Пијеро Музувијер1/4
Шена четврта
Исти и Мандалијена
НИКОЛЕТО: Госпару Вице, eccoti la vostra amorosa [ево ти Ваше љубавнице]! уистину ’е грацијоза [мила]; малахно је огорјела, ма није чудо — надвору је била.
ВИЦЕ: Si, Nicoletto, il bruno il bel non toglie [да, Н., мрка боја не диже љепоте]! — Манде, добро си дошла; колико је да се нијесмо виђели! јесте ли дошли сви и хоћете ли остат у граду?
МАНДАЛИЈЕНА: Добар дан, Вице! мене је велика жеља била да Вас прије видим; на ти ови цвијетак тер га носи за моју љубав. Госпа Деша стара остала је у Жупи, ма ће доћ сутра; а не бисмо још били дошли, ма је њешто госпар злочес и остали га су носећи за мном у столу.
ВИЦЕ: Драго ми је веома да си дошла у град, и молим те вечерас на четири уре дочекај ме на вратијем за наше обичајно. Веће не могу с тооом говорит, ер ти ево џусто одовуда госпара носе.
МАНДАЛИЈЕНА: Хоћу, браче, не брини се; збогом!

Референце 

Пијеро Музувијер