Звонимир/54
ДЕСЕТИ ПРИЗОР

ЛАПСАН:
Чудно данас старцу бити мора
У свом двору себе сужним гледат'
А свог врага својим господаром.
ЗВОНИМИР:
Зато сви му поштом одлакшајте,
Која иде старцу и јунаку,
И војводи, ког' срећа остави.
Ти отиди, па ми нађи диете,
И у ову собу доведи га,
Кад га викнем, да ми је при руци.
Јошт сам ниешто покушат' смислио,
Да би л' мог'о како довести га
Да с' окане мржње и вражбине,
И приволие к миру и љубови.
ЛАПСАН:
Радована видим на дворишту,
Посиео је коња и пројака.
Идем брже, да куд' неодјаше.
(Оде)

Звонимир