Жене у мраку
Жене у мраку

У мраку, пуном јада,
што неосетно пада
Магле се немо поздрављају
и Ветрови једно другом машу,
када се сретну на путу.

У једном мрачном куту
три тамне сене,
три ми погнуте, покајничке жене,
шапћу о нечем језовитом
што ће да нам се деси:

  - Један врео талас из Плачне Долине,
  и пашће све врлине,
  и процветаће греси,
  и неће на земљи замирити врт;

  ал' они, који су желели смрт,
  живеће вечним животом.

  Доћи ће затим и жена једна,
  света и бела и чедна,
  са младим и плодним плотом,
  и то ће бити нови Олтар.

  А крвава, досадна слава,
  црвена бела и плава,
  пашће на видике суре.

  И твоје очи уплакане,
  што данас у сиво Ништа зуре,
  у те, тугом посвећене дане,
  упрће поглед дубоко у своју душу.

Душан Васиљев

Српска уметничка поезија