Женидба Милоша Обилића/27
ПОЈАВА VII
У собу улети Грабанцијаш.

ГРАБАНЦИЈАШ:

Стојте!

(Махне над свима штапићем и камо се која гдје затекла, тако се свака и скамени.)

Кам на камо чврсто стоји,
Санак своје жртве броји,
Ноћ се спрема,
Гора др’јема
Над свијетом слази сан;
Стојте, стојте,
Не чекајте;
Камен спава ноћ и дан!

(Приђе Равијојли и такнув је штапом, зове:)
 
Равијојло!

РАВИЈОЈЛА (кроза сан):

Хој!

ГРАБАНЦИЈАШ (напери штапић њеним грудима): 

Мрак у гори,
Ноћ у доли;
Тамом пути 
Обасути,
Небо, земља спи;
Над планином 
И урвином 
Дижемо се ми.

(Полази назатке излазу. Равијојла са опруженим рукама, ступа за њим и нестаде их у коридору. — Олуја једнако. За позорницом чује се мушки хор.)

МУШКИ ХОР:

Раскрили шимшир-врата,
Невјесто мила,
Да соко златопери 
Не ломи крила.
Из двора нева кличе,
Сватове виче:
Откуд ми свати, пошли,
Добро ми дошли!

Женидба Милоша Обилића