Три депутације/ПОЈАВА I
(Бранкова соба у Карловцима. Добру трећину захвата земљана пећ. У једном куту кревет са удешеном постељом; у другом табла на којој је написано крупним потезом слово: Ј; ниже сто и неколико простих столица.
     Ноћ је. Издалека се чују тамбуре и лумпачко узвикивање. На вратима, која су лево, куцање, испрва тихо, а затим јаче. — После кратке почивке отшкрину се врата и промоли се глава Сешина.)
.

ПОЈАВА I

СЕША (промоливши главу): Господине Бранко; господине Бранко! (после кратког ослушкивања). Та које су Вас виле успавале, те се не одазвате! (улази у собу; уздиже пред собом чирак са лојаницом и разматра). Ао, лопов један, како ме преварио! Гледај ти само, постеља и не дирнута; а овамо обећао да ће сву ноћ остати у соби, па ми још казао да га закључам споља, како не би могао на улицу, баш и када би га заголицало. (приступи прозору и гледа). Па да богме, отворен! Аој, ирошу један, та ти си кроз прозор умакнуо! А ја још уверена да спава! (тамбуре звече јаче и подвикивање). Опкладила бих се да то њега прате! (отшкрине прозор и промоли главу). Тако је; ево их, све по избор, као намоловани, а он међу њима. Гледај само, како се грле и љубе! А шта ће опет сад? (граја споља). О, буди Бог с нама, ено га да видим како ћеш у кућу? (духне у свећу и сакрије се за пећ; зора пуца.)