Курјак и коњ
Стар курјак упази добра коња. Не поузда се јавно на њега ударити, бојећи се ил' да му не утече, или да га неће моћи надвладати. Намисли да га с преваром придобије. Приступи кротко и упита га за здравље. Коњ подозре лукавство и науми с клинцом клинац истерати. Каже му да се у осталом добро находи, но да се је стражњом ногом на ивер набô и да га нога љуто боли. „ То је најлакше, xoди да ти зубма извадим ивер”. Стане коњ и подигне ногу, а кад види курјака близу, лупи ти нам га у губицу, те му све зубе распрска, пак одскаче преко поља. А курјак остане јаучући и себи говорећи: „Досад си лагао, а сад си баш долагао!” 

Наравоученије

Овако се најпосле свакому догоди ко се у неправду, лаж и превару узда,

Извори 
 Антологија српске књижевности 

Басне
Доситеј Обрадовић