Či modrajú sa ešte…
Sándor Petőfi: Kéket mutatnak még… (prekla Pavol Országh Hviezdoslav: Či modrajú sa ešte...)
 
Či modrajú sa ešte ďalekých hôr
stromovím skvitlým lístky zelené?
A Dunaj pení-li sa, nezbedný or
jak, odvážnym keď bojcom švihne víchor
sa krepko naň a v cval ho zaženie?

Čí pýri choť sa krásna ešte. zora,
keď slnce čaká, svojho ženícha,
a vdova, noc, keď zájde v nebies dvor a
roj spatrí sirôt, hviezd: či žiaľom chorá
zaslzí rosou, vánkom zavzdychá?

Nesmierny prezrel som raz obzor snadne,
no dnes už nevidím toť čudesa:
ten kopček, pod nímž milá mi tlie na dne,
on na vršisko vzrástol nepriehľadné
i zacláňa mi zem a nebesá.

Zdroj 
 http://www.visegradliterature.net/works/hu/Pet%C5%91fi_S%C3%A1ndor-1823/K%C3%A9ket_mutatnak_m%C3%A9g%E2%80%A6/sk/59620-%C4%8Ci_modraj%C3%BA_sa_e%C5%A1te...?tr_id=868

Pavol Országh Hviezdoslav
Sándor Petőfi