Немања/16
СЕДМИ ПРИЗОР

КНЕЗ ВЛАДИМИР (сам, гледајући за Гоиславом, глади се угодно по бради):
Овај мој је! Великим, великим 
Кораком се цели примакосмо!
Све је тако, како сам мислио.
Једни кажу, најтежа је књига 
Нарав људска; али се варају!
Све, што т’ треба, у овом је слогу:
Страст и корист све за собом води,
Узми ове у руку, па владај!
Ал’ сам себе не дај оседлати,
Под најмањим прон’о си коланом...	
Овај Крусић слеп је код очију;
Дош’о к’ мени, да му ја помогнем!.. 
Дај да идем краљу, да довршим,
Што сам тако згодно започео.

ЗАВЕСА ПАДА.

Немања