Смиљ Смиљана покрај воде брала
Смиљ Смиљана покрај воде брала, 
Набрала је недра и рукаве, 
Извила је три зелена венца: 
Једнога је себи оставила, 
Други својој другарици дала, 
А трећи је низ воду пустила, 
Па је њему тијо беседила: 
“Плови, плови, мој зелени венче! 
Те доплови до Ђурђева двора, 
Па запитај Ђурђеву мајчицу: 
Оћеш, мајко, оженити Ђурђа? 
Не жени га младом удовицом, 
Већ га жени лепотом девојком.“ 

Љубавне песме