О земљо моја...
Алекса Шантић 

О земљо моја, што те тако боли?
Зашто ме вјечно трзају и море
Јауци дуги из твоје дубине?

"То моје срце премире и гине
У тврдом мразу, без сунца и зоре."

Зар твоме срцу не допире огањ
Нашијех срца? Зар душе синова
Не грију тебе пламенима својим?

"Ја давно, давно остављена стојим
Сама, у руци судбе и в'јекова."

Па ко ће тешке раздробити санте
На твоме срцу? Ко ли ће из таме
Тргнути тебе с твојим робљем худим?

"Ја мртве из сна уздасима будим,
Јер нема живих да умиру за ме!..."

Шантићеве песме 1905.