Zemlja jedna žalost


Zemlja jedna žalost 
Zemlja jedna žalost

33 1 Nesreća! tebi koji pustošiš, a 

 nisi opustošen bio, 

 tebi koji iznenađuješ, a nisi 

 iznenađen bio. 

 Kad budeš prekinuo pustošiti, 

 ti ćeš biti opustošen, 

 kad budeš prestao djelovati 

 iznenada, 

 iznenadiće tebe. 

2 GOSPODE, imaj milosti za nas! 

 Mi se uzdamo u tebe. 

 Budi nam snagom svakog jutra 

 i našim izbavljenjem u vrijeme 

 nevolje. 

3 U zvuku grmljavine, narod 

 pobježe, 

 kad ti ustaneš, narodi se 

 raspršuju. 

4 Plijen se gomila kao što se 

 gomilaju skakavci, 

 on se sunovraćuje kao što se suno- 

 vraćuju popci. 

5 GOSPOD je oduševljen, 

 jer stoluje na visinama, 

 on ispunjava *Sion pravom i 

 pravdom. 

6 Sigurnost tvojih dana, to će biti 

 bogatstvo spasa. 

 Mudrost, spoznavanje i 

 strah od GOSPODA: 

 takvo će biti njegovo blago.

7 Evo: 

 oni iz Ariela kliču 

 po ulicama, 

 glasonoše mira gorko 

 plaču. 

8 Ceste su opustjele, 

 nema prolaznika više na 

 cestama. 

 Savez je raskinut, 

 gradove odbačene, 

 niko ne uvažava više.  

9 Zemlja je u žalosti, on propada. 

 Liban gubi svoje lice, on 

 vene. 

 šaron postaje kao 

 Araba. 

 Bašan i Karmel se polagano prazne. 

10 Sada, kaže Allah, 

 ja ću se dignuti, 

 sada, ja ću se uspraviti, 

 sada, ja ću biti oduševljen. 

11 Vi ćete začeti travu, vi 

 ćete poroditi slamu, 

 vaš dah je vatra koja će vas 

 prožderati. 

12 Narodi biće spaljeni 

 kao kreč, 

 oni će biti kao trnje 

 odsječeno koje se spaljuje. 

13 Slušajte, vi koji ste daleko, ono 

 što ću ja učiniti; 

 vi koji ste bliski, znajte 

 koja je moja moć.