Видов-дан
С Ловћена вила Авали стиже,
С Авалом сестром небу се диже...
Згрљене бајно сестринским жаром,
Љубећ‘ се силно с верношћу старом,
Крилима витим Београд штите,
Над њиме лебде... песмом га ките;
А песма звучна Београд свила,
Божанска кроз њу трепери сила :
Ој Велик-дане, ој Видов-дане,
Промисла чедо и зоре ране,
Залого братства, јединства споно,
Поздрављен да си!... Бог нам те дон‘о!...
Данас нам крван ти ниси више,
Злотвори српски стидно се скрише,
Зависти клетој душа им греде,
Ој Видов-дане, са тебе бледе!...

Србињска мајко, изведи чеда,
Данашње славе нек свако гледа,
Запоји душу слогом Владара,
Занесе мисли струјом Вардара...
И Шар-планине задахне миром,
Камена Скадра освежи виром...
Неретви плахој поглед да вине,
С Врбаса зору гледа да сине!...
О, ликуј Српство!... Са веља чара
Поздрављај Оба Српска Владара :
Србије Краља и Кнез — јунака,
Од Црне Горе дива, горштака!...
Добро нам дош‘о витешки Кнеже,
Братинска љубав давно нас веже...
А славу Твога јуначка жића
Нек прати вазда дух Обилића!.....

Извори 
 Вечерње новости, бр. 165 од суботе 15. јуна 1896., насловна страна.

Поезија
1896.