Смрт кнеза Доброслава/36
ПОЈАВА II
РАДИМИР и РАТКО.

 
РАДИМИР:
А сад и ја правду да извршим. 
(Скида мач са зида.)
Мил'јенков је ово мач, од њега 
Кнез Доброслав мора погинути. 
Ти, вратару, и у ово доба 
Можеш његов замак отворити: 
Једни кључи у тебе су, рече, 
А у њега други. Хајд'мо с мјеста. 
Кад бих зору чек'о, од оваког 
Нестрпљења дочек'о је не бих. 
Ти предњачи. — Као да с устежеш? 
РАТКО: 
Стражама је окружен сав замак; 
Па ће пуцат на нас. 
РАДИМИР: 
Под твојом су 
Запов'јешћу; би л' у овом часу 
Услугу ми твоју одрекао? 
Ноћас си ме од најљуће сумње 
И од саме смрти избавио; 
Ну још н'јеси ништа учинио 
Ако м' одмах не уведеш тамо. 
РАТКО: 
Хтједох теби да сачувам живот, 
Али нећу ни његов да издам. 
РАДИМИР: 
И не можеш, јер животи наши 
Само стоје у божијој руци. 
Је л' Бог ову ноћцу означио 
Да посљедња Доброславу буде, 
Бити ће му, све и кад ме не би 
Ти у његов пропустио замак; 
Није ли је означио? онда 
Знај, живјеће баш да не доведеш 
До његове постеље, и ондје 
Везана га мени под нож бациш. 
А од тебе то не иштем, нити 
На њ лупешки ударити мислим. 
У оружју нашем 
Божја ће се правда огледати. 
(Улази Богдан.) 
БОГДАН: 
Добрила је, кнеже, на самрти, 
Па кнегиња Марија те моли 
Да јој дођеш на опроштај вјечни. 
РАДИМИР: 
На самрти!.. Идем, идем с мјеста. 
(На његов знак одлази Богдан.) 
Јеси л' чуо? не видиш да Божјим 
Пропуштењем сама врата замка 
Преда мном се отварају ? хајд'мо. 
РАТКО: 
Код постеље самртничке ваљ'да 
Господ блажа улиће ти чуства. 
(Богдан опет улази.) 
БОГДАН: 
Отац Дојмо као изван себе 
Дошао је и за тебе пита. 
РАДИМИР: 
Тај би сада омести ме мог'о. 
Одведи га там' у крајну собу, 
И говором позабави. Ја ћу 
Скоро доћи. Овом другом страном 
Ми на врата, Ратко, похитајмо. (Отиду.) 

Смрт кнеза Доброслава