Mada/14
ŠENA ČETRNAESTA
GABRO, FANTAZIJA i LUKA
GABRO: Ko je doli? Ko kuca? 
FANTAŽIJA: Gosparu Luka, otac joj je u kući; čuo me i ozvo mi se. Nije li bolje da se retiramo, dokle je na brijeme, er me strasnije od njega nego li od vraga? 
LUKA: Sinjor, no, neću da se retiravaš, da se ne bi on stavio u kojigodi suspet i ne učini koju godi resolucion stravagantu više gospoje Made i više nas; ne boj se ništa, kucaj opeta! 
FANTAŽIJA: Ja se ne bojim, ma sam deboto umro od straha, i ako ti bude potreba od trijake za flata, ja sam je spravio in abondanza. 
LUKA: Pralju ti, da kucaš. 
FANTAŽIJA: Ja ću kucat, ma kad izide, što mu ću rijeti? 
LUKA: Što mu drago; ti imaš sto partita u glavi a sad si se izgubio u najvećoj potrebi. Saldo! 
FANTAŽIJA: Lasno je tebi, er si za kantunatom, ma meni smrdi stupin od fata. Gosparu, largamo se per vita tua! 
LUKA: Pralju ti, da hoću da se dospije ova fačenda; via onamo, poltron da niente! 
FANTAŽIJA: Gosparu, reservamo to za bolje okažioni a ostavimo setoga posla! 
LUKA: О che pacienza! Non ce tempo da perder! O Fantažija, hodí delongo, pralju ti! 
FANTAŽIJA: Ne izgubi me, gosparu, tako ti onoga, što smo izjeli i popili zaedno. 
LUKA: Strašiva beštijo da niente, da tako bi te u jednoj potrebi izgubio, tako li se ja mogu u tebe ufati? 
FANTAŽIJA: Stavio me si u pontiljo; ja absolumente imam s tebe po­ginuti, er mi srce ne dava otiti. Però idem, ma ne ostavi me, moj dobri gospar! Tik, tok, tik! 
GABRO: Ko je doli? ozovi se! 
FANTAŽIJA: Ja sam, sinjor Gabrielle; a sada što ću rijeti? 
GABRO: Oè, Fantažija! što pretenđaš oko ove kuće? 
FANTAŽIJA: Ja sam, sinjor, u falo htio doći njeku stvar. Gospoja Mada! misericordia! gosparu, falio sam. 
GABRO: A od ništa čovječe! Tako se dohodi insolencije činiti? Čekaj! 
(Odi ga mlati) 
Svrha prvoga ata.

Референце 

Mada