Постанак љубичице
Војислав Илић 

Јунона, дојећи сина на своме облаку плавом,
Осети над главом својом глас свога љубљеног мужа
И поглед обрати горе. Високо над њеном главом
   Шарена дуга се пружа.
И Арес с осмехом стоји. Божица стидно се трже,
   И груди заклони брже.

Ал' чиста капљица једна из груди матере младе
Кô светла, јутарња роса на травну земљицу паде,
И јасно затрепта тамо. А Химен са свога трона
Благослов ниспосла штедри на место где паде она.
   И нежна кô њено лице
Изниче стабљика танка у младој пролетњој трави,
И на њој зелени листак и цветак азурно плави
   Невине љубичице.

јул 1890.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 188, 2. књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић