Један ловоров лист
Алекса Шантић 
О двадесетпетогодишњици "Босанске Виле"
Ловоре стари, сави своје гране,
Од круна твојих да вијенац вијем
Оној што сестра бјеше нама свијем
У дуге ноћи и туробне дане.

Уз гласе вила око њена чела
Сплети се данас, и на овој груди
Свједоком наше захвалности буди
Оној што сплет је златне слоге плела.

Љета је прошло двадес'т и пет више
Народу српском како сузе брише
И биље носи од села до села.

О пјесмо наша, њој на славу лети!
С душама нашим ти се данас сплети,
Ловоре стари, око њена чела!

Шантићеве песме 1911.