Весеље у риту
У риту је сјала
месечина блага,
јест, она је пала
као нова снага;

просула се као
неко старо вино, -
жаба рече патки:
"Хајд' да с' веселимо!"

Те је лепе речи
и корњача чула
и по њој се нека
радост разасула;

па за часак тили
коло се ухвати. -
Тако, моји драги,
весела вам мати!

Играју кроз трску,
играју кроз ситу;
лепо је весеље,
лепо је у риту.

Где се коло хвата,
знак је братске слоге, -
кад заигра срце,
играјте и ноге!

А да л' има свирке?
И свирка се чује.
Чујем чисто и ја, -
та комарци зује.

Играјте! Замерке
нема ни најмање.
Слађе је играње
него туговање.