još ne znaš što bi pak.  
   Njetko me aranka. 
FRANO 
                             Tko bješe?  
MARO
   Cijenim đak. 
FRANO 
Bješe ga ti posjeć, neka ga poznaš daj. 
MARO 
      Sve ti ću, Frano, reć, istom me poslušaj. 
FRANO 
Ah, da sam s tobom tuj, er bih mu dao skočit.
MARO
 
   I ja sam; mit me čuj, što mi će poslije bit.  
Sagna me s nje vrata, tuj padoh ter tade 
   mač, kapa, čelata i brokijer mi pade. 
Dvignuh se oni trat, ali se ne htjeh ja 
   njemu dat tuj poznat, neg sve toj pustih tja, 
utekoh jedva gô u đaku najbrže,  
   ne vidje me nitko, toj mi je najdraže, 
ter ti se uvukoh najlahše doma ja, 
   tuj ti se obukoh ko da sam s place tja. 
FRANO
 
Alla ffe' Maroje, žo mi je, er mi s' drug, 
   er ti ću rijet, to je veličak jedan rug;  
kurvine deserte, putane srnrdeće, 
   da ona tej berte čini ti i smeće! 
Ino mi nije žao, neg kako trpiš toj.  
MARO
  
Ja ne bih pošao za vas svijet veće k njoj. 
FRANO 
Bez kurve ti biti ne moreš, ja te znam.   
MARO
   Ja se ću vjeriti, partita sto imam. 
Pero dava menje kćer ku sam vidio 
   kada na proštenje on ju je vodio; 
lijepa je kako cvijet, s dvije tisuća i trista. 
FRANO
 
   Bogme ću t' Maro riet, ne induđaj ništa,  
najbrže neg pođi tere se vjeri tom, 
   a kurvu tu ođi popovom i đakom; 
smir oca neboga i mater i sebe.
MARO
 
   A bogme, evo ga. 
FRANO
  
                    Čerto ište tebe. 
Bon di, Ser Giovanni! 
OTAC DŽIVO
 
                    Brigata Addio. 
   Vi ste sad kumpanji, a ja sam s ocem bio; 
on i ja i Pero bjehomo sve jedno, 
   si per brio vero, i vazda za jedno, 
njega nam bog dozva, Pero je živ i ja, 
   s kijem živem kako dva rođena prem bratja;  
još da me hoće taj smiriti u nješto, 
   umro bih mirno daj. 
FRANO
 
                    Mogu li znati što?  
DŽIVO
 
Držim te ja, Frano, kako znaš, za sina; 
   mogu t' reć ufano, moli ve Marina 
da bi se vjerio; Pero mu dava kćer,  
   i oto nije htio. 
FRANO Maru
 
                    Ti s' mahnit, pođ' se vjer'. 
MARO
 
Neću mu ja kuće uzet š njom nikada. 
DŽIVO
  
   Hoć' dvie tisuće i trista da t' sad da?  
FRANO
 
Kankaro! tko ne bi taj partit ačetao?
MARO 
Uzmi ga ti sebi. 
FRANO
  
                    Makar bi ju meni dao.  
DŽIVO
 
Čuj, Frano, što pravi, a sve toj, er bi rad 
   da mene zadavi gočula odi sad. 
Pus' mi ga jedan čas, sad će doć opet tuj. 
FRANO
  
   Pođite, jeda vas bog smiri u tomuj. 
DŽIVO
 
Marine, što takoj činiš me žalosna?   
   Jesi li ti sin moj? 
MARO
  
                    Majka toj sama zna.  
DŽIVO 
 
Ti sprdaš, er si vas u vjetru, Marine; 
   vidiš li začic vas gdi mi život gine? 
Zločesti sinu moj, htio sam svu bradu 
   oskubsti, gdi inoj nije čut po gradu  
neg tvoje sramote, o kijek svak govori. 
   Ajmehi! daj što te zla smrt ne umori!  
MARO
 
Per amor di dio, što hoć' riet, ne znam ja. 
DŽIVO
  
   Sinoćka gdje s' bio? gdi li su t' oružja? 
Ajmeh ja! Marine, nut život pogledaj  
   sve tvoje družine, tere tvoj emendaj.
MARO
 
Da smisli ti sebe; ako se ćaće, ja 
   uvrgoh u tebe, krivina nije moja. 
DŽIVO 
 
Nut me čuj, Marine, nije mnom rug bio, 
   ki tobom sad čine, majde nije per brio,  
ni mi su oružja ni kape grabili, 
   er gdi sam bio ja, druzi nijesu bili; 
ni viku u take ne pođoh ja žene, 
   da prima pak svake ončas iza mene; 
a kad bi daj žena, neg stara vještica  
   deserta otrena, moja je vrsnica; 
kad počne mazati oni nje obraz star, 
   veće kole strati neg Dživo bokarar; 
ali ti jes bolje far vita con quella, 
   o pigliar la moglie onesta e bella,  
a mene smiriti? Da ništo ino nije, 
   zato bi imo ti vjerit se najprje. 
MARO
Hoc' da sve učinju i da ja smirim vas, 
   ne spomen' veće nju, er sam kriv kako pas. 
DŽIVO 
Ah da si blaženi, nut učin' na moj svjet.  
   oto se oženi, mirno ćeš poživjet. 
MARO
Ako se ne zgodi da budu za moj grijeh 
   dovesti kugodi od ćudi sadanjijeh, 
ke hoće veće dvaš spenđat neg donesu. 
   Ah, ćaćko ti ne znaš sadanje kakve su.  
DŽIVO
 
Ne čine toj svake, er niesu, ži mi ti, 
   sve žene jednake; ne moj te strah biti
er dobro svi znamo djevojku mi ovu, 
   za ku te vijeramo.
MARO
 
                    Toj li kćer Perovu? 
DŽIVO
 
I ti ju dobro znaš, er ju si vidio   
   u Gospi brže dvaš kad ju je vodio. 
Što se ištom cjeriš? trjebuje, ži mi ja, 
   da se za nju vjeriš. 
MARO
 
                    Da gdi je prćija? 
DŽIVO
 
Hoc' Maro ino što neg da ti se sad zbroji? 
MARO
  
   Kad ti hoć', ne ništo.  
DŽIVO
 
                    Zbrojena ti stoji. 
Veće ti on dava neg ostaje njemu. 
   A nut gdi pazmava s čijem ću doć k njemu. 
Tako zdravo ja, neka ga dozovu, 
   nekadjer pone tja, svršimo stvar ovu.  
MARO 
 
Učini sve što hoć', veće me ne pitaj.  
DŽIVO
 
   Da hod'mo k njemu poć', ter mu ti ruku daj. 
DŽIVO Peru
  
Ser Piero, Addio!
PERO
 
                    O dio te salvi. 
MARO
 
Bon di, Signor mio.  
PERO
  
                    Anzi ste meni vi. 
Što zapovijedate?  
DŽIVO
 
                    Znaš sve što hoću rijet. 
   Prćiju da date, a tebi na čas zet.  
PERO
 
Najprvo ja bogu na tamuj zahvaljam, 
   a za tijem što mogu zahvaljam drugo vam; 
a vaša prćija stoji u soklinu, 
   neka ju ja sada doniet ovdi činu, 
da ti se priboji i da t' se izmjeri.   
MARO 
 
   Neka tako stoji, podaj ju ti kćeri. 
PERO
 
Veće se pouzda u nju neg u mene. 
DŽIVO
  
   Ljubav ih ohuzda prije neg se ožene. 
Kad hoć, tuj da stoje, hod' svrš'te najbrže.  
MARO 
 
   Ćaćko se još boji da se ne razvrže.  
DŽIVO 
Pođ'mo rieč istom dat, zašto će notar pak 
   otiti u pregat; neka je miran svak.
MARO
 
Hodimo zaboga neka se skapulam 
   da prije ovoga. 
PERO
 
                    Kako je drago vam.

 
Svrha tretjega ata i tako svrši ovo govorenje.

Komedija VII