Љубомора/8
VIII ПОЈАВА

Арса (сам; задовољно гледа на длан): Добра је напојница, а не би' се љутио и да је боља. (Сједа.) Што је право, право, али бог и слуге није заборавио, води он рачун и о своме Арси. (Узме чибук и запали.) Оно истина, није ми баш најбоље, а није ни најгоре — кад овако запалим, све ме бриге, прођу... још само да има мало вина, па се не би' ни с кијем на свијету промијенио. (Досјети се.) Али да, има и тога »ђе је људи, биће и вина«. (Донесе боцу, и у њој нешто вина — он све искапи.) Овако. Рекох ја, није бог заборавио Арсу. (Пола пјевајући, а пола декламујући говори.)
                             »Вино весели срце човјека« 
                             Цар Давид мудри то је изрек'о, 
                             Стога ћу пит'и ц'јелога в'јека, — 
                             Од мене брига нек' је далеко...
   Као да и њему није било вино мрско. (Чују се кораци.) Ху, ево господина! (Скочи, у томе му се превали боца, а лула испаде — он се укочи као војник.)

Љубомора