Два црвена вола
Волови ричу
гладних јутара причу:
Облаци, облаци,
проспите кише по путу нашем
потока нема
теглимо сунце по своду вашем!...

Два црвена вола
пуни глади и жеднога бола,
кроз облаке вуку,
црни проводич витла бичем
и плаши их кричем!...

Волови ричу,
за њима путници вичу:
Незнани, незнани,
сврати их у дан пролазу краћем,
потока нема
напоји их сном и нашим плачем!...

Извор 
1928. Живот и Рад. Година 1, књ. 1, свеска 4, стр. 286.

Антун Р. Боглић