Свадба Ришњанин Селима и Лимун хајдук


Напомене 
Извор: Дубровачки рукопис, бр. 66. 
Овде према: Богишић, бр. 118, стр. 331-334. Наслов у збирци Валтазара Богишића преузет из рукописа. 
Мотив: удар хајдука на сватове. 
Варијанте: Вук, СНП III, бр. 68; Пјеванија, бр. 144, Hörmann I, br. 6.
Коментари: Мотив „крвавих сватова" веома је популаран у епској поезији. Легенда о сватовским гробљима среће се и код хришћана и код Муслимана (в. „Svatovsko groblje na Koritima“, Hörmann, I, ћг. 6). У варијантама овог мотива у дијахронијској перспективи на делу jе процес епске идеализациЈе те покушаj оправдавања неприхватљивих поступака хајдука са становишта обичајног права, по коме удар на сватове и кварење девојачке среће представља велик грех. У старијим записима хајдуци без предомишљања ударају на сватове, девојка и сви сватови по правилу гину. Мотив удара хајдука на сватове најчешће се везује за Лимуна хајдука. Из архивских извора видимо да то нипошто неће бити случајно. У дубровачким документима често се истиче његова суровост према женама.
          Према неким тумачењима Лимо харамбаша је буљубаша Драгојло који се помиње у которским споменицима (Ристо Ковијанић и Иво Стјепчевић, „Хајдуци у Боки до Морејског рата“, 163). У народном предању Боке сачувано је сећање да је Лимо имао кулу у Столиву, одакле се дозивао преко Залива с Бајом, који је столовао у Перасту.

Извор
 Валтазар Богишић: Народне пјесме из старијих, највише приморских записа, књ. 1, Биоград, 1878., стр. 331-334.

 Бошко Сувајџић, Епске песме о хајдуцима и ускоцима, антологија, Гутенбергова галаксија, Београд, 2003., стр. 248-251.

Бошко Сувајџић: Епске песме о хајдуцима и ускоцима
Српске епске народне песме
Збирка песама Валтезара Богишића