Епитафи у драгачевским селима: Пшаник
Епитафи у драгачевским селима: Пшаник су сведочанства преписана са крајпуташа и старих надгробних споменика у селу Пшаник (Општина Лучани).

Крајпуташи 
Крајпуташ Матији Илићу (†1912) (Пшаник)
 Овај споменик
 показује храброг војника
 МАТИЈА ИЛИЋА
 из овог села Пшаника
 који поживи 26 год.
 а за веру и отаџбину
 јуначки борећи се противу Турака
 погибе у Арбанији код Љум Куле
 3. новембра 1912. г.
 Слава му и Бог да му душу опрости
 Овај му споменик подигоше
 свом једином сину
 његови родитељи отац и мајка

Крајпуташ Витомиру Ристићу (†1913) (Пшаник)
 Ево спомена од камена
 ради вечног успомена
 који преставља храброг јунака
 дичног Срба
 III чете I бат. 5. прекобројног пука
 ВИТОМИРА РИСТИЋА
 из Пшаника
 који храбро погибе
 на Власини 1913. год.
 Бог да га прости
 Спомен подиже жена Зорка
 и мали син Милутин
 за знак гроба док је Српског рода

Булије 
Споменик Аници Булић (†1834) (Пшаник – Булије)
 овде леже :
 кости
 АНИЦЕ :
 суп : стевана Булића
 престависе лета
 1834.

Споменик Петрији Булић (†1844) (Пшаник – Булије)
 ПЕТРИЈА
 супруга милисава булића
 поживи 77 г:
 умре 20 маја 1844 г:
 ови крс ударио
 син павле
 и унук вукосав

Споменик Ристи Булић (†1845) (Пшаник – Булије)
 1845.
 овде почива
 РИСТА
 супруга Радована булие

Споменик Добросаву Радивојевићу (†1848) (Пшаник – Булије)
 Овде почива
 Раб Божи
 ДОБРОСАВ РАДИВОЕВИЋ
 от фамилие Булића,
 бивши кмет
 селу котражи 20 . Го:
 поживи 60. Го:
 и умре. 12 октомр. 1848 . л:
 оваи спомен воздвигоше
 синови его милан и милован

Споменик Димитрију Обренићу (†1910) (Пшаник)	
 ДИМИТРИЈЕ ОБРЕНИЋ:
 абаџија
 син Јеврема Обренића
 опш. Деловође
 умре у 23 год.
 9. јула 1910 год.
 И бог даму душу опрости
 Споменуше га Јеврем и деда јанићије,
 браћа Милош – опанчар,
 Сретен – абаџија,
 Јован – калфа столар
 Добрица – ђак
 и Мати Крстина
 и сестре Селена и Милица

Титма 
Споменик Милосаву Милосављевићу (†1848) (Пшаник – Титма)
 1848
 Овде почива
 МИЛОСАВ МИЛОСАВЉЕВИЋ
 поживе 70. г.
 престави се 6 февруара
 Бивши воиник
 био у битки
 [у] делиградски шанац
 кои (...)

Споменик Милисаву Танкосићу (†1890) (Пшаник – Титма)
 Овде пред овим спомеником
 тико почива блажено упокојени
 раб Божи стари
 МИЛИСАВ ТАНКОСИЋ
 иначе Милорадовић
 уважени грађанин села пшаника
 који је чесно поживио 75 година
 и преставиосе 13-тог јануара 1890 г.
 Бог даму душу прости
 овај споменик подигоше
 Алекса Ранко и Добросав
 поштовани синови његови
 више гроба док је српског рода

Споменик Миливоју Миливојевићу (†1894) (Пшаник – Титма)
 Овде почива
 раб Божи
 МИЛИВОЈЕ МИЛОЈЕВИЋ
 из Пшаника
 кои поживи 70 г.
 а престависе 24 фебруара 1894. год.
 О мили роде,
 и моје коншије,
 и пријатељи,
 непожалте свога труда,
 и своје дангубе,
 станите и прочитајте,
 овај надгробни надпис,
 коије, више пута, узабран,
 опш[тине] котр[ашке]
 за преседника, изабрат, био,
 и за 24 год. кметовао.
 изабрат био,
 за велику народну скупштину, 1868.Г.
 и на више депутација
 је изабран био као прва личнос опш: котр.
 Под управом његовом,
 као преседник, и заповедник
 начинио је основну школу,
 па и са дозволом парокије котр.
 а са његовом заповешћу и свештеника
 попа Милетом Јовановићем,
 је и цркву, у селу Котражи, начинили,
 и под управом свештеника Милете славио.
 После његове смрти
 оставио је два сина,
 пунолетна Марка и Лазара
 и његове унуке
 Подигоше му овај споменик
 његови синови са унуцима и његовим снахама
 Бог даму душу прости
 на вечном дану
 Писа Млађен Раковић из Горач[ића]

Споменик Лазару Константиновићу (†1896) (Пшаник – Титма)
 ЛАЗАР Ч. КОНСТАНТИНОВИЋ
 богослов четврте године:
 члан друштва „Душан Силни“
 и Певачког К.[орнелије] Станковић.
 Рођен у Вичи 26. јуна 1876. год.
 а преставио се 27. јула 1896. године.
 Његово тело сахрањено је
 под овим спомеником
 на жалост родитеља
 и околине којој је био намењен
 за свештеника
 Бог да га прости
 Овај споменик подиже
 његов отац Чеда намесник драгачевски
	

Споменик Милутину Миливојевићу (†1934) (Пшаник – Титма)	
 Овде је сарањено тело
 МИЛУТИН
 син Петронија и Босиљке Миливојевића
 из Пшаника.
 Часно поживи 29 год.
 а као добар и велики радник
 вадећи камен
 погинуо 18 јануара од стене
 а 19 умро 1934 г. у чачанској болници
 Бог даму душу прости
 Овај споменик подиже
 отац Петроније
 и син Милинко
 и браћа Вељко, Јеврем, Воислав и Марко

Извор 
 Никола Ника Стојић, Драгачевски епитафи: записи са надгробника и  крајпуташа, 2. допуњено издање, Међуопштински историјски архив, Чачак 2011.

Драгачевски епитафи