Ја не тражим...
Ја не тражим да ми славе име
Јер таштина не весели мене;
Ал’ ја желим да вас гоним њиме,
Да вас оно увек опомене:
На груд ону што сад мржњом дише
И на љубав — које нема више.

Свршено је.... Приспело је вече
И свечани пролетају часи.
Дан љубави што бурно протече
Сад се тихо на западу гаси.
После тога — сан развија крило
И све крије што је негда било.

Извори 

 1899. Нова Искра. Година 1, број 2, страна 20.

Војислав Илић