Сужањ
Отвор’те ми тамницу,
Дајте свјетлост дана,
Црнооко дјевојче,
И коњица врана.
Па да љубнем дјевојче
У очице тавне,
И ко вјетар претрчим
Преко степе равне.

Висока је тамница
Тешке двери стоје;
А далеко у двору
Црнооко моје;
Сам, васео, разуздан,
Добри коњиц врани,
Мрку гриву пустио
Вјетру по пољани.

Тек усамљен, немиран,
Међ стјенама саде,
Гледам како умире
Слаби луч лампаде;
И тек чујем: за врати
У мртвој самоћи,
Тихо стражар пролази,
Н’јем, у н’јемој ноћи.

Извор 
1896. Зора, лист за забаву, поуку и књижевност. Година прва. стр. 290.

Преводи
Михаил Љермонтов
1896.