Пучина/34
Х

Гђа ЖИВКОВИЋКА, гђа НИКОЛИЋКА, КАТИЦА, ПРЕЂАШЊИ 

КАТИЦА (улази на средња врата): Две госпође желе... 
ВЛАДИМИР: Нека изволе... 
КАТИЦА (повлачи се). 
ВЛАДИМИР: То су оне. 
ГЂа ЖИВКОВИЋКА (улази под шеширом, са њом г‐ђа Николићка. Врло су љубазне према Јованки): Добар дан, госпођо. 
ЈОВАНКА (која постаје колико је то могуће љубазна, иде им у сусрет): Добар дан, госпође, добро ми дошле! Тако вас
давно нисам видела. (Нуди им да седну.) 
ВЛАДИМИР (клања се) Моје поштовање. 
Гђа ЖИВКОВИЋКА и гђа НИКОЛИЋКА (хладно се поклоне Владимиру и заузму места). 
ВЛАДИМИР (за се): Изгледа да је Станковић већ учинио своје. (Гласно) Допустите, госпође, да се Ја удаљим. (Поклони се, као
и оне њему, и оде.) 

Пучина