Vyhlásenie radových komunistov z 21. 11. 1989
Citované podľa: 
Keď sme brali do rúk budúcnosť (Archa Brat. 1990)

Podpísaní radoví komunisti oboznámili sme sa s Vyhlásením združenia Verejnosť proti násiliu a bez výhrad sa k tomuto postoju pripájame. Zároveň vyslovujeme svoju nespokojnosť so stanoviskom, aké k represáliám v Prahe a k následným iniciatívam mládeže a celej verejnosti zaujalo stranícke a štátne vedenie.

Vlády ČSSR, ČSR a SSR vo svojom spoločnom vyhlásení označili tieto reformné iniciatívy za činnosť protištátnych živlov. Domnievame sa, že vlády, ktoré označia mládež a verejnosť svojej krajiny za protištátne živly, nemajú morálne právo nazývať sa ďalej vládami.

Vedenie KSČ označilo kritiku smerujúcu na jeho adresu a na adresu konkrétnych funkcionárov za ohrozenie socializmu. Domnievame sa, že vedenie strany, ktoré megalomansky stotožnilo samo seba so socializmom, nemá morálne právo byť ďalej vedením strany.

Ako radoví členovia strany odmietame ďalej robiť španielsku stenu vedeniu, ktoré si už roky uzurpuje právo bez kontroly vládnuť v našom mene a zneužíva proti nám tzv. stranícku disciplínu, ktorou nás zaväzuje k mlčaniu. V Sovietskom zväze bola takto chápaná stranícka disciplína zneužitá na spáchanie
40.000.000 vrážd, o ďalších miliónoch zničených životov a zmarených existencií ani nehovoriac. A podobne to bolo a dodnes je u nás.

Preto sme presvedčení, že ak treba hľadať protištátne živly, treba ich hľadať odhora. Preto sme presvedčení, že ak treba hovoriť o ohrození socializmu, treba hovoriť o jeho ohrození zhora.

Ako radoví členovia strany pokladáme v tejto chvíli a po represáliách 17. novembra 1989 v Prahe nielen za svoje právo, ale aj za svoju povinnosť žiadať, aby sa KSČ očistila jediným možným spôsobom — a to tým, že sa dobrovoľne a ihneď vzdá svojho protiprávneho a iba násilím udržiavaného vedúceho postavenia v spoločnosti.

Ľubomír Feldek, Lajos Grendel,

Vladimír Ondruš, László Szigeti, Soňa Szomolányiová, Vladimír Krivý, Pavol Frič, Ivan Štrpka, Ján Štrasser a ďalší. 

Dokumenty