Херцег Владислав/37
ДЕВЕТИ ПРИЗОР

ХЕРЦЕГ (уђе раздражен, и погледавши на десно и лево):
Сам сам! Страшни час се приближује,
У који ћу први пут учинит’,
У чем срдце с главом ми с’ не слаже. (поћути)
Мора бити! Изванредна дела 
Не свршују с’ обичним средствама.
Ту се глава на коцку измеће,
И народа срећа и државе.
(Метне руку на срдце.)
Ти говори онде, где си јуче!
(Метне руку на чело.)
А ти узми крму па управљај!
(поћути)
Крв Турчина народ раздражиће,
Те ће више од ње пожелити,
А властеле чвршће ће споити 
Нег’ ма каква свечана присега:
Сваки, који на себе је узме,
Мора пасти или победити,
Јер одостраг турска сабља прети. 
(поћути)
Ивка воља народа преломи;
А Твртка ће сумња приволети; 
Милоту ће дело оковати.
(викне)
Санко!

Херцег Владислав