Живот (2)
Твоје је јутро које те пробуди
Твој дан је који судба ти досуди —

Њим своју жељу за животом сити
Јер не знаш сутра хоће ли те бити.

Вечних времена далеко пространство
Бог штеди, чува за све човечанство,

Бесконачност је у његовој руци,
Од ње су наши малени тренуци.

Шта нам је живот треба да познамо:
Вечног живота ситне мрве само.

Извор 
 Милета Јакшић: Песме, Матица Српска, Нови Сад, 1984, стр. 36

Милета Јакшић
Поезија