Snaha
Znám prameň čistý — znám prameň penistý,
čo nadšením hruď mladú zvlažuje,
že i osudov vztek rukou gigantskou
sťa slabý prútik len oblomuje. —

Zapadlé svety v ňom sa podvíhujú,
a novým pučí v ňom hladšia dráha —
svoboda kúpa v ňom svoje perute,
slabá v mohutnosť mení s’ odvaha. —

Divy, divúcie z neho vystupujú,
let času z neho čerpá posilu,
i vence slávy z neho s’ napájajú,
čo hrdín večnú venčia mohylu! —

On nizké dvihá v hradiská chalupy,
on časnosť s veky večnosti pojí,
on i let hviezdy odpadlej zastaví,
on rozvzteklené i živly spojí! —

Znám prameň čistý, — znám prameň penistý,
s neba prší jeho sladká vlaha —
mládenče! — zlatý to dážď tvojho žitia,
nešliapaj po ňom — veď to mladá snaha!

Ján Emanuel Dobrucký
Poézia
Ruch