Сонет - XLIII (Грешни сонети - Син земље)
Милутин Бојић 

Сонет - XLIII
Грешни сонети
(Син земље)

Загрмеће Господ у страшни дан суда, 

А ја ћу му рећи: "У најцрњем мраку 

Твоју реч сам чуо гвоздену и јаку 

И због њих починих своја дела луда. 

Ја сам хтео разлог живота да решим 

И чух глас твој да ме земној сласти вуче, 

Јер земаљских тајни да ми даде кључе. 

Твоје сунце ме је учило да грешим. 

И нећу му рећи да се за то кајем." 

И рећи ће Господ: "Рај ти нећу дати, 

Ту болницу где се од досаде пати. 

Ни пакао нећу: створићеш га рајем. 

Награду добијаш кô ни један човек: 

Бићеш вечно ништа од данас и довек." 

Милутин Бојић
С