Смрт Стефана Дечанског/22
2.
 
СВЕТКОВИЋ, ДУШАН
 
СВЕТКОВИЋ: Краљевићу, ти си замишљен. 
ДУШАН: Ах, ја сам у земљи детињства мога. 
СВЕТКОВИЋ: Која те познаје. 
ДУШАН: Реци боље, коју ми не познајемо. Светковићу, Светковићу, јако ли ти заиђосмо. Кажи ми, шта ћемо код Неродимље? 
СВЕТКОВИЋ: Питај твоју судбу. 
ДУШАН: У Неродимљи је српска крв, тако чиста, као што је моја и твоја. 
СВЕТКОВИЋ: Само не чистија. 
ДУШАН: Не треба да је чистија, Жарко, не треба да је чистија! Мати међу децом не прави разлике. 
СВЕТКОВИЋ: То само твој отац чини. 
ДУШАН: Ах, мој отац најизбранија глава у земљи, али и код њега има неваљалих људи као свуда. Советници, жупане, советници начинише сву ову несрећу. 
СВЕТКОВИЋ: Зар ја разбирам ко је стрелу запео? Питај боље у чијој је руци. 
ДУШАН: О, у благој је она руци; веруј ми, Светковићу, мало такових руку свет броји. И против овога . . .? Не, ми смо пренаглили, пут је наш стрмен и прек; к пропасти води Србију и Зенту; ја ћу други лек да тражим. 
СВЕТКОВИЋ (пренеражен): Шта? 
ДУШАН: Идем управо оцу моме, сам и без икакве пратње. Чувства нека говоре, језик ће ћутати. Моја покорност и доброта очина разбиће црне ове облаке, који су се навукли подбадањем других. 
СВЕТКОВИЋ: Јесмо ли с том намером пошли? 
ДУШАН: Ми смо пошли теби живот, мени Зорку обезбедити. Нашто оружје, ако се то лепим начином постигнути може. 
СВЕТКОВИЋ: Чујеш, краљевићу, овако је и отац ти мислио, кад су се распре породиле између њега и краља Уроша. Али отац није тако осећао, као што је сину покорност наговештавала, него га је лишио 
очију. 
ДУШАН: Друго је, Светковићу, било срце у деда мога Уроша, ја га добро памтим, а друго је у Стевана Дечанског. Овај ће сузе пролити, кад ме клечећа види. 
СВЕТКОВИЋ: А советници? 
ДУШАН: Нек' је само краљу срце ублажено, советници речи по ћуди његовој управљају. 
СВЕТКОВИЋ: Разлажеш ли ти шта ће са мном бити, ако те отац по несрећи затвори? 
ДУШАН: Ево ти војске, а ено Неродимље, устај и избављај себе и мене. Војници ће још већма бити огорчени. 
СВЕТКОВИЋ: Неће ли бити доцкан?

Смрт Стефана Дечанског