Краљица Јакинта/20
СЕДМИ ПРИЗОР
Соба у двору Удобића. — Касно у вече. Он сам у полу свучен седа.)

УДОБИЋ:
Зло краљ ради... сасвим се измени. 
Небих никад мог'о веровати 
Да се тако ко изменит' може!
Водом крв му већ постаде људска.
Нико не зна, што га сутра чека.
И ја за се већ почињем зебсти.
Право има жупан кад говори:
Да се круна покојним признаје.
(Неко куца на врата.)
Ко сад куца? Шта то значи?... Ко је?
(С поља.)
Жупан Рашки жели к теби ући.
УДОБИЋ (отвара):
Мора да је зло, кад сад долази.

Краљица Јакинта