Јаквинта/59
ПОЈАВА V
СТРИБОР и РАТКО покривени кацигама долазе.

СТРИБОР: 
Јуначе стани! Самрт ледена 
Над твојом главом вије венац свој.
У њене руке ја те предајем.
РАТКО: 
Не иди даље, или мача ми 
Твоја ће мајка закукати сад.
Нити ћеш више љубе видети.
СТРИБОР: 
Амо хвалишо!
Јунак је бољи који победи! (Сударају се мачевима.)
РАТКО (измакнув се):
Дижмо кациге,
Јунаку оне не доликују.
СТРИБОР: 
Пристајем (Обоје подигну кациге и познаду се.)
РАТКО (изненађен):
Ао да чудна бесомучника! Збиља, јесили то ти? 
СТРИБОР: 
Е гле, молим те, небих се надао да умеш и на тај начин људе плашити! Али одкуда ти са оне стране?
РАТКО: 
Похитах теби, јер је краљ заповедио да му одвојиш неколико чета у помоћ. Он се једнако бори. О да чудног посла! а знам да би се тај залогај највише допао ђаволу. Добро те те не послах тамо.
СТРИБОР: 
Хајдемо сад. Е гледај ти њега, како страшно прети, као да су сви паклени дуси са њиме. (Оду.)

Јаквинта