Др (комедија у четири чина)/38
VII

МАРА, ПРЕЂАШЊИ 

КЛАРА (потрчи Мари у сусрет и љуби јој руку): Мама, мама, тако се радујем! 
МАРА (збуњена): Ја овај... па јест! 
КЛАРА (узме дете): Пепи, херцхен, кисе ди ханд дер гросмама! Дас ист дајне гросмама! 
МАРА (још више збуњена): А то је Пепика?Ја не знам како сад... Милораде, сине, шта да радим? 
МИЛОРАД: Па загрли унуче.  
МАРА: Па јест, дете није криво. (Пољуби дете. Клари) А дошли сте... Кад сте дошли? 
КЛАРА: Пре пола сата. 
МАРА: Сами? Зар вас није дочекао муж? 
КЛАРА: Није. 
МИЛОРАД: То није лепо од њега. КЛАРА: Ја нисам знала тачно да одредим ни воз ни сат у који стижем. (Грли Мару) Мама, ви тако добро изгледате. Милорад ми је увек говорио најлепшим речима о вама, он се хвалио вашом љубављу. Он се хвалио да сте ви најплеменитија мајка на свету. 
МАРА (грлећи и мазећи Милорада): Све су мајке такве. А што ниси казао госпођи и то да си ти јединац и да си ти моја маза? 
КЛАРА: Али не тај господин! 
МАРА: Него?  
КЛАРА: Мени је све то говорио мој муж! 
МАРА: Ваш муж? Е, његову мајку не познајем! 
МИЛОРАД: И ја је не познајем. 
КЛАРА (згрануто): Како?... Па зар...? ...Ја вас молим, госпођо, објасните ми ви шта је ово са мном. Ја сам овде страна, у туђем сам свету, не познајем овдашње обичаје и навике; не знам шта је шала, а шта није. Ја вас молим, објасните ми све ово. 
МАРА: А ко ће мени да објасни? И ја сам се, синко, нашла у чуду, па не умем да се снађем. 
КЛАРА (показујући Милорада): Господин каже да је мој муж. 
МАРА (Милораду): Зар си јој казао? То није требало, можда ће се отац љутити. (Клари) Он јесте ваш муж, али молим вас, немојте то никоме говорити, то се не сме знати. 
КЛАРА: Али госпођо, забога... па то је ужасно! Шта је ово, шта се догађа? Боже мој, боже мој! (удари у плач)  
МАРА (прилази јој тешећи је): Немојте плакати, забога, неће то тако остати! Учинићемо ми већ све што треба да разведемо ваш брак! 
КЛАРА (диже главу): Да разведете? А зашто? 
МАРА: Па забога, не можете ви остати његова жена! 
КЛАРА: Али зашто? 
МАРА: Зашто? Зашто? Ја не знам да вам кажем зашто. Милораде, душо, објасни јој ти. 
МИЛОРАД: То ће јој најбоље отац објаснити. (Клари ) Гроспапа ће вам то најбоље објаснити. 
КЛАРА: А где је господин? 
МИЛОРАД: Он моментално није код куће, али доћи ће. 
КЛАРА (нестрпљиво): Ох, ко ће то дочекати!  
МИЛОРАД: Али, мајка, госпођа је путница, уморна је. Пепика је извесно и гладан. 
МАРА: Ју, истина! Извол`те, извол`те овамо, да сачекамо Животу. Извол`те. 
МИЛОРАД: Изволте, госпођо, ви сте код своје куће. 
КЛАРА: Хвала. 
МАРА: Извол`те. (Показује јој собу лево и полази за њом) 
МИЛОРАД (задржава Мару): Мама, па лепа, болан, ова моја жена! 
МАРА (мане руком да ћути и одлази за Кларом) 
МИЛОРАД (идући за њима, сам себи): Ко би то рекао да ја имам тако лепу жену! 

Др (комедија у четири чина)