На бријегу
Алекса Шантић 

На вису бр'јега стојим и гледам у даљне стране;
    Плаво се небо крије под тавним облака велом,
Не може сунце свето да продре и да нам гране
    И зраком обасја врелом...

Помамни вјетар шиба, пакленом жудњом клетом
    Повија ц'јелу гору и стрепи грана свака...
И соко не може сиви да с' вине гори врлетом -
    Брани му бура јака...

Ал' гле, шта се то тамо кроз облак тавни сија?!
    Гле свјетлости мила, дивна, св'јетли нам шаље зрак!
У њој се сиви соко почео да лагано вија,
    Да гони са ње мрак!

Ој, дођи!... дођи... Заблистај и нама, свјетлости мила!
    Кроз тавни облака вео прожижи моћни сјај...
Жељни смо тебе... жељни... Ој шири света крила
    И слети у наш крај...

Шантићеве песме 1889.