Пјев'о бих ти
Пјев’о бих ти, ако хоћеш, —
О сунчевом свјетлом сјају,
Пјев’о бих ти и о зори
И о небу — и о рају.

Тепо бих ти — као голуб
Голубици када гуче.
Шапт’о бих ти слатке рјечи —
Моје дивно, бајно луче!

Кад бих мого и звјездице
Са неба бих скин’о мила,
Њима бих те окитио
Да би јоште љепша била.

Пјев’о бих ти, теп’о бих ти,
У звјезде те окитио, —
Шта чинио јоште не бих
Ал’ кад не бих Србин био!

Јер Срб не зна ништа друго
— Што и вр’јеме још да губи —
Та он знаде што ј’ најљепше
Зна да грли и да љуби...

Извор 
1893. Босанска вила, лист за забаву, поуку и књижевност. Година осма, број 6-7, стр. 77.

Светозар Ћоровић