Црв
Алекса Шантић 

Ходи, Српче, ближе мени,
    Ход', соколе мој,
Гледај црва како пузи
    У прашини тој.

Испотаје гризе, трује
    Са корјена цв'јет,
И највишој плодној воћки
    Буде злотвор клет.

Од св'јета се вјечно крије.
    Али за то знај:
Ко се крије ништа није,
    Кукавица ј' тај.

Ногом лупни, погази га,
    Сваком црву смрт!
Који гмили у прашини, -
    Трује цв'јетни врт.

Ти не буди, Српче драго,
    Сиви тићу мој,
Ти не буди никад црвак -
    Соколски ми стој!
У Дубровнику, 1890.
Шантићеве песме 1890.