Краљица Јакинта/2
ДРУГИ ПРИЗОР
Кнез Зољко (уђе нагло.)

ЈАКИНТА (похити пред њега.):
Како стоје наше ствари, кнеже?
ЗОЉКО:
Зло, краљице!
ЈАКИНТА:
Занеми злосрећо!
ЗОЉКО:
Риједка је црна перјаница,
А црвену немо’ш пребројити.
ЈАКИНТА:
Људи, људи! — змије и гадови! 
Умирућем сви рекоше краљу,
Да ће круну сину му оставит',
А сад леђа детету окрећу 
И за другом поводе се силом.
ЗОЉКО:
Рашанин је боље поранио 
Тражећ' круну свом будућем зету.
ЈАКИНТА:
Ходи, кнеже, узми пуста блага, 
Па га дели, немој га штедити;
Уз злато ће црна перјаница
За час градске поплавит' улице.
(Оду брзо на деено)

Краљица Јакинта