Раја
Раја
-{I}-
Ја видим бојно поље,
Равницу пусту ту;
Ја гледам браћу моју,
У боју рањену...

Душа ми гневом пламти,
А крв ми кипи сва,
Са голим ножем јурим
У бојну вреву ја.

Громови грме, јече,
Бритких сабаља лом;
Ал' јунак не зна шта је
Ни муња, нити гром.

Жерав ми с гриве стреса
Бео и крвав зној,
А ја за браћу дајем
И крв и живот свој.

Шест сам их милих им'о,
Па сви су пали ту —
На томе светом пољу,
Светом бојишту.

Па нек и седми пада
У рани крвавој;
Ох, нека, нека, Боже!
Пашћу за народ мој!
-{II}-
Шта плива гором, долом,
Те прља бели снег?
Је л' суза оно, крв ли
Из срца нечијег?

Узмућен поток јури,
Пени се реком лед,
А вихор хучи, тамних
Гони облака ред.

Ћелава стоје брда,
Гологлав храст и бор,
Скрханог грања шушти
Немио разговор.

Са ниских стреја капље
Лагано кап по кап,
Друмови пусти — путни
У куту лежи штап.

Ал' за то не зна »раја«,
Тежак је јарам њој;
Свако је време мило,
Лепо за крвав бој.
-{III}-
До врага с плачем!
Док има крви,
Нек се пролева!
Не кукај, жено,
Мач нека сева!

Извори 

Р