Стари завјет (Даничић)/2. Мојсијева
Књига изласка

Друга књига Мојсијева

која се зове Излазак 

 
<div class="indent">

Глава 1 

 Ово су имена синова Израиљевијех који дођоше у Мисир, дођоше с Јаковом, сваки са својом породицом:

 Рувим, Симеун, Левије и Јуда,

 Исахар, Завулон и Венијамин,

 Дан, и Нефталим, Гад и Асир.

 А свега бијаше их од бедара Јаковљевијех седамдесет душа с Јосифом, који бјеше у Мисиру.

 А Јосиф умрије и сва браћа његова и сав онај нараштај.

 И синови Израиљеви народише се и умножише се, и напредоваше и осилише веома, да их се земља напуни.

 Тада наста нов цар у Мисиру, који не знадијаше за Јосифа;

 И рече народу својему: гле, народ синова Израиљевијех већи је и силнији од нас.

 Него хајде мудро да поступамо с њима, да се не множе, и кад настане рат да не пристану с непријатељима нашим и не ударе на нас и не отиду из земље.

 И поставише над њима настојнике да их муче тешким пословима; и грађаше народ Израиљев Фараону градове Питом и Рамесу.

 Али што га више мучаху то се више множаше и напредоваше, да се грожаху од синова Израиљевијех.

 И жестоко нагоњаху Мисирци синове Израиљеве на послове,

 И загрчиваху им живот тешким пословима, блатом и опекама и сваким радом у пољу, и сваким другим послом, на који их жестоко нагоњаху.

 И још заповједи цар Мисирски бабицама Јеврејским, од којих једној бјеше име Сефора а другој Фува,

 И рече: кад бабичите Јеврејке, и у порођају видите да је мушко, убијте га, а кад буде женско, нек остане живо.

 Али се бабице бојаху Бога, и не чињаху како им рече цар Мисирски, него остављаху дјецу у животу.

 А цар Мисирски дозва бабице, и рече им: зашто то чините, те остављате у животу мушку дјецу?

 А бабице рекоше Фараону: Јеврејке нису као жене Мисирке; јаче су; док им дође бабица, оне већ роде.

 И Бог учини добро бабицама; и народ се умножи и осили веома;

 И што се бабице бојаху Бога, начини им куће.

 Тада заповједи Фараон свему народу својему говорећи: свакога сина који се роди баците у воду, а кћери све остављајте у животу.

2. Мојсијева, глава 2 

 А неко од племена Левијева отиде и ожени се кћерју Левијевом.

 И она затрудње и роди сина; и видјећи га лијепа кријаше га три мјесеца.

 А кад га не може више крити, уже ковчежић од сите, и обли га смолом и паклином, и метну дијете у њ, и однесе га у трску крај ријеке.

 А сестра његова стаде подаље да види шта ће бити од њега.

 А кћи Фараонова дође да се купа у ријеци, и дјевојке њезине ходаху крај ријеке; и она угледа ковчежић у трсци, и посла дворкињу своју те га извади.

 А кад отвори, видје дијете, и гле, дијете плакаше; и сажали јој се, и рече: то је Јеврејско дијете.

 Тада рече сестра његова кћери Фараоновој: хоћеш ли да идем да ти дозовем дојкињу Јеврејку, да ти доји дијете?

 А кћи Фараонова рече јој: иди. И отиде дјевојчица, и дозва матер дјетињу.

 И кћи Фараонова рече јој: узми ово дијете, и одој ми га, а ја ћу ти платити. И узе жена дијете и одоји га.

 А кад дијете одрасте, одведе га ка кћери Фараоновој, а она га посини; и надједе му име Мојсије говорећи: јер га из воде извадих.

 И кад Мојсије бијаше велик, изиде к браћи својој, и гледаше невољу њихову. И видје гдје некакав Мисирац бије човјека Јеврејина између браће његове.

 И обазрев се и тамо и амо, кад видје да нема никога, уби Мисирца, и закопа га у пијесак.

 И сјутрадан изиде опет, а то се два Јеврејина свађаху, и рече оному који чињаше криво: зашто бијеш ближњега својега?

 А он рече: ко је тебе поставио кнезом и судијом над нама? хоћеш ли да ме убијеш као што си убио Мисирца? Тада се Мојсије уплаши и рече: заиста се дознало.

 И Фараон чув за то тражаше да погуби Мојсија. Али Мојсије побјеже од Фараона и дође у земљу Мадијамску, и сједе код једнога студенца.

 А свештеник Мадијамски имаше седам кћери, и оне дођоше и стадоше захватати воду и наљевати у појила да напоје стадо оца својега.

 А дођоше пастири, и отјераше их; а Мојсије уста и одбрани их, и напоји им стадо.
1 Пет. 3:7
 И оне се вратише к оцу својему Рагуилу; а он рече: што се данас тако брзо вратисте?

 А оне рекоше: један Мисирац одбрани нас од пастира, и нали нам и напоји стадо.

 А он рече кћерима својим: па гдје је? зашто остависте тога човјека? зовите га да једе.

 И Мојсије се склони да живи код онога човјека, и он даде Мојсију кћер своју Сефору.

 И она роди сина, и он му надједе име Гирсам, јер сам, рече, дошљак у земљи туђој.

 А послије много времена умрије цар Мисирски; и уздисаху од невоље синови Израиљеви и викаху; и вика њихова ради невоље дође до Бога.

 И Бог чу уздисање њихово, и опомену се Бог завјета својега с Аврамом, с Исаком и с Јаковом.

 И погледа Бог на синове Израиљеве, и видје их.

Глава 3 

 А Мојсије пасијаше стадо Јотору тасту својему, свештенику Мадијамскому, и одведе стадо преко пустиње, и дође на гору Божију Хорив.

 И јави му се анђео Господњи у пламену огњеном из купине. И погледа, а то купина огњем гори а не сагоријева.

 И Мојсије рече: идем да видим ту утвару велику, зашто не сагоријева купина.

 А Господ кад га видје гдје иде да види, викну га Бог из купине, и рече: Мојсије! Мојсије! А он одговори: ево ме.

 А Бог рече: не иди овамо. Изуј обућу своју с ногу својих, јер је мјесто гдје стојиш света земља.

 Још рече: ја сам Бог оца твојега, Бог Аврамов, Бог Исаков и Бог Јаковљев. А Мојсије заклони лице своје, јер га страх бијаше гледати у Бога.

 И рече Господ: добро видјех невољу народа својега у Мисиру, и чух вику његову од зла које му чине настојници, јер познах муку његову.

 И сиђох да га избавим из руку Мисирских, и да га изведем из оне земље у земљу добру и пространу, у земљу гдје млијеко и мед тече, на мјесто гдје су Хананеји и Хетеји и Амореји и Ферезеји и Јевеји и Јевусеји.

 И сада ево вика синова Израиљевијех дође преда ме, и видјех муку, којом их муче Мисирци.

 Сада хајде да те пошљем к Фараону, да изведеш народ мој, синове Израиљеве, из Мисира.

 А Мојсије рече Богу: ко сам ја да идем к Фараону и да изведем синове Израиљеве из Мисира?

 А Бог му рече: ја ћу бити с тобом, и ово нека ти буде знак да сам те ја послао: кад изведеш народ из Мисира, служићете Богу на овој гори.

 А Мојсије рече Богу: ево, кад отидем к синовима Израиљевијем, па им речем: Бог отаца ваших посла ме к вама, ако ми реку: како му је име? шта ћу им казати?

 А Господ рече Мојсију: ја сам онај што јест. И рече: тако ћеш казати синовима Израиљевијем: који јест, он ме посла к вама.

 И опет рече Бог Мојсију: овако кажи синовима Израиљевијем: Господ Бог отаца ваших, Бог Аврамов, Бог Исаков и Бог Јаковљев посла ме к вама; то је име моје довијека, и то је спомен мој од кољена на кољено.

 Иди, и скупи старјешине Израиљске, па им реци: Господ Бог отаца ваших јави ми се, Бог Аврамов, Исаков и Јаковљев, говорећи: доиста обидох вас, и видјех како вам је у Мисиру.

 Па рекох: извешћу вас из невоље Мисирске у земљу Хананејску и Хетејску и Аморејску и Ферезејску и Јевејску и Јевусејску, у земљу гдје тече млијеко и мед.

 И они ће послушати глас твој; па ћеш ти и старјешине Израиљске отићи к цару Мисирском, и рећи ћете му: Господ Бог Јеврејски срете нас, па ти се молимо да изидемо три дана хода у пустињу да принесемо жртву Господу Богу својему.

 А ја знам да вам неће допустити цар Мисирски да изидете без руке крјепке.

 Али ћу пружити руку своју, и ударићу Мисир свијем чудесима својим, која ћу учинити у њему: и послије ће вас пустити.

 И учинићу да народ нађе љубав у Мисираца, па кад пођете, нећете поћи празни;

 Него ће свака жена заискати у сусједе своје и у домаћице своје накита сребрнога и накита златнога и хаљина; и метнућете на синове своје и на кћери своје, и оплијенићете Мисир.

Глава 30

Глава 40