Краљица Јакинта/26
ТРИНАЈЕСТИ ПРИЗОР
(Бојно поље.)
(С десне стране дође Удобић. Вукан и многи кнезови.)

УДОБИЋ (у ходу Вукану говори):
Владимир је у свом праву био,
Небеше ти кћери обрицат' му.
(Погледи на лево.)
Сад на згодно место наиђосмо.
Одовуд се види непријатељ.
Лепа војска... ал’ не поуздана...
А нису се ни добро сместили...
Ако тек нам бог на пут не стане,
Победа ће данас наша бити.
(Вукану.)
Ја сам круну твом зету обрек'о.
И твој ће је зет данас добити.
То је воља и све друге браће.
Од Јакинте сам нас бог сачува.
ВУКАН (неугодно):
Али сам јој тврду реч задао 
Да ће круну њезин син добити...
УДЕБИЋ (упадне му у реч):
Ако твојим буде зетом. Ово 
Неби, нити може бити. Дакле...
(Погледи на лево.)
Но ено се дижу противници;
Хајд’ у војску, ваља ударати.
(Оду на десно.)

Краљица Јакинта