Селман-бег и Павле Горетић
0001    Кад каури Ливно поробише, 
0002    Туте Турске војске не бијаше, 
0003    Већ сам јунак Ибраим спаија 
0004    И с њим побро Дунић Амуд-бего; 
0005    Она се два у војску залићу, 
0006    Ал’ и гледа из куле дивојка, 
0007    Пак је милу мајку дозивала: 
0008    „Ну, старице мила моја нане! 
0009    „Ну изајди кули на пенџере, 
0010    „И погледај у војску цареву, 
0011    „Лип ти ј’ јунак Ибраим спаија, 
0012    „И с њим побро Дунић Амуд-бего! 
0013    „Она се два у војску залићу; 
0014    „Да је Бог да’, моја мил нане! 
0015    „Да је Бог да’, да ја срићу дилим, 
0016    „Све би дала, што је коме драго, 
0017    „Ја би Ибру себи оставила, 
0018    „И њег’, нане, с’ собом саставила.” 
0019    Тако оне тијо говорећи, 
0020    Пуче пушка из каурске војске, 
0021    И удари Ибраим-спаију; 
0022    Бижи рањен прико поља равна, 
0023    К њем’ притече Горетићу Павле, 
0024    Пак му русу одсијече главу; 
0025    А топ пуче под бијелим Ливном: 
0026    „На ноге се, бего, Селман-бего! 
0027    „Погибе ми братац Ибраиме 
0028    „Насрид равна поља Ливанскога, 
0029    „Притече му Горетићу Павле, 
0030    „Он му русу одсијече главу.” 
0031    Кад му братац ричи разумио, 
0032    Нејма када да седла коњица, 
0033    Већ на гола скаче коња свога, 
0034    Пака иде на то поље равно: 
0035    Најде мртва брата Ибраима, 
0036    Пака га је липо пожалио: 
0037    „Добри брате, што не гледаш на ме? 
0038    „Али си се на ме расрдио, 
0039    „да ти нисам на индату био?” 
0040    Пак узима дивит и артију, 
0041    И написа листак књиге биле, 
0042    Тер је шаље Горетићу Павлу, 
0043    У књизи је павла побратио: 
0044    „Богом брате, Горетићу Павле! 
0045    „Пошљи мени мога брата ђорду, 
0046    „Даћу т’ за њу липо дуговање, 
0047    „Штоно би ти и за брата дао, 
0048    „Да ми г’ будеш жива оставио.” 
0049    А њем’ пава књигу отписује: 
0050    „Вира моја, бего Селман-бего! 
0051    „Ја се твога бога не одричем, 
0052    „Ниј’ у мене твога брата ђорда, 
0053    „Посла’ сам је Сплиту бијеломе, 
0054    „Нека виде и наша господа, 
0055    „Како Турци окивају ђорде.”

Избор 
 Сабрана дела Вука Караџића, Српске народне пјесме, издање о стогодишњици смрти Вука Стефановића Караџића 1864-1964 и двестогодишњици његова рођења 1787-1987, Просвета. Пјесме јуначке средњијех времена, књига трећа 1846, Београд, 1988., стр. 391-392.

Српске епске народне песме
Збирка народних песама Вук књига трећа