Клетва
Алекса Шантић 

Је ли то помам подземнога бијеса,
    Што мркле ноћи кроз туробну таму
    Леденом стравом у душином храму
        Спокојство стреса?

Је ли то вјетар што крилатим хуком
    Јесени мутне навјешћује дане?
    Или то муња задрхти и плане
        И јечи звуком?

Не, то је уздах, што с цикотом стиже,
    Србинске мајке из рањених груди;
    С вихором јада он кроз поноћ блуди
        И клетву диже...
У Мостару, 10. октобра 1892.
Шантићеве песме 1892.