Библија (Бакотић) : Авдија
1 Пророчанство Авдијево. Овако говори Господ, Вечни, за Едом: Чусмо глас од Господа, гласник би народима послан: Устајте, идимо сви у рат на Едом!.

2 Гле, малим ћу тебе међу народима учинити, много ћеш ти презрен бити.

3 Понос срца твога превари те, - тебе што у каменим раселинама живиш, који на висинама седиш, и у срцу своме говориш: Ко ће ме на земљу оборити? -

4 Да гнездо своје као оро високо вијеш, да се ти и међу звезде метнеш, ја ћу тебе и оданде оборити, говори Господ.

5 Да на тебе крадљивци или затирачи дођу, па да видиш како ћете опленити! Али носе ли они више него што понети могу? Да берачи вимограда теби дођу, неће ли они пабирака оставити?

6 Ах, како се Исав прегази, и како се нађе благо његово!

7 До границе те отераше савезници твоји, преварише те, надвладаше те пријатељи твоји, замке теби подметнуше који хлеб твој једоше, а да се ти ниси ни сетити могао!

8 Није ли то дан, говори Господ, у који ћу учинити да нестане мудрих у Едому, и мудрости на гори Исавској?

9 Задрхтаће од страха ратници твоји, Темане, јер ће се сви из горе Исавске у покољу побити.

10	За насиље над братом својим Јаковом стидом ћеш се покрити и за увек ћеш ти слишћен бити.

11 У дан кад си супрот њега стајао, у дан кад му војску туђини у робље одведоше, кад туђини на врата његова улажаху, и коцку на Јерусалим бацаху, и ти си као и они био.

12 Не сити погледа свога даном брата свога, даном невоље његове, не радуј се над синовима Јуде у дан пропасти њихове, нити уста своја у дан тескобе развали!

13 Не улази на врата народа мога у дан погибије његове, не сити погледа свога пропашћу његовом у дан невоље његове, и не маши се блага његова у дан погибије његове.

14 Не држи се раскршћа да убијаш избеглице његове, и не издај избегле његове у дан тескобе!

15 Јер је свим народима близу дан Господњи. Како си учинио тако ће ти бити, дела твоја на твоју ће главу пасти.

16 Јер како сте ви на светој гори мојој пили, тако ће и сви народи без престанка пити; пиће, прогутаће, и биће као да их никад било није.

17	Али ће спасење на гори Сиону бити, и она ће света бити, и дом ће Јаковљев повратити наслеђе своје.

18 Дом Јаковљев, он ће огањ бити, а дом Јосифов ће пламен бити, ал' ће дом Исавов стрњика бити коју ће они спалити и изгорети. Ништа неће остати од дома Исавова, јер је Господ тако рекао.

19 Они с југа гору Исавову ће држати, а оми из равнице земљу Филистејску; држаће они земљу Јефремску и Самаријску, а Венијамин Галад ће имати.

20 Робље од ове војске синова Израиљевих имаће земљу Хананску до Сарепте, а робље Јерусалима које је у Сефараду јужне ће градове држати.

21 На гору Сиона изићи ће избавитељи да гори Исава суде и краљевство ће Господу припасти.