На бадњи дан/21
ЧИН ПРВИ

ПОЈАВА ПРВА

(СВЕТОЗАРЕВА СОБА)
СВЕТОЗАР (Сам, хода горе доле по соби.)

СВЕТОЗАР:
Дакле данас је тридесет трећи бадњи дан у моме животу! Хм! Хм! Тридесет и три године већ су ми на грбачи! Лепа цифра! А за то цело време шта сам учинио? Родио сам се и живим — то је све! А како живим? Мучим се од јутра до мрака, да после оно, што тешком муком заслужим, закључам у орман и да после своје смрти оставим каквом рођаку из педесетог колена, који ће ме још грдити, што му нисам више оставио. Понда још кажу да је вредно живити! На што? За кога? Да, да, ту лежи, за кога? Оца немам, матере немам, браће немам, сестара немам, а немам, што је најглавније, ни жене! Не ћу је ни имати, боже ме сачувај! Но, то би ми још требало. Жена, па можда и деца. Шта? Не смем ни да помислим на то! Јоване, Јоване!

На бадњи дан