Прехвала/34
ДВАНАЈСТИ ПРИЗОР

МИЛЕНА (уђе):
Где је сестра! Нема је ни овде. 
Дух њен незна за страх девојачки 
Сигурно је на бедем отишла.
А ја ћу се ту богу молити.
(Клекне.)
Благи Боже, драги створитељу,
И Исусе, мили спаситељу,
Мајко божја пречиста Госпођо, 
Свети Ђурђе и свети Никола,
И сви други Божји угодници 
Смилујте се на младост његову, 
(Устане и оде к прозору.)
Сад се бију! О како га беше 
У оклопу дивно погледати.
Из очију севаше му муње,
А с образа живи пламен лиза. 
Какву ватру ули у војнике...
Сви за њиме у бој поврвише... 
Рањеници с постеље скочише, 
Гладни своје јело оставише,
Сви одоше, ни један не оста!
(Чује се у граду радостна вика.)
Наши кличу: о тешке радости! 
Сад ће нова слава га осути... 
Идем и ја да га видит’ могу 
Кад улезе у град победитељ...
(Пође.)

Прехвала