Првом добу
Милорад Поповић Шапчанин 

Првом добу

Какве  су се, само  гледај, 

Бујне жеље срцем дале, 

Уз груди се кршне дижу 

Да с'у срцу не запале...

Од сунашца већма горим, 

Од њега се даље вијем, 

И на небо с' кадкад попнем 

Гледам доле па се смијем.

И куд оком мојим винем 

Па погледак жељан сагнем,

Не бојим се баш никога, 

Одмах тамо ићи нагнем.

Јер је ово доба свето 

Кад те свашта радо двори — 

Свега тога бити неће, 

Кад се чело насумори.

    * * *

Аох слатко моје доба, 

Од вихара што си брже, 

Та какве те мисли носе, 

Та какве те наде држе!

У теби је свето оно, 

Што с' пред људским видом таре, 

Зреле жеље кад опадну, 

Бујне наде кад остаре. 

Је л' пламена — у теби је, 

Је л' живота — у теби је, 

Сваки поглед нове чини

Теби лије, па се смије.  

Аох слатки мој животе! 

Сад те држе дани нови 

На узлету високоме 

Кршни крили соколови. 

Летиш, летиш, напредак је 

У твом срцу вечна жеља,

И тој једној говеш свуда 

Сред жалости и весеља.

Не бојиш се боља тешких, 

Кобни данак што их пружа — 

Један махат мишце твоје 

Врашку силу разоружа.

Хоћеш среће? — њене очи 

И ту жељу на мах гасе, 

Па док такав живот звони 

Жалост душе не прима се.

Напомене 

 Објављена у књизи Песме, 1863, страна 2

Извори 

 Милорад П. Шапчанин: Целокупна дела, Књига прва, страна 16 - 18. Библиотека српских писаца, Народна просвета.

Поезија Милорада Поповића Шапчанина
Милорад Поповић Шапчанин