ЂУЛИЋИ XLVI
Срца стрепе кашто 
У највећој срећи, 
Не питај их зашто, 
Не умеју рећи, 

Кад би тога часа 
Говорити знала, 
Од тога би гласа 
Неба задрхтала. 

Анђели би хтели 
Срећу смртних људи, 
Они би отели 
Љубав нам из груди. 

Овако нам лепе 
Среће и не слуте. — 
Нека срца стрепе! 
Нека срца ћуте! —

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 227 , Матица српска, Нови Сад.