Твојих ружа нема...
Алекса Шантић 

Твојих ружа нема,
    Прошло златно доба, -
Само љута драча с голе гране боде.
Гдје је полет снова? Куда радост оде?
Тамо гдје су мртви, гдје је гроб до гроба.

Овдје у самоћи,
    Гдје се љубав заче,
Не чека те драга, умрла је она...
То не пјева славуј, глас погребних звона
Негдје у висини то јеца и плаче.

Шта ћеш више овдје?
    Чекаш ли тренуте
Да ти снова дођу с јутром среће твоје?
Не варај се! Гробља без одзива стоје,
И умрли тврдо у покоју ћуте.

Твојих ружа нема.
    Го се бокор њише.
На зорином вјетру дршће грана бона.
Слушај! Ено звони глас погребних звона,
    Заспи сном небесним и не љуби више.

Шантићеве песме 1907.