Mada/37
ŠENA SEDMA
LUKA i FANTAŽIJA (s) skalom
LUKA: Hodi, veće brijeme je. 
FANTAŽIJA: Od kojega si vražjega drva usičena, teška ti si, čini mi se, da nosim skalu od galije ali od vješala. Evo je, gosparu, gdje ću š njom? 
LUKA: Arankaj 'e odi uz funještru i hodi gori! 
FANTAŽIJA: To ja? Nemoj, moj dobri gosparu, nijesam ja inamoran, ovo tebe toka uziti. 
LUKA: Son stuff о od tolicijeh riječi, hodi gori, pralju ti, i što bolje nađeš, 
meći dolu, ja ću primati. Via na poso, ne gubi bremena! 
FANTAŽIJA: Fatte, ma na vjeru mal volontijero, er gonjetam njeko veliko zlo. O, gosparu, ako budem u koj nevoji, znam, da ćeš ti biti alla larga ko i prije, kad me gospar Gabro refresko. Zato da ti sam priporučen! Evo me u kući, a sad što ću činiti? 
LUKA: Kupi sve što možeš i meći niz funještru! 
FANTAŽIJA: Evo jedna peča brokata. 
LUKA: Peča mrežine. 
FANTAŽIJA: Evo jedna kolajna od suhoga zlata, primi je, da se­ ne slomi. 
LUKA: In veritá rista lukovine. 
FANTAŽIJA: Evo ti jedan bačio od srebra. 
LUKA: Ovi je u ognjištu sikuro. 
FANTAŽIJA: Ovo ti skatula s prstenima. 
LUKA: Jesam li ja reko. Ali je pijan ali nezna gdje je. Ovo je batifog. 
FANTAŽIJA: Bogme ti je škuro kо u guzici. Jošte sam nješto napipo ma ne znam što je. Si, si, jedan moskar, drži, da se ne razbije. 
LUKA: Pršut in veritá, horsu sve će mi ovo naopako otiti s ovijem vragom. 
FANTAŽIJA: O, a, evo kašunić od mjedi, ne mogu ga kalati, sam ću ga na ramenu donijeti, a ti, gosparu, imaj pomnju od toga blaga, što sam metnuo, nemo' da što pomanjka, ja gori režem svekoliko u raboš, hoću, da se poslije lijepo dijeli na pola svekoliko. 
LUKA: Evo Gabro per vita mia, a sada ja ću uteći, non voglio saper altro. 
(Odi mu pada knjiga)

Референце 

Mada