Илији Округићу
Ср'јемско небо над Тобом се смије,
Ср'јемска поља благослов ти носе,
Ср'јемска дјева Теби в'јенце вије,
Срб и Хрват с тобом се поносе.

И сузама мермер-плочу росе,
А та плоча сад мртва Те крије,
Ал’ Дух вапи, а анђели просе,
Да будемо — уз те вјере двије —

Једна браћа, сложна, поносита,
Једна слава, дивна, виловита,
Једна пјесма — и љубав до неба!

То је пјево̑ Илија до греба:
Прославио српска копља вита
И кршћанска дјела узорита!

Извор 
1897. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година друга. стр. 162-63.

Вид Вукасовић Вулетић
1897.