ЂУЛИЋИ LIX
Tи ме питаш, што те гледам, 
У душу ти поглед журим; 
Ти ме питаш, што те гледам, — 
Гледам, гледам — па зажмурим. 

Ти си онда дете била, 
Ја те нисам ни познавô, 
Кад сам снио цветак неки, 
Цветак кој’ сам обожавô. 

Онај цветак — твоја слика, 
Онај мирис — душа ј’ чиста, — 
Не срди се, јање моје, 
Кад ти кажем: ти си иста. 

ато жмурим, зато гледам, 
Да ми каже ноћ ил’ дан, 
Ил’ је био санак јава, 
Ил’ је ова јава сан.

Извори 

 Јован Јовановић Змај: Одабрана дела, књига 1, страна 243 , Матица српска, Нови Сад.