Епитафи у драгачевским селима: Бели Камен
Епитафи у драгачевским селима: Бели Камен су сведочанства преписана са старих надгробних споменика у селу Бели Камен (Општина Лучани).

Сеоска гробља

Пузе 
Споменик Станојки-Цани Милосављевић (†1903) (Бели Камен - Пузе)
 СТАНОЈКА-ЦАНА
 кћер алексе милосављевића
 трговца из котраже
 рођена 18 јуна 1894 г.
 а умрла 1-ог октомбра 1903 г.
 као ученица I-ог разреда основне школе.
 па увену као зелена трава
 прије вакта и прије земана
 а проципти ових девет љета
 па не гледа овог белог света
 О станојка цвеће нашој души
 лепо цвета клону па с осуши
 спомен подижу
 отац алекса и мати јованка

Споменик Алекси Милосављевићу (†1907) (Бели Камен - Пузе)
 АЛЕКСА МИЛОСАВЉЕВИЋ
 трговац, бив. народни посланик
 и одборник општине котрашке
 из котраже
 којије поживијо 52 године
 а умро 6-ог априла 1907. год.
 на велику тугу и жалос своје супруге
 и малолетне деце, а смрћу његовом
 супруга је изгубила мужа свог
 а деца узоритог родитеља,
 општина и држава првог члана свога,
 као такав стекао је лепо име
 и спомен да вечито живи
 спомен овај свом добром
 и заслуженом мужу
 подижу супруга Јованка са децом

Споменик Адаму Дмитрићу (†1915) (Бели Камен - Пузе)
 Ево спомена од камена
 ради вечниг успомена
 храброг војника
 сарањеног овде поч.
 АДАМА ДМИТРИЋА
 из Б[елог] камена
 а бившег ратника
 X п. пука кадровачког
 а услед ратних напора
 разболи се и умре
 у првој резерној болници у Чачку
 12. фебруара 1915 г.
 Бог даму душу прости.
 Спомен сподижуму
 синовац милорад
 и супруга милосава

Споменик Бранисаву Вилиповићу (†1918) (Бели Камен - Пузе)
 Вечни споменик
 дичне младости почившег
 БРАНИСАВА
 јединог сина зорке вилиповић
 из белог камена
 што у најлепшем цвету у 17 лету
 после 15 дана своје женидбе
 мене покоси јако бољка клета
 не имаде моме срцу лека
 и наиђе судбина проклета
 те ме скиде са овога света
 16-11-1918 г.
 Спомен сподиже
 његова ожалошћена мајка зорка
 и очур тикомир солдатовић

Споменик Румени Вилиповић (†1918) (Бели Камен - Пузе)
 Ој спомене студени камене
 под гробом у земљи леп цвет труне
 РУМЕНА
 жена почив. бранисава вилиповића
 поживи 16 г.
 а умре после свог мужа 4 дан
 20-11-1918 год.
 15 дана заједно бише
 па заједно под земљу одоше,
 бог даји прости
 Спомен сподиже јединој шћери
 њена ожалошћена мајка
 полка мартића

Бујошевићи 
Споменик Марији (†1829) (Бели Камен - Бујошевићи)
 1829
 зде почивает
 Рабе божије
 МАРИЕ

Споменик Анђелији (†1832) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Овде кости
 АНЂЕЛИЕ
 супруге стевана поповића
 из наије биорске села блата
 пришела у Место Сего
 прест: 1810 Г.
 а прими сина свог у недра своја
 МИЛУТИНА СТЕВАНОВИЋА
 1832

Споменик Борисаву Милутиновићу (†1838) (Бели Камен - Бујошевићи)
 ИС ХС
 Овде леже кости
 Раба Божиега
 БОРИСАВА МИЛУТИНОВИЋ
 престависе у 48. Г.
 1838.

Споменик Станији(†1838) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Упокоенија
 Раба божија
 СТАНИЈА
 престависе
 1838.

Споменик Веси (†1845) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Зди почива
 раба божиа
 ВЕСА
 кћер Станоја Милошевића
 из села Котраже
 Престависе
 1845 Године

Споменик Анђелији (†1851) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Овде почива
 раба божиа
 АНЂЕЛИА
 жена Радисава Марића
 живи 36. г.
 умре 1851

Споменик девојци Дмитри (†1864) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Овде почива 
 раба божија
 ДМИТРА:
 девоика
 ћи пауна Вуковића
 из: села овог Б: камена
 поживи 15 Г:
 и умрије 6-г Јануарија 1864

Споменик Милану Бујошевићу (†1893) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Ево гроба неизбежна двора
 ђе се одмара тело од умора
 покојнога
 МИЛАНА Бујошевића 
 ковача из Б. Камена
 и много годишњег одборника
 који поживи 49 год.
 а престависе у Вјечност
 22 Априла 1893 Год.
 Бог да му душу прости
 Овај му споменик подигоше
 његови синови Филип и недељко
 и његова супруга Бојана

Споменик Миленији Бујошевић (†1900) (Бели Камен - Бујошевићи)
 У овом мрачном гробу
 леже кости
 МИЛЕНИЈЕ
 прво-брачне супруге
 Филипа Бујошевића
 из Б. Камена.
 По смрти својој
 остави своје ситно петоро деце
 А поживи 22 Год.
 А престави се 6 јуна 1900 Г
 Бог да јој душу прости
 Овај споменик подиже
 њен муж Филип
 и Ђевер Недељко
 браћа Бујошевићи

Споменик Рајку Пртењаку (†1911) (Бели Камен - Бујошевићи)
 Ој камене вечити спомене
 ти моје Тело скриваш
 Више мога Гроба у Век Веки биваш
 те казујеш Место Где је Сарањен
 РАЈКО  ПРТЕЊАК
 из Б. Камена
 он поживи 23 г
 а својом намером
 предаде богу племениту душу
 1 маја 1911 Год.
 И Бог да га прости
 Овај Спомен Подигоше
 Уцвељ. Син
 родитељи Отац Цветко
 и Мајка Рисимија
 и Брат Вилип свом брату
 за вечиту успомену

Споменик Добросаву Бујошевићу (†1915) (Бели Камен - Бујошевићи)
 ДОБРОСАВ
 син Драгића и Стане Бујошевић
 из Белог Камена
 који је као млад цвет
 поживео 20 год.
 а 1914 ступијо је у овај европски рат
 у III чету I батаљона XI пука
 у Приштини
 Тада се тешко разболео
 и пуштен кући на боловање
 и у возу код Ниша
 умро у путовању
 13 фебруара 1915 Год.
 и тамо је сарањен
 И Бог да му душу прости
 Знак овај подижуму
 отац Драгић
 и братучед Милутин

Споменик Рисиму Бујошевићу (†1915) (Бели Камен - Бујошевићи)
 РИСИМ БУЈОШЕВИЋ
 из Белог Камена
 кои је честно и поштено
 поживио 41 г.
 а као војни обвезник
 ступијоје у овај Европски рат
 у I чачанску резерну болницу
 од евакуације Србије
 При одступању наше војске
 Рисим је се разболео у путу
 на жалос своји синова и кћери
 умро 6 децембра 1915 г.
 у Подгорици у Црној Гори
 и тамо је сарањен
 И бог да му душу прости
 Знак овај подигошему
 син Милутин
 и брат Драгић

Извор 
 Никола Ника Стојић, Драгачевски епитафи: записи са надгробника и  крајпуташа, 2. допуњено издање, Међуопштински историјски архив, Чачак 2011.

Драгачевски епитафи