Proklamácia slovenskej samostatnosti z 11. 3. 1939 (Ferdinand Ďurčanský)
V tejto veľmi vážnej hodine obraciam sa na všelky slobodu milujúce národy Európy a sveta, ktoré si cenia slobodu, tento najvzácnejší dar. Čo sa dnes odohráva na území Slovenska pod útlakom bajonetov českej armády, polície a žanďárstva, protiví sa každému božskému a ľudskému právu. Mŕtve telá tých, čo povstali na obranu najsvätejších práv slovenského národa, ležia na uliciach našich dedín a rnies. Obete brutálneho násilia umierajú v nemocniciach a žaláre sú preplnené našimi politickými a národnými vodcami. Teror dosiahol takých rozmerov, že stalo sa nemožným obhajovať práva slovenského národa v rámci legálnych možností. Toto všetko sa deje za tým cieľom, aby nás ukrátili o všetko to. Čo sme si od 6. októbra 1938 vymohli. Vtláčajú nás do nového otroctva, ktoré je omnoho horšie než čokoľvek, čo sme pretrpeli v minulosti.

Urobili sme všetko, aby sme dosiahli riešenie prijateľné pre nás i pre Čechov. Boli sme ochotni zriecť sa mnohého, na čo sme mali právo. Boli srne pripravení dorozumievať sa s Čechmi, ale to bolo všetko márne. Praha verila, že nás bude môcť prinútiť ku kapitulácii všelijakými administratívnymi opatreniami a keď to nič nepomáhalo, siahla po zbrani.

Tu sa už nejedná o normálne obcovanie medzi dvomi národmi, ale o diktát českého národa, ktorý nám chce nanútiť svoju vôľu.
Boh je nám svedkom, že stojíme tu pred dejinami s čistými rukami. Nemáme si čo vyčítať. Chceli sme dobre, ale zodpovední českí činitelia nám odpovedali násilím. Nemáme nič proti českému národu. Ale tento národ je v rukách istej menšiny, ktorá sa z dejín nič nenaučila. Náš národ už dlho stojí v boji o svoje prirodzené a mravné hodnoty a ešte aj dnes v prvom rade v boji proti boľševizmu a jeho pomáhačom. V uplynulých 20 rokoch bojov proti boľševizmu sme sa naučili poznávať, v čom spočíva rozkladný jed chorobného internacionalizmu a silný vplyv nekresťanských prvkov na náš politický a spoločenský život. Tento boj chceme viesť v duchu nášho nesmrteľného vodcu A. Hlinku, pretože vieme, že si svoju vlastnú existenciu môžeme len takto zaistiť. Praha však chce, aby sme jej padli do náručia, pretože ešte stále dúfa, že bude môcť viesť náš národný život podľa vlastného želania. Tomuto sme odporovali a budeme vždy odporovať.

Nepriatelia našej národnej existencie sú početní, ale Boh a Jeho spravodlivosť sú v tejto najzávažnejšej hodine nášho národného bytia ešte viac s nami a neodoprie nám svoju ochranu. Keď sme v ťažkých septembrových dňoch minulého roku stáli pred veľkým politickým rozhodnutím o budúcnosti nášho národa, Adolf Hitler, vodca veľkého nemeckého národa, sa zastal nášho práva.
S dôverou v Božiu spravodlivosť a nezištné priateľstvo veľkého nemeckého národa, rozhodli sme sa ísť cestou, ktorú nám Prozreteľnosť určila. Sme rozhodnutí nevzdať sa nášho prirodzeného práva na národné sebaurčenie, ako to rozhodol výkonný výbor HSĽS v Žiline dňa 6, októbra minulého roku.

V záujme spokojného vývoja nášho a českého národa, v záujme plného uplatnenia sebaurčovacieho práva daného Bohom každému národu, v záujme zaistenia pokoja v strednej Európe a v našej krajine, lámerne štátne spoločenstvo, ktoré nás viazalo s Čechmi v rámci Č-SR, pretože udalosti dokázali, že nás národ v tomto rámci nemôže spokojne žiť a vyvíjať sa.

A preto odvolávajúc sa na suverénne právo nášho národa, týmto vyhlasujeme Slovensko za samostatné. V tejto historickej hodine, ktorá prináša nášmu národu splnenie túžob mnohých storočí, nech si všetci Slováci uvedomujú, že naša vec zvíťazí, pretože je spravodlivá. Buďte všetci presvedčení, že náš ťažký zápas skončí víťazne, i keď mu ležia v ceste mnohé ťažké prekážky. Hor'sa do práce za šťastné Slovensko! Nech nám Pán Boh pomáha a nás ochraňuje!

Podpísaní: Ďurčanský / Kirschbaum

Zdroj

Citované podľa 
 Karol Sidor, Takto vznikol Slovenský štát, vyd. Odkaz, Bratislava, 1991, str. 125-126
Dokumenty
Ferdinand Ďurčanský