Свијетла ноћ (Ајхендорф)
Бјеше, к’о да ј’, препун жара,
Пољуб неба земљу дирн’о,
Да, у бл’јеску цвјетног чара,
Сан о њему снива мирно.

Пољима се вјетрић диз’о
И лелуј’о плодне класе,
Из шума̑ је жубор стиз’о
А ноћ зв’јездам’ блистала се.

К’о тица ми душа прену
И далеко узви крилом,
Кроз мирну се земљу крену,
К’о да оде дому милом.

Извор 
1897. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година друга. стр. 395.

Преводи
Јозеф фон Ајхендорф
Алекса Шантић
1897.