Мејрима/32
ПОЈАВА IV
Пређашњи; улази Ћамил

ЋАМИЛ: 
Ево за те писма из Травника; 
Донио га катана везиров.
Сад знаћемо на чему смо са њим.
(Паша чита писмо.)
АЛИ-ПАША: 
„Раја нам се мјестимице буни, 
И бојим се да сва не усплане;
На вр’јеме јој треба на пут стати. 
Сили турској најбоља је језгра 
У Крајини и Херцеговини;
Све уреди на те двије стране 
Да одасвуд сложно ударимо.
Пошљи за то човјека у Мостар,
А похитај главом у Крајину.
Познате су крајишничке ћуди,
Тешко би се сложиле без тебе.
Не плаши се за Високо твоје;
Ја већ к њему кренух, јер одабрах 
Да Високо међу Бањалуком 
И Мостаром средиште нам буде.“
(Савија писмо.)
Еј везире безумни! Ти хтједе 
Устанка се с рајом поиграти,
Па кад си се о њу ожегао 
Нас позиваш да гасимо ватру!
ЋАМИЛ: 
И на његов позив не можемо 
Оглушит’ се, а да с њим заједно 
Не спржи нас ватра та и саме.
АЛИ-ПАША: 
Није друкче, послушат’ га треба. 
Ја од тебе подеснијег немам 
Ћамил-беже, да у Мостар пошљем.
Ваља да се јутрос још упутиш.
А ми ћемо, зете, иза подне 
Пут Крајине кренут’ се у здрављу.
Уз твоје ћу три стотине свата 
Још узети двјеста Височана,
Да се путем ничег не бојимо.
Ти, Хасане, да ми то уредиш. 
ФЕИЗ:
А ко ће те овђе заступати 
Докле стигне везир?
АЛИ-ПАША: 
Ти, Феизе.
Не губимо ни једнога часа;
Сваки за свој одлазак се брини. (Отиду.) 
Ђе си, момче?... Мејриму ми пошљи.
С'ве је пошло како н’јесам хтио;
Бог би знао како ће изићи.

Референце 

Мејрима