Сан Краљевића Марка/16
УГЛЕД 3 
(Предел се промени у варош Београд, многи људи долазе, једни праве храм Свеславије, други међутим певају). 

ХОР: 
Диж'те, Србљи, дижите 
   Спомен славе, 
Ту нек гори пламеник, 
Чистог чувства жртвеник; 
Диж'те, Србљи, дижите 
   Спомен славе. 
Када бесни мучитељ 
   Човечества, 
Земља стење и страда, 
Из облака крв пада, 
Клетве небо достижу 
   Угњетени'. 
Кад с' укаже добротвор
   Рода свога, 
Све с' радошћу осипа,
Срећа даре просипа, 
Млад и стар му песмама 
   Име слави. 
ЈЕДАН ЧИНОВНИК: 
На дан славе и радости српске 
Развија се цвет внутрењег чувства, 
Дух се диже умилног потомства 
Славит' име својих праотаца. 
Име красе дела благородна, 
Поднесена отечеству драгом; 
Част и хвала вековечна сваком, 
Ко приноси жртве отаџбини! 
ДРУГИ ЧИНОВНИК: 
У нанизу повестнице српске 
Дела славна дичним пламом трепте, 
Кано сјајне у поноћи звезде 
Сама себи светилнике пале. 
Ал' је радост срећноме потомку 
Спомињати претке своје врле, 
Приносит' им даре неумрле, 
У прсима хранит' име њино. 
ЈЕДАН ГРАЂАНИН: 
Као што подлост презрења је мати, 
Тако врлост признателност прати. 
ПРВИ ЧИНОВНИК: 
У свештеном восторгу потомство 
Диже овде српско Свеславије, 
Ценећ' сваког благо усрдије, 
Сваку ревност поднесену роду. 
ГРАЂАНИН: 
Пун'те, Србљи, храм народне славе 
Врлих дела заслугама чистим; 
Свеславије што је богатије, 
То је већи знак општега добра. 
ЧИНОВНИК: 
Народ српски у тами времена 
Валовима закопан лежаше, 
Без светлости, без гласа, служаше 
Својим страст'ма и туђина власти. 
И роди се велики Немања, 
Земљу своју доведе до свести, 
Са сином је великим просвети, 
Прероди је, диже и украси. 
Образ сина, светитеља Саве 
У Божијем храму Србин слави. 
ДРУГИ ГРАЂАНИН: 
Образ оца нек' се вечно слави 
У храмини Свеславија српског. 
(Уложи лик Немањин у Свеславије). 
ПРВИ ЧИНОВНИК: 
Тако земља корачаше тихо, 
Док не плану дух силна Душана; 
Њим држава постаде пространа 
И диже се к невиђеном блеску. 
У Свеславју нек' му дично име 
Са усхитом род српски спомиње! 
(Метне лик). 
ДРУГИ ЧИНОВНИК: 
Похвално је земљу ширит' своју. 
Пределима новим богатити, 
Започету славу умножити, 
Венцу ново придавати цвеће; 
Ал' славније јест пропадшу славу 
Обновити са слабачком војском, 
И довести на светило дана 
Што је дуго време тамновало. 
Сјајна дела таковог јунака 
Не мож' уста нахвалити српска. 
ПРВИ ЧИНОВНИК: (узме лик Карађорђа): 
Као Немањи свога рода втором, 
Нек' му слава вековечна буде, 
Чрез његове исполикске труде 
Сад ужива Србин лепе плоде. 
(Метне му лик у Свеславије). 
ГРАЂАНИН: 
Кој' се вољно жртвују за народ, 
Презирући опасност и беде, 
За слободу живот кој' полажу, 
Нити труда, нит' подвига штеде, 
Достојни су српског Свеславија, 
Да им спомен неумрло сија. 
ДРУГИ ЧИНОВНИК: 
Ти Милоше, врсни Обилићу, 
Цар Лазаре, храбри Југовићи, 
Хајдук Вељко, Васо Чарапићу, 
И сви бодри витезови српски, 
Кој' сте земљу оросили крвљу, 
Кој' сте муке подносили сваке, 
За свој народ живот жртвовали — 
Србин лије сузу умиљења 
При спомену ваших лепих дела, 
И венац вам благодарно плете 
У свештеном пантеона храму. 
(Ређају ликове). 
ПРВИ ЧИНОВНИК: 
Племенит је сваки онај јунак, 
Кој' се бори за слободу дома; 
Племенит је равно сваки јунак, 
Кој' се бори за слободу ума. 
Штитом тврде закриљем истине 
Поражава сујеверје глупо, 
Лицемерју наличије скида, 
Лаж напада, притворство открива, 
Са завишћу и гоњењем бори с', 
Сво спокојство и живота струје 
Општем добру радо посвећује. 
ДРУГИ ЧИНОВНИК: 
Лик мудраца српског Доситеја 
Цени Србин у свом Свеславију; 
Нека види кој' нас порочава, 
Да и науке српски народ љуби. 
Поред њега певац нам је мио, 
Кој' је с духом народним живио. 
(Метне лик Доситејев и Мушицког). 
ПРВИ ЧИНОВНИК: 
Пак и они, кој' су дела српска 
Одржали у спомену верном,
Да дедова наших стару славу 
Чита позни потомак и странац: 
Мудри Данил, Бранковић и Рајић, 
Нека диче Свеславије српско! 
Оно светлост получава од њих, 
Па у њему нек' и сами светле. 
(Поређају ликове).

Сан Краљевића Марка