Охридски пролог: 11. јануар
Јдана се празнује пренос његових чесних моштију из Рима, где мученички пострада, у Антиохију, где је раније био архијереј. Када свети Игњатије беше позван у Рим, да пред царем Трајаном одговара за своју веру, на томе дугом путу пратише га неколико грађана из Антиохије, побуђени на то великом љубављу према своме дивном архипастиру. Светитељ Божји, пошто се никако не хте одрећи вере Христове презревши сва ласкања и обећања цара Трајана, би осуђен на смрт и бачен у Цирку Великом пред зверове. Зверови га растргоше, и он предаде душу своју Богу. Тада његови пратиоци сабраше његове обнажене кости, пренеше у Антиохију, и чесно сахранише. Но када Персијанци заузеше Антиохију у шестом веку мошти светог Игњатија поново се врате из Антиохије у Рим, где се и сада налазе у цркви светог Климента.

Тропар (глас 4):

Био си наследник Апостола престолом и заједничар духом, богонадахнуто дело си нашао у виђењу духовног узрастања: Због тога си уздизао реч истине и ради вере си до крви пострадао, свештеномучениче Игњатије: Моли Христа Бога да спасе душе наше.

Свети мученици Роман, Јаков, Филотеј, Иперихије, Авив, Јулијан и Паригорије

Сви ови пострадаше за Господа Исуса Христа на Самосату у време цара Максимијана 297. године. Филотеј и Иперихије беху великаши, а остали беху младићи знаменита рода. Уморише их незнабошци грозном смрћу, укуцавши ексере у главу сваком од њих. Часно пострадаше и у вечну радост уђоше.

Преподобни Лаврентије Печерски

Драговољно изабрао затворенички живот попут ранијих затвореника, Исакија и Никите, опрезно чувајући се ђаволске прелести, којој се ова двојица у почетку подаше. Великим уздржањем, молитвом и богомислијем достигао висок степен савршенства. Од уплашеног демона сазнао да у Печерском манастиру од стотину осамнаест монаха има њих тридесет, којима је дата од Бога власт над злим дусима. Представио се Господу 1194. године.

Горка смрт Христова жалац смрти ступи, 

И одагна навек страх од смрти глупи. 

Поврви за Христом јато мученика 

У смрт — но без страха, и жалбе, и крика; 

A многи c весељем у смрт полетеше, 

Јер ангеле пред смрт и небо видеше. 

Игњатије свети у Рим путоваше, 

Живог Бога уз пут мољаше, мољаше — 

Ко син што се моли своме родитељу, 

Да га зверски зуби самељу, самељу! 

Што Бога молио, Бог му даровао, 

Ал1 самлевен светац, гле, жив је остао! 

Жив и цео досад за трапезом неба 

Хлеб умекшан муком рад Христовог — хлеба. 

Игњатије свети Богоносац смели 

Кроз векове храброст мученима дели. 

Два мучења има, и два могу бити: 

За правду, ил' грехе — то се не да скрити. 

Мука је за грехе мука без надања, 

A мука за правду — радост без јадања. 

Ка' светлост кроз кишу што нашара дугу 

Тако радост, кроз плач и кроз благу тугу, 

По духовном небу Рај и Бога слика — 

To и снажи душу светих мученика. 

РАСУЂИВАЊЕ

Што више један човек напредује у духовном сазнању и очишћењу срца, то му изгледа низина, у којој се налази, све нижа, а висина, којој греди, све виша. Кад је један духовни великан лежао на самртној постељи, па чувши где га другови похваљују због његових великих подвига, он се заплака па рече: "Децо, ја нисам ни почетак учинио у духовном животу." Када је св. Игњатије Богоносац лежао окован у тамници, он је писао Ефесцима: "Не заповедам вам као да ја нешто значим. Мада сам у оковима за име Исуса Христа, ипак се још нисам усавршио у Њему. Сад почињем бити учеником, и говорим с вама као с колегијумом наставника мојих."

СОЗЕРЦАЊЕ

Да созерцавам Господа Исуса у простоти понашања и то: 

1. како се Он просто опходи како са рибарима тако и са књижевницима и кнезовима, 

2. како се Он сваком одазива и улази у кућу свакога ко Га позове, 

3. како кроз сву простоту Његовог понашања зрачи јасно царска отменост.

БЕСЕДА

о савршенству кроз вршење воље Божје 

Јело је моје да извршим вољу онога који ме је послао, 

и да свршим његов посао (Јов. 4, 34) 

Ево спасоносног примера који нам даје Спаситељ наш! Он који је имао толику силу и власт и мудрост говори, да је дошао у свет не да изврши вољу Своју него вољу Оца Свога, и не да сврши Свој посао него Његов, а ми, мада немоћни као паучина, непрестано истичемо своју вољу и неки свој посао! Иако је Син раван Оцу, као што и вели на другом месту: ја и Отац једно смо, ипак Господ Исус говори, да је Он дошао у свет да изврши вољу Очеву и да сврши посао Очев. Ово Он говори не зато да би показао маленост бића Свог пред бићем Очевим, јер биће је једно, него зато да би показао величину љубави Своје према Оцу, и да би нас побудио да из љубави према Богу усвојимо потпуно вољу Његову. 

Сва наша беда у овоме животу долази отуда што ми не спроводимо вољу Онога који нас је и послао у свет. А Његову вољу ми не спроводимо зато што немамо љубави према Њему. Јер ко год некога љуби, чини му по вољи. Сам је Господ рекао: ако имате љубави к мени, заповијести моје држите (Јов. 14, 15). Чиме би Господ Исус могао јавити љубав своју према Оцу, ако не вршењем воље Очеве? И чиме ми можемо јавити љубав нашу према Господу Исусу, распетом за нас на крсту, ако не вршењем воље Његове? 

О браћо моја, наша је воља варљива као сен; не следујмо њој, да не погинемо. Него следујмо вољи човекољубивога Господа, који једини зна, шта је за нас најбоље. 

О Господе смерни и човекољубиви, научи нас творити вољу Твоју. Теби слава и хвала вавек. Амин.