Женидба и удадба/17
УГЛЕД 6.

 
ОТАЦ, ПРЕЂАШЊЕ

МАТИ: Јеси ли и ти чуо каква се срећа појавила за нашу Јулку? 

ОТАЦ: Каква? 

МАТИ: Марић оће да је узме. 

ОТАЦ: Којешта! 

МАТИ: Ако је теби којешта, није мени. Ја оћу да имам зета господина. 

ОТАЦ: Шта фантазираш? 

МАТИ: Ти држиш да је то будалаштина? 

ОТАЦ: Ја знам да Марић тражи десет хиљада. 

МАТИ: Ал ако се буде у девојку заљубио? 

ОТАЦ: Зашто се није заљубио досад? 

МАТИ: То је ништа. 

ОТАЦ: Ајд, остави се тога разговора. 

МАТИ: Да, остави се тога! Треба да усрећимо дете. 

ОТАЦ: дакле, шта би ти хтела, да покваримо прстен? 

МАТИ: Дакако. 

ОТАЦ: Јес чула, једанпут је било комендије у кући, више неће бити. 

МАТИ: Али забога, кад је боља прилика. 

ОТАЦ: Ти си луда жена, па мир! 

ТЕТКА: Немој тако, Јово. 

ОТАЦ: Ајде, ћути ми ти. 

МАТИ: Јао, бог с тобом, човече, какав си ми ти отац, да не мариш за своје дете? 

ОТАЦ: Него ти мариш. 

МАТИ: Али кад је човек проси? 

ОТАЦ: Је л’ био овде? 

МАТИ: Како ће да дође кад је девојка под прстеном? 

ОТАЦ: Па откуд то изиђе да ће да је узме? 

МАТИ: Ето, сека Марта зна, а зна и цела варош. 

ТЕТКА: Јесте, Јово! Млоги су били кад се о удадби Јулкиној говорило. Онда Марић рече: да сам знао, вели, да бије за мене дали, и ја би је искао. 

ОТАЦ: Еј, ћурке женске, па из тога ви држите да ће он њу да проси. Човек је казао, као што сви обично фале девојку кад се удаје, а ви то држите за готове новце. 

МАТИ: Он је човек поштен, неће да лаже. 

ОТАЦ: Па шта је обећао? Није казао: идем да је иштем; него: и ја би је просио. Као бајаги, он се није могао упитати, да је хтео, него сад му је пало на памет кад се девојка прстеновала. 

МАТИ: Е, да видиш како карте кажу. 

ОТАЦ: А, карте су вама завртиле мозак? Немој ти гледати што је прилика него што карте кажу, пак ћеш добро проћи. 

ТЕТКА: Јесте, Јово! 

ОТАЦ: Но, сад мир, јер ако спопаднем тољагу биће вама обадвема доста. Гледај им ти посла; Најпре да ме протерају из куће: „Е, па остаде нам дете, па срамота од света, па ово, па оно,“ а сад, кад се како тако свршило, стале ту да ми зановетају. — Само ми једну реч више проговори, или коме кажи, пак ће се запрашити соба од тебе. (Одлази.)

ТЕТКА: Јако се наљутио. 

МАТИ: Мани га збогом, не смем више о том спомињати. 

Женидба и удадба