Лажа и Паралажа/18
6.

МИТА, ПРЕЂАШЊИ

МИТА (за себе): Ког врага, нашла га је. 

МАРИЈА: Ево, и овај је с њим заједно око мене облетао; сад ме неће ни он познати. 

МИТА: Ја? Господин барон, тко је ова персона? 

АЛЕКСА: Остави је, молим те, девојка сишла с ума, пак говори и сама не зна шта. 

МАРИЈА: Није ли ово Мита, који ми је сваки дан говорио како је Алекса добар младић, и како ћу с њиме срећна бити? 

МИТА: А, сад знам. Ова дјевица умствује да би добро било постати супругом барона Голића. Хм! Густ није рђав, и господин барон научени су на овакова појавленија. Знате ли, господин барон, ону девојку у Америки? На силу оће да је с бароном Голићем венчана, и плаче што неће да је призна за супругу. План је заиста леп, и не замерите ми, ваше сијателство, сад ћу и ја почети тражити баронесе; може бити да ће се наћи каква која ће ми веровати, као ви овој персони. 

АЛЕКСА: Ха, ха, ха! Ти добро говориш, Димитрије. 

МАРИЈА: О, зољо, кад се јошт смејати можеш! Тешко, тешко мени, али тешко и овој доброј девојки, у какве је руке пала! 

МИТА: А, ово је много! Господин барон, можете ли то отрпити? 

АЛЕКСА: От безумних мора се свашта терпити. 

МАРКО: Ћерко, ти срамотиш мога зета. 

МАРИЈА: Лажу који се издаје за барона. 

ЈЕЛИЦА: Daѕ іѕt zu vіel! 

МАРКО: Узми се ти на ум! 

МИТА: Знаш ли ти, безобразницо, ком тако говориш? 

МАРИЈА: Лажи и паралажи. 

АЛЕКСА: Шта је толико трпите? Напоље с њом! 

МИТА (шчепа је за руку): Напоље! 

МАРКО: Станте малко, станте; ето и Батића. 

АЛЕКСА (на страни): Тај ми јошт треба! 

Лажа и Паралажа