Две гранчице
Прелетеле преко мора
До две тичице
И пренеле преко мора
До две гранчице.

Једној тици преко мора
Грана увела;
Друга грану преко мора
Сретно пренела.

Обе тице баш на моје
Село падоше,
Баш над мојом кућом 'вако
Зборит' стадоше:

„На дом овај спустићемо
Грану увелу,
А суседу однећемо
Грану зелену.“

Ја зачуђен с прага слушам
Обе тичице,
Па размишљам, шта ће бити
Од те гранчице.

Кад ујутру — авај туго! —
Данак освану,
А мом брату мала ћерка
Болом издану!

Ну суседу зелен-грана
Боље годила;
Преконоћ се њему мала
Ћерка родила!

Ој, ви тужне и жалосне
Моје тичице,
Не носите дому моме
Свеле гранчице!

Та у њему туге има
Доста и тако! —
Кад на туге све помислим ,
Бих се заплак'о!

Извор 
1885. Стражилово, лист за забаву, поуку и уметност. Година прва. стр. 97-98.

Јован Грчић Миленко
1885.