Јаквинта/63
ПРОМЕНА
Врт манастира светог Сергија и Ванха. Улази ДОБРОСЛАВ, калуђерски одевен са штаком у руци и пипајући по зиду.
ПОЈАВА I

ДОБРОСЛАВ (сам):
Чудновато!
С тамницом вечном својих очију 
Помирити се јоште не могу,
Ко да то није иста судбина 
Од колевке што ме је пратила.
О, ал’ је тамно!
У гробницу ме живу бацише 
Да никад више сунца ие видим,
С истока плавог кад се појави 
Да наших гора љуби врхове.
Да, то је она стара судбина 
Над круном што се шири... ликује!
Ко тежи њојзи нека жтрвује 
Живот и срећу!

Јаквинта