О српском језику/9.5


-{V}-о О царинику, царини и царинарници.
Сви смо сложни у томе, да треба избацити
из службене терминологије туђу реч „ђумрук“,
која је непотребна и неудесна, по што имамо
своју а згоднију.

Код туђе речи пита се увек: од кога смо је
народа примили? Коме имамо да захвалимо на
позајмици? И по томе, којим се саобраћајем
добивају техничке речи, оним путем иде
култура.

Латинску реч  (трговина, )
Грци средњега века претворише у
, од које стари Срби начинише
. Али ми данас не кажемо „кумерак“,
него Турци грчку реч прекројише у ђӧмрык,
а ми од њих узесмо ђумрук.

Ну поред те непотребне туђе речи има
и народна реч царина.

Онај дакле, који је поменуту туђу реч
унео у службени саобраћај и у закон, неје

знао да у народу има домаћа реч то. У
његовом месту и докле се види звоник општинске
му цркве говорило се тако, па крај.

Али према данашњем напредном стању 
о језику зна се ово:
Царина звала се и зове се у нашем
народу, и у старо доба и данас, такса на
робу при увозу и извозу из државе, ,
, ђумручина. (Даничић, Рјечник
из књижевних старина; Вук, Рјечник 
народног језика.) Дакле у дугом животу
и узрасту нашега језика звала се та ствар
тако. Од ње је придев царински.
Тако се звала и зове и администрација
за то, па и писарница за ту администрацију,
као и у другим језицима , ,
ђумрук, али ређе.
Кад се хоће да се избегну два смисла,
онда ту управу, писарницу, кућу ваља звати
царинарница.

Речи са сложеним наставком арница имају
увек леп смисао; оне значе некога радника
собу, радионицу, болту, канцеларију, звање,
као: пекар-(а)н-ица, писарница, књижарница,
дакле и царинарница.

А наставак ара не даје речи лепо значење,
него често презорно, као: дрвара (комора за
дрва), стражара, штенара, бухара (буара, )
и т. д. Пивара значи: где се куха пиво,
а пивница или пиварница где се продаје. С тога
не ваља писати „царинара.“
Цариник зваше се и зове у народу
царински чиновник (, ,
ђумругџија). Од те је речи придев: одређено
цариников, а неодређено и за множину .
Поред те речи говори се данас још и ,
од које је изведена царинарница. Али
је Вук изабрао цариник, као обичнију а лепшу,
па ју је унео и у Свето Писмо.

Предлажем, да вам се лист зове: .

И тим мислим да сам одговорио на сва ваша
питања.

Цариник 1885.

О српском језику