Мајко моја, српска славо!
Мајко моја, српска славо!
Ал’ ти спомен красно сија!
Е све мислим: из споменаСад ће срећа да заклија!

Па те зивљем зато чешће...
— Шта би дете лепше знало? —
Али, јао, горко би ми
Свагда срце заплакало.

Јер ти ћутиш — у даљини...
Баш к’о да те мраци гоне, —
Па к’о суза да не видиш
Што их тужна деца роне.

Ил’ тек уздах што бих чуо:
»Та и мене душа боли!
Ходи, дете, кол’ко тол’ко
Мајци својој јад утоли!«

Извор 
Јован Грчић Миленко: Целокупна дела, Библиотека српских писаца, Народна просвета, стр 115-116

Јован Грчић Миленко
Поезија