Божић. VIII Чим превали поноћ већ у селу врење
Божић

VIII.

Чим превали поноћ већ у селу врење, 
Разбуди се село; звони на јутрење.
И пешке и 'нако на коњ’ма и коли 
Све се дигне цркви, па се Богу моли.

Снег је до колена, помрчина, тама. 
Прозори се светле од светога храма: 
Провлаци и свеће све то махом гори — 
Рек’о би се сунце усред ноћи створи.

И баке и људи од њихове врсте 
Метанишу ником, клањају се, крсте;
А деца и момци, како које знаде, 
Помоли се Богу да му добра даде.

А старина попо службицу одслужи,
П’ онда свима редом наворицу пружи,
И када назебли поврате се дома 
К постављеној софри примакну се о’ма.

Напомене 

 Ова песма је први пут објављена у Жубори и Вихори, стр. 159

Извори 

 Милорад П. Шапчанин: Целокупна дела, Књига друга, страна 33. Библиотека српских писаца, Народна просвета.

Поезија Милорада Поповића Шапчанина
Милорад Поповић Шапчанин