Драгачевски епитафи: војници сталног кадра
Драгачевски епитафи: војници сталног кадра су документарна сведочанства преписана са крајпуташа и старих надгробних споменика Драгачева.

Споменик Сретену Крунићу (†1849) (Дучаловићи – Главоч)
 Овде почива
 СРЕТЕН
 син Павла Крунића
 от села Ртара
 бивши воиник катана
 отечества српског.
 поживо 19. Г.
 Умре 12. Априла
 и манастиру С.Т.
 1849.

Споменик Јовану Мирковићу (†1850) (Ртари)
 1850. 
 ВОИНИК 
 Зде почива Раб Божи
 ИОВАН МИРКОВИЋ
 престави се у возрасту:
 18 те године

Споменик Петру Милићевићу (†1850) (Лиса – Шолајићи)
 Оваи билег
 показује Краброга Воиника
 вернога солдата гарнизона
 ПЕТРА  МИЛИЋЕВИЋА из села Лисе
 служио верно. 3. Г. при Владанију
 Књаза Александра Карађор:
 поживи 21. пре 1850
 у Београду погребен 23 : Апр.

Споменик Стефану Анђелићу (†1854) (Гуча – Анђелићи)
 Овде почива раб божи
 СТЕФАН
 син поч: Петра Анђелића
 из села Гуче,
 бивши воиник, гарда,
 служио при владенију
 Књаза Александра Карађорђев:
 и поживио, 20 год:
 а умро 13 Апр: 1854. Л:

Споменик Јаћиму Р. Плазини (†1854) (Губеревци – Плазине)
 Помјани Господи
 во царству твоем
 Овде почившег раба твоего
 ЈАЋИМА Р: ПЛАЗИНУ
 бившег воиника гарнизона
 из овог Села Губереваца.
 верно и поштено 4. год:
 служио отечество
 и Књаза Александра карађ:
 поживио 29.г.
 преставиосе 21 августа 1854
 оваи крс дао писати
 Брат его Милош

Споменик Ђорђу Шибинцу (†1856) (Дучаловићи – Садљике)
 Оваи билег показуе
 краброг воиника
 ЂОРЂА
 син Милисава Шибинца
 коие поживио 24 г.
 преселио се у вечност.
 18 Јануара. 1856 г:
 знак удариму
 ови тужни отац сину своему

Споменик Мату Илићу (†1856) (Негришори)
 Овде почива
 МАТО
 син Вуколе Илића
 житеља негришорског
 бивши воиник
 Гарнизон служио при Србс:
 Књазу Александру Карађор:
 и поживи 30.г.
 а умре 20. августа 1856.г.

Споменик Милану Јаћимовићу (†1862) (Пухово – Нешовановићи)
 Овде почива Раб Божи
 МИЛАН  ЈАЋИМОВИЋ
 жител Пуовски
 он е био као писмен воиник
 народне воиске
 кои чесно и поштено
 поживи 24 Год:
 престависе 27 Јану. у 1862 Г.
 Спомену га
 благодарни брат његов Дамљан
	

Споменик Милосаву Васовићу (†1864) (Граб – Рајичићи)
 Овде почива раб божи
 МИЛОСАВ ВАСОВИЋ
 из граба
 поживи 21. Го:
 бив: воин: у зекциру учења
 с народним воинством;
 и умре 11. Апри: 1864. Г.
 Оваи надгробни спомен
 удари Его брат урош в.
 Писо М: К: из Г.

Споменик Милети Затеги (†1864) (Лис – Лазовићи)
 Овде почива Раб Божи
 МИЛЕТА
 син Тривуна Затеге из Лиса
 коие у Стоећој воисци
 19: Месеци Као Пешак Служио
 Поживи 19. Г:
 Умре 1. Маја 1864. Г:
 у путу Болестан
 путујући кући своиој
	

Споменик Николи Илићу (†1864) (Граб – Илићи)
 Пред овим биљегом
 почива раб Божи
 НИКОЛА ИЛИЋ
 бивши Воиник
 стоеће Воиске у Београду
 при Владенију
 Књаза АЛЕКСАНДРА Карађорђев:
 после тога биое
 Четовођа народне Воиске 4. г:
 поживи 35. г:
 умре, 31. јулија 1864. г:
 Оваи Биљег подиже отац Его гаврило
 писа Милосав Милосављев. из лисица

Споменик Јовану Затеги (†1866) (Лис – Лазовићи)
 ИОВАН
 син Тривуна Затеге
 Бивши катана народне воиске
 поживи 22: год.
 а умре 19, Марта 1866.год.

Споменик Авраму Пајићу (†1871) (Вича – Мирковац)
 Овде тико почива
 раб божи
 АВРАМ
 син Рака Паића из Виче
 бивши воиник стоеће воиске
 брске батерие топџија
 3 г. код књаза Микаила Обр.
 а поживи 24 Г.
 а престависе по Воскресенију
 5-ог дана у 1871 г.
 Споменуга брат његов дамљан
 и братучед јанко паић

Споменик Максиму Рајичићу (†1872) (Граб – Рајичићи)
 Раб Божи МАКСИМ
 приђи ближе мили читатељу
 куде иташ
 да прочиташ
 у најлепшем милом моме веку
 тело моје већ труне у мраку,
 кад на радост радња моја пође
 немила смрт одма ме нађе
 Р:Б:
 МАКСИМ РАИЧИЋ
 из Граба
 бившег војника народње војске 7. г.
 у 23. г. живота свога
 25ог Марта у 1872. г.

Споменик Арсенију Јаћимовићу (†1873) (Пухово – Јаћимовићи)
 Пред овим знаком почива
 АРСЕНИЈЕ
 син Јакова Јаћимовића из Пуова,
 воиник I класе,
 поживи 24.Г.
 престависе у вечност
 16.декембра 1873.Г.
 Бог да му душу прости
 Оваи споменик му подиже
 жалосни отац Јаков

Споменик Љубомиру Новитовићу (†1875) (Трешњевица – Поље)
 Приђи ближе мили читатељу,
 труда свога немој пожалити,
 тужни овај спомен прочитати, 
 те ти види ко овде почива,
 мртво тело на даљини бива,
 Ра[б] Бо[жи]
 ЉУБОМИР НОВИТОВИЋ
 из Трешњевице
 бив: тобџија 4 чете I батаљона
 градског Артиљеријског пука у Нишу,
 кои поживи 20.г.
 умро 18. маја 1875.
 Бог да му душу прости
 Сп. подиже ранко
 и Драгомир Новичић
	

Споменик Матијашевићима - Милану (†1876), Вучићу (†1898) и Радовану (†18??) (Лапидаријум у Гучи)
 Овај жалосни споменик показује
 три србска војника
 МИЛАНА МАТИЈАШЕВИЋА из Ђераћа
 бившег војника I класе
 кои поживи 26.г.
 а погибе на Пазару 4 јуна 1876 го:
 ВУЧИЋ син Милинков Бив:
 топџија 3 батерије у Крагујевцу
 поживи 21. г. а умре 8 јуна 1898 Го:
 и тамо сарањени
 РАДОВАН
 син Миће Матијашевића
 бивши пешак...
 Овај споменик подигоше им
 стриц Илија
 и цела задруга.

Споменик Вићентију Стевановићу (†1877) (Горачићи – Черговиште)
 Обде почива:
 раб + божи:
 ВИЋЕНТИЈЕ СТЕВАНОВИЋ
 водник I : класе народне : воиске:
 коие верно: и усрдно 4 : године
 книјаза и отечество: служио:
 поживи 31:
 г. умре: 5: дец. у 1877: г.
 Оваи знак + подигоше му
 сретан иован и коста
 поштована браћа
 и милое едини син: Его
 у 1878

Споменик Богосаву Максимовићу (†1882) (Крстац – старо гробље)
 Овај споменик показује име јего
 БОГОСАВА МАКСИМОВИЋА
 из крстаца
 бившег војника стајаће војске
 Живе 20 год.
 а умре рањен у 1882. год.
 Спомен му... (оштећено)

Споменик Ивану Ненадићу (†1883) (Трешњевица – Поље)
 С леве стране
 за Гробом Брата своег Милована
 на један корак улево
 почивају Сарањене Кости
 ИВАНА  НЕНАДИЋА
 овд. Бив. Војника
 VI-те Пољске Батерије
 1 Артиљеријског пука
 кои 13 месеци у гарнизону
 у Крагујевцу одслужио
 гди се и разболео.
 Трудом браће своје
 донешен је болестан кући
 гди је трећи дан умро
 4 Априла 1883. Г.
 у 23 год. живота свог
 Овај спомен подигоше браћа его
 Микан и Петар
 и ожалошћена Мајка Цмиљана
	

Споменик Косту Миленковићу (†1888) (Луке – Миленковићи)
 У овом грубу почива
 КОСТО МИЛЕНКОВИЋ
 из села Лука
 поживио 38. Г.
 каплар сталног кадра
 Умро 16 априла 1888. Г.
 овај спомен подигошему
 Брат Милован
 и синовац Микаило

Споменик Светозару Нешовановићу (†1891) (Пухово – Нешовановићи)
 Пред овим спомеником
 а под овом ладном плочом
 у овом мрачном гробу
 вечити сан борави
 СВЕТОЗАР
 син Мијаила Нешовановића из пухова,
 бивши тобџија
 пољске батерије у Краљеву
 који чесно и поштено
 поживи 23. Год.
 а на Велику Тугу и Жалос,
 престави се у вечнос
 15. септембра 1891. Г.
 Овај спомен подигоше му
 отац Мијаило
 и браћа Миливоје Милић и Милија
	

Споменик Станиши Милићевићу (†1892) (Осоница – Селиште)
 О Србине брате мили
 прочитајде овај спомен
 ђе почива раб Божи
 СТАНИШЕ  МИЛИЋЕВИЋА
 бивши војник I :
 инжењерског бата[лиона] стојећи
 у нишу разбоље
 се у 21. Г. младости
 умро на боловању код куће
 11 октом, 1892. Г.
 Фала браћо мила
 Спомен подижуму мајка са синовима
 Владимир и Љубомир
 Браћа Милутиновићи

Споменик Велисаву Павловићу (†1904) (Живица – Бранкино брдо)
 Овај спомен показује
 ВЕЛИСАВА  ПАВЛОВИЋА
 из Живице
 кои служи у нотњим стражарима.
 2. чете у Београду
 живио 35 год.
 и умре априла 1904 год.
 Тамо је и сарањен
 Бог да му душу прости
 Овај споменик подиже
 брат Вићентије

Споменик Миливоју Златићу (†1904) (Осоница – Селиште)
 О путниче српски роде
 стани мало овде
 па ти реци бог да прости
 МИЛИВОЈА ЗЛАТИЋА
 из Осаонице
 војника III батерије I дивизијона
 каубичког пука
 ступијо у команду 9 јануара 1904 Г.
 а умро у Нишу 20 маја исте 1904 Г.
 живео је 21 Г.
 Спомен дижу његови
 ожалошћени родитељи
 отац радисав и стриц стеван
 мати миленија
 и брат рајко и миливоје
		

Споменик Михаилу Милекићу (†1909) (Брезовице – Мајсторовићи)
 МИХАИЛО  МИЛЕКИЋ
 из Брезовице
 војник краљеве гарде
 поживи 22. Год.
 А умре у најлепше време
 1909 год.
 Бог да му душу прости
 Сп. му подгоше мајка Рајка
 сестра Милосава
 зет Витор Мајсторовић
 и сестричина Гина

Споменик Милану Поледици (†1924) (Трешњевица – Поледице)
 Спомен
 МИЛАНА ПОЛЕДИЦЕ
 из Трешњевице,
 војника 13. ч: 4. Б: 31. пука
 Покосига Војна клета
 те га узе са овога света
 кад најлепше цвета
 у 22 лета
 А умре у клетој болници
 у Митровици
 на поласку својој кући
 8. дец: 1924. год.
 Бог да му душу прости
 Спомен подигоше му Браћа
 Будимир Велимир Синиша Стојан
 и сна Радојка

Споменик Драгиши Крковићу (†1934) (Властељице – крај пута)
 Ој Србине Брате мој
 ти не жали труд свој
 и прочитај спомен мој
 и реци Бог да прости
 ДРАГИШУ
 сина Раденка М. Крковића
 из Властељица
 војник 8 чете II бат. 44 пешад. Пук
 кои у ослужењу сталног кадра
 разболи се и умре у Оточцу Лика
 септембра 1934
 и тамо је сарањен
 И Бог да му душу прости
 Спомен усади отац Раденко
 маћа Љубица
 жена Иванка
 и син Радослав
 Поживи 25 година

Извор 
 Никола Ника Стојић, Драгачевски епитафи: записи са надгробника и  крајпуташа, 2. допуњено издање, Међуопштински историјски архив, Чачак 2011.

Драгачевски епитафи