Ráno a večer
Rád vidím ráno, keď
najsamprv vrcholky topoľové
ožiari zlatý lúč
slnca, čo rodí sa vnove.
a kraj sa vyjasní priam,
farba mu, vôňa, hlas ožijú sýte: —
kus ešte, ďaleko k úvratiam!
Môj je deň, moje je žitie.!...

Večer, ach,
um i telo vo mdlobách;
trudne duch sa domov vracia;
rastie tieň... začínam báť sa.
Cos’ dnes získal, duchu, z púri.
ostňom zajtra do perutí?...
Šťastný, ak na dnes obzrie sa ti
lúč povedomia, úsmech zlatý! —

Pavol Országh Hviezdoslav
János Arany