Už na postati úvratiach
Pavol Országh Hviezdoslav: Už na postati úvratiach

  stojaci, v duši horkosť, rany
a nedostatok po hlad stupňovaný
      tak nachodím:
nás neoblaží totu splna ani
  záujem žiaden ani vzťah
  sú všetko zlomky, márnosť, dym
      a prach...
    Jedine v umení
  ľza zažiť život opravdový
  bez ujmy, vady akejkoľvek
      v ňom jedine
v tom kráľovstve, kde Krása tróni povek
  kol jaro s venci odmeny
a na tom, čo tak výrečnými slovy
      by dôvodil
    na odpor z všetkých ducha síl
    protivy zhrnul účinné
    ni Sokrat joty nezmení.
Len tam je vpravde šťastný človek
    bo nad zemskosť - vznešený!...
Och, prečo, Bože, u méty tej scela
  osvitnuvšiemu v zbožnom pokoji
    už vítanému slávy nebom
      sa dotieravo predsa pripojí
boj žiadostí i povinností tela
  ho odbojným staď strhnúť ruchom
    zas do zmyselnej poroby?...
Nač určil si mu žiť i chlebom,
      keď nadmier dostačilo by
mu uhostiť sa zavše - samým duchom?
    ...A či už leda v záhrobí
jest pobytu mu - bez pokušiteľa?

Pavol Országh Hviezdoslav
Poézia