(У одбљеску бл'једих зв'језда)
Петар Кочић 

(У одбљеску бл'једих зв'језда)

У одбљеску бл'једих зв'језда, што с висине
тужно сјају.
Под печатом разорења н'јеме хумке почивају.

Свуд тишина мртва влада под окриљем 
благе ноћи,
Само гдјекад к'о да јекне бони јаук у самоћи.

Лаки листак са гранчице, што га вјетрић 
с болом креће,
К'о да тугу слатку буди за споменом давне 
среће.

Он шумори пјесму ноћну над хумкама 
давних снова,

Што их крије мрачним велом потавњели 
низ гробова.

Њежни звуци затрепере и јаук се бони чује,

К'о да слушам глас утјехе, што кроз поноћ
одјекује:

"Оживиће мили снови, ускрснуће слатка нада

И јекнуће пјесма звучна на гитари вјечна склада".

Занесе се срце боно, опијено пјесмом милом,

Што је шуми лаки листак под поноћним 
тавним крилом.

Окићена љупким в'јенцем, на мене се прошлост 
смије,

Дочарава прошле дане и вјером ми груди грије.

Али јава, клета јава одједанпут све поруши

И ускрсну црну сумњу у рањеној мојој души.

                                         *

Свуд руине, развалине, минулога милог доба -

У одбљеску бл'једих зв'језда свјетлуца се гроб 
до гроба.

Напомене 

И ова пјесма, написана у Бечу, штампана је у Босанској вили, XVI, 1901, бр. 17-18, дакле одмах иза претходне.

Извори 

 Петар Кочић: САБРАНА ДЈЕЛA I-IV, Ars libri • Бесједа • ТИА Јанус и Пројекат Растко библиотека српске културе на Интернету, aприл 2002.

Петар Кочић