Писмо мајци (Ћићко)
Мајко!

Видим те како седиш сама

И тужиш у дну шљивика.

Мислиш: убили су га негде, 

Ко зна код ког врбака. 

Шпанија? Где је та земља?

Да продам све до коже, 

Да ли бих за њега сазнала?

Он је тако сладуњав и жут, 

и ров за њега није. 

Непријатељ је суров и љут,

а он не уме да се крије. 

Мајко, 

знам колико твоје срце зебе.

Хиљаде нас мисли на своје драге

Из Шпаније поздрављам сестру и тебе

и мислим на твоје очи благе. 

А ми ћемо ићи све даље, 

кроз градове, шуме и биље

и уз поздрав који нам народ шаље

од Телуела, Бургоса и Севиље.

Вратићемо се ипак вама, 

да би направили свој пут, 

диктатура мора да се слама

и режим крвав и крут 

и онда веселиће се земља сва, 

нестаће фашистичког зла, 

оборићемо стара зла

и певаће се Интернационала!

Извори 

Песме Ратка Павловића Ћићка