Бродар (Медо Пуцић)
<poem>
Ливорно, 1848.

Често бродар помњиви
Преко мора бродећи
Слуша с краја вечером
Свето звоно да звечи;
То му буди спомену
О далеком племену,
Па од жеље што срце му пара
Плач облије смуђеног бродара.

Тако, госпо прелијепа,
Кад ти небо загледаш
И у танке гласове
С бијела грла запјеваш,
Наша душа ледена
Створи с’ одма’ пламена
И летећи до рођеног краја
Пут налази позабитог раја.
</poem>

 Извор 
Ненад Грујичић приредио: Антологија српске поезије (1847-2000)'', Бранково Коло, Ср. Карловци, 2012, стр. 113

Медо Пуцић
Поезија