Носталгија (Душан Срезојевић)
Носталгија

У зимско јутро маленога града 
Вуку се мутне силуете људи. 
Оловни оклоп непојамних јада. 
Тишти ум грозно и да се излуди.

Пред перспективом невољнога пута, 
Личећи каквој чудовишној буби
К'о у бунилу силуета лута 
За мишљу које смисао се губи.

И кад на мутном новембарском своду, 
Као магијом, указа се сунце 
И будећи из мртвих снова воду 
Пурпурном кишом запраши врхунце;

Застремише све главе у висину, 
С очима мутног, грозничавог сјаја, 
Загњуреним у бездану дубину 
Пурпурних њива пружених без краја.

Напомене 

Носталгија. — Бранково коло,  1911, XVII, 29 и 30, 456.

Извори 

 ЗЛАТНИ ДАСИ. — Светлост, Крагујевац, 1975.

Душан Срезојевић