Mada/29
ŠENA PETNESTA
FANTAŽIJA i VESELA
FANTAŽIJA: Zdrava, Velo! Vlaško je godište, da te nijesam vidio; što se čini? 
VESELA: Dobro, Fantažija. Ja ne znam, što je, da te nije. 
FANTAŽIJA: Imam velicih fačendi. Ma što to nosiš u ruci? 
VESELA: Dva jaja šlje gospodarica na jedno mjesto. 
FANTAŽIJA: Ja imam dva ljepša što hranim za tebe, er ti sam i obligan. 
VESELA: Hrani ih za sebe, er ja od tebe neću ništa. 
FANTAŽIJA: Hoć li mi dobra, moja Vesela, cesarice srca moga? 
VESELA: Čerto da ti neću zla nijednoga. 
FANTAŽIJA: Hoću rijet hoć li mi dobra onako eškerice od srca? 
VESELA: Hodi tia via, ne govori mi o tomu, ja otidoh odnijeti ova jaja. 
FANTAŽIJA: Neka te celunem, tako ti zdravoj biti! 
VESELA: Da, si, da ću te opariti njima u glavu. 
FANTAŽIJA: Čin' što hoćeš, imam te celunut čerto. 
(odi padaju jaja)

Референце 

Mada