Херцег Владислав/46
ШЕСТИ ПРИЗОР

КНЕЗ ВУКАЦ (уведе књигоношу, херцегу):
Ово је тај књигоноша!
(књигоноши)
Херцег!
ХЕРЦЕГ:
Од куд књига?
КЊИГОНОША (гледи на кнеза Вукца и ћути).
ХЕРЦЕГ (да овом знак, да се уклони):
Сад можеш говорит’!
КЊИГОНОША:
Шта у књизи пишу и казују,
То ја не знам, из ње ћеш дознати.
Ко ти пише, то у књизи нема,
То ја само теби имам казат’.
ХЕРЦЕГ:
Казуј дакле, а књигу предај.
КЊИГОНОША (приступи ближе, тихо): 
Књигу т’ шиље војвода Влатковић. 
(Преда му књигу.)
ХЕРЦЕГ (тргне се):
Ко? Влатковић? Из Босне поносне?
КЊИГОНОША:
Он, херцеже, па сад ме одпусти. 
Више ништа немам да ти кажем,
А рад сам се што брже уклонит’, 
Да ме когод овде не позна,
Јер ми тајно ићи наложише,
Тајно ићи а кришом вратит’ се. 
(Хоће да иде.)
ХЕРЦЕГ:
А зар нећеш чекат’ на одговор ?
КЊИГОНОША:
Рекоше ми само књигу дати.
Херцег (даје му дар):
А ти ево па се напиј вина,
Кад код мене нећеш да с’ напијеш.
КЊИГОНОША (узима):
Ко не прими попутнину, кажу,
Срећу своју од себе одбија.
(Одлази.)

Херцег Владислав