У позну јесен
Чуј како јауче ветар кроз пусте пољане наше, 
и густе слојеве магле у влажни ваља до...
Са криком узлеће гавран и кружи над мојом главом
мутно је небо сво.

Фркће окисо коњиц и журно у село граби,
и већ пред собом видим убоги и стари дом:
на прагу старица стоји и мокру живину ваби,
и с репом косматим својим огроман зељов с њом.

А ветар суморно звижди кроз црна и пуста поља
И густе слојеве магле у влажни ваља до...
С криком узлеће гавран и кружи над мојом главом,
Мутно је небо сво!

Поезија Војислава Илића
Војислав Илић