Скендербег/39
8. 

САБЕЉА и МУСТАФА ступе. (Мехмед махне руком на њих). 

МУРАТ: Приближите се, моји верни витезови. Ево вам цара; чувајте га, јер је још млад, пазите га и покоравајте му се.
САБЕЉА: О, светли царе, зар нас остављаш? 
МУРАТ: Остављам на веки, да вас више не видим. А теби, сине, један аманет. Остави Кроју, па се врати натраг. 
МУСТАФА: О, Боже! 
САБЕЉА: Издахнуо? Какве несреће! 
МЕХМЕД: О, оче, о, оче! Како ме остављаш! 

Скендербег