Море му шкриње
Море му шкриње

Док морем плови усамљена лађа 
и млади морнар на њој док бдије, 
гледа како вали га њишу, 
и морска пјена на њег' се смије.

Ево му вали у сусрет иду, 
његови бијели јастуци, 
пјена му лака бијела плахта, 
негдје у морској матици.

Око му гледа пучину плаву, 
срце му трепти, јер бура пријети, 
једина жеља кроз мисли кружи, 
вољену мајку још једном видјети.

И пази ево лађе му тоне, 
морски је вали кидају, 
а негдје на дну те морске таме, 
шкољке му шкрињу скидају.

Поезија