Кант Димитрию Солунскому (Димитрий Ростовский)


Примечания 

Вой — древнерусск. воин.

Поэзия Димитрия Ростовского
Акростихи
<!--
«Иисусе яко сладка возлюбивый, 
И за честь егодушу положивый: 

Чашу спил смертну в любовь ражденный, 
Агнец за агнца умер заколенный; 
Ребра копіям любезно предавый, 
Христу с любовію славно сострадавый…» 

[8:326–327]. Автор нагадує реципієн-
тові про необхідність повсякчасно пам’ятати
величні подвиги св. Димитрія. Цій меті – збе-
реженню у віках пам’яті про страдницьку
смерть солунського мученика – підпорядко-
вано поетом і написання вірша: «
Мученик славу Димитріа чтемо, 
И пѣсней вѣнец ему сосплетѣмо» [8:326].
У вірші свт. Димитрія Туптала набуває
втілення характерне для християнської тра-
диції «уявлення про мучеників як заступни-
ків за людей перед Богом, як постійно прису-
тніх членів церковної спільноти» [1:66]. Поет
звертається до великомученика з благанням
про допомогу як усім вірянам-сучасникам,
так і власне авторові цих рядків: «Не отрини
нас, воине избранный, // От