ЂУЛИЋИ УВЕОЦИ III
Jуче чарах пролеће и цвеће, 
Да се по њем’ шеће; 
Будих горе, да зелен прихвате, 
И славује да се песме лате; 
Причах извор из вилиних двора, 
Од ког болник оздравити мора; 
Надолевах црних мисли таму; 
Клечах надом у божијем храму; 
Звах природу, која јоште дрема, 
А данаске, — свега тога нема. 
Гледам тамо, — па опет овамо, 
Нигде ништа, — једно сунце само, 
Једно сунце, и то ће да зађе, 
— Да ми никад више не изађе...

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 266 , Матица српска, Нови Сад.