Невјера љубе Груичине (Вук 3)
<blockquote><poem>
0001    Шатор пење Новаковић Груја 
0002    У планини више Дренопоља, 
0003    Под шатором седе пити вино, 
0004    Вино служи нејаки Стеване, 
0005    Максимија пред шатором везе, 
0006    Златом везе све по чистој свили; 
0007    Па беседи новаковић Груја: 
0008    ”Максимија, моја вјерна љубо! 
0009    ”Почувај ми пред шатором стражу, 
0010    ”Оћу лећи мало да поспавам.” 
0011    Леже Грујо санак боравити, 
0012    Максимија пред шатором везе, 
0013    Ал’ ето ти три Турчина млада, 
0014    А беседи нејаки Стеване: 
0015    ”О чујеш ли, Максимија мајко! 
0016    ”Ено иду три Турчина млада, 
0017    ”Оћу ићи бабу да пробудим.” 
0018    А беседи Максимија млада: 
0019    ”Нису, сине, три Турчина млада, 
0020    ”Већ су оно три млада трговца, 
0021    ”Носе откуп твојему бабајку.” 
0022    Ал’ то дете не слушало мајку, 
0023    Него пође да пробуди бабу, 
0024    За њим трчи Максимија мајка, 
0025    Достиже га шатору на врати, 
0026    Удари га руком уз образе, 
0027    Како га је лако ударила, 
0028    Три пута се дете преметнуло, 
0029    Три му здрава искочила зуба, 
0030    А четири с места с’ померила. 
0031    У том дошла три Турчина млада, 
0032    Максимији Бога називају: 
0033    ”Божја т’ помоћ, госпођо невесто! 
0034    ”Чија с’ љуба, кога си витеза? 
0035    ”Који те је витез накитио?” – 
0036    ”А бога ми, три Турчина млада! 
0037    ”Ја сам љуба Новаковић-Грује, 
0038    ”Витез ме је накитио Груја.” 
0039    А беседе три Турчина млада: 
0040    ”О госпођо, Груичина љубо! 
0041    ”Издај нама Новаковић-Грују; 
0042    ”Код Груице носиш чисту свилу, 
0043    ”А код нас ћеш шетати по свили, 
0044    ”А носити и сребро и злато, 
0045    ”И бити ћеш кадунџика млада, 
0046    ”И често ћеш на теферич ићи 
0047    ”С кадунама од петка до петка.” 
0048    Два Турчина коње одседоше 
0049    Трећи Турчин поче беседити: 
0050    ”Нете, Турци, жалосна вам мајка! 
0051    ”Ви Груице ни видели нисте, 
0052    ”Камо ли му на бој изодили; 
0053    ”А ја знадем Новаковић-Грују: 
0054    ”Кад је био од петнаест лета, 
0055    ”Па ја туда кроз планину прођо, 
0056    ”Он сеђаше, те благо бројаше, 
0057    ”Ја повика туда кроз планину, 
0058    ”Не би ли се дете уплашило, 
0059    ”И не би ли у гору забегло, 
0060    ”Не би л’ мене остануло благо, 
0061    ”Ал’ је дете срца јуначкога, 
0062    ”Јуначкога срца слободнога, 
0063    ”Скупи благо, спусти у џепове, 
0064    ”Па потера мене кроз планину, 
0065    ”Ја на коњу, Груица пешице, 
0066    ”Да не беше гране вите јеле, 
0067    ”Те му калпак са главе скинула, 
0068    ”Доиста ме уватити ћаше, 
0069    ”Већ док узе калпак те устаче, 
0070    ”Ја забего у гору зелену; 
0071    ”Потеже се Грујо буздованом, 
0072    ”Пустимице добро нештедице, 
0073    ”Да удари менека на коњу; 
0074    ”Не погоди менека на коњу, 
0075    ”Већ удари у ту виту јелу, 
0076    ”Колико је лако ударио, 
0077    ”Виту јелу из корена крену, 
0078    ”И гране јој на земљу падоше.” 
0079    Не смеш’ Турци под шатор да иду, 
0080    Док не оде Максимија млада, 
0081    Те је Груји савезала руке, 
0082    И замаче сунџир око врата, 
0083    Триест алки четрдесет ока, 
0084    Онда њега притискоше Турци. 
0085    А кад скочи Новаковић Груја, 
0086    Три Турчина на себе понесе, 
0087    И четврту Максимију љубу, 
0088    И ћаше се отет од Турака, 
0089    Ал’ се сети нејака Стевана: 
0090    ”Тешко мене до Бога вишњега! 
0091    ”Турци ће ми дете заробити, 
0092    Турци ће ми дете потурчити, 
0093    ”Па куда ће моја грешна душа?” 
0094    Кроз дете се предаје Турцима. 
0095    Кад Груицу савладаше Турци, 
0096    Љуби даше кићена зеленка, 
0097    Па и воде месту Дренопољу, 
0098    А када су на по пута били, 
0099    Ал’ запишта нејаки Стеване: 
0100    ”Красни бабо, Новаковић-Грујо! 
0101    ”Нејаке су ноге у Стевана, 
0102    ”Већ не могу с коњма путовати. 
0103    ”Турц’ у гори остати не даду, 
0104    ”Камџојама бију по очију.” 
0105    Просу сузе Новаковић Груја: 
0106    ”О Стеване, моје чедо драго! 
0107    ”А шта ће ти баба учинити? 
0108    ”Кад су баби савезане руке; 
0109    ”Иди моли Максимију мајку, 
0110    ”Е да би те приватила мајка, 
0111    ”Ма бабина кићена зеленка.” 
0112    Моли дете Максимију мајку: 
0113    ”Максимија, моја мила мајко! 
0114    ”Привати ме на коња витеза, 
0115    ”Нејаке су ноге у Стевана, 
0116    ”Те не могу с коњма да путују.” 
0117    Ал’ орјатка орјатско колено 
0118    Са коња га удара камџијом: 
0119    ”Ид’ од мене, орјатско колено! 
0120    ”Да сам тела на коња примати, 
0121    ”Те вас не би предала у Турке.” 
0122    Кад дођоше месту Дренопољу, 
0123    Турци пењу два свил’на шатора, 
0124    Један шатор Груји и Стевану, 
0125    Други шатор Максимији младој. 
0126    Два Турчина очли Дренопољу. 
0127    Трећи оста чувајући стражу. 
0128    Кад су дошли паши Дренопољском, 
0129    Они кажу паши Дренопољцу: 
0130    ”Господине, пашо Дренопољски! 
0131    ”Лепога смо роба задобили, 
0132    ”Лепа роба, Новаковић-Грују, 
0133    ”И Грујина нејака Стевана, 
0134    ”И његову Максимију љубу; 
0135    ”Каква ј’ красна госпођа невеста, 
0136    ”Лепоте јој на крајини нема, 
0137    ”Лице јој је вредно Цариграда.” 
0138    А паша се маши у џепове, 
0139    Те им даде стотину дуката; 
0140    ”Ево, Турци, стотина дуката, 
0141    ”Јед’те, пијте, до у јутру, Турци! 
0142    ”Кад у јутру робље доведете, 
0143    ”Башка ћу вам бакшиш поклонити, 
0144    ”Ком’ агалук, коме ли спаилук.” 
0145    Узеш’ Турци стотину дуката, 
0146    Па пођоше по свем’ Дренопољу, 
0147    Они траже слатке медовине, 
0148    Ал’ не могу медовине наћи, 
0149    До у неке крчмарице Маре, 
0150    У Груине Богом посестриме: 
0151    ”Снашо Маро! дај нам медовине, 
0152    ”Лепога смо роба задобили, 
0153    ”Лепа роба Новаковић-Грују, 
0154    ”И Грујина нејака Стевана, 
0155    ”И Грујину Максимију љубу, 
0156    ”Каква ј’ красна госпођа невеста! 
0157    ”Што је лепа, то је одевена.” 
0158    Кад је чула крчмарица Мара, 
0159    Она стаде сузе просипати, 
0160    Од Турака заклања рукавом: 
0161    ”Јао Грујо, Богом побратиме! 
0162    ”Трипут си ми био на невољи, 
0163    ”Трипут си ме ропства опростио, 
0164    ”А јако си у ропство запао!” 
0165    Она Турком медовину даје, 
0166    А баш полак насу бенђелука, 
0167    А на тврди санак намењује, 
0168    Нек спавају три Турчина млада 
0169    Док се Груји не опросте руке. 
0170    Пак одоше два Турчина млада, 
0171    И однеше слатку медовину. 
0172    А кад Турци под шатор дођоше, 
0173    Ев’ седоше пити медовину, 
0174    Максимија медовину служи, 
0175    Како коме чашу додаваше, 
0176    Онако је сваки и пољуби, 
0177    Сваки јој се под гръоце маша. 
0178    Опише се три Турчина млада, 
0179    Опише се како земља црна, 
0180    Па поспаше, како да помреше. 
0181    А стала је Максимија млада, 
0182    Она стала, пак мисли размишља: 
0183    ”Та ако ћу код двојице лећи, 
0184    ”Трећему ћу жао учинити.” 
0185    Све је мисли на једно смислила, 
0186    Сави скуте и бијеле руке, 
0187    Свој тројици леже чело главе. 
0188    А када је у по ноћи било, 
0189    Заплака се нејаки Стеване: 
0190    ”Јао бабо, тешко сам ти гладан!” 
0191    А беседи Новаковић Груја: 
0192    ”О Стеване, моје чедо драго! 
0193    ”А шта ће ти учинити бабо? 
0194    ”Кад су баби савезане руке; 
0195    ”Иди, сине, под шатора мајци, 
0196    ”Те укради ноже од матере, 
0197    ”Те пресеци на руку конопце, 
0198    ”Онда ће те наранити бабо.” 
0199    Ал’ је дете колена ајдучка, 
0200    А јуначка срца слободнога, 
0201    Те отиде под шатора мајки, 
0202    И украде ноже одматере; 
0203    Ал’ детету невоља голема: 
0204    Ножи тешки, а дете нејако, 
0205    Једва ноже довуче до бабе, 
0206    Оберучке једва подигнуо, 
0207    Те наслони ноже на конопце, 
0208    Па повуче ноже по конопцу, 
0209    Те пресече на руку конопце, 
0210    Посеч’ Грују по десници руци, 
0211    Из ру ке му црна крвца пође; 
0212    Писну дете, кано гуја љута: 
0213    ”Јао бабо, посеко ти руку!” 
0214    А беседи Новаковић Груја: 
0215    ”А не бој се, Стево, чедо моје! 
0216    ”Крв не иде из бабине руке, 
0217    ”Него иде крвца из конопца.” 
0218    Кад се Груји опростише руке, 
0219    Онда Грујо на ноге устаде, 
0220    Па се часну крсту прекрстио, 
0221    Поменуо оца Николаја, 
0222    И недељу и васкрсеније, 
0223    И велико часно ванђелије, 
0224    Па он узе сабљу оковану, 
0225    Па отиде под шатора Турком, 
0226    С њи узгрте свилена јоргана, 
0227    Не сече и по грлу бијелу, 
0228    Већ и сече по свилену пасу, 
0229    Од тројице прави шесторицу. 
0230    Па отиде шеру Дренопољу, 
0231    Посестрими крчмарици Мари, 
0232    Те донесе вина и ракије, 
0233    И донесе леба бијелога, 
0234    И дебела меса овнујскога, 
0235    Па он седе под шатора свил’на 
0236    Те нарани себе и Стевана, 
0237    Пак запева танко гласовито. 
0238    Пробуди се Максимија млада, 
0239    Она буди три Турчина млада: 
0240    ”Дижте с’, Турци’ жалостна вам мајка! 
0241    ”Ено Груја и везан попева.” 
0242    А кад диже свилена јоргана, 
0243    И кад види исечене Турке, 
0244    Она стала, па мисли размишља: 
0245    ”Мили Боже, шта ћу и какоћу? 
0246    ”Т ако ћу јадна бијежати, 
0247    ”Груји нису коњи утецали, 
0248    ”А камо ли једна женска глава!” 
0249    Сави скуте и бијеле руке, 
0250    Оде сама Груји под шатора, 
0251    Паде њему преко свил’на крила, 
0252    Љуби Грују по недри свилени: 
0253    ”Господару, Новаковић-Грујо, 
0254    ”Турци су ме опчинили младу.” 
0255    А беседи Новаковић Груја: 
0256    ”Максимија, колено неверно! 
0257    ”Та жиби те опчинише Турци, 
0258    ”А мртви те к мене приволеше.” 
0259    Па устаде на ноге јуначке, 
0260    Те подиже свилена шатора, 
0261    Па отиде горе у планину, 
0262    А на своје шаториште старо, 
0263    Разапео свилена шатора. 
0264    Максимији поче беседити: 
0265    ”Максимија, колено неверно! 
0266    ”Или волиш свећом свијетлити? 
0267    ”Ил’ ми волиш сабљу целивати?” 
0268    А беседи Максимија млада: 
0269    ”Господару, Новаковић-Грујо! 
0270    ”Не могу ти сабље целивати, 
0271    ”Сабља ти је од свашта скрнавна, 
0272    ”Него ћу ти свећом свијетлити, 
0273    ”Ако јадна не ћу ни спавати.” 
0274    Онда уста Новаковић Груја, 
0275    Па је узе за десницу руку, 
0276    Са шње скиде свилу и кадиву, 
0277    И скиде јој копрену са главе, 
0278    И скиде јој шердан испод грла, 
0279    Остави је у саму ћенару, 
0280    Намаза је воском и катраном 
0281    И сумпором и брзијем праом, 
0282    Па је уви меканим памуком, 
0283    Па је поли жестоком ракијом, 
0284    Укопа је земљи до појаса, 
0285    Па запали косу навр главе, 
0286    А он седе пити вино ладно, 
0287    А љуба му јасно свећом светли. 
0288    Кад догоре до чарни очију, 
0289    Максимија поче бесједити: 
0290    ”Господару, Новаковић-Грујо! 
0291    ”Кад не жалиш моје русе косе, 
0292    ”Доста су ти руку претиштале, 
0293    ”За шт’ не жалиш моје очи чарне? 
0294    ”Доста си и јунак пољубио.” 
0295    Кад догоре до бијела лица, 
0296    Максимија поче беседити: 
0297    ”Господару, Новаковић-Грујо! 
0298    ”Кад не жалиш моје очи чарне, 
0299    ”За шт’ не жалиш моје лице бело? 
0300    ”Мога лица у крајини нема, 
0301    ”Млого ти је баба потрошио 
0302    ”На мој’ бело гледајући лице.” 
0303    Онда Груја поче беседити: 
0304    ”Максимија, колено неверно! 
0305    ”Истина је, то ја добро знадем, 
0306    ”Да ти лица у крајини нема, 
0307    ”Да је баба млого дао блага 
0308    ”А на твоје лице гледајући; 
0309    ”Али волим да у огњу гори, 
0310    ”Него да ме предаје у Турке.” 
0311    Кад догоре до бијели дојки, 
0312    Заплака се нејаки СДтеване: 
0313    ”Красни бабо, Новаковић-Грујо! 
0314    ”Изгореше мојој мајци дојке, 
0315    ”Које су ме одраниле, бабо, 
0316    ”Које су ме на ноге подигле.” 
0317    Ражали се новаковић-Груји 
0318    Гледајући нејака Стевана, 
0319    И он стаде сузе просипати; 
0320    Што остаде, то је угасио, 
0321    И оно је саранио лепо. 
0001    Вино пије Старина Новаче 
0002    И са шњиме дели Радивоје, 
0003    Међу њима дели Татомире, 
0004    Служи вино Новаковић Грујо; 
0005    Како коме чашу додаваше, 
0006    Тако њему дослужује вином, 
0007    А кад бабу чашу додаваше, 
0008    Тако чашу вином преслужује, 
0009    Са чаше се вино просипаше, 
0010    Посипаше свилу и кадиву. 
0011    Пита њега Старина Новаче: 
0012    ”Мили сине, дијете Груица! 
0013    ”Што ми чашу вином преслужујеш, 
0014    ”Те посипаш свилу и кадиву? 
0015    ”Кажи, сине, кака т’ је невоља? 
0016    ”Каку сам ти жалост учинио?” 
0017    Рече таде Новаковић Грујо: 
0018    ”А мој бабо, Старина Новаче! 
0019    ”Мене јесте голема невоља: 
0020    ”Ти си, бабо, друштво иженио, 
0021    ”Иженио млађе и старије, 
0022    ”Мене, бабо, не шће оженити 
0023    ”Ни ђевојком ни пак удовицом; 
0024    ”То је мене данас најжалије.” 
0025    Тад’ говори Старина Новаче: 
0026    ”У з’о час те оженио, сине! 
0027    ”Ето данас три године дана, 
0028    ”Како тражим за тебе ђевојку 
0029    ”И за мене добра пријатеља, 
0030    ”С ким се могу ладна напит’ вина: 
0031    ”Ђегођ нађох за тебе ђевојку, 
0032    ”Ту не нађох за ме пријатеља; 
0033    ”А ђе нађох за ме пријатеља, 
0034    ”Ту не нађох за тебе ђевојку; 
0035    ”Но чу л’, сине, Новаковић-Грујо! 
0036    ”Ђе ја нађох за тебе ђевојку 
0037    ”И за мене добра пријатеља: 
0038    ”У Пладину граду бијеломе, 
0039    ”У онога краља Пладинскога; 
0040    ”Што је вајда, е добра ђевојка, 
0041    ”Кад је гуја јесте запросила, 
0042    ”Љута гуја Грчићу Манојло 
0043    ”Од Софије града бијелога. 
0044    ”Но чу л’, сине, Груица дијете! 
0045    ”Свуци, сине, господске хаљине, 
0046    ”Па обуци Бугарске хаљине, 
0047    ”И понеси будак на рамену, 
0048    ”Па ти иди у Софију равну, 
0049    ”Те уводи Гркове сватове, 
0050    ”Како свате Грчићу сабира; 
0051    ”Ако бере Грке и Бугаре, 
0052    ”И терзије своје руветлије, 
0053    ”Који носе свилу и кадиву, 
0054    ”И џепове с обадвије стране, 
0055    ”У џепове све жуте дукате, 
0056    ”Ту ће бити шићар за хајдуке; 
0057    ”Ако л’ бере љуте Мартолозе, 
0058    ”Који носе струке на рамену, 
0059    ”О појасу маче оковане, 
0060    ”Ту ће бити мука за хајдуке.” 
0061    Кад то зачу Новаковић Грујо, 
0062    Једнак свлачи свилу и кадиву, 
0063    А облачи Бугарске хаљине, 
0064    Па понесе будак на рамену, 
0065    Учини се голема сирота, 
0066    Право оде у Софију града, 
0067    Да уводи Гркове сватове. 
0068    Ал’ не бере Грчићу Манојло, 
0069    Он не бере љуте Мартолозе, 
0070    Који носе струке на рамену, 
0071    појасу маче оковане; 
0072    Већ он бере Грке и Бугаре, 
0073    И терзије своје руветлије, 
0074    Који носе свилу и кадиву, 
0075    И џепове с обадвије стране, 
0076    У џепове све жуте дукате. 
0077    Тад’ се врну Новаковић Грујо, 
0078    па отиде у Стару планину, 
0079    Те казује Старини Новаку, 
0080    Како Грче сабира сватове. 
0081    Таде бере Старина Новаче, 
0082    Бере Новак кићене сватове, 
0083    Све сватове из горе хајдуке: 
0084    Кума куми Бороја хајдука, 
0085    Старосвати Средоја хајдука, 
0086    А ђевери дели Радивоја. 
0087    Све сватове редом покупио, 
0088    Па отиде у Клисуру тврду, 
0089    У Клисуру тврда Качаника, 
0090    Куд ће проћи Грчићу Манојло 
0091    И провести кићене сватове. 
0092    Ал’ ето ти Грчића Манојла, 
0093    И он води кићене сватове, 
0094    Понајпрви иде пред дружином 
0095    На вранчићу коњу косатоме, 
0096    Буздована покрај себе њија, 
0097    Па га баца јунак под облаке, 
0098    А у десну дочекује руку. 
0099    И овако танко попијева: 
0100    ”Млав-планино и планино Стара! 
0101    ”Млав-планино, крвава крајино! 
0102    ”Чудно ли си у крв огрезнула! 
0103    ”Млоге ли си мајке ојадила! 
0104    ”Млоге сестре у црно завила, 
0105    ”Удовице у род оправила! 
0106    ”Да л’ ћеш данас мој’ ојадит’ мајку? 
0107    ”Да ли сестру у црно завити? 
0108    ”Да ли дати моју заручницу 
0109    ”За Груицу сина Новакова?” 
0110    Тако пјева Грчићу Манојло, 
0111    Гледају га из горе хајдуци, 
0112    Гледају га, но им није мило. 
0113    Оде Грче за добру ђевојку, 
0114    А осташе у гори хајдуци. 
0115    Било тако за неђељу дана, 
0116    Ал’ ето ти Грчића Манојла, 
0117    Води свате и носи ђевојку, 
0118    Те он зађе у Клисуру тврду, 
0119    У Клисуру тврда Качаника, 
0120    Понајпрви иде пред друђином 
0121    На вранчићу коњу косатоме, 
0122    На вранцу је ноге прекрстио, 
0123    Па удара у ситну тамбуру, 
0124    Уз тамбуру танко попијева: 
0125    ”Млав-планино и планино Стара! 
0126    ”Млав-планино, крвава крајино! 
0127    ”Чудно ли си у крв огрезнула! 
0128    ”Млоге ли си мајке ојадила! 
0129    ”Млоге сестре у црно завила, 
0130    ”Удовице у род оправила! 
0131    ”Да од кога, веће ни од кога, 
0132    ”Од Новака и од Радивоја; 
0133    ”Да л’ ћеш данас мој’ ојадит’ мајку? 
0134    ”Да л’ ми сестру у црно завити? 
0135    ”Да ли дати моју заручницу 
0136    ”За Груицу сина Новакова?” 
0137    Тако пјева Грчићу Манојло, 
0138    Гледају га из горе хајдуци, 
0139    Гледају га, но им није драго. 
0140    Тад’ говори Старина Новаче: 
0141    ”Чујете ли, сва моја дружино! 
0142    ”Удри сваки на друга својега: 
0143    ”Кум Бороје нек иде на кума, 
0144    ”А старојко нека на старојка, 
0145    ”Радивоје нека на ђевера, 
0146    ”А ја хоћу баш на домаћина, 
0147    ”А Груица нека на Манојла, 
0148    ”Сви сватови редом на сватове.” 
0149    Све Новака друштво послушало, 
0150    И у свате јуриш учинили: 
0151    Кум Бороје погубио кума, 
0152    И старојко погуби старојка, 
0153    Радивоје погуби ђевера, 
0154    И он узе лијепу ђевојку, 
0155    Одведе је у гору зелену; 
0156    Домаћина Новак погубио, 
0157    Све сватови свате разагнали; 
0158    Сам остаде Грчићу Манојло, 
0159    К њему иде Новаковић Грујо, 
0160    Голу сабљу носи у рукама 
0161    Па дозива Грчића Манојла! 
0162    ”Стани курво, Грчићу Манојло! 
0163    ”Чију носиш лијепу ђевојку? 
0164    ”Причекај ме, да мејда д’јелимо, 
0165    ”Да видимо чија је ђевојка.” 
0166    Кад то виђе Грчићу Манојло, 
0167    Обје ноге низ вранца опружи, 
0168    Те у златне врже бакарлије, 
0169    А из руку тамбуру одбаци, 
0170    Па десницом за мач приватио, 
0171    А љеваком вранцу за дизгене, 
0172    Па говори новаковић Грују: 
0173    ”Ближе к мене, Новаковић Грујо, 
0174    ”Ближе к мене, да се ударимо, 
0175    ”Каио сам мејдан дијелити, 
0176    ”И ђевојку сабљом одвојити.” 
0177    Ту допаде новаковић Грујо, 
0178    Удари га сабљом по рамену, 
0179    Ал’ се Грче штитом заштитило, 
0180    На девоје му сабљу саломио, 
0181    На штиту се ништа не познаде. 
0182    Кад то виђе Грчићу Манојло, 
0183    Он потеже мача зеленога: 
0184    ”Стани курво, Новаковић-Грујо! 
0185    ”С том ли сабљом идеш у хајдуке! 
0186    ”А да видиш мача зеленога, 
0187    ”Што би добар био за хајдуке!” 
0188    Па га мало мачем заватио, 
0189    Али га је љуто обранио, 
0190    Лијеву му руку осјекао, 
0191    Клону рука низ чошну доламу; 
0192    Но су лаке ноге под хајдуком 
0193    У гору га ноге занијеше; 
0194    Виком виче Новаковић Грујо, 
0195    Виком виче по гори зеленој: 
0196    ”Ђе си, брате, дели Татомире! 
0197    ”Изгуби ме Грче на мејдану.” 
0198    Ту допаде дели Татомире, 
0199    Носи голу сабљу у рукама: 
0200    ”Стан’ курвићу, Грчићу Манојло! 
0201    ”Ласно ј’ с Грујом мејдан дијелити, 
0202    ”Но причекај дели Татомира.” 
0203    Рече њему Грчићу Манојло: 
0204    ”Ближе к мене, дели Татомире, 
0205    ”Ближе к мене, да се ударимо, 
0206    ”Каио сам мејдан дијелити.” 
0207    Ту допаде дели Татомире, 
0208    Удари га сабљом по рамену, 
0209    Ал’ се Грче штитом заштитило, 
0210    По штиту га сабљом ударио, 
0211    На двоје му сабљу саломио, 
0212    На штиту се ништза не познаде. 
0213    Грче маче мача зеленога: 
0214    ”Стан’ курвићу, дели Татомире! 
0215    ”С том ли сабљом идеш у хајдуке! 
0216    ”А да видиш мача зеленога, 
0217    ”Што би добар био за хајдуке!” 
0218    Па га мало мачем заватио, 
0219    Десну му је руку осјекао, 
0220    Клону рука низ чошну доламу; 
0221    Но су лаке ноге под хајдуком, 
0222    У гору га ноге занијеше; 
0223    Виком виче по гори зеленој: 
0224    ”А ђе си ми, чича Радивоје? 
0225    ”Изгуби ме Грче на мејдану.” 
0226    Но ето ти дели Радивоја, 
0227    Голу сабљу носи у рукама, 
0228    Право иде Грчићу Манојлу: 
0229    ”Стан’ курвићу, Грчићу Манојло! 
0230    ”Ласно ј’ с ђецом мејдан дијелити, 
0231    ”Но причекај дели Радивоја, 
0232    ”Да јуначки мејдан дијелимо.” 
0233    Рече њему Грчићу Манојло: 
0234    ”Ближе к мене, чича Радивоје, 
0235    ”Ближе к мене, да се ударимо.” 
0236    Ту допаде дели Радивоје, 
0237    Удари га сабљом по рамену, 
0238    Ал’ се Грче штитом заштитило, 
0239    По штиту га сабљом ударио, 
0240    На троје је сабљу саломио, 
0241    На штиту се ништа не познаде. 
0242    Таде рече Грчићу Манојло: 
0243    ”Бре, курвићу, чича Радивоје! 
0244    ”С том ли сабљом идеш у хајдуке! 
0245    ”Ал’ да видиш мача зеленога 
0246    ”Што би добар био за хајдуке!” 
0247    Па га мало мачем заватио, 
0248    Два му вита ребра пресјекао, 
0249    Виде му се џигерице црне, 
0250    Виде му се и црне и б’јеле; 
0251    Но су лаке ноге под хајдуком, 
0252    У гору га ноге занијеше; 
0253    Виком виче по гори зеленој: 
0254    ”Ђе си брате, Старино Новаче? 
0255    ”Изгуби ме Грче на мејдану!” 
0256    Но ето ти Старога Новака, 
0257    На њему је страшно одијело: 
0258    На њему је кожух од међеда, 
0259    На глави му капа вучетина, 
0260    И за капом крило од лабуда; 
0261    Очи су му двије купе вина, 
0262    Трепавице од утине крило; 
0263    И он носи сабљу староковку, 
0264    Па повика Грчића Манојла: 
0265    ”Стан’ курвићу, Грчићу Манојло! 
0266    ”Ласно ј’ с ђецом мејдан дијелити, 
0267    ”Но причекај Старога Новака.” 
0268    Рече њему Грчићу Манојло: 
0269    ”Ближе к мене, Старино Новаче! 
0270    ”Не би бахом из Клисуре тврде: 
0271    ”Виђео сам и жива међеда, 
0272    ”А камо ли кожу од међеда; 
0273    ”Виђео сам и живога вука, 
0274    ”А камо ли мртву вучетину; 
0275    ”Виђео сам и живога орла, 
0276    ”А камо ли орлу перушину.” 
0277    Ту допаде Старина Новаче, 
0278    Удари га сабљом по рамену, 
0279    Ал’ се Грче штитом заштитило, 
0280    По штиту га сабљом ударио, 
0281    На двоје му штита пресјекао, 
0282    И десну му руку осјекао, 
0283    Ал’ на троје сабљу саломио. 
0284    Наљути се грчићу Манојло, 
0285    Шчепа мача у лијеву руку, 
0286    Па поћера Старога Новака 
0287    Мили Боже! Чуда великога! 
0288    Да је коме стати, па гледати 
0289    Како кроји капу вућетину, 
0290    Како ц’јепа суру међедину, 
0291    А растура орлу перушину! 
0292    Бјежи јадан Старина Новаче, 
0293    Бјежи Новак у гору зелену, 
0294    Нешто мало два пуна сахата, 
0295    Подвикује из грла бијела, 
0296    Бре колико Новак подвикује, 
0297    Све са горе лишће отпадаше, 
0298    А са земље трава полијеће; 
0299    Он дозивље посестриму вилу: 
0300    ”Бог т’ убио! вило посестримо! 
0301    ”Нијеси л’ ми Божју вјеру дала, 
0302    ”Кад ми буде највећа невоља, 
0303    ”Да се мене на невољи нађеш?” 
0304    Ал’ ето ти вјелогрле виле 
0305    У сусрећу Староме Новаку, 
0306    Тако њему вила говорила: 
0307    ”Побратиме, Старино Новаче! 
0308    ”Да л’ шта ћераш, да ли од шта бјежиш?” 
0309    Проговара Старина Новаче: 
0310    ”Вјера моја, посестримо вило! 
0311    ”Ја не ћерам, већ ја јадан бјежим; 
0312    ”Погуби ме Грче на мејдану.” 
0313    Таде њему вила говорила: 
0314    ”Врн’ се натраг, Богом побратиме, 
0315    ”Чинићу се лијепа ђевојка, 
0316    ”Савићу се Грки око грла, 
0317    ”Па ћу њему очи засјенити, 
0318    ”Ти погуби слијепа јунака.” 
0319    Тад’ се Новак натраг поврнуо, 
0320    Оде с вилом до близу Манојла, 
0321    Па остаде у гори зеленој; 
0322    А вила се начини ђевојка, 
0323    Па се вије Грку око грла, 
0324    И тура му руке у њедарца, 
0325    Док је Грку очи засјенила, 
0326    Па позивље Старину Новака: 
0327    ”Побратиме, Старино Новаче! 
0328    ”Сад погуби слијепа јунака.” 
0329    Ал’ се Новак тешко поплашио, 
0330    Те не смије приступити близу, 
0331    Већ се баца перним буздованом, 
0332    Те удара Грчића Манојла, 
0333    Удари га међу очи чарне, 
0334    Паде Грче у зелену траву, 
0335    Грче паде, а Новак допаде, 
0336    Те Гркову осијече главу, 
0337    Па отиде у гору зелену; 
0338    Тражи Новак по гори дружину. 
0339    Докле су се били састанули, 
0340    Цијепаше кићене дарове, 
0341    Завијаше своје ране грдне.

Избор 
 Сабрана дела Вука Караџића, Српске народне пјесме, издање о стогодишњици смрти Вука Стефановића Караџића 1864-1964 и двестогодишњици његова рођења 1787-1987, Просвета. Пјесме јуначке средњијех времена, књига трећа 1846, Београд, 1988., стр. 32-39.

Српске епске народне песме
Збирка народних песама Вук књига трећа
Циклус песама о Старини Новаку