Беседа румунском краљу
Војислав Илић 

Преда те ступам, усправљен ко даска
Да и ја викнем једно сетреаска!
Ал' само тако како Максим уме -
Да га ни Србин, ни Влах не разуме.
А реч, што рекли, аста еста буна
Поштена, часна и поуке пуна:
Твој народ штујем, мада страст имаде
У седам дана да шест дана краде,
А седмог дана учи своје млађе
Како и они да живе од крађе.
Тако и мене бандити су стигли,
И све ми паре и хаљине дигли -
И мада власти не знају за шалу
У префектури и у трибуналу,
Да не би осто још са туром голим
Ја тебе лепо и поштено молим,
Да ми се врате одело и паре
Спуње, о спуње, домнуле чел маре!

1892.

Извори 

 ''Војислав Илић: Лирско песништво, страна 231, 2. књига, Вук Караџић, Београд.

Војислав Илић