Biblija (Tomislav Dretar)/Knjiga o Ejjubu


Knjiga o Ejjubu

Prva Ejjubov  a kušnja 

		
		
1 1  	Bijaše u zemlji Us jedan čovjek imenom Ejjub   . On bijaše, taj čovjek, 
		pošten i pravičan, bojaše se ALLAHA   i uklanjaše 
		od zla. 
2	 Sedam sinova i tri kćeri njemu bijahu rođene. 
3 	On posjedovaše 7.000 ovaca, 3.000 deva, 500 pari goveda, 	
		500 magarica i brojnu 
		služinčad. Taj čovjek bijaše najveći od svih sinova Orijenta.
4 	A sinovi njegovi iđaše se po redu gostiti jedni kod drugih 
		i pozivahu oni svoje tri sestre jesti i piti. 
5	 Kad bi jedan od krugova tih gozbi bio završen, Ejjub    bi ih dovodio za *očišćenje. Ustavši zorom, on bi ponudio jedan holokaust za svakoga od njih, jer
		sebi on  govoriše: »Možda su moji sinovi zgriješili i prokleli ALLAHA   u *srcu svom!« 
Tako činiše Ejjub   , svaki put!
6	Dođe dan kad Sinovi Allahov nađoše se na prijemu kod ALLAHa. Među njima, također, dođe i Protivnik: .
7     ALLAH reče Protivniku: "Otkuda ti dolaziš?" -
»Bijah pregledati zemlju, odgovori on, i sređivati stvari ondje.", odgovori on, i bazanja njome.« 
8 A ALLAH ga upita: »Jesi li zamijetio mog slugu Ejjuba? Nema njemu
ravna na zemlji. To je jedan pošten i pravičan čovjek koji se boji ALLAHA   i uklanja od zla.« 
9 Ali, Protivnik uzvrati ALLAHu: "Nema li razloga da se Ejjub    boji Allaha?
10 Nisi li ti njega zaštitio jednom zabranom, njega, kuću njegovu i sve što posjeduje? 
Ti si blagoslovio poduzeća njegova, i njegiova stada vrve zavičajem.
11      Ali ispruži svoju ruku i dirni ono što on posjeduje. Ja se kladim da će u lice tebe prokleti.	
12 Tad ALLAH 	reče Protivniku: "Nek' bude! Sva dobra njegova u vlasti su tvojoj. Izbjegni samo nanijeti ruku na njega.." I Protivnik se povuče iz prisutnosti ALLAHOVE.
13  	Dođe dan kad njegovi sinovi i njegove kćeri bijahu na jelu i piću kod svojeg najstarijeg brata. 
14  Jedan glasonoša dođe k Ejjub   u i reče: » Goveda bijahu na oranju, a magarice pasoše pokraj njih. 
15  Jedna postrojba 		
		Sabejaca ih ote i sasiječe tvoje 
		sluge. Samo sam im ja izmako da bih ti javio.«  
16  On još govoriše kad drugi iskrsnu koji reče: » Jedna vatra Allahova je 		
		pala s neba, pržeći ovce i sluge. Ona ih je proždrla, a samo sam j izmakao da bih ti ovo javio.« 
17 On još govriše kad 		
		jedan drugi izbi koji reče:     
» Kaldejci su načinili tri bande koje su se bacile na deve i koje su ih otele isjekavši tvoje 		
 		sluge. Samo sam im ja izmakao za ovo tebi javiti.« 
18  On još govoriše kad jedan drugi iskrsnu koji 
		je rekao: » Tvoji sinovi i tvoje kćeri upravo su jeli i pili vino kod svog najstarije brata 
19 kad veliki vjetar došao sa 		
		zapada preko pustinje udario sve četiri ugla kuće. Ona je pala na mlade ljude. Oni su mrtvi. 
Samo sam ja umakao da 	bih	
		ovo tebi javio.«	
20  Tada Ejjub    se diže. *On razdera svoj ogrtač i obrija glavu. Po tome on se baci na zemlju, pokloni se 
21  i reče:
		» Gol izišao iz trbuha moje majke,
		gol ću se onamo vratiti.
		ALLAH dao, ALLAH  uzeo:
		Nek' ime ALLAHOVO bude
		blagoslovljeno!«
22 U svemu tome, Ejjub    ne zgriješi. On ne predbaci ništa nedostojno Allahu.

Drugo iskušenje Ejjubov  o 
	
		
2  1  	dođe dan kad se sinovi Allahov nađoše na prijemu ALLAHovom. Protivnik dođe također među njima na prijem 
		ALLAHOV. 
2 ALLAH  reče Protivniku: » Otkud dolaziš ti?«  » Bijah pregledati zemlju, odgovori on, i sređivati 
		ondje stvari.« 
3 A ALLAH ga upita:    » Jesi li zamijetio mog slugu 
		Ejjub   a?  Nema njemu ravna na zemlji. To je jedan pošten i pravičan čovjek koji se boji ALLAHA   i čuva se zla. On ustrajava 
		u svom  poštenju i uzalud je to što si me ti pobudio da ga uništim.«
4 Ali Protivnik uzvrati ALLAHU : »Koža za 		
		kožu! Sve što jedan čovjek posjeduje; on to daje za svoj život. 
5  Ali, ispruži svoju ruku i dirni njegove kosti i meso 		
		njegovo.  Ja se kladim da će te u lice prokleti! « 
6 Tad ALLAH reče Protivniku: » Nek' bude! On je u vlasti  tvojoj; poštuj samo samo život njegov. « 	
7 	I Protivnik napuštajući prisutnost ALLAHOVU, udari Ejjub   a, od tabana pa do vrha glave, jednom zloćudnom 
		*leprom.  
8 Tad Ejjub    uze klipu za češati se i smjesti se na pepelište. 
9  Njegova mu žena reče: » Hoćeš li ti ustrajati u 	
		svom poštenju?  Prokuni
		Allaha, i umri!« 
10 On njoj reče: »Ti govoriš kao jedna luda. Mi prihvaćamo sreću kao jedan dar od Allaha. A, nesreća, 		
		zašto nju također ne bismo prihvatili? « U svemu tome, Ejjub ne zgriješi
		nikako usnama svojim.

Tri Ejjubova prijatelja dolaze ga tješiti 
	
		
11	Tri Ejjubov  a prijatelja doznaše za svu nesreću koja ga bijaše zadesila i dođoše svaki iz svog zavičaja. 
Elifaz iz Temana,Bildad iz Šuaha i Sofar iz Naama. Oni se dogovoriše otići sažaliti se nad njim i utješiti ga. 
12 Podigavši pogled oni ga izdaleko spaziše. Tad oni zajaukaše snažnim kricima. Svaki rastrga svoj ogrtač i bacaše oni u zrak prašinu  koja ponovo padaše na njihove glave. 
13 Oni ostadoše sjedjeti na zemlji s njim tokom sedam dana i sedam noći. 
Ni jedan od njih ne reče ni riječi, jer bijahu vidjeli koliko bijaše velika njegova bol. 	
3  1 	Najzad, Ejjub    otvori usta i prokle svoj dan.	
	
Dijalog između Ejjub   a i njegovih prijatelja

Ejjub    žali što se rodio 
	
		
		
		
2	Ejjub    uze rијeč i reče:
		
3	Nek' nestane dan kad bijah rođen
		i noć kad rekoše : » Jedan je 
	        čovjek bio začet! «	
4       Taj dan, nek'  tminama postane,	
		nek' odozgo, Allah ga ne pozove,
		nek' ne zasvijetli nad njim nikakva
		svjetlost;
5	nek' ga zatraže natrag tmina
		i sjena smrti,
		nek' nad njim bude jedan oblak,
		nek' užasavaju pomračenja!
6	Te noći, nek' se tama nje dočepa,
		nek' se ne pridruži  krugu dana
		godine,
		nek' ne uđe u zbroj mjeseca!
7	Da, ta noć , nek' bude neplodna,
		nek' nikakav krik radosti ne prodre
		njom;
8	nek' ju prokunu proklinjači dana,
		oni koji se spremaju probuditi 
		Neiskrenog;
9	nek' se pomrače zvijezde od njenog 
	       	 svitanja,	
		nek' se nada svjetlosti   a ništa!
		Nek' ne vidi zjenica zore!	
10      Jer, ona nije zatvorila vrata 	
		trbuha gdje ja bijah,
		što nije uklonila muku 
		mojim očima.	
11     	 Zašto nisam umro u utrobi?	
		Jedva  izišao iz trbuha ne bijah 
		izdahnuo.		
12      Zašto dakle dva koljena su me prihvatila,	
		zašto imadoh dvije dojke za sisati.				
13	Unaprijed, ležeći, bio bih u miru,
		usnuo, ja bih tada uživao odmor,
14	s kraljevima i savjetnicima
		zemaljskim,
		onima koji za sebe nanovo grade iz
		ruševina,
15	ili bih bio s prinčevima koji čuvaju
		zlato,
		onima koji pretrpavaju srebrom
		svoje nastambe,
16	ili kao nedonošče iščeznuo
		ja ne bih ni postojao,
		kao djeca koja ne ugledaše svjetla.
17	Ondje, opaki  su prestali njih 
		ondje, nalaze spokoj iscrpljene 
18	Zatvorenici, svi su zadovoljni,
		oni ne čuju glas stražara.
19	Mali i veliki, ondje, to je jedno,
		i rob je slobodan od svog 
20     	Zašto dati svjetlosti onome ko se	
		muči,
		i život gnojavomeđ
21	Oni su u očekivanju smrti, a ona ne 
		oni kopaju u potrazi za njom više
		no za blagom.
22	Oni bi bili poneseni radošću,
		oni bi bili u veselju da su našli 
23	Zašto taj dar života čovjeku čija
		se cesta ukrade? 
		I to je on kojeg Allah štitiše jednom 				
24	Za kruh ja imah samo svoje jecaje,
		oni se razuzdaše kao voda, moji
		urlici.
25	Užas koji me proganjaše, taj me i
		dohvatio,
		a ono od čega strijepih to mi se i 
26	Za mene, ni spokoja, ni prekida, ni
		odmora.
		To je patnja što meni dolazi.

Allah je dostojan povjerenja 
	
		
4 1     Tad Elifaz iz Temana uze 
		
2	Stavi se jednom na kušnju, pog-
		ni se!
		Ali ko može proturječiti svojim
		riječima?  
3	Ti si se učinio odgojiteljem 
		znao si vratiti snagu u ruke 
4	Tvoje su riječi uspravljale one
		koji padaše s nogu,
		ti si učvrščivao koljena koja 
		su se povijala.
5	Nek' se to sad tebi dogodi,
		ti si taj koji se povija.
		Evo te bolesnog, to je
		ludilo.
6	Tvoja pobožnost ne bijaše li samo
		u tvom blagostanju,
		tvoja nadanja jesu li tvorila  tvoje
		dobro ponašanje.
7	Podsjeti se: koji je nedužni ikad 
		gdje se vidjelo pravedne ljude 
8	Ja sam dobro vidio: orači kaljuga
		i sijači bijede  njih iste  žanju.			
9	Pod disanjem Allahovm oni 
		u dahu njegovih nosnica oni su
		uništeni.
10	Rikanje lava, rika tigra;
		zubi lavića zagrizaju u prazno.
11	Gepard propada zbog neimanja
		plijena,
		mladi lavlji se raštrkuju.
12	Jedna riječ, kradomice, dođe
		k meni,
		moje uho joj je uhvatilo
		mrmorenje.
13	Kad se raziđoše noćne 
		prikaze,
		kad jedna obamrlost zgazi 
		ljude,
14	jedna me drhtavica strašna 
		i zazveča svim mojim kostima:
15	jedan dah prođe mojim licem,
		naježi se dlaka na mojem tijelu.
16	On stajaše uspravno, ja ga ne poznadoh
		Privid ostade pred mojim 
		očima.
		Tišina posvuda, po tome ja začuh jedan
		glas:	
17	»Smrtniče da li bi ti mogao biti
		pravedniji i od Allaha,
		čovjek bi li bio *čistiji no njegov
		Tvorac
18	Gledaj: njegove sluge, on njima ne
		vjeruje,
		u svojim *melekima on čak nađe 
19	A stanovnici kuća od ilovače, 
		oni koji se stropoštavaju u prašinu!
		Njih se zgazi kao gamad.	
20	Od jutra do večei oni biće
		mrvljeni.
		A da se i ne pazi, 
		oni će biti uništeni za uvijek.
21	Kolci njihovih šatora nisu li već iščupani?
		Oni će umrijeti, zbog neimanja 		
5    1 	 Pozovi dakle! Postoji li 
		Kojem od *svetaca ti ćeš se 
		obratiti?
2	Da, slaboumnik,  njega šuga udavi,
		a naivnog, ljubomora ubije.
3	Ja sam dobro vidio, slaboumnik, 
		koji pušta svoje korijene,
		ali ja sam iznenada prokleo
		njegovo boravište:
4	» Nek' njegovi sinovi izmaknu 
		nek' budu zgaženi u sudnici, 
		a da niko ne pritekne,
5	a on, ono što je požnjeo,
		nek' se izgladnjeli time nahrane,
		nek' se toga dočepaju usprkos
		 živici od trnja
		i nek' ižednjeli progutaju
		njegovu očevinu!«
6	Jer kaljuga ne izlazi iz zemlje,
		a ni bijeda ne klija iz tla.
7	Da, to je za bijedu čovjek
		rođen,
		on zaiskri da bi minuo.
8	Glede mene, ja ću se
		obraćati Allahu,

Allah je taj kome ću ja izložiti 
	
		za svoj predmet.
9	Radnik neustanovljivih
		veličina,
		čija čuda iscrpljuju
		brojeve,
10	on je taj koji izlijHava kišu na
		lice zemlje,
		koji daje oblijevati lice
		poljima,
11	za staviti na vrh one koji leže
		dolje
		i da bi se rastuženi uspravili,
		spašeni.
12	On je taj koji pokvari najprljavije
		spletke.
		Za njihove ruke nikakvog uspjeha.
13	On je taj koji mudre  hvata u 
		zamku njihove lukavosti	
		i koji nadmašuje nacrte podvala? 
14	U pol dana oni se spotiču o
		tmine,
		u podne oni tapkaju kao u 
		noći.
15	Ali, on je od njihovog mača spasio,
		od njihove gubice,
		on njihovih  moćnih kandži,
		siromaha.
16	On imade za nejakog jednu 
		nadu,
		a besramlje se nađe ušutkano.
17	Gledaj: Sretan čovjek kojeg Allah
		ukori!
		Ne prezri dakle ukor Moćnog.
18	To je on koji, dajući patiti, 
		on daje rukama, lomeći ih, 
		ozdraviti.
19	Iz sedam nevolja, on će te izvući,
		a u sedmoj, zlo te neće dosegnuti
		više.	
20	Za vrijeme gladi, on te iskupi 
		smrti
		i u jeku boja vlasti mača.
21	Od korbača jezika, ti ćeš biti
		u zaklonu;
		ništa za strahovati od jedne
		 dolazeće nevolje.
22	Nevolja, nestašica, ti ćeš se tome 
		ni od divljih zvijeri, nemaj straha!
23	Jer, ti imaš jedan savez s 
		kamenjem poljskim,	
		i pomirili su te sa životinjama 
24	Ti ćeš otkriti mir u šator u svom;
		pazeći svoju ispašu, ti joj nikakva
		manjka naći nećeš;
25	Otkrićeš kako je tvoje potomstvo
		brojno
		i kako tvoji izdanci su kao zelenilo
		na zemlji.
26	Ti ćeš ući u grob u punoj snazi,
		kao što se uspravlja jedan snop
		u svoje vrijeme.	
27	Vidi, to, mi smo proučili
		temeljito: tome je tako,
		slušaj i izvuci svoju korist.

Allah bi učinio bolje da me ubije 
	
		
6  1  Tad Ejjub    uze riječ i reče:
2	Kad bi se uspjelo izvagati moj 
		kad bi se pokupila moja nevolja na
		jednu vagu!
3	Ali, već nadvladavaju pijesak
		iz mora.
		To je zašto se moje riječi guše.	 		
4	Jer strijele Moćnoga su u meni,
		i moj dah joj udiše otrov.
		Užasi Allahov redaju se protiv
		mene.
5	Divlji magarac stavi li se njakati 
		pokraj travnjaka,
		govedo mukati pokraj svoje
		piće? 
6	Ono što je bljutavo jede li se
		bez soli
		i ima li ukus sline od tuška ?
7	Moje ih ždrijelo povraća,
		to su ogavne živežnice. 
8	Ko će učiniti da se moja molba
		ispuni,
		da mi Allah da ono čemu se nadam? 
9	Nek' se Allah udostoji zdrobiti me,
		nek oslobodi svoju ruku i skrši me!
10	 Ja bih barem imao jednu okrjepu,	
		jednu provalu radosti u neumoljivom
		mučenju:
		ja ne bih stavio u zaborav ni jedan
		od zakona *Sveca.
11	 Koja je moja snaga da se 	
		nAdem? 
		Kakav li je kraj moj za ustrajati
		živjeti?
12 	Moja snaga da li je snaga 	
		stijene,
		moje tijelo da li je od bronce? 
13 	Hoće li biti dakle ništavilo, ta	
		pomoć što ju čekam? 
		Svaki izvor da li mi je 
		izmakao? 
14	Oboreni čovjek ima li pravo na 
		inače, on će napustiti strah od
		Moćnoga.
15	Moja braća su izdala kao jedan
		potok,
		kao korito potoka koji  
		poniru.
16	Otapanje leda njih je 
		napuhnulo
		kad iznad njih otapahu se
		snjegovi.
17	U sezoni suše oni sahnu;
		u vrelini ljeta oni se gase
		na mjestu.
18	Karavane se okreću sa svog
		pravca,
		one se uspinju prema pustinjama
		i zagube se.
19	Karavane iz Tema im 
		prikivahu oči;
		konvoji iz Šabe uzdali su
		se u njih.
20	Stidimo se da smo imali
		pouzdanja:
		kad se dogodi, onda smo
		zbunjeni.
21	Tako dakle, postojite li vi?
		Ne!
		Pri pogledu na na užas, vas
		je spopao strah.
22	Jesam li vam ikad rekao:
		» Načinite mi jedan poklon!
		Svojim imanjem budite
		izdašni u moju korist
23	za osloboditi me ruke
		jednog neprijatelja,
		otkupiti me iz ruke silnika? «
24	Objasnite mi, i ja ću ušutjeti.			
		U čemu sam pogriješio?  
              Pokažite mi
		to!
25	Riječi pravde da li bi bile
		ranjavajuće? 
		Uostalom, jedna kritika dolazeći od 
		vas, što bi kritizirala? 
26	Da li bi to bile riječi koje vi kanite
		kritizirati?
		Riječi obeznađenog upućene
		vjetru.
27	Vi biste išli sve do ždrijebanja
		jednog siročeta,
		staviti na prodaju svojeg prijatelja.	
28	Eh dobro! udostojite se pogledati
		me: da li bih vam lagao u lice? 
29	Vratite se dakle! nema himbe!
		Još jedanput, vratite se! moja je 
30	Ima li himbe na jeziku mom? 
		Moje nepce ne znade li razlikovati
		nevolju? 
7  1 	Nije li ovo vrijeme jedne tlake 
		i kao dani sezonca koji provodi
		dane svoje? 
2	Kao što jedan rob uzdiše 
		u sjeni,
		i kao što jedan sezonac očekuje
		svoju isplatu,
3	tako su mjeseci ništavila na mom
		dijelu
		i dodijeljene su mi noći
		satiruće:
4	Jedva legao ja sam sebi kažem:
		»Kad ću se dignuti?«
		Veče ne svršava,
		i ja se opijam ludilom  sve do
		zore.
5	Moje se tijelo ogrnulo crvima
		i korom zemljanom,
		moja koža se raspucava i gNuhu.		
6	Moji su dani projurili, brže no
		lađa,
		oni su prekinuti, na kraju konca.	
7	Podsjeti se da moj život nije no
		jedan dah,
		i da moje oko neće više vidjeti
		sreće.
8	Neće me više uočavati, oko 
		koje me gledaše.
		Tvoje oči biće na meni, a ja
		ću prestati biti.	
9	Jedan oblak se rasipa i odlazi:
		evo ga kako silazi pod zemlju
		da se više ne uspne!
10	On se neće više  vratiti u svoju 
		kuću,
		njegovo ga ognjište neće više
		prepoznati.
11	Dakle, ja neću više zauzdavati
		usta svojih;
		daha zadihanog, ja ću govoriti;
12	Jesam li ja Ocean ili Čudovište 
		morsko
		da postavljas ?  jednu stražu protiv
		mene? 
13	Kad ja kažem: » Moj  kreveće me
		olakšati,
		moj će ležaj stišati moju
		žalbu, «
14	tada, ti me mučiš snovima,
		i prikazama ti me zastrašuješ.
15	Vješanje me zavodi.
		Smrt radije no moj kostur!	
16	Ja se sprdam! ja neću uvijek
		živjeti.		
		Pusti me, jer moji dani se 
17	Što je jedan smrtnik da se od njega
		pravi jedan tako  velik slučaj,
		za uprti u njega toliku pažnju
18	do točke da ga se provjerava svako
		jutro,
		da ga se ispituje svaki čaš
19	Kad ćeš me prestati vrebati? 
		Hoćeš li pustiti da gutam svoju 
20	Jesam li ja zgriješio?  Što to tebi 
		uhodo čovjekova? 
		Zašto si me uzeo za cilj? 
		U čemu sam te zadužio? 
21	Ne možeš li podnijeti moju 
		pobunu,
		pustiti proći moj grijeh? 
		Jer, evo me već ležećeg u
		prašini.
		Ti ćeš me tražiti pipkajući:
		ja ću već prestati biti.

Allah je potpuno pravedan 

		
8  1  	Tad Bildad iz Šuaha uze riječ 
2	Hoćeš li ti uvijek jednako ponavljati 
		riječima koje ispuhuju oluju? 
3	Allah da li iskrivljuje  pravo? 
		Moćni iskrivljuje li pravdu? 
4	Ako su tvoji sinovi griješili protiv
		njega, on ih je izručio moći
		njihovog zločina.
5	Ako li ti tražiš Allaha,
		ako li ti preklinješ Moćnoga,
6	ako si ti častan i prav,			
		on će bdjeti nad tobom
		i preporoditi te u tvojoj pravednosti.
7	A tvoji počeci imaće malo toga
		pokraj tvoje blistave budućnosti.
8	Ispitaj dakle, pokoljenja
		nekadašnja,
		budi obazriv s iskustvom njihovih
		predaka.
9	Mi smo tek od jučer,
		mi ne znamo ništa,
		jer naši su dani samo jedna sjena
		na zemlji.
10	Ali oni će te poučiti i 
		govoriće ti,
		i iz svojih sjećanja izvući
		će ove misli:
11	» Rogoz raste li izvan 
		močvare,
		trska može li rasti bez
		vode? 
12	Još u cvatu, i da ju se ne bere,
		prije svake trave ona se
		 sasuši. «
13	Takav je udes onih koji
		zaboravljaju Allaha;
		nada će bezbožnika propasti,
14	njegovo će samopouzdanje biti 
		jer njegovo osiguranje je samo 
		paukova mreža.
15	Osloni li se na svoju kuću, on se
		poljulja.
		ako ju čvrsto uhvati, ona ne
		odoli.
16	Evo ga punog soka pod suncem,
		iznad vrta on širi svoje grane.
17	Njegovo se korijenje isprepliće u
		šljunku,
		on istražuje udubine u stijenama.
18	Ali, ako se iščupa iz svog 
		ova to zaniječe: » Ja te nikad nisam
		vidjela!«
19	Vidi, to su tamo radosti njegovog
		udesa,
		i iz te prašine jedan drugi će niknuti.
20	Vidi, Allah ne prezire poštenog 
		niti potpomaže zlodjelnike.
21	On će ispuniti tvoja usta smijehom
		i tvoje usne pokličima.
22	Tvoji će neprijatelji biti pokriveni
		sramom,
		a šatora opakih neće ni biti više.

Allah odbija raspravljati sa mnom 
	
		
9  1  	Tad Ejjub    uze riječ i reče:
2	 Sigurno, ja znam da je tome tako.
		Kako će čovjek biti pravedan protiv
		Allaha? 
3	Ako li se hoće žaliti protiv njega,
		na tisuću riječi on ne uzvraća ni
		jednu jedinu.
4	Bogat u mudrosti ili isklesan u 
		ko ga je vrijeđao i ostao 
5	On koji premješta planine
		u njihovom neznanju,
		koji ih stropoštava u svom gnjevu,
6	on potresa zemlju iz njenog ležišta,
		i njeni stubovi se njišu.
7	Na njegovu zapovijed sunce se ne
		diže,
		on stavlja zvijezde pod pečate.	
8	Sebi samom on rasteže nebesa
		i gnječi uzburkano valovlje na 
9	On načini Medvjeda i Oriona,
		i  Vlašiće  i Južni Križ.	
10	On načini neistražive veličine,
		njegova čuda iscrpljuju brojeve.
11	On prođe blizu mene, a ja ga i ne
		vidim;
		on ode, a ja neshvatim ništa.
12	 Ako li spusti ruku na što, ko će
		ga odvratiti,
		ko će mu reći: što to radiš ti?
13	Allah ne obuzdava gnjeva svoga,
		pod njim su prostrti saveznici
		Tifona.
14	Hoću li dakle ja biti taj koji će
		uzvratiti?
		opskrbiti se riječima protiv
		njega? 
15	Da sam čak i prav, čemu bih
		uzvraćao,
		ne vjerujem da bi slušao moj glas.
		To je moj tužitelj koji me navodi 
		moliti.
16	Čak i da pozovem, i da mi on
		odgovori,
		ne vjerujem da bi slušao 
		moj glas.
17	On koji me u uraganu zgnječi
		i umnoži bez razloga moje
		rane,
18	on me ne pušta povratiti dah
		već me ispunjava gorčinom.
19	Uteći se sili? On je sama
		sila.
		Pozvati se na pravo?  Ko će mi ga
		dodijeliti?
20	Napravim li se pravednim, moja bi 	
		nedužnog, ona bi me dokazala
		izopačenog.
21	Jesam li ja nedužan?  ja to sam ne 
		Živjeti mi se gadi.
22	Sve je to jedno, dobro sam to rekao:
		nedužnog kao i zlikovca, on ga
		uništava,
23	kad jedna nevolja  baci nenadano
		smrt,
		užasu poštenih ljudi on se ruga.
24	Jednu zemlju je li izručio
		zlikovcima, on pokriva lice svojih
		sudijaa;
		ako to nije on, ko je dakle? 
25	Moji dani jure trkom trkača,
		oni su istekli ne vidjevši
		sreću. 
26	S barkama od rogozine, oni su
		zbrisali,
		kao što se jedan orao obrušava
		na svoj plijen.	
27	Da sam si rekao: Zaboravi svoju 
28	ja se užasavam svih svojih nemira;
		ja to znam: ti me nećeš  odriješiti.
29	Potrebno je da biti krivcem!
		Zašto me nizašto umarati?
30	Da se ja operem u vodi od snijega,
		da ja očistim svoje ruke sodom,
31	tada, u kal ti ćeš me uroniti,
		i moju mi odjeću ispovraćati.
32	To je što on nije čovjek,
		kao što sam ja, zašto ja njemu 			
		i da se zajedno usporedimo u 
33	Da postoji među nama jedan sudija
		za staviti ruku na nas obojicu,
34	on bi s mene odstranio bič Allahov,
		i njegov me užas ne bi užasavao 
35	Ja bih govorio bez strahovanja.
		Pošto to nije, ja sam sam sa sobom.
10 1 	Život mi se gadi,
		ja neću zadržavati više svoje žalbe;
		 oporim srcem ja ću govoriti.
2	Ja ću reći Allahu: Ne prikazuj me 
		daj mi spoznati svoje pritužbe
		protiv mene.
3	Ugađaš li ti sebi tereteći mene,
		prezirući trud svojih ruku 
		i podupirući spletke opakih? 
4	Hoćeš li ti imati oči tjelesne, hoće
		li to biti vid ljudski što ti vidiš? 
5	Je li trajanje jednog smrtnika kao
		ono tvoje
		i tvoje godine jesu li one čovjekove? 
6	pa da ti istražuješ moj zločin
		i da istražuješ moj grijeh,
7	iako znaš da ja nisam
		krivac
		i da me niko neće istrgnuti
		iz ruke tvoje? 
8	Tvoje ruke, one me bijahu 
		obujmile;
		zajedno, one me bijahu oblikovale
		sa svih strana, a ti si me uništio.
9	 Podsjeti se: ti si me oblikovao	
		kao jednu ilovaču,
		i to je u prašinu kamo me odvodiš.
10 	Nisi li me ti izlio kao od mlijeka,	
		po tome me iscijedio kao
		sir? 
11	 Kožom i mesom si me ogrnuo,	
		od kostiju i živčevlja ti si me
		istkao.
12	 Život i polet ti si mi podario,	
		a tvoja skrb mi je pribavila
		dah moj.
13 	A evo što si  ti krio u svom srcu,	
		to je to, ja to znam, to si ti
		smišljao:
14	 Ako sam ja griješio, optužiti me	
		za čin
		i ne propustiti mi nikakvu
		grješku.
15	 Jesam li kriv  nesreća na mene!	
		Jesam li pravedan  ja ne podižem
		glave,
		prepun srama, pijan od svoje
		bijede.
16 	Ako se ja podignem, kao kakvog 	
		tigra ti me loviš.
		I ti mi ponavljaš protiv mene
		svoje podvige,
17 	ti obnavljaš svoje navale	
		protiv mene,
		ti udvostručuješ srdžbu prema
		meni,
		vojske se izmjenjuju protiv mene.	
18 	Zašto si me dakle izveo iz	
		trbuha? Ja bih izdahnuo. Ni jedno me oko ne
		bi vidjelo.
19	 Ja bih bio kao da nisam ni bio,	
		od utrobe do groba bi me prenijeli.	
20	 Jesu li tako brojni moji dani? Nek' 	
		prestanu, nek' me ostave,
		da se zabavim malo,
21	 prije no što nepovratno odem	
		u zemlju tmine i sjene smrti,
22	 u zemlju gdje zora je crna noć,	
		gdje sjena smrti pokriva nered,
		i svjetlost je tu noć tamna.

Allah je savršen i nepojmljiv 
	
		
11 1 	Tad Sofar iz Naama uze riječ
		i reče:
2	Jedan takav izljev riječi hoće li
		ostati bez odgovora? 
		Hoće li govorljiv čovjek imati
		pravo? 
3	Tvoja razmetanja ostavljaju ljude 
		razjapljenih usta,
		ti se rugaš, a da se i ne postidiš.
4	I usudio si se reći: » Moja znanost
		je besprijekorna,
		i ja sam *čist u tvojim očima!«
5	Ah! kad bi Allah samo pritekao,
		kad bi otvorio usne za govoriti
		tebi,
6	kad bi te poučio tajnama
		mudrosti
		 jer oni smućuju razumijHavanje 
		tad bi ti znao da je Allah zaboravio
		jedan dio tvojih zločina.	
7	Kaniš li ti ispitati dubinu
		Allahovu,
		ispitati savršenost Moćnoga? 
8	Ona je visoka kao nebesa
		- što ti možeš učiniti tu?
		Izdubljenija nego pakao 
		 što bi ti tu mogao? «
9	Više od zemlje ona se
		proteže,
		i šira je od mora.
10 	Ako li nasrne, zatvori i 	
		sazovi sud, ko će biti protiv? 
11 	Jer on poznaje počinitelje laži,	
		on razlikuje zlodjela  bez napiranja
		pažnje;
12 	dok preopterećen čovjek 	
		gubi rasu? Jahijaje
		dok svaki čovjek, od svog rođenja, 
		divlje magare.
13 	Ti, kad budeš učvrstio svoje 	
		mnijenje, kad budeš ispružio 
		 prema njemu dlanove svojih ruku,
14 	bude li bilo zlodjela u tvojim	
		rukama, baci ih daleko,
		i nek nastranost ne stanuje pod
		šatorom tvojim.
15 	Tada, ti ćeš uzdignuti čelo bez mrlje;	
		očišćen od zgure, ti se više nećeš
		plašiti.
16	 Jer, ti više nećeš misliti na svoju	
		muku,
		ti ćeš je se sjećati kao  protekle
		vode.
17	 Živoće se uzdići, blistaviji od	
		podnHava,
		tama će postati jedna zora.
18 	Ti ćeš biti siguran da postoji jedna	
		nada;
		čak i ako si izgubio obraz, ti ćeš	
		spavati u miru.
19	 U tvom spokoju niko se neće usuditi	
		uznemiravati te
		i mnogi će ti pomilovati lice.
20 	Što se opakih tiče, njihove će se	
		oči istrošiti
		i  zaklon njima će manjkati.
		Njihovo ufanje, biće da ispuste

Allah postupa sa mnom kao s neprijateljem 

		
12  1	 Tad Ejjub    uze riječ i reče:
2	Uistinu, glas naroda, to ste vi,
		i s vama umrijeće mudrost.
3	Ja također, ja imam jedno 
		ja nisam propao više no vi.
		Ko ne raspolaže sličnim
		dokazima? 
4	Predmet ismjehJahijaja mojih 
		usopljujem k tom Allahu koji je 
		negda odgovarao.
		Predmet poruge ljudima, to je 
5	Prijezir na nesreću! to je rijek
		sretnih,
		onaj koji oni spremaju onima čija
		noga klizi.
6	Oni su u miru, šatori hajduka,
		oni su spokojni, oni koji
		izazivaju Allaha,
		i čak oni koji hvataju Allaha
		u svoju ruku. 	
7	Ali ispitaj, dakle, zvijeri one će te 
		obvijestiti,
		ptice nebeske, one će ti pokazati.
8	Popričaj sa zemljom, ona će te
		obvijestiti,
		i ribe morske će ti to ispričati.
9	Jer, koja ne zna, između njih svih,
		da »to je ruka ALLAHOVA koja 
		je učinila sve to.«
10 	On koji drži u svojoj vlasti	
		dušu svega živog
		i dah svakog tijela ljudskog.
11	 » Uho, kaže se, procijenjuje riječi,	
		kao što nepce kuša jela;
12	 mudrost biće u zrelih	
		ljudi;
		razbor će biti u poznoj dobi.«
13	 A, mudrost i moć njega prate,	
		promišljanje i razum su njegovi.
14	 Ono što se uništi ne izgrađuje se 	
		ponovo, 
		čovjek kojeg on zatvori neće biti
		oslobođen.
15	 Ako on zadrži vode, to je suša,	
		ako ih raspusti, one opustoše 
		zemlju.
16 	Sila i uspjeh prate njega,	
		zavedeni čovjek i onaj koji ga
		zavede njegovi su.
17	 On učini da bulazne znalci	
		i udari ludilom suce.
18 	On popušta moć kraljevima		
		i zavezuje pregaču na njihovim 
19	 On čini da bulazne svećenici	
		i obara neuklonjive.
20 	On otima riječ govornicima	
		i oduzima razumijHavanje starcima.
21	 On sasipa prijezir na plemenitaše	
		i odrješuje remenje silnicima.
22 	On ogoljuje ponore od njihovih	
		tmine
		i izlaže svjetlosti sjenu smrti.
23 	On uvećava narode, po tome	
		on ih uništava,
		on pušta narodima raširiti se
		po tome on ih izgoni.
24 	On oduzima razum poglavarima	
		naroda
		i zavodi ih u kaos bez izlaza.
25 	Oni ondje tapkaju u tminama	
		bez svjetlosti,
		a Allah ih zavodi kao pijance.
13 1 	Da, sve to moje je oko
		vidjelo;
		moje je uho to čulo i razumjelo.
2	Ono što vi znate, i ja  to znam,
		ja također.
		Ja nisam više lišen no vi.
3	Ali ja, to je Moćnome što ću ja
		govoriti,
		to je protiv ALLAHA   da se ja hoću
		braniti.
4	Glede vas, žbukači laži,
		vi svi samo ste lječitelji ništavitelja.
5	Ko će vas najzad ušutkati?
		To bi vam služilo da omudrite.
6	Slušajte dakle moju obranu,
		u obrambenom govoru moji usana,
		napregnite uši.
7	Je li to u ime Božje da vi govorite
		podlo,
		u njegovu korist da vi govorite
		obmane? 
8	Je li to njegova strana koju vi
		zastupate,
		je li se to za ALLAHA   vi parbite.
9	Hoće li biti dobro da vas on
		ispita? 
		Hoćete li se poigravti s njime
		kao što se pogirava s kakvim
		mladićem? 
10 	On bi vam sigurno predbacio 	
		da ste se potajno opredijelili!
11 	Njegovo veličanstvo neće 	
		li vas zastrašiti,
		neće li se njegov užas oboriti na vaš
12	 Vaša blebetanja su samo misli	
		od pepela,
		vaše pobijanje je postalo od ilovače.
13 	Ušutite!  Pustite me!	
		To sam ja koji će govoriti,
		što god da mi se dogodi.
14	Hoću li ja tako zgrabiti svoje meso	
		među zube svoje
		i tako izložiti opasnosti svoj
		posljednji adut.
15	 Sigurno, on će me ubiti. Ja nemam	
		nade.
		Ipak, ja ću braniti svoje držanje
		pred njim.
16 	I to će biti moj spas,	
		jer ni jedan licemjer ne pristupa u 
   		prisutnost njegovu.
17	 Slušajte, slušajte moju riječ,	
		nek' moje objašnjenje uđe u vaše uši.
18 	Evo dakle: ja uvodim jednu usrdnu	
		molbu,
		ja znam da sam ja taj koji će biti
		opravdan!
19 	Ko dakle hoće parbiti protiv mene? 	
		Jer, ja sam već gotov ušutjeti i
		izdahnuti.
20	 Poštedi me samo dviju stvari	
		i ja ću prestati skrivati se pred tobom.
21	 Udalji kandžu iznad mene.	
		Ne straši me više svojim užasom.
22 	Po tome, pozovi, i ja ću uzvratiti,	
		ili ako ja govorim, odgovori meni.
23	 Koliko ja imam zločina i grjehova? 	
		Moja pobuna i moja  grješka,
		daj mi ih upoznati.
24	 Zašto kradeš svoje lice	
		i uzimaš me kao svog neprijatelja? 
25 	Hoćeš li ti progoniti jedan list	
		koji odlijeće,
		proganjati suhu slamu,
26	 da protiv mene sastaviš	
		 gorke presude
		predbacujući mi zločine moje 
27 	da staviš moje noge	
		u okove
		i da vrebaš sve moje postupke		
		ispitujući otiske mojih koraka? 
28  	A ipak čovjek se raspadne	
		kao jedno crvljivo drvo,
		kao što se raspadne odijelo izjedeno
		od moljaca.
14  1	 Čovjek rođen od žene je 
2	Kao što cvijet   procvjeta potom je
		otkinut,
		to odbjegne kao sjena i ne traje.
3	I to je ondje, ponad, gdje ti otvoriš
		oko,
		a ja sam taj kojeg ti pozivaš pred sud
		sa sobom u jednu parbu!
4	Ko će izvući *čistog iz nečistog? 
		Niko.
5	Pošto je njegovo trajanje utvrđeno,
		jer si ti uspostavio račun o
		njegovim mjesecima
		i postavio jedan kraj koji se ne može
		prekoračiti,
6	pogledaj drugdje: Nek' ima jedan
		odmor
		i uživao kao jedan sezonac
		u svom prazniku.
7	Jer postoji za drvo jedna nada;
		posijeku ga, ono se opet oporavi
		i ne prestaje puštati izdanke.
8	Nek' njegov korijen ostari 
		u zemlji,
		nek njegova loza bude mrtva 
		u prašini,
9	čim ono namiriši vodu, ono
		propupa
		i načini si jednu krošnju kao
		mlada biljka.
10	 Ali, jedan junak umre i iščezne.	
		Kad čovjek izdahne, gdje je dakle? 
11 	Voda bude li napustila more,	
		presahla rijeka bude li presušila,
12 	pokojnici neće se podići.	
		Sve dok više neće biti nebesa,
		oni se neće probuditi
		i neće iskrsnuti iz svog sna.
13	 Da si me samo ti skrio pod zemlju,	
		da si me sklonio sve dok ne 
		povrati se tvoja srdžba,
		da si mi utvrdio jedan rok kad
		ćeš me se sjetiti,
14  	ali čovjek koji umre	
		hoće li oživjeti?  
		sve vrijeme moje tlake,
		ja bih čekao,
		sve dok ne dođe za mene 
		obnova.
15 	Ti bi pozvao, i ja bih 	
		ti odgovorio,
		ti bi problijedio zbog djela
		svojih ruku.
16	 Dok sada ti odbrojavaš moje	
		korake,
		ti ne bi pazio na moje grješke.
17 	Zapečačena u jednoj vrećici	
		bila bi moja pobuna,
		i ti bi bio premazao moj
		zločin. 
18	 A ipak se planina  	
		stropoštava i raspada,
		stijena bježi sa svog mjesta;
19	 voda može drobiti kamenje,	
		njeno curenje jaruži trošnu zemlju,
		ufanje ljudsko također ti si
		porušio.
20 	Ti ga izbaciš iz boja i 	
		on ode,
		budući ga unakazio, ti ga progoniš.
21 	Njegovi su sinovi štovani, on to	
		ne sazna,
		jesu li osramoćeni, on ni to ne dozna.
22 	Za njega  samo pati njegovo  tijelo,
		za njim samo njegovo *srce se

Ejjub    je bezumnik i  oholica 
	
		
15 1 	Tad Elifaz iz Temana uze 
2	Je li to jednom mudracu odgovoriti
		znanošću vjetra,
		napuhati trbuh širokom,
3	uvećavati riječima bez dometa,
		govorima koji ne bi služili ničemu? 
4	Ti pokopavaš pobožnost,
		i uništavaš razmišljanje pred Allahom.
5	Pošto tvoj zločin nadahnjuje tvoja
		usta
		i što ti usvajaš jezik podlosti,
6	to su tvoja usta koja te optužuju,
		ne ja, tvoje vlastite usne
		svjedočiće protiv tebe.
7	Jesi li ti Adem, rođen prvi,
		jesi li ti bio rođen prije brda? 
8	Jesi li ti slušao u savjetu Allahovom
		da si ondje prigrabio  mudrost? 
9	Što znaš ti da mi ne bismo znali?
		Što si ti razumio da nama ne bi bilo 
10	 Vidi među nama jednog starješinu, 	
		jednog starca,
		i drugog natovarenijim godinama 
		no što bi  bio tvoj otac.
11	 Jesu li oni nedostojni tebe,	
		utjeha Allahovh,
		i riječi tako skromnih koje ti mi
		upućujemo? 
12	 Zašto te strast ponijela	
		i zašto te oči koje trepću,
13 	dok ti okrećeš protiv Allaha	
		tvoju pizmu
		i tvoja usta besjede? 
14 	Što je to dakle nego čovjek	
		 za igrati  *čistog,
		onaj koji je rođen od žene,
		za izricati sebe pravičnim? 	
15	 Čak i svojim *svecima Allah	
		ne vjeruje,
		a ni *nebesa nisu čista u njegovim
		očima.
16	 Koliko manje ogavnom,	
		pokvarenom,
		čovjeku koji ispija podmuklost
		kao vodu!
17	 Ja ću te poučiti, slušaj mene.	
		Ono što sam ja vidio, ja ću ti
		to i priopćiti,
18	 ono što mudraci, a da ništa ne	
		skrivaju, priopćavaju kao primitak
		od svojih predaka,
19 	od onih kojima zemlja bi dana	
		u posjed,
		kad ni jedan stranac ne bijaše se
		uvukao među njih.
20 	Evo: tokom cijelog svog života,	
		opaki se muči.
		Koji god da je broj godina čuvan
		za silnika,
21 	glasovi užasa proganjaju njegove	
		uši:
		U punom miru uništavatelj
		neće li ga napastiđ
22	 On se ne usuđuje vjerovati da će	
		izići iz tmina,
		on koji vreba rat.
23 	On luta tražeći kruha,	
		ali kamo ićiđ
		On zna da sudbina koja ga čeka,
		to je dan tmina.
24	 Nevolja i zebnja će ga užasnuti,	
		one se bacaju na njega kao jedan 
25 	To je što je digao ruku	
		protiv Allaha,
		i što je izazivao Moćnoga.
26 	On je jurnuo na njega oborene glave,	
		leđima oklopljenim svojim štitovima.
27 	To je što je masnoća natustila lice njegovo
		i slanina otežala križa njegova.
28	 On bijaše zauzeo uništene	
		gradove,
		kuće koje više ne bijahu
		nastanjive,
		i koje su se rušile u odronima.
29 	Ali, on se obogatiti neće,	
		imanje neće opstati,
		njegov se uspjeh  neće prostirati 
30 	On neće izbjeći tminama,	
		jedan će plamen sasušiti njegove
		grane
		i on će svojem vlastitom  dahu 
31 	Nek' ne igra na prijHavaru, 	
		išao bi pogrešnim putem,
		jer prijHavara biće njegovom plaćom.
32 	To će se ispuniti prije njegovog kraja	
		i njegova krošnja neće više nanovo 
		zazelenjeti.
33	 On će ostaviti, kao  loza, svoje 	
		plodove još zelene, i izgubiće, kao 
		maslina svoju cvjetnost.
34 	Da, pasmina bezbožnika je	
		jalova
		i jedna vatra proždire šatore 
35 	Ko začinje muku rađa	
		nesreću,
		i njegov trbuh sazrijHava razočarenje.

Ja se pozivam na ALLAHA   da me zaštiti 
	
		
16  1 	A Ejjub    uze riječ i reče:	
2	Slušao sam toga mnogo u tom tonu,
		u stvari tješitelja, vi ste svi očajni.
3	Reći meni: » Jesu li svršile, te riječi
		od vjetra? «	
		I : » Što je to što te  nagoni opet 
4	Ja također mogao bih govoriti na vaš
		način
		kad biste vi bili na mom mjestu.
		Ja bih sastavio protiv vas 
		besjede
		i ja bih klimao glavom protiv vas.
5	Ja bih vas okrepljivao svojim
		ustima,
		a živahnost mojih usana bila bi
		umirujuće sredstvo.
6	Ja, ako ja govorim, moja bol
		nije uopće stišana,
		i da ja ušutim, hoće li me
		napustiti onađ
7	Ali to je sada ono što me nuka ići do 
		Da, ti si uništio svo moje okruženje,
8	ti si mi izdubio bore koje svjedoče
		protiv mene,
		moja mršavost  me optužuje
		i tereti.
9	Da, za rastrgati me, njegova me 
		protiv mene on škrguće zubima,
		moj neprijatelj baca na mene
		svoje poglede.
10	 Ralja razjapljenih protiv mene,	
		on me pljuska uvredama,
		on se udružuje protiv mene.
11 	Allah me izručio ćudi jednog	
		djeteta,
		on me bacio kao plijen gadovima.
12	 Ja bijah u miru. On me gurnuo.	
		On me zgrabio za šiju i iščašio,
		po tome uspravio me za cilj.
13	 Njegove me strijele uokviruju.	
		On bez milosti probija moja križa
		i prosipa na zemlju moju gorčinu.
14	 On otvara na meni brešu za	
		brešom,
		juriša na meni, kao kakav ratnik.
15	 Ja sam zašio jednu vreću na mojim	
		posjekotinama 
		i zario svoje čelo u prašinu.  
16	 Moje je lice pocrvenjelo od plačHava,	
		a na mojim je vjeđama sjena
		smrti.
17	Ipak, ne bijaše nasilja na mojim rukama,
		i moja molitva bijaše *čista.
18	 Zemljo, ne pokrivaj moju *krv,	
		i nek moja vika ne nađe zaklona.
19	 Od sada, ja u *nebesima imam	
		jednog svjedoka,
		ja gore posjedujem na visokom 
20 	Moji se prijatelji sprdaju sa mnom,	
		ali to je prema Allahu da plaču oči 
21 	On, nek' on brani čovjeka protiv	
		Allaha,
		kao što jedan čovjek posreduje za drugog.
22 	Ali, broj godina mojih izbrojan je,	
		i ja krećem na put bez povratka.
17  1	 Moj se dah izluđuje, 	
		moji se dani gase, moj je grob!	
2	Nisam li okružen bezočnicima? 
		Njihove drskosti opsjedaju moje 
3	Zauzmi se dakle, budi moj jamac kod 
		Ko bi privolio pljesnuti u moju 
              ruku?
4	Uistinu, ti si zatvorio njihovo *srce
		razumu,
		također, ti nećeš podnijeti da oni  
5	Takav pozove svoje prijatelje u 
6	Načinili su od mene narodnu basnu.
		Ja ću biti opće mjesto
		straha.
7	Moje se oko ugasilo od jada i
		svi su moji udovi samo sjena.
8	Pravični ljudi će time biti iznenađeni,
		i čovjek pošten ražestiće se 
		protiv licemjera.
9	Ali, neka pravednik ustraje u svojem 
		i nek čovjek *čistih ruku udvostruči 
10 	Što se tiče vas, vratite se,	
		dođite dakle!
		među vama ja neću naći ni jednog 
		mudraca.
11 	Moji su dani prošli, ono što sam zasnovao raskidano je,
		naknada mojoj želji.
12 	Oni bi voljeli da noć bude dan ,	
		oni govore da je svjetlost blizu,
		kad padne tmina.
13 	Čemu se ja imam nadati? Pakao je 	
		moje boravište.
		Tminama sam podstavio svoj ležaj.
14 	Kosturnici ja sam jadikovao: » Ti si	
		otac moj! « 
		Gamadima: » O majko moja, o sestro 
15 	Kamo je dakle otišlo moje ufanje? 	
		Moja nada, ko ju nazire? 
16 	Na izmaku dna u paklu ona	
		će potamnjeti,
		kad se zajedno rasprostremo
		po prašini.

Ejjub    zaslužuju sudbinu opakih 
	
		
18 1	 Tad Bildad iz Šuaha uze riječ
		i reče;
2	Do kad ćete se vi ustezati  da 
		Razmislite, i po tom uzećemo
		riječ.
3	Zašto dopustiti da nas se smatra 
		tupavima? 
		Zašto bismo bili držani ogranirenima
              u vašim očima.		
4	O ti koji razdireš sebe u svom gnjevu,
		treba li zbog tebe zemlja postati pusta
		i stijena napustiti svoje mjesto? 
5	Da, svjetlost opakog će se ugasiti
		i plamen njegovog ognjišta prestat
		će plamtjeti.
6	Svjetlošće se smračiti pod šatorom
		njegovim
		i njegova svjetiljka iznad njega će se 
7	Njegovi koraci, nekad krjepki, 
		i on će posrtati u svojim vlastitim
		spletkama,
8	jer njegove noge ga bacaju u mrežu
		i on putuje na rešetkama.
9	Jedna će zamka njegu dograbiti 
		jedan će se uzao dočepati njega.
10 	Za njega se jedan konop krije na zemlji,
		jedan trap na njegovom putu.
11	Sa svih strana užasi ga plaše,	
		on ih slijedi korak za korakom.
12	Glad će ga udariti u punoj snazi.	
		Bijeda se drži uz njega,
13 	ona će progutati poderotine njegove kože,
		i prvorođenac smrti 
		progutaće njegove udove.
14	 Istrgnuće ga iz sigurnosti	
		njegovog šatora,
		i ti ćeš ga moći odvesti prema
		kralju užasa.
15 	Ti ćeš moći nastanjivati šator koji nije njegov,
		prosuće se sumpor na njegovo 
16	Dolje, njegovo će se korijenje 
		sasušiti, gore, njegova krošnja
		biće posječena.`
17	 Sjećanje na njega izgubljeno	
		je u zemlji,
		njegovo ime više ne postoji u
		gruntovnici.
18 	Izgoni ga sa sa svjetlosti	
		u tmine,
		proganja ga se iz svemira.
19 	On nema ni rodoslova	
		ni potomstva u svom narodu,
		ni jednog preživjelog u svom staništu.
20	 Njegov udes preneražava Zapad,	
		Istok je zahvaćen zbog tog užasom:
21 	» Ne ostaje više ništa nego to od  	
		jazbina krijumčara:
		evo ga, tog mjesta gdje ne znaju

Ja znam da će Allah imati posljednju riječ 
	
		
19 1    A Ejjub    uze riječ i reče:
2	Do kad ćete me vi uznemiravati
		i trličiti svojim riječima? 
3	Evo kako me već deset puta 
		Nemate li vi srama  još me vrijeđati?
4	Čak i da bijaše istina da sam ja 
		moja grješka  tiče se samo mene.
5	Ako vi zaista hoćete sebe uzveličati
		o mom trošku,
		predbacujući meni ono čega se sam
		stidim,		
6	znajte dakle da je Allah taj koji je 
		i umotao me u svoju mrežu.
7	Ako ja vičem na nasilje,
		nema odgovora,
		ako ja pozivam, nema pravde.
8	On je prepriječio moj put da ja 
		ne prođem,
		i na mojim stazama, on stavlja
		svoje tmine.
9	On mi je zgulio moju slavu,
		on je oteo krunu s moje glave.
10	 On me hvata sa svih strana i ja	
		umirem,
		on je iščupao drvo moje nade.
11	 Njegov gnjev se zapalio protiv mene,	
		on me drži svojim neprijateljem.
12 	Njegove horde dolaze u 	
		mnoštvu, one sebi krče pristup
		sve do mene
		i spodižu opsadu uokolo mojeg 
13	Moja braća, on je njih udaljio od mene,
		oni koji me poznaju izdaju se za 
14 	Moji su bliski nestali,	
		moja me bližnji su me zaboravili.
15 	Gosti moje kuće i moje sluškinje	
		drže me kao stranca,
		ja sam postao jedan uljez u njihovim 
	16  	Ja sam pozvao svog slugu, on ne	
		odgovara
		kad svojim ustima ja zaklinjem.
17	 Moj dah odvratan je mojoj ženi	
		i ja se gadim sinovima utrobe moje.		
18 	Čak i dječaci me preziru;	
		kad se dignem, oni me ogovaraju.
19 	Svi moji bliski me se užasavaju,	
		čak i oni koje ja volim okrenuli su
		se protiv mene.
20 	Moje se kosti lijepe o moju kožu i o 	
		moje meso,
		i ja sam se izvukao s kožom iz svojih
		zuba.
21 	Milosti za mene, milosti za mene,	
		vi moji prijatelji,
		jer ruka Allahova me dirnula.
22 	Zašto me vi progonite kao Allah? 	
		Nebi ste li bili zasićeni mesom 
23 	Ah! kad bi se samo zapisivale	
		moje riječi,
		kad bi se urezale u jedan natpis!
24	 Jednim željeznim dlijetom i	
		olovom,
		da zauvijek u jednoj stijeni
		one ostanu urezane!
25 	Ja znam dobro, ja, da je moj	
		iskupitelj živ,
		kao posljednji, on će iskrsnuti na 
26 	A nakon što bude uništena ova koža	
		koja je moja,
		u svojem tijelu ja ću promatrati Allaha.
27	Ja sam taj koji će ga promatrati,	
		da, ja!
		Moje će ga oči vidjeti, njega, i on 
              neće biti stranac.
		Moje *srce ga žudi na dnu mene. 
28 	Da vi kažete: » Kako ga mučiti da se 	
		nađe izgovor za parbu protiv njega? «
29 	Tad se bojte mača protiv vas samih,	
		jer pomama je prolazna kod mača.
		Tako vi ćete znati da postoji jedno

Likovanje opakih je krako 
	
		
20 1 	Tad Sofar iz Naama uze riječ 
2	Evo čemu su me moje sumnje dove-
		le
		i ova nestrpljivost koja me obuzima:
3	Ja čujem jednu poduku  koja me 
		ali moj mi razum šapuće jedan 
		odgovor.	
4	Ne znaš li ti da, oduvijek,
		od kada čovjek bi postavljen na
		zemlju,
5	likovanje opakih bi krako? 
		Radost bezbožnika trajala je samo
		jedan čas.
6	Kad se njegov stas dizaše do samog 
		i njegova glava doticaše oblake,
7	kao i njegov izmet on nestade bez 
		oni koji ga gledaše reći će:
		Gdje je on? 		
8	Kao jedan san on će odletjeti
		- ko će ga naći
		kad se stavio u bijeg
		kao jedna noćna prikaza? 
9	Oko koje ga motriše neće ga
		više gledati,
		čak i njegovo boravište biće
		izgubljeno iz vida.
10 	Njegovi će sinovi morati obeštećivati	
		siromašne,
		njegove će vlastite ruke 
11 	Njegove kosti prepune mladosti,	
		ali ona će leći s njim u prašinu.
12 	Pošto je zlo tako slako u njegovim	
		ustima
		nek' ga skriva pod jezikom svojim,
13 	sladi se njime ne ližući ga	
		i još ga čuva pod svojim nepcem,
14 	njegova   hrana trune u	
		njegovom drobu
		i postaje otrov od aspika.
15 	Blago koje bijaše progutao,	
		evo ga povraća:
		u njegovom trbuhu, Allah ga natjera 
16	 To je otrov od aspika koji bijaše sisao,
		jezik zmijin će ga ubiti.
17 	On neće više ugledati potoka,	
		rijeka, potoka meda
		i vrhnja.
18 	On vraća ono što bijaše dobio i ne	
		može ga progutati,
		što god mu njegove razmjene bijahu 
19 	Budući da bijaše zgazio i ostavio 	
		siromašne,
		što bijaše ukrao kuću umjesto 
		da ju izgradi,	
20 	pošto se njegov trbuh nije znao	
		zadovoljiti,
		on neće spasiti ni jedno od svojih
		blaga.	
21	 Ništa ne izmicaše njegovoj 	
		pohlepnosti, tako njegova sreća neće 
22	 Na vrhuncu obilja, nevolja će ga pograbiti,
		ruka svih jadnika oboriće se
		na njega.
23 	On će upravo kljukati svoj trbuh kad 	
		Allah bude razvezao nad njim svoju 
		Ona će pljuštati nad njim kao kiša
		od hrane.
24 	Pobjegne li željeznom oružju,	
		luk brončani  će ga probosti.
25 	On iščupa strijelu, ona iziđe iz	
		tijela njegovog,
		i čim šiljak napusti njegovu jetru
		užasi su nad njim.
26 	Tmine se skrivaju u svim njegovim	
		skrovištima,
		jedna vatra ih proždire koju ništa
		ne podjaruje,
		nevolja udara ono što se odupire
		u njegovom šatoru.
27 	Nebesa otkrivaju njegov zločin,	
		a zemlja  se podiže protiv njega.
28 	Bogatstva kuće njegove nestaju	
		kao vode koje otječu
		u dan njegova gnjeva.
29 	Evo ga, udes kojeg Allah čuva	
		opakom čovjeku,
		dio baštine koji je Allah propisao

Opaki često imaju jedan sretan život 
	
		
21 1 	A Ejjub    uze riječ i reče:
2	Slušajte, slušajte riječi moje.
		To li je tako kako me vi tješite.
3	Poduprite me i ja ću govoriti.
		I kad ja budem govorio, ti ćeš se	
		sprdati.
4	Ja, je li to  o jednom čovjeku se ja
		žalim? 
		Dakle, zašto ne bih ja izgubio
		strpljenje? 
5	Okrenite se prema meni. Bićete 
		i stavićete ruku na svoja usta.
6	Ja sam, to me sjećanje uznemiruje
		i jedna srs mi prožima tijelo.
7	Zašto nikovi žive? 
		Starjeti, to je za njih uvećavati
		svoju moć.
8	Njihovo se potomstvo učvršćuje 
		nasuprot njima, u isto vrijeme
		kad i oni i oni imaju svoje izdanke
		pred svojim očima.
9	Njihove kuće u miru ne poznaju 
		strah.
		Ukor Allahov njih štedi.
10 	Njihovi bikovi oplođuju bez	
		gubitka,
		njihove krave se tele bez
		pobacJahijaja.
11 	Oni ostavljaju svoje derane 	
		skakati od veselja u krdima
		i svoju dječurliju plesati.
12 	Svira se na bubnjevima i 	
		na harfama,
		veseli se u zvuku frule.
13 	Oni troše svoje dane u sreći,	
		u jednom hipu oni silaze
		pod zemlju.
14 	A oni bijahu rekli Allahu:	
		» Odstrani se od nas,
		poznavati tvoje putove
		nama ne godi.
15 	Moćnom valja li da se načinimo	
		robovima njegovim? 
		I što se dobije zazove  li ga se?  «
16 	Sreća nije li u njihovim rukama? 	
		Zašto dakle reći: »Daleko od mene 
17 	Je li to često da se svjetiljka zlikovca	
		ugasi,
		da se njihova ruševina na njih obruši,
		da im Allah doznači za dobitak
		svoj gnjev? 
18 	A, ipak kaže se: » Da budu oni kao 	
		slama u vjetru, kao pljHava koju 
19 	Bože, reći će se, pričuvaj sinovima 	
		kaznu očevu? 
		Nek' propati on sam, on će ju osjetiti!
20 	Nek' vidi svojim očima ruševinu svoju
		i nek' se napoji gnjeva u Moćnoga!
21 	Što njemu važi, u stvari, njegova 	
		kuća nakon njega,
		jedanput kad je broj njegovih mjeseci
22	Je li to Božje da poučava znanost,	
		on koji sudi *krv prolivenu!
23 	Jedan umire u punoj snazi,	
		sav sretan i spokojan;
24 	njegove su slabine teške od sala,	
		moždina njegovih kostiju još je
		svježa.
25 	Drugi umire* ogorčenog srca,	
		ne okusivši sreće.
26 	Zajedno, oni se ispružaju u prašini,	
		i crvi ih prekrivaju.
27 	Oh! ja dobro poznajem vaše misli	
		i namisli koje imate na moj račun.
28	 Jer vi kažete: » Gdje je kuća sil-	
		nikova,
		što je postalo od šatora gdje liježu
		razbojniciđ«
29	 Niste li ispitivali putnike,	
		niste li tumačili jezik njihov? 
30	 U dan nevolje opaki je zaštićen,	
		u dan gnjeva on je stavljen u zaklon.
31 	Ko će njemu baciti u lice	
		njegovo ponašanje,
		i ono što je učinio, ko će njemu
		platiti?
32 	Njega se prati na groblje,	
		i bdije se nad njegovim humom.
33 	Slatke su njemu grude iz doline,	
		a iza njega svo narod se niže.
		Sudioništvo je neizbrojivo.
34 	Zašto se dakle gubiti u utjehama? 	
		Od vaših odgovora, ostaje samo laž.

Ispovjedi svoje grijehe i Allah će ti oprostiti 
	
		
22 1 	Tad Elifaz iz Temana uze 
2	 Je li to Božje da jedan junak može 
		dok mudrac nije koristan no samom 
3	Moćni zanima li se za tvoju 
		što dobijaš učvrstiš li svoje 
4	Je li to iz straha za tebe  da će ti
		izložiti svoju obranu, da će ići
		s tobom pred pravdu? 
5	 Uistinu tvoja je opakost velika,
		nema kraja tvojim zločinima.
6	Ti bez razloga uzimaše polog svojoj 
		ti im guliše njihovu odjeću sve do
		goLutinje njihove.
7	Ti ne davaše vode čovjeku 
		izgladnjelom ti si uskraćivao kruh.
8	Snažan čovjek posjedovaše zemlju, 
		a miljenik se tu smjestio.
9	Ti si otpuštao udovice praznih
		ruku,
		a ruke siročadi bijahu zdrobljene.
10 	To je zašto tebe okružuju zamke,	
		zašto te uznemiri jedan iznenadni 
11	Ili je to tama, ti ne vidiš više,	
		i jedna te masa vode potapa.
12 	Nije li Allah  više *nebesa? 	
		Vidi zvjezdanu voltu, kako je
		visoko.
13 	Ti si zaključio: » Što može znati Allah? 
		Može li suditi kroz mračne oblake? 
14	 Njemu su oblaci jedna zavjesa i on kroz nju ne vidi,
		on ne prolazi no obodnicom nebesa.«
15	Hoćeš li ti slijediti put od nekada,	
		onaj koji gaziše ljudi nastrani?
16 	Oni biše odneseni s vremenom;	
		njihovi temelji, to je jedna rijeka	
		koja otječe.
17 	Oni govoriše Allahu: » Okreni se od nas!«
		Jer, što bi njima mogao učiniti 
18 	To bijaše, ipak on koji bijaše  njihove	
		kuće ispunio srećom.
		Daleko od mene, spletke 
19 	Pravedni će vidjeti i radovati se,	
		pošteni čovjek sprdaće se s njima:
20 	» Evo uništenih naših protivnika,	
		vatra je progutala njihovu korist!«	
21	Pomiri se dakle s njim i sklopi mir.	
		Tako će sreća biti vraćena tebi.
22	Prihvati dakle poduku iz njegovih	
		usta
		i učvrsti njegove zakone u svijesti
		svojoj.
23 	Ako se ti vratiš k Moćnome,	
		bićeš oporavljen,
		ako udaljiš licemjerje od svojeg
		šatora.
24	Baci zatim u prašinu šipke	
		i u šljunak potoka zlato iz
		Ofira.
25 	To je Moćni koji će ti držati	
		mjesto šipki
		i komada od srebra.
26 	Jer, tad od Moćnoga ti ćeš	
		načiniti svoje slasti
		i ti ćeš prema Allahu podići 
		lice svoje.
27 	Kad ga ti budeš preklinjao,	
		on će te uslišati,
		i nećeš imati više što drugo
		do samo ispuniti zavjete svoje.		
28 	Ako ti doneseš jednu odluku, ona	
		će ti uspjeti
		i na tvojem putu sijaće svjetlo.
29	Ako su izvjesni oboreni, ti ćeš im 	
		moći reći: » Ustani! «
		Jer, on spašava čovjeka pred očima
		poniženih.
30 	On će čak osloboditi onoga koji nije	
		nedužan;
		da, taj će biti oslobođen *čistoćom
		tvojih ruku.

Allah zna da ja nisam griješio 
	
		
23 1 	Tad Ejjub    uze riječ i reče:
2	Danas još se moja riječ čini 
		kad moja ruka počiva na mom 
3	Ah! da sam ja znao gdje ga pronaći,
		stigao bih čak do njegovog prijestola.
4	Izložio bih pred njim svoj predmet,
		imao bih usta puna dokaza.
5	Ja bih znao kojom besjedom on bi mi
		odgovorio
		i ja bih razumio ono šbi mi on imao
		reći.
6	Nasilje da li bi bilo njegova 
		Ne! On bi mi barem poklonio
		pažnju.
7	Tad bi se jedan pravičan čovjek 
		objasnio s njim
		i ja bih izbjegao, pobjedonosno, 
		svojem sudu.
8	Ali, idem li ja na istok, on nije
		ondje, na zapadu, ja ga ne primijetih.
9	Je li zauzet na sjeveru, ja ga ne mogu 
		krije li se na jugu, ja ga ni ondje
		ne vidjeh.
10 	Ipak on zna koji je put moj,	
		ako me iskuša, ja ću otud izići
		čist kao zlato.
11 	Moja je noga prionula njegovim	
	  	tragovima,
		ja sam čuvao put njegov i nisam 
12 	propis s njegovih usana i nisam	
		pokliznuo.
		Ja sam uzimao njegove naloge više
		no svoja načela.
13 	Ali on, on je sav od jednog komada. 	
		Ko će ga vratiti?
		Njegovo dobro zadovoljstvo, to je
		gotova stvar.
14	 Hoće li on tako  izvršiti moju presudu
		kao toliko drugih što  čuva 
		u očekivanju.
15	Evo zašto njegova me prisutnost	
		uzrujava.
		Što više razmišljam, više ga se
		plašim.
16 	Allah je oslabio moju hrabrost,	
		Moćni me je uznemirio,
17 	jer ja nisam bio uništen prije	
		pada tmina, ali on me nije poštedio 
		tame koja dolazi.	
24 1 	Zašto Moćni nema vremena u
		i zašto njegovi vjerni ne vide dana
		njegovih? 
2	Premještaju se međe,
		napasaju se ukradena stada,
3	magarac siročeta se  odvodi,
		govedo udovice se uzima u
		jamstvo.		
4	S puta se odstranjuju uAllahi,
		svi siromasi zemlje nemaju se 
		više gdje sakriti.
5	Kao divlji magarci u pustinji,
		oni putuju na posao od zore,
		u potrazi za ispašom.
		I to je stepa koja treba ishraniti
		njihove mladunce.
6	U poljima oni sebi nasijeku hrane,
		i paljetkuju lozu opakima.
7	Noć, oni ju provode nagi,
		nemaju odjeće,
		oni nemaju prekrivača kad je hladno.
8	Oni su smočeni kišom
		s planina,
		manjkom zaklona, oni grle stijenu.
9	Otima se siroče sa sise,
		od siromaha zahtijHava se jamstvo.
10 	Tjera ga se hodati golog,	
		lišenog odjeće,
		a izgladnjelima daje se nositi
		snoplje.
11 	U zabranima drugih, oni tiješte	
		ulje,
		a oni koji gaze u tijesku žedni su.
12	U gradu ljudi se žale,	
		hropac ranjenih urla,
		a Allah ostaje nijem tom besramlju!
13	Njihovi su stvaraoci u pobuni	
		protiv svjetla,
		oni su joj podcijenili putove,
		oni joj nisu hodili stazama.	
14 	Ubojica se diže u osvit dana,	
		on ubija siromaha i nevoljnika,
		a noću, on nastupa kao lopov.
15 	Oko preljubnikovo vreba suton.	
		»Ni jedno me oko neće vidjeti«,
		kaže on i stavlja sebi jednu masku.
16 	U tminama taj provaljuje kuće.	
		Danju, on se u kuću zatvara
		ne poznavši svjetlost.
17 	Za njih sve, zora je sjena smrti.	
		Ali, pljačkaš se privikao
		strahu od sjene smrti
18 	on preplivava kao plivač vode,	
		njegovo je područje prokleto 
		od ljudi iz zavičaja.
		Ali, on ne ide putom vinogradskim.
19 	» Tle žedno i vrućina progutaju	
		vodu snjegova.
		Tako, kaže se, pakao proguta
		onog ko griješi.
20 	Grudi koje su ga nosile	
		on zaboravlja,
		već gamad  od njega načini
		slasti svoje
		ne sjeća se više njega.
		Podmuklost je bila skršena
		kao jedno drvo. «
21 	U stvari, neko se združuje sa ženom	
		jalovom koja ne rađa,
		ali ne daje on radosti udovici.
22 	Tad Allah koji je silom odveo	
		moćnike
		uspravlja se, i naš čovo ne računa 
		više na život.
23	Ipak Allah njemu daje okrjepiti se	
		na miru,		
		dok njegove oči nadziru
		ponašanje drugih.
24 	Oni su odgojeni za krako	
		vrijeme,
		i potom ničeg više.
		Oni su se stropoštali kao
		svi oni koji su žnjeli,
		oni će biti posječeni kao jedna
	  	glava od klasa.
25 	Ako i nije tako, ko će me 	
		pobiti,
		ko će uništiti moju besjedu?

Ne spori se sa SveMogućim 
	
		
25 1 	Tad Bildad iz Šuaha uze riječ 
2	Njegova vlast i užas,
		njemu koji stvara mir u svojim 
3	Mogu mi se prebrojiti njegove legije? 
		Nad kim se njegova svjetlost ne 
4	I kako bi čovjek bio pravedan
		protiv Allaha,
		kako igrao bi on *čistog,
		onaj koji je rođen od žene? 
5	Ako čak i mjesec gubi svoju
		sjajnost,
		i ako ni zvijezde nisu čiste u 
6	što reći za čovjeka, tog crva,
		sina Ademovog, tu larvu!

Allah je moćniji no što se i ne zamišlja 
	
		
26 1 	Tad Ejjub    uze riječ i reče:
2	Kako  ti pomažeš čovjeku bez
		snage,
		i štitiš ruku bez krjeposti!		
3	Kako ti savjetuješ čovjeka
		bez mudrosti
		i podjeljuješ naputke!
4	Kome se tvoje rijeći obraćaju,
		od koga dolazi to nadahnuće
		koje zrači iz tebe? 
5	Dublji nego što su vode
		i nego nebesa koja nastanjuju,
		drhte pokojnici.
6	Pakao je gol pred njim,
		a ponor nema nikakve koprene.
7	On je taj koji zateže Arktik
		nad prazninom,
		koji objesi zemlju o ništa,
8	koji smješta vode u svoje
		oblake,
		a da oblaci ne prsnu pod njima,
9	koji otimaju vid njegovom prijestolu
		rastežući na njemu oblak svoj.
10 	On je označio jedan krug na licu	
		voda,
		krajinama svjetlosti i tmina.
11 	Stubovi nebesa ljuljaju se,	
		prestrašeni, njegovom prijetnjom.
12 	Svojom snagom, on je otopio 	
		ocean, svojim razumom, on je skršio 
13 	Njegov je dah pomeo nebesa,	
		njegova je ruka probola Bježeću
              zmiju. 
14 	Ako su takvi porubi njegovih 	
		djela,
		slabi odjek koji mi opažamo,
		ko bi dakle razumio grmljavinu
		njegovih podviga?

Ja nisam griješio i neću ni griješiti 
	
		
27 1 	Tad Ejjub   a nastavi izgovarati 
2	Života mi Božjeg koji mi odriče 
		Moćnog koji mi je ogorčio *srce,
3	toliko koliko ću ja moći disati
		i koliko dah Allahov biće
		u mojim nosnicama,
4	ja se kunem da moje usnice  neće
		izreći ništa podmuklo
		i da moj jezik neće smisliti ništa
	 	lukavo.
5	Nesreća meni, ako vam ja dadnem
		razlog.
		Sve dok ja ne izdahnem, zadržavaću 
6	Ja držim do svoje pravednosti i neću 
		Moja mi savjest ne predbacuje
		ni jedan od mojih dana.
7	Bilo da je to od mog neprijatelja
		kao i od opakog,
		od mog protivnika kao i od zločinca!
8	Ne recite vi: » Koju korist može 
		očekivati bezbožnik
		kad će ga  Allah lišiti života? 
9	Hoće li Allah čuti njegov krik
		kad nevolja ga bude iznenadila? 
10 	Ako se bude veselio pokraj 	
		Moćnoga,
		on će zazivati ALLAHA   svakog
		trena. «
11	Ja ću vam to dokazati, majstorstvo	
		Božje,
		ja neću skrivati misao Moćnoga.
12	Pošto ste vi sve to ustanovili,	
		zašto biste bili izgubljeni u taštini?
13	Evo dijela kojeg Allah pričuva 	
		opakom čovjeku,
		baštine koju će silnik primiti od
		Moćnoga:
14 	» Ako se njegovi sinovi umnožavaju,	
		to će biti zaradi mača,
		i njegovo potomstvo manjkaće 
		kruhom.
15	Njegovi preživjeli biće ukopani	
		od smrtnog zla,
		a da ih njihove udovice oplakati neće 
16	Ako li skupi srebra kao prašine	
		ako nagomila odjece kao da je od 
17 	što on nagomila, pravednik je taj	
		koji će se njome odjenuti,
		glede srebra, to je čovjek častan koji 
18 	On je sagradio svoju kuću kao što radi moljac,
		kao koliba koju podiže jedan 
19 	Bogat on liježe, ali to je kraj;	
		on otvara oči: ničeg više.
20 	Užasi ga spopadnu kao jedan	
		val.
		U jednoj noći, jedan vrtlog ga 
21	Široko ga odnese i on ode,	
		vjetar ga istrgne iz temelja njegovog.
22	Bez milosti strijelja se na njega,	
		a on se napinje pobjeći ruci
		strijelca.
23	Plješće se njegovom rušenju,	
		s njegovog vlastitog boravišta zviždi

Gdje se može pronaći mudrost? 
 	
		
28 1 	Sigurno, mjesta?  otkud se
	 	moži  izdvojiti srebro	
		i pročistiti zlato, njih ne manjka.
2	Željezo, iz tla se ono izdvaja,
		a stijena se lijHava u bakar.
3	Stavljen je kraj tminama
		i kopa se sve do dubine kamena  
4	prokopane su galerije daleko
		od naseljenih mjesta, ondje,
		nedostupno prolaznicima,
		ljulja se, obješeno daleko od
		judi.
5	Zemlja, on iz koje izlazi kruh,
		bi opustošena u svojoj utrobi
		kao od vatre.
6	Njene su stijene ležište safiru
		i ondje se nađe zlatna prašina.
7	Grabežljivci joj ne znaju put,
		a oko lješinara nije ju otkrilo.
8	Životinje je nisu uopće gazile
		niti  je lav utirao njome put.
9	Prihvatilo se kremena,
		pustošilo se planine
		iz korijena. 
10 	U stijenama probijene su mreže	
		galerija,
		i sve što je dragocijeno,
		ljudsko je oko vidjelo.
11 	Sasušilo se izvore rijeka	
		i dovelo na svjetlost danju ono što
		bijaše skriveno.
12	Ali, gdje mudrost pronaći?	
		Gdje stanuje pamet? 
13 	Ne zna joj se cijena  kod ljudi	
		i ona se ne nalazi u zemlji živih.
14 	Ponor izjavljuje: » Ona nije u meni. «	
		I Ocean: » Ona se ne nalazi 
15 	Ona se ne razmjenjuje za 	
		suho zlato,
		ona se ne prodaje po težini
		srebra. 
16 	Zlato iz Ofira ne vrijedi nje,	
		ni dragocijeni oniks, ni safir.
17	 Ni zlato ni staklo ne dosežu	
		njenu cijenu,
		ne može ju se imati za jedan
		ćup najfinijeg zlata.
18 	Koralj, kristal ne ne ulaze 	
		u red računa.
		I više vrijedi pecati mudrost
		no biserje.
19 	Topaz iz Etiopije ne doseže	
		njenu cijenu.
		Čak ni čisto zlato nje ne vrijedi.
20 	Ali, mudrost, otkud ona dolazi,	
		gdje stoluje pamet? 
21 	Ona se skriva očima svega	
		živućeg,
		ona se ukrada pticama nebeskim.
22 	Ponor i smrt izjavljuju:	
		» Naše su uši imale vjetar
		njenog ugleda. «
23 	Allah joj je odijelio put,	
		on je znao, on,  gdje ona stoluje.
24	Bijaše to dok je upućivao svoje	
		poglede  krajinama svjetskim
		i dok istraživaše sve pod nebesima
25	za urediti težinu vjetra,	
		i utvrditi mjeru voda.
26 	Kad on označavaše granicu 	
		kiši
		i utiraše put oblaku koji grmi,
27 	tada on ju je vidio i orisao,	
		on ju je odijelio i čak ispitao.
28	Po tome on je rekao čovjeku:	
		» Strah od ALLAHa, evo mudrosti.
		Odmaknuti se od zla, to je pamet! «

Ejjub    promatra svoju prošlost 
	
29 1 	Tad Ejjub    nastavi izgovarati  
2	Ko će meni oživjeti nekadašnje
		mjesece,
		one dane kad Allah bdješe nada mnom,
3	kad njegova svjetiljka svijetliše nad
		mojom glavom,
		a u noći ja napredovah u njenoj 
4	takav kakav ja bijah u plodne dane 
		svoje jeseni,
		kad prijateljstvo Božje počivaše
		na šatoru mojem,
5	kad Moćni bijaše još sa mnom
		i kad moji me dječaci okruživahu,
6	kad ja prah svoje noge u vrhnju,
		a stijena lijHavaše za mene
		potoke ulja.
7	Ako bih ja izlazio prema vratima 
		ako bih ja postavljao sjedalo svoje na
		trgu,
8	na moj pogled mladi bi šmugnuli,
		starci bi se dizali i ostajali stojeći.
9	Odličnici bi prekidali svoje
		besjede
		i stavljali ruke na svoja usta.
10 	Glas bi se poglavara gubio,	
		njihov bi se jezik lijepio o nepce.
11 	Uho koje me slušaše kazivaše	
		me sretnim,
		oko koje me gledaše posvjedočilo bi.
12 	Jer ja spašavah siromaha koji je	
		vikao u pomoć,
		i siroče bez zaštite.
13 	Blagoslov umirućeg dolaziše na mene,
		i ja činih radost  srcu udovice.
14 	Ja odijHavah pravdu, to bijaše 	
		moja odjeća.
		Moje pravo mi služiše ogrtačem
		i turbanom.
15 	Ja bijah postao očima slijepcu,	
		i noge nemoćnom,
		to bijah ja.
16 	Za nevoljnike, ja bijah ocem,	
		ja bijah jedan otac,
		predmet nepoznatog, ja ga
		ispitivah.
17 	Ja slamah očnjak nepravednom,	
		i iz njegovih zuba ja činih da ispada
		plijen njegov.
18 	Ja sebi govorih: » Kad budem zdahnuo	
		u svom gnijezdu,
		kao feniks ja ću umnažati dane svoje.
19 	Voda dolazi mojem korijenju,	
		rosa provodi noć na mojem granju.
20	Moja će slava ponovo naći svoju	
		svježinu,
		u mojoj će ruci moj luk podmladiti 
21	 Slušalo se mene, s Očekivanjem.	
		U tišini su se primali moji pogledi.
22 	Kad ja govorih, niko ne uzvraćaše,	
		na njih kap po kap padale su moje 
23 	Oni me očekivao kao što se kiša čeka.	
		Njihova su se usta otvarala kao
		kasnom daždu.
24	Ja im se smiješih, oni se ne usuđivahu	
		povjerovati,
		i pobiraše lakomo svaki znak moje
		naklonosti.
25 	Određujući im put, ja stolovah kao poglavar,
		utaboren kao kakav kralj, među
		svojim postrojbama,
		kao što se tješi ojađene.

Ejjub    promatra svoju sadašnjost 
	
		
30 1 	A sada, ja sam izrugan od  
		kojima se ja ne bih udostojio očeve
		staviti među pse svojeg stada.
2	Što bih ja učinio s naporima ruku 
		Sva njihova krjepost bijaše propala.
3	Sasušeni bijedom i glađu,
		oni glođu  stepu,
		turobnu i ogromnu pustinju.	
4	Oni skupljaju divlju lobodu po
		šikarama,
		oni za kruh imaju žutikovinu.
5	Protjerani iz društva  ljudskog
		koji  ih hajkaju kao lopove,
6	oni stanuju po rubovima provalija,
		u jazbinama u zemlji i u spiljama.
7	Oni riču po žbunju
		i skupljaju pod trnjem.
8	sinovi besramlja, sinovi čovjeka
		bez imena, protjerani iz zavičaja
		udarcima batine.
9	A sada ja služim  njihovoj pjesmi,
		evo me postalim njihovom basnom.
10 	Oni me imaju za užas, i  udaljuju se.	
		Ne sustežući se pljuju mi u lice.
11 	Pošto je Allah odapeo moj luk i	
		porazio me,
		oni gube svako ustručavanje u 
12 	Oni mi vrve s desna,	
		daju mi lizati nogu,
		oni si utiru jedan prilaz sve do
		mene za uništiti me.
13 	Oni mi presijecaju uzmak,	
		i užurbavaju se oko mog rušenja,
		a ni pomoć ne trebaju.
14 	Oni pritječu kroz brešu,	
		oni se tiskaju pod ruševinama.
15 	Užas juriša protiv mene.	
		U udaru vjetra, on progoni moje 
		Moje blagostanje je nestalo kao 
16 	A sada život istječe iz mene,	
		dani muke mene stežu.
17 	Noć probija moje kosti i raščetvoruje	
		me;
		ni moji živci nemaju predaha.
18 	Pod njegovom silovitošću, moja se odjeća otrcala,
		kao ovratnik moje tunike on 
		me stišće.
19 	On me baca u blato.	
		Evo me postalog prašinom i pepelom.
20 	Ja urlam prema tebi, a ti mi ne	
		odgovaraš.
		Ja se nalazim pred tobom, i tvoj me
		pogled probija.
21 	Ti si se pretvorio u krvnika	
		mog,
		i svojom me pesnicom mučiš.
22 	Odnosiš me na konjima vjetra	
		i obaraš me pod olujom.
23 	Ja znam ovo: ti me odnosiš  smrti,	
		na sastanak svih živih.
24 	Ali, ništa ne vrijedi zazivati 	
		kad on ispruži ruku svoju,
		čak i da njegovi bičevi njima
		čupaju krike.
25	Ipak, nisam li ja nikako plakao	
		s onima koji imaju mučan život? 
		Moje srce nije li se stezalo
		pri pogledu na siromaha? 
26 	I kad se ja nadah sreći,	
		to je nesreća bila koja je nadolazila.
		Ja se nadah svjetlosti®
		sjena je došla.
27 	Moja utroba ne prestaje vreti,	
		dani muke su došli
		k meni.
28 	Ja hodam preplanuo, ali ne suncem.	
		U punom jeku sabora, ja ustajem i 
29 	Ja sam ušao u red šakala	
		i u pobratimstvo sovuljaga.
30	Moja koža tamni i pada	
		koje kosti gore i suše se.
31	Moja se harfa usklađuje sa 	
		žalopojkom, a moja frula s glasom

Ejjub    se poziva na pravdu Allahovu 
	
		
31 1 	Ja bijah sklopio jedan ugovor
		sa svojim očima:
		ne upirati pogled na jednu djevicu.
2	Koji dio, naime, Allah doznačuje 
		koju baštinu Moćni utvrđuje? 
3	Nije li to ruševina za izopačene,
		nevolja za zlodjelnike? 
4	Ne vidi li, on, moje ponašanje? 
		Ne vodi li računa o svim mojim
		koracima? 
5	Dakle, jesam li ja činio put s laži,
		moja noga da li je hitila k prijHavari?
6	Nek' me izvagne na tačnoj vazi
		i Allah će priznati moje poštenje.		
7	Ako su moji koraci zastranili,
		ako je moje srce slijedilo moje oči,
		ako je jedna mrlja  natopila moje 
8	tada, što ja sijem, nek' drugi
		pojede,
		moji izdanci, nek' ih se iskorijeni!
9	Ako moje srce bi zavedeno jednom 
		dovim vratima,
10 	nek za jednog drugog moja žena	
		okreće žrvanj,
		i nek' na nju drugi liježe,
11	jer to biješe jedno besramlje,	
		jedno nedjelo koje kažnjava moj 
12 	Jedna me vatra bijaše pojela sve do	
		propasti,
		žderući sav moj plod sve do korijena.
13	Ako  sam ja podcijenio pravo svog	
		sluge ili svoje sluškinje
		u njihovoj parnici sa mnom,
14 	što učiniti kad se Allah bude digao? 	
		Kad on bude ispitivao, što njemu
		odgovoriti?
15 	Onaj koji me stvorio u trbuhu, nije	
		li i njih također načinio? 
		To je isti Allah koji nas je oblikovao
		u utrobi.
16	Jesam li ja odbijao molbe siromašnima,
		puštao venuti oči udovici?
17	 Moja porcija, jedoh li ju ja sam, a da	
		siroče ne bijaše imalo svoj dio,
18 	dok je od mog djetinjstva 	
		raslo sa mnom kao s ocem,		
		i što jedva izišao iz trbuha moje 
19 	Gledah li ja jednog bijednika	
		lišenog odjeće,
		jednog nevoljnika koji se ne imaše
		čime pokriti,
20 	a da mi njegova križa ne bijahu	
		blagoslovljena i da on ne bi zagrijan 
21	Jako sam  ja vitlao pesnicom protiv	
		jednog siročeta,
		znajući da sam podržavan u
		tribunalu,
22 	nek' se moje pleće otkači od mojih	
		leđa
		i moja se ruka slomi u laktu.
23	Ne, kazna Allahova bijaše moj užas,	
		ja ne mogoh ništa pred njegovim
		veličanstvom.
24 	Ako sam ja stavio svoje pouzdanje u	
		zlato,
		ako sam rekao finoj kovini: »Ti si
		moja sigurnost«,
25 	ako sam ja izvlačio radost iz obilja	
		svojih dobara,
		iz onoga čega moje ruke bijahu 
26 	ako, gledajući blistati svjetlost	
		i mjesec se obrtati blistavi,
27 	moje srce u tajnosti se dalo zavesti,	
		i ako se moja ruka spustila na moja
    usta za jedan poljubac 
28	to bi također bilo jedno nedjelo	
		koje kažnjava moj sudija,
		jer ja bijah zanijekao Allaha
		odozgo.
29	Jesam li se ja radovao ruševini svog	
		neprijatelja,
		jesam li ja zadrhtao od radosti kad ga
		je nesreća zadesila? 
30 	Ja koji nisam dopuštao ustima svojim	
		griješiti
		posvećujući ih smrti jednom 
31	Moji gosti čak nisu li rekli: » Koga 	
		on nije nasitio mesom? «
32 	Stranac ne provodiše noći napolju:	
		ja otvarah vrata svoja putnicima.
33 	Jesam li ja kao Adem prikrivao	
		svoje pobune,
		skrivao u nutrini svojoj svoj grijeh? 
34	I to zato što  bih strahovao od 	
		mnijenja mnoštva
		i što me bijaše strašio prijezir
		porodice,
		ušutkan da više ne prođem svoja 
		vrata,
35 	ko će mi dati nekoga ko me sluša? 	
		Evo moje posljednje riječi.
		Moćnom da mi odgovori!
36 	Glede optusnice pisane od mojeg	
		protivnika,
		eh dobro, ja ću nju nositi na svojim
		plećima,
		ja ću se njome ukrasiti kao jednom
		krunom.
37 	Da, ja ću njemu svjedočiti o svojim	
		koracima,
		ja ću njemu pripremiti jedan
		prinčevski prijem!
38 	Ako je moja zemlja prosvjedovala	
		protiv mene,
		ako su njene brazde natopljene 
		suzama,
39 	ako sam ja prožderao njenu snagu	
		ne plativši,
		budući  iscijedio i dušu iz nje,
40	tada nek' tu umjesto pšenice	
		trnje raste  
		i umjesto ječma, smrdljiva trava.
		Ovdje svršavaju riječi Ejjubov  e.
		
	
Uplitanje Elihuvljevo

Elihu se razgnjevljuje 
	
		
32 1 	Tada ta trojica ljudi prestadoše odgovarati Ejjub   u, jer se on ocijenjivaše pravednima. 
2 Ali Elihu se razgnjevi. On bijaše sin Barakeela Buzita, iz porodice Ramove. On se razgnjevi protiv Ejjub   a, 
jer ovaj je sebe smatrao pravednijim od Allaha. 
3 On se također razgnjevi protiv trojice svojih prijatelja pošto ovi ne bijahu našli odgovora i bijahu time priznali 
Allaha krivcem. 
4 A, Elihu se bijaše suzdržavao govoriti Ejjub   u, jer ostala trojica bijahu starija od njega. 
5 Ali, kad Elihu vidje da ta trojica ljudi ne imaše više odgovora u ustima, on se razgnjevi.

Elihu se predstavlja 
	
		
6	Tad Elihu, sin Barakeela Buzita, uze 
		riječ i reče:
		Mlad sam, ja, 
		a vi, dva starca.	
		Tako bojah se i strahovah izložiti
		vam svoje znanje.
7	Ja sebi govorih: » Dob će govoriti,
		broj godina poučiće mudrost. «
8	Ali, u stvari, u čovjeku, to je dah,
		nadahnuće Moćnoga, koji čini
		pamentnim.
9	Biti jednim *starješinom ne čini
	 	mudrim ,
		i starci ne razlikuju pravo.
10 	To je ono zašto ja kažem: » Slušaj 	
		me i ja ću ti izložiti svoje znanje,
		ja također.«
11 	Gledajte, ja računah na vaše besjede	
		ja napeh uši k vašim razmišljanjima,
		vašoj kritici njegovih besjeda.
12 	Ja sam vas pažljivo slijedio,	
		ali ni jedan od vas nije odgovorio
		Ejjub   u,
		ni jedan od vas nije odbacio njegovih 
13	 I ne kažite: » Mi smo našli mudrost:	
		Allah sam može likovati nad sobom,
		ne i jedan čovjek.«
14 	To nisam ja kojem je on uputio svoje besjede,	
		i to nije s vašim izjavama da ću ja 	
		njemu odgovoriti.	
15 	Evo ih zabranjenih, oni ne odgovaraju više,
		oni imaju riječ presječenu.
16 	Mogao bih dobrano pričekati,	
		oni ne bi progovorili,
		jer oni su prestali uzvraćati.
17 	Ovaj utok, to sam ja koji će ga dati,	
		sa svoje strane, ja ću izložiti svoje
		znanje, ja također.
18 	Jer, ja sam pun riječi	
		i dah me mog trbuha požuruje.
19 	U mom trbuhu, to je kao jedno vino	
	 	koje ne nalazi izlaza. 
		Kao nove mješine koje hoće prsnuti!
20 	Da ja dakle govorim za disati sa	
		zadovoljstvom.
		Ja ću otvoriti usne i odgovoriti.
21 	Ja sebi zabranjujem davati bilo kome	
		prednost
		i ulizivati se ma ko to bio.
22 	Uostalom, ja ne snam ulagivati se,	
		inače onaj koji me načinio bio bi me 
		brzo uništio.

Elihu optužuje Ejjub   a da je bio ohol 
	
		
		
33 1 	Slušaj dakle, o Ejjub   e, moje
		besjede,
		prikloni uho svim mojim riječima.
2	Evo dakle da ja otvarim usta,
		da moj jezik govori u mom nepcu.
3	To je pravičnost moje savjesti koja
		će govoriti,
		i moje usne reći će čistu istinu.
4	To je dah ALLAHA   koji me načinio,
		nadahnuće Moćnoga koji me
		oživio.
5	Ako ti to možeš, odgovori mi,
		potkrijepi protiv mene, zauzmi stav!
6	Gledaj, pred Allahom ja sam tebi
		jednak,
		ja bijah izmiješen od gline, ja 
		također!
7	Pogledajmo, strah od mene nije te
		mogao zastrašiti,
		i moj ugled nije te opteretio.
8	Ali, ti si jasno rekao na moje uši
		i ja još čujem zvon riječi:
9	» Ja sam *čist, bez grijeha.
		Ja sam čist, ja, izuzet od grješke.
10 	Ali, Allah izmišlja protiv tebe	
		pritužbe,	
		on me drži neprijateljem.
11 	On mi stavlja noge u gvožđa	
		i vreba sve moje tragove! «
12 	Pogledajmo, u tome ti nemaš 	
		prava,
		reći ću ti ja.
		Jer Allah je mnogo više no čovjek.
13 	Zašto si ti njemu podigao jednu parnicu,
		njemu koji ne polaže računa niti
              o jednom od svojih činova? 
14 	Ipak Allah najprije govori na jedan način,
		a po tome na drugi, ali ne opaža se to:
15	 u snu, viđenje noćno,	
		dok jedna obamrlost obuzima ljude,
		usnule na svojim ležajevima.
16	 tad on otvara uši ljudima	
		i pečati upozorenja koja im
		upućuje,
17 	da se odvrate ljudi od svojih djela,	
		da se uklone oholosti junaci.
18 	Tako on štiti njihovo postojanje	
		od jame
		i sprječava ponuditi svoj život
		sulici.
19	Katkad, on ih kažnjava u njihovom krevetu bolom
		i bitka nema prekida u njegovim 
		kostima.
20 	Kruh njemu daje povraćanje,	
		on nema više teka za dobro jelo.
21 	On propada na očigled,	
		njegove kosti što se ne vidješe
		postaju izbočene.
22 	Tad njegovo postojanje dodiruje	
		jamu,
		a njegov život je izručen 
23 	Ali, nađe li se za njega jedan 	
		*melek,
		jedan tumač među tisućom
		za obznaniti čovjeku njegovu
		zadaću,
24 	da imadne sućuti za njega	
		i da mu kaže:
		» Poštedi ga silaska 
		u jamu,
		ja sam otkrio jednu otkupninu! «
25 	Tad njegovo tijelo ponovo nađe sok	
		svoje mladosti,
		on se vraća u dane svog mladićstva,
26 	on zazove ALLAHA   koji nađe zadovoljstvo u njemu,
		kričeći od radosti on ugleda lice
		onog koji učini zadovoljštinu 
27 	on zapjHava pred ljudima govoreći:	
		» Ja bijah griješio, ja bijah kršio
		pravo,
		ali on se nije ponašao kao ja.
28 	On je otkupio moje postojanje	
		na rubu jame
		i moj će život  gledati svjetlost!«
29 	Gledaj, sve ovo Allah izvrši,	
		dva puta, tri puta za čovjeka,
30 	za izvuči čovjekov život  iz jame,	
		za osvijetliti ga svjetlošću
		živih.
31	Budi pažljiv, Ejjub   e, slušaj me:	
		ušuti, ja sam taj koji će govoriti.
32	Ako ti imaš riječi za odgovoriti,	
		govori, jer bih te ja želio naći
		pravednim;
33 	inače, tebi je mene slušati.	
		Ušuti, ja ću te naučiti mudrosti.

Elihu smatra mudrace nedoraslim 
	
		
34 1 	Tad Elihu preuze i reče:
2	Slušajte, mudraci, moje besjede,
		i vi, znalci, podajte mi uho.
3  	Jer, to je  uhu da cijeni besjede,	
		kao nepcu da kuša jela.
4	Nama je razlikovati što je pravedno;
		priznajmo dakle među nama ono što 			
5	Nije li Ejjub    rekao: » Ja sam 
		pravedan,
		ali Allah mi niječe pravednost;
6	kad ja tražim pravdu, ja
		sam smatran lažljivcem.
		jedna strijela me smrtno ranima,
		a da ja nisam zgriješio? «
7	Ima li jedan poštenjak kao Ejjub   ? 
		On pije sarkazam kao vodu.
8	On putuje u paru sa zločincima
		i put prelazi s opakima.
9	Nije li on rekao: » Čovjek ne
		dobija ništa
		ugađajući Allahu.«
10	Slušajte me dakle ljudi razboriti!	
		Daleko od ALLAHA   opakost,
		daleko od Moćnoga neiskrenost.
11 	Jer vraća čovjeku prema  njegovim	
		djelima
		i postupa sa svakim prema njegovom
		ponašanju.
12	Ne, u istinu, ne postupa zlobno,	
		Moćni ne krši prava.
13	Je li to neko drugi njemu povjerio	
		zemlju,
		je li to neko drugi ko ga je zadužio
		cijelim svijetom? 
14 	Ako  bi mislio samo na sebe samog,	
		ako bi i zadržao u sebi svoje disanje
		i svoj dah,
15 	svako tijelo izdahnulo bi odjednom	
		i čovjek bi se vratio u prašinu.
16 	Pošto ti imaš pamet,	
		slušaj ovo,
		podaj uho zvuku mojih
		besjeda.
17	Može li jedan neprijatelj pravde vladati?
		Usuđuješ li se ti osuditi Pravednika,
		Preuzvišenog? 
18 	Reći kralju: »Ništarijo? «	
		Drže li se velikaši zločincima? 
19 	On sam ne pretpostavlja	
		prinčeve
		i ne poklanja više pažnje Bogatašu
		no siromahu,
		jer svi su oni djela njegovih ruku.
20 	U jedan mah, oni umiru u sred noći,	
		narod se uznemiri i oni nestanu,
		odstrani se jedan samodržac,
		a da se ruka njegova i ne podigne.
21 	Jer Allah ima oči na držanju čovjekovom,
		on osmatra sve njegove korake.
22	Ni tmine ni sjena smrti	
		ne mogu sakriti zločince.
23	On nema potrebu vrebati čovjek 	
		tokom dugog vremena
		da bi se ovaj pojavio pred njim
		na suđenju.
24 	Bez ispitJahijaja, on slama plemenitaše 	
		i druge stavlja na njihovo mjesto.
25 	On otkrije njihove spletke;	
		u samo jednu noć on ih obori, evo ih
		skršenih.
26	Kao zločince, on ih javno osramotio.	
27 	To je što oni nisu htjeli njega slijediti,
		što nisu znali sve njegove putove,
28 	sve do uzdizanja k njemu krika	
		siromahova;
		i krik potlačenih, on ga čuje.
29 	Ali, postane li bešćutan, ko će ga	
		osuditi,
		sakrije li lice svoje, ko će ga 
		On bdije, ipak nad narodima kao
		nad ljudima,
30 	ne hoteći da bezbožnik vlada,	
		ni da se podapane zamka narodu.
31 	Ali, kaže li ko Allahu:	
		» Ja sam ispaštao, ja neću više
		počiniti zla.
32 	Ono što mom vidu izmiče,	
		pokaži mi to ti osobno;
		ako sam postupio opako, ja to neću
		ponoviti.
33 	Prema tebi, da li bi trebao kažnjavati?
		ja znam ta se ti tome sprdaš.
		Tako si  ti odlučio, ti, ne ja.
		Reci ipak što o tome znaš.
34	Ljudi razboriti će mi reći,	
		kao svaki mudar čovjek koji me 
		sluša:
35 	» Taj veliki govornik Ejjub    ne zna	
		ništa, on besjedi bez ikakvog 
		smisla. «	
36 	Ja hoću da se Ejjub    podvrgne jednom	
		ispitu, sve dok ne ustupi,
		pred svojim besjedama dostojnim 
		jednog poganina;
37 	jer, svojem grijehu on dodaje pobunu,	
		on sije sumnju među nas
		i gomila svoje prigovore Allahu.

Elihu optužuje Ejjub   a da je bio bezuman 
	
		
35 1 	Tad Elihu preuze i reče:
2	pravu kad kažeš: » Ja sam pravedniji
		no Allah? «
3	Pošto ti izjavljuješ: » Što tebi znači, i 
4	Ja ću te pobiti mojim besjedama,
		tebe i tvoje prijatelje odjednom.
5	Promatraj *nebesa i vidi,
		osmotri oblake, kako te oni
		nadvisuju!
6	Ako ti griješiš, dodiruješ li ih? 
		Umnoži svoje pobune, što mu ti
		činiš? 
7	Ako si ti pravedan, koristi li se on
		time, prima li od tebe štogod? 
8	Tvoja opakost dostiže samo tebi 
		samo ljudima.
9	Stenje se pod prekoračenjem tlačenja
		kriči se pod pesnicom velikih.
10 	Ali, niko ne kaže: » Gdje je Allah koji 	
		me stvorio? 
		On koji nadahnjuje pjesme u noći,
11	 koji nas uči bolje no zvijeri zemaljske
		i čini nas mudrijim no ptice 
		nebeske. «
12 	Tad se kriči, ali on ne odgovora,	
		zbog oholosti opakih.
13	 Nema drugog do samo šupljih riječi 	
		koje Allah ne sluša,
		koje Moćni ne opaža.
14 	No, ti se usuđuješ reći da ti njega	
		ne primijećuješ,
		da je tvoj predmet njemu podložan i
		da si ti tu u očekivanju.
15	 Ali sada, ako njegov gnjev	
		ne uplete se
		i ako ne ne poznaje ovu neobuzdanost
		riječi,
16 	to je što Ejjub    u prazno otvara usta	
		i gomila besmislene besjede.

Elihu veliča svemogućeg Allaha 
	
		
36 1 	Po tome Elihu nastavi i reče:
2	Podnesi me jedan čas, ja ću te 
		Ima drugih stvari reći u prilog Allahu.
3	Ja ću izvući svoju znanost iz daleka
		za opravdati onog koji me stvorio.
4	Jer sigurno moje besjede ne lažu,
		i ovo je jedan čovjek od sigurnog 
              znanja pred tobom.
5	Pogledaj plemstvo Božje! On ne bi 
              rekao: "Ja ti se sprdam."
		On je Pre-Uzvišeni po postojanosti 
              svojih odluka.
6	On ne ostavlja u životu opakog
		već čini pravdu potlačenima.
7	On ne okreće svojih očiju od 
		pravednih.
		Jesu  li na  prijestolju s kraljevima
		gdje ih je on postavio za uvijek? 
		Oni se time  zanose.
8	A, nađu li su zatvorenicima u 
		jesu li uhvaćeni u sveze potlačenosti,
9	to je što je on htio oglasiti pred  
		i njihove pobune kad izigravahu 
		heroje.
10 	On je otvorio njihove uši svojem 	
		ukoru
		i rekao im da se okrenu od nereda.
11 	Ako li poslušaju i podlože se,	
		oni završavaju svoje dane u sreći,
		a njihove godine u slastima.
12 	Ali, ako li ne poslušaju, oni sebi poklanjaju sulicu
		i izdahnuće, a da to i ne spoznaju.
13	Što se tiče bezbožnih okorjelih u	
		svojem gnjevu,
		oni ne zaklinju, kad ih uvezuje u 
14 	Njihovo se postojanje  gasi u 	
		jeku mladosti
		a njihov život se završava među
		prodanima.
15 	Ali, potlačeni, njega on spašava tlakom,
		i nevoljom otvara mu uho.
16 	Tebe također, on te je htio odstraniti	
		od prinude u velikim prostorima 
		i stol koji će ti se postavljati  biće 
		nakrcan ukusnim jelima.
17 	Ali, ako ti navučeš na sebe jedan 	
		pravorijek presude,
		presuda i osuda će nadjačati.
18	Nek' prijetnja kažnjavanja ne potisnu	
		tebe u pobunu!
		Ti možeš mnogo potplatiti? Ne 	
		zanosi se!	
19 	Hoće li tvoja Bogatstva dostajatiđ	
		Ni zlatne  šipke ništa više,
		ni sve  zalihe snage.
20 	Ne uzdiši nakon ove noći	
		kad narodi budu iskorijenjeni.
21 	Čuvaj se da se ne okreneš	
		prema neredu koji bi ti
		pretpostavio pritisku. 
22 	Gledaj, Allah je neograničen	
		u svojoj moći,
		koji bi učitelj bolje poučavao? 
23 	Da li neko nadzire njegovo	
		ponašanje,
		kaže li mu ko: » Ti počinjavaš
		zlo? «
24 	Namisli slaviti njegovo djelo	
		koje opjHavavaju ljudi.
25 	Svi ga ljudi promatraju,	
		izdaleka njega smrtnici razlikuju.
26 	Gledaj, Allah je velik i mi ne	
		razumijemo.
		Broj je njegovih godina neizbrojiv.
27 	On privlači kapi vodene,	
		potom ih cijedi u kiši  za svoju
		poplavu
28 	što oblaci izlijHavaju	
		i prosipaju na mnoštva ljudska.
29 	Ko bu nastojao razumjeti	
		razastiranje oblaka,
		i grmljavinu s njegovog svoda? 
30 	Gledaj, on je rastegao nad njima svoju	
		munju
		i potopio temelje oceanu.
31 	To on putem njih sudi narodima	
		i daje hranu u izobilju.
32 	Svoja dva dlana, on prekriva 	
		munjom,
		i njoj je odredio jedan cilj.
33 	Njegova grmljavina oglašava njegov	
		dolazak,
		stada čak naslućuju njegovo
		približavanje.	
37 1 	Moje srce također zadrhti i 
		poskoči van sa svog mjesta.
2	Slušajte, slušajte dakle treperiti 
		njegov glas,
		i grmljavinui koja izlazi iz njegovih 
		usta.
3	Od sva nebesa on ga odbija,
		a njegova munja udara krajeve 
		zemaljske.
4	Po tome  njegovo rikanje odjekne,
		njegovo veličanstvo zagrmi punim
		gasom,
		a on više ne suzdržava munje čim 
		njegov glas se začuo.
5	Allah grmi punim glasom svoja čuda,
		on ih čini od veličanstvenosti koje 
6	Kad on kaže snijegu:
		» Padaj na zemlju«,
		kad on otkači svoje pljuskove,
		pljuskove potopne,
7	on stavlja pod pečat svačiju ruku 
		da bi ljudi koje je on stvorio
		bili toga svjesni.
8	Životinja se vraća u svoju jazbinu i
		šćućuri se u svom ležištu.
9	Uragan, on, iziđe iz svoje izbe,
		i sa sjevercem dođe led.
10 	U dahu Allahovom stvori se led	
		i prostranstva vodena se zamrznu.	
11 	Po tome lijepo vrijeme odnese 	
		oblake
		i rasprši oblake pune munja.
12 	On je taj koji njih vrti u krugovima	
		da se ispune, prema njegovim
		nacrtima, sve ono što on njima
		zapovjedi nad svim svemirom.
13 	Bilo da se radi da obliju ili	
		orose zemlju
		ili da ju blagoslove, on je taj koji
		ih odašilja.
14	Podaj uho ovome, Ejjub   e,	
		zaustavi se i osmotri čuda
		Allahova.
15 	Kad ih Allah smišlja, znaš li ti?	
		Znaš li ti kad on daje sinuti
		munji u oblaku svom? 
16 	Znaš li ti ravnotežu oblaka,	
		čudesnost jednog sigurnog znanja? 
17	Ti čija su odijela pretopla	
		kad zemlja smalakše pod
		južnim vŠuabm,
18 	sudjeluješ li ti u  valjanju	
		oblaka,			
		čvrstih kao jedno metalno 
		ogledalo? 
19 	Nauči me ono što bismo mi mogli njemu reći!
		- ko će ga naći?
20 	Kad ja govorim, treba li se njega o 	
		tome obavijestiti?
		Treba li njemu reći da bi on bio 
		obaviješten? 
21 	Iznenada, ne vidi se više svjetlost,	
		ona je zatamnjena oblacima,
		po tome vjetar je puhnuo i odnio ih.
22 	Sa Sjevera stiže jedno zlatno svjetlo, 	
		uokolo Allaha, jedan strašan sjaj.
	23 	To je Moćni kojeg mi ne možemo	
		dosegnuti,
		vrhovni u svojoj snazi i u 
		on ne ugnjetava onog  u kome
		 pravdom obiluje.
24 	To je zašto ga se ljudi boje,	
		ali on ne vodi računa o onima
		koji sebe drže mudrima.

Dijalog između Ejjub   a i Allaha 
	
		
38 1	 ALLAH odgovori tada Ejjub   u 
2	Ko je taj koji kleveta proviđenje 
3	Opaši dakle tvoja križa kao jedan 
		ja ću te ispitivati, a ti ćeš me 
		obaviještavati.

Čuda stvaranja 
	
		
4	Gdje ti bijaše kad ja utemeljivah
		zemlju? 
		Reci mi, jer si tako pun znanja.
5	Ko joj utvrdi mjeru, da li bi to 
		Ili ko zatezaše nad njom konop? 
6	U što su se uronili njeni potpornji,
		i ko dakle postavi njeno ugaono
		kamenje
7	dok jutarnje zvijezde pjHavajahu
		u zboru
		i svi Sinovi Allahov uzvikivahu hura? 
8	Neko zatvori dva krila
		nad Oceanom
		kad on izviraše iz krila materinskog,	
9	kad mu ja davah oblake da se
		odjene,
		i povijah ga tamnim oblacima.
10 	Ja sam skršio njegov polet svojom	
		naredbom
		ja sam zaključao oba krila
11	i rekao: » Ti ćeš stizati dovde,	
		ne dalje;
		ovdje će se zaustavljati bezumnost
		tvojih valova!«	
12	Jesi li ti, samo jednog od tvojih 
		dana, zapovjedio jutru,
		i označio zori njenu zadaću,
13 	da  uhvati zemlju za njene rubove	
		i protrese njome opake? 
14 	Zemlja tad uze oblik kao glina pod 	
		kalupom, i sve izroni, opervaženo.
15 	Ali, opaki tu gube svoju svjetlost	
		i ruka koja se podizaše slomljena je.
16	Jesi li ti dospio sve do izvora 	
		morskih,
		jesi li ti prolazio na dnu *ponora? 
17	Vrata smrti biše li ti pokazana?	
	 	Vidje li ti vrata sjene smrti?
18	Imaš li ti pojma o prostranstvima 	
		zemaljskim? 
		Opiši ju, ti koji ju u 
		cijelosti poznaješ.
19 	S koje strane stanuje svjetlost,	
		a tmine, gdje dakle stanuju one
20 	da ih ti primiš s njihovog praga	
		i upoznaš pristup njihovom staništu? 
21	Ti to dobro znaš pošto ti već bijaše	
		rođen
		i što je broj tvojih dana tako velik!	
22 	Jesi li ti dopro sve do zaliha snijega,	
		i zaliha leda, jesi li njih vidio,
23 	što sam ja spremio za vrijeme nevolje,
		za dan bitke i boja? 
24	S koje strane širi se svjetlost,	
		koje široko osvaja zemlju? 
25 	Ko je izdubio tjesnace za olujine bujice,
		i prokrčio put obalku koji grmi,
26 	za kišiti na zemljom	
		bez ljudi,
		nad jednom pustinjom gdje nikog 
27 	za opiti bezvodnu pustoš,	
		učiniti da nikne  i klija zelenilo? 
28	 Kiša, ima li oca onađ	
		Ko porodi kapi rose? 
29	Iz trbuha ko izvodi led? 	
		Ko porodi inje iz nebesa? 		
30 	Tad se vode prerušavaju u kamenje,	
		a površina ponora se zamrzne.
31	Možeš li ti svezati sveze Vlašićima	
		ili odriješiti konope Orionu,
32	dati da se pojave znakovi zoodijaka	
		u svoje vrijeme,
		povesti Velikog Medvjeda s 
33 	Poznaješ li ti zakone nebesa,	
		daješ li ti osmatrati njihovo načelo
		na zemlji?
34 	Dostaje li tebi viknuti na oblake,	
		da bi jedna  vodena masa
		tebi dade poplavu? 
35	Je li to kad im se umiljavaš da	
		krenu munje
		govoreći ti: »Evo nas!«? 
36 	Ko je stavio mudrost u Ibisa,	
		dao pijetlu mudrost? 
37 	Ko je vješt u brojanju oblaka	
		i naginje mješine iz nebesa
38 	dok prašina kulja u mulj	
		i da se grude  gusnu?

Čuda životinjskog svijeta 
	
		
39 	Jesi li ti taj koji goni lavu jednu	
		žrtvu
		i koji nasiti laviće
40	kad su oni šćućureni u svojim	
		jazbinama,
		ili su u zasjedi u šipražju? 
41	Ko dakle gavranima priprema njihov	
		zamet
		kad mladunci njegovi zakriješte 
		i zanose se od iznemoglosti?	
39 1 	Znaš li ti vrijeme kad rađaju 
		kozorozi?
		Jesi li ti pazio srne u poslu,
2	jesi li računao mjesece njihove trud
		noće,
		i znao sat njihova oslobađanja? 
3	One se zgrče, donesu svoje mlade
		i slobodne su od svojih boli.
4	Njihova lanad ojačava i raste na 
		golom,
		oni odlaze i ne vraćaju se više.
5	Ko osloba? a divlje magare,
		ko mu razveza sveze
6	kome sam ja doznačio stepu
		za kuću,
		slanu zemlju za boravište? 
7	On se ruga buci gradova
		i ne čuje nikad oslara derati se.
8	On istražuje planine, svoju ispašu,
		u potrazi za najmanjim zelenilom.
9	Bizon hoće li htjeti podnositi
		tebe služiti,
		hoćeli provoditi svoje noći u staji
		tvojoj? 
10 	Hoćeš li ga prinuditi orati,	
		hoće li branati iza tebe dolinu? 		
11 	Da li to zbog njegove velike snage	
		ti ćeš njemu dati povjerenje
		i prepustiti svoj rad? 
12 	Hoćeš li računati na njega za privrediti svoje žito,
		staviti svoju žetvu u žitnicu? 
13 	Krilo Nuhučino veselo tuče,	
		ali da ima ona pera rodina 
		i njeno perje? 
14	 Kad ona napušta na zemlji svoja	
		jaja, i ostavlja ih grijatin na prašini,
15	ona je zaboravila da ih jedna noga može zgaziti.
16 	Gruba za svoje male kao da i ne bijahu
		njeni,
		ona se ne brine da li će imati muku
		za čisti gubitak.
17 	To je zašto je Allah njoj uskratio mudrost
		i nije joj podijelio pamet.
18 	Ali čim se ona ispili i izbaci,	
		ona se ruga konju i jahaču.
19	Jesi li ti taj koji daje srčanost	
		konju,
		koji ogrne njegov vrat grivom,
20 	koji ga čini poskakivati	
		kao skakavca? 
		Njegovo ponosno rzanje je 
		užas.
21 	Njišteći od veselja, on kopa nogom	
		u dolini i sjuri se u susret oružju.
22 	On se ruga strahu, on ne zna za užas,	
		on ne uzmiče pred mačem.
23 	Na njemu zveckaju tobolci,	
		koplje  i sulica bljeskaju.
24 	Podrhtavajući od nestrpljenja,	
		on guta prostor,
		ne zadržava se više kad 
		zatrubi truba.
25	Na svaki jek trube, on kaže:	
		Aha!
		Iz daleka, on namiriši boj,
		grmljavinu zapovjednika i bojni
		poklič.	
26 	Je li to po tvojoj pameti kiti se perjem  kobac
		i  i širi svoja krila prema jugu? 
27	Da li se to po tvojoj zapovijedi	
		orao diže i gradi svoja
		gnijezda na vrhovima? 
28	On nastanjuje jednu stijenu i počiva 	
		na jednom zubu stijene neosvojive.
29 	Odande, on vreba svoj plijen,	
		on uranja u daljinu pogled svoj.
30	 Njegovi se mladi napajaju krvlju,	
		ondje gdje ima mesa i on je tu.	
40 1	ALLAH ukori tad Ejjub   a i
		reče:
2	Onaj koji se spori s Moćnim ima  li 
		što za osporiti?
		Onaj koji se prepire s Allahom,
		hoće li odgovoriti?

Prvi Ejjubov   odgovor 
	
		
3 	Tad Ejjub    odgovori ALLAHU 	
		i reče:
4	Ja sam beznačajan, što bih ti
		ja uzvratio? 
		Ja stavljam ruku na svoja usta.
5	Ja sam govorio jedanput, ja neću
		više odgovarati,
		dva puta, ja neću dodati ništa.

ALLAH nanovo ispituje Ejjub   a 
	
		
6	ALLAH tad odgovori Ejjub   u iz
		njedara uragana i reče:		
7	Opaši dakle svoja križa, kao junak.
		Ja ću te ispitivati, a ti ćeš me 
8	Hoćeš li ti istinski ponist? iti moje 
		osuditi mene za opravdati sebe? 
9	Imaš li ti dakle ruku kao ona što je 
		tvoj glas je li grmljavina kao što je
		njegov? 
10 	Hajde,  uresi se veličanstvom i 	
		veličinom,
		ogrni se sjajem i blještavilom!
11 	Ispusti valove svojeg gnjeva,	
		i jednim pogledom obori sve ohole,
		skrši na mjesti opake.
13 	Zbaci ih zbrkane u prašinu,	
		ušutkaj ih u tamnicama.
14	Tad ću ti i ja sam odati poštovanje,	
		jer tvoja će ti desnica valjati pobjede.

Zvijer ili hipopotam 
	
		
15	 Evo dakle Zvijeri. Stvorio sam ju	
		kao što sam i tebe stvorio. 
		Ona jede travu, kao govedo.
16 	Vidi koja snaga u njenim križima	
		i ta krjepost u mišićima njenog
		trbuha!
17 	Ona ukruti svoj rep kao cedar,	
		njena bedra su spletena od tetiva.
18 	Njene su kosti cijevi od bronce,	
		njena su rebra kovano gvožđe.
19 	Ona je remekdjelo Božje,	
		ali njen tvorac joj zaprijeti mačem.
20 	Tako li je to da joj planine služe za 	
		sijeno,
		a uokolo nje igraju se poljske zvijeri.
21 	Ona liježe pod žižule,	
		pod pokrivač od rogoza i močvara.
22 	Žižule ju štite svojom sjenom,	
		riječne topole ju okružuju.
23 	Rijeka se raspojasa, ali nju to ne	
		uznemirava.
		Jedan Jordan njoj pršti iz gubice, 
		a da ona i ne trepne.
24	Neko će joj se ipak suprotstaviti	
		i dočepati je se,
		sapeti ju i probosti joj nozdrve.

Podmukli ili krokodil 
	
		
25 	A Podmuklog hoćeš li ti upecati 	
		udicom
		i svojim mu konopom svezati jezik? 
26 	Hoćeš li mi proturiti trstiku kroz noz	
		drvu,
		probušiti jednom kukom čeljust? 
27 	Jesi li ti taj koji će ga ponukati na 	
		preklinjanje,
		hoće li ti izreći nježnosti?
28 	Hoće li se ugovorom stupiti u službu	
		kod tebe,
		hoćeš li ga uzeti za doživotnog roba? 
29 	Hoćeš li se igrati s njim kao s jednim	
		vrapcem,
		hoćeš li ga držati na uzici za svoje
		kćeri?
30	 Hoćete li se združiti za staviti ga	
		na dražbu? 
		Hoće li se preprodavati među
		trgovcima? 
31 	Hoćeš li izrešetati njegovu kožu	
		jataganima,
		po tome njegovu glavu ostima? 
32	 Stavi dakle ruku na njega,	
		u sjećanje na borbu, ti nećeš
		započinjati više!	
41 1    Gledaj, pred njih sigurnost je 
		njegov pogled sam dosta je za 
2	Niko nije dovoljno smion za njega
		izazvati.
		Ko bi se dakle usudio držati mi 
3	Ko mi je  dao predujam koji bih mu
		Sve ovo što je pod nebesima
		moje je!	
4	Ja neću prešutjeti njegove udove,
		detalj njegovih podviga, ljepotu
		njegova sastava.
5	Ko je otvorio sprijeda njegovu
		odjeću,
		ko je prodro njegovo dvostruko
		zubalo? 
6	Ko je probio njegovoj ralji oba 
		kapka? 
		Uokolo njegove čeljusti, to je užas!
7	Koja oholost! od tako čvrstih 
		oklopa!
		dobro zatvoreni, učvršćeni, stisnuti!
8	Jedan dodiruje drugog,
		ni dah tuda ne proklizne.
9	Svaki se lijepi na svog susjeda,
		oni se sljubljuju, nerazdvojivi.
10      Iz njegovih kihanja kulja svjetlost,	
		njegove su oči kao zjenice zore.
11      S njegove gubice polaze munje,	
		iskre vatre se otud otkidaju.
12      Dim suklja iz njegovih nozdrva.	
		kao iz ključalog lonca ili kotlića.
13 	Njegov dah raspaljuje žeravice,	
		iz njegovih nozdrva izlaze 
		plamenovi.
14	U njegovu vratu boravi sila,	
		pred njim poskakuje straha.
15 	Podvoljci njegova tijela 	
		ogromni su,
		oni su se stvrdnuli na njemu, 
		nepomični.
16	Njegovo se srce stvrdnulo kao kamen,			
		on se stvrdnuo kao donji žrvanj.
17 	Kad se on uspravi, Allahove obuzme strah,
		panika ih rasprši.
18	Mač ga dosegne ne okrznuvši ga.	
		Koplje, sulica, strijela
19	za njega je željezo slama,	
		a bronca trulo drvo.
20	Strelice iz luka ne nagone ga u,	
		bijeg,
		za njega, kamenje iz praćke
		pretvara se u slamu.
21 	Buzdovan mu se čini slamkom	
		i on se podruguje zvižduku
		kopalja.
22 	Ima pod njim oštrih krhotina,	
		kao jedna drljača, on se vuče po 
		ilovači.
23 	On čini da provrije ponor	
		kao kotao,
		on pretvori more u kadionicu.
24 	On ostavlja brazdu svjetlosti,	
		*ponor ima kao jedno bijelo
		runo.
25	 Na zemlji, ništa nije svoj Gospodar.	
		On je bio načinjen neustrašivim.
26 	On prezire divove,	
		on je kralj nad svim zvijerima.

Drugi odgovor Ejjubov   
	
		
42 1	 Ejjub    tada odgovori ALLAHU 
		i reče:
2	Ja znam da ti možeš sve
		i da ni jedan naum ne izmakne tvojim 
		zahvatima.
3	» Ko je onaj koji kleveta proviđenje				
		a da ništa ne shvaća? «
		Eh da, ja  sam razmatrao, ne 
		poznavajući to,
		tajne koje me zbunjuju.
4	» Slušaj me«, govorih ja, » moja je 
		riječ,
		ja ću ispitivati, a ti ćeš me poučiti. « 
5	Ja te ne poznavah no po čuvenju,
		sada, moje su te oči vidjele.
6	Tako, ja se užasavam sebe i 
		poričem se 
		na prahu i na pepelu.

ALLAH kori Ejjubove prijatelje 

		
7 	A, nakon što bijaše uputio te riječi Ejjub   u, ALLAH reče Elifazu iz Temana: » Moj gnjev plamti protiv tebe i protiv 
		tvoja dva prijatelja, jer vi niste govorili o meni s pravičnošću kao što je to učinio moj sluga Ejjub   .
8	 Sada uzmite sa sebe sedam bikova u sedam ovnova, idite pronaći mog slugu Ejjub   a i ponudite ih za vas u holokaust 
		dok će moj sluga Ejjub    posredovati za vas. Samo iz obzira prema njemu ja vas neću 
		obraditi prema vašoj ludosti, vas koji niste govorili o meni s pravičnošću kao što je to činio moj sluga Ejjub   .« 
9 Elifaz iz Temana, Bildada iz Šuaha i Sofar iz Naama otiđoše izvršiti zapovjed ALLAHOVU,  a ALLAH bijaše uvažio Ejjuba.

ALLAH popravlja Ejjubov  o stanje 
	
		
10 	I ALLAH  popravi poslove Ejjubov  e dok on bijaše posredovao za svog bližnjeg. I čak, ALLAH  poveća 
		dvostruko Ejjubov  a dobra.
11	 Njegova braća, njegove sestre i njegovi negdašnji poznanici  dođoše ga svi posjetiti. Oni jedoše kruh s njim u 
		njegovoj kući. Oni ga žališe i tješiše za svu nesreću koju mu bijaše poslao ALLAH.  
I svako od njih načini poklon od 
		jednog novčića srebra i jednog zlatnog prstena.
12 	ALLAH  blagoslovi nove Ejjubov  e godine još više no one prve. On imade 14.000 ovaca i 6.000 deva, tisuću pari 
		goveda i tisuću magarica. 
13 I imade on također sedam sinova i tri kćeri. 
14 Prva, on ju nazva Grlica, druga imade ime 
		Cimetov cvijet, a treća  Sjena vjeđe. 
15 Ne nađe se u cijeloj zemlji tako lijepih žena kao Ejjubov  e kćeri, a njihov otac im 
		dade dio u baštini s njihovom braćom.
16 Ejjub    poživi poslije toga još 140 godina, i vidje svoje sinove i sinove svojih sinova sve do Četvrtog
		pokoljenja. 
17 	Po tome Ejjub    umrije star i nasićen danima.

Bilješke uz Ejjubovu knjigu 

Us: distrikt u Edomu, jugoistačno od Mrtvog mora; vidjeti Lm 4.21 .
 sinova Orijenta: izraz označava općenito nomade s istoka Palestine.
Vidjeti u Glosaru pod ŽRTVOVANJA.
Sinovi Allahov : sva bića  kojima Allah bijaše okružen, kao jedan kralj svojim dvorom i svojim savjetnicima - protivnik :hebrejska riječ (koja se može prevesti i s Optužitelj) je vremenom postala vlastito ime  Sotonino (vidjeti 1Krn 21.1).
Ili banda Kaldejaca, r. 17.
Grob je prispodobljen majčiniom trbuhu.
Koža za kožu! : poslovica, nepoznata drugdje u SZ; kraj retka joj daje smisao.
Drugi prijevod opako zapaljenje. Radi se vjerojatno o jednoj tropskoj bolesti kože, različitoj od lepre.
Ejjub    je otišao izvan grada (vidjeti Lv 13.46), blizu mjesta gdje se bacaju otpadci.
Teman: edomitski grad, poznat po svojim mudracima (vidjeti Jr 49.7); Šuah i Naama nisu identificirani.
Tj. dan svog rođenja, vidjeti r. 3.
Drugi prijevod za Leviatana , vidjeti 10.25 -41.26. To je misteriozna životinja, opisana crtama krokodila. Mislilo se da, pod utjecajem čarobnjaka, on može izazvati pomračenje sunca (r.9).
Kad se zjenice zore  rašire sunce se pojavljuje.
PodrazumijHavani subjekt je Allah.
Riječi Zašto taj dar života: podrazumijHavane u originalnom tekstu, čine jednu reprizu misli iz r. 20. se 
Drugi prijevod orao. Hebrejski tekst govori o sinovima munje (iskrama) ili sinovima Rešefa,  kanaanskog ALLAHA   oluje (orao).
slika klevete.
ukus sline od tuška  : sok jedne jestive biljke. Drugi prijevod bjeljance od jajeta.
nek oslobodi svoju ruku i skrši me : gesta tkalca koji siječe osnovu kad je završio svoje djelo; vidjeti Iz 38.12.
čunak :instrument za tkanje tkanine; ista slika kao u 6.9 - oni su prekinuti, na kraju konca: drugi prijevod bez nade.
Ocean ili Čudovište morsko : aluzija na stare priče o stvaranju gdje su to bile zle sile loše ukroćene od ALLAHA   reda.
U čemu sam te zadužio: prema staroj grčkoj verzija i staroj židovskoj tradiciji; hebrejski: U čemu sam se opteretio?
Vjerojatna identifikacija četiriju imena konstelacije spomenute na hebrejskom.
Ili Rahaba, personifikacija Oceana (vidjeti 7.12 i bilješku).
trud svojih ruku: tj. čovjeka kao plod Božjeg truda.
Vidjeti u Glosaru pod BORAVIŠTE MRTVIH.
Gesta ulagJahijaja.
oni koji hvataju ALLAHA   u svoju ruku: aluzija na mađijsku i idolatrijsku praksu.
zavezuje pregaču: jedina odjeća dopuštena zatvorenicima ili izgnanicima.
odrješuje remenje silnicima (na kojima visi mač) : dakle čin oduzimanja sile.
zgrabiti svoje meso među zube: poslovični izraz koji vjerojatno znači riskirati svoj život.
Ja nemam nade: drugi prijevod, sugeriran po staroj židovskoj tradiciji ja se ufam u njega.
ili svoju ruku.
Jesi li ti Adem: drugi prijevod Jesi li ti prvi čovjek koji jest rođen.
Pretilost je bila znakom materijalnog uspjeha; vidjeti 21.24.
Ili na svojoj koži: u svakom slučaju radi se o znaku žalosti; vidjeti Mi 4.14 i bilješku.
Vjerojatno se radi o svjedoku i jamcu spomenutim u r. 19. , a da se ipak ne zna pouzdano o kome je riječ.
pljesnuti u moju ruku? juridička gesta kojom se preuzima odgovornost koja bi mogla teretiti drugu osobu.
Drugi prijevod  Ja sam onaj kojem se pljuje u lice.
naknada mojoj želji ili nade koje sam gajio.
Vidjeti u Glosaru pod BORAVIŠTE MRTVIH.
Bildad se obraća  publici, nakon što je interpelirao svoja dva prijatelja. Prema staroj grčkoj verziji on se obraća Ejjub   u od 2. r.
prvorođenac smrti: poetski izraz za označiti najgoru od svih nevolja.
kralju užasa: poetski izraz za označiti vladara svijeta mrtvih.
Ili on je iščupao moju nadu kao jedno drvo.
Izraz vjerojatno, označava njegovu braću, isteklu iz iste (njegove) utrobe. 
Vjerojatno poslovični izraz čije je značenje nepoznato.
Olovo je služilo da se pocrne slova  ugravirana  u ka menu.
iskupitelj: naj kojem Izrailitski zakon povjerava odgovornost da pomogne rodbinu u teškoćama. Radi se možda o istoj anonimnoj osobi kao u 16.19,21.
Drugi prijevod To su zaista moje oči koje će ga vidjeti, a ne one jednog stranca.Tekst redaka 25-27 katkad je nejasan i prijevod nesiguran.
krv  prolivenu: drugi hebrejski tekst viša  bića(nebeski dvor, vidjeti 1.6 i bilješku).
Vidjeti 15.27 i bilješku.
Ili zbog tvoje pobožnosti. 
Vidjeti 1Krlj 9.28 i bilješku; zlato iz Ofira bijaše na glasu sa svoje kvalitete.
Tj vremena fiksiranog za suđenje.
Drugi hebrejski tekst njihovoj molitvi.
Vidjeti u Glosaru pod BORAVIŠTE MRVTIH.
Vjerujatna aluzija na zakon iz Dt 25.5-10.
pakao: vidjeti u Glosaru pod boravište mrtvih - pred  njim tj. pred  ALLAHom..
Stubovi nebesa su planine horizonta na kojima, čini se, počiva nebo.
Ocean, Tifona. Bježeća zmija: vidjeti 7.12; 9.13 i bilješke.
Usporedba s moljcem, koji uništava, treba pokazati nesiguran karakter te izgradnje.
Široko: jugozapadni vjetar, vreo i suh.
Drugi hebrejski tekst on ju je utemeljio.
U Izrailu jesen je sezona obilježena slavljenjem praznika Žetve, vidjeti Izl 23.16.
simboli Bogatstva Ejjubov  e zemlje. Preša za izdvajanje ulja iz maslina bijaše dubljena u samoj stijeni.
Vidjeti 24.21 i bilješku.
Drugi prijevod  moji dani biće brojni kao zrna pijeska.
Aluzija na, prema staroj židovskoj tradiciji, hranu u vrijeme gladi.
U redcima 12-14, Ejjub    predstavlja napade kojima je bio objektom pod slikom navale usmjerene protiv jednog utvrđenog grada.
Drugi prijevod Nuhva. Na svaki način radi se o životinjama (šakali, sovuljage, ili Nuhvi) često pridruženi  pustinjskim regijama ili ruinama.
Gesta obožavanja u asiro-babilonskoj religiji.
Prema Stv 22.21, Buz bijaše brat Usov (1.1). Elihu se dakle osjećao intimnije vezan Ejjub   u nego li to  bijahu trojica prijatelja.
Hebrejski: priznao Ejjub   a krivim; ali židovska tradicija  priznaje da se radi o jednoj namjernoj ispravci teksta od strane kopista, da bi se izbjeglo staviti ime ALLAHA   pokraj izraza priznati krivim.
Nigdje Ejjub    precizno ne izgovara riječi prenesene u redcima 9-11, ali Elihu tu rezimira opći sadržaj njegovih besjeda.
Vidjeti33.9 i bilješku.
Vidjeti 7.16.
Ovog puta, Elihu,  nadmašuje misli i riječi Ejjubov  e (vidjeti 33.9 i bilješku).
Vidjeti 7.16 i 34.33.
Vidjeti 1Krlj 14.24 i bilješku.
Tekst r. 18-212 nejasan je i prijevod je nesiguran.
Drugi prijevod on upravlja ili on vlada; oblaci i kiša su sredstva koja Allah koristi za pokazati da je on taj koji dominira svijetom(vidjeti 1Krlj 17.1).
Drugi prijevod  on ukoči djelatnost ljudi.
Aluzija na jednu staru koncepciju prema kojoj je nebo bilo jedan čvrsti svod.
Opaši dakle tvoja križa: znači da se treba pripraviti za nešto posebno (boj).
Vidjeti 9.6 i bilješku.
Sinovi Allahov: vidjeti 1.6 i bilješku.
protrese njome opake: kao što kućanica u jutro protresa krevetninu i tepiha za izbaciti gamad.
Drugi prijevo u habitu (svečanom).
Vidjeti 27.21 i bilješku.
Tj. kad voda postaje led.
Vlašićima,Orionu,Velikog Medvjeda: vidjeti 9.9 i bilješku.
U Egiptu, ibis je smatran sposobnim najaviti porast Nila; glede pijetla , mislilo se da je predskazivao dolazak jesenskih kiša.   
Na hebrejskom ime roda također označava vjernika; ALLAH je rodu suprotstavio noju, koji napušta svoja jaja.
Aluzija na godišnju migraciju ptica prema jugu; ili u stvari, zamijećeno još u srednjem vijeku, što se kobac izlaže južnjaku da bi toplota pomogla obnavljanje njegovog perja;
Mitska životinja, opisana pod osobinama hipopotama. Ona simbolizira brutalnu silu, i podcrtava tako svemoć njenog tvorca.
Čičimak, biljka koja uspijHava u vlažnim područjima
Druga mitska životinja (čudovište  koje bljuje vatru, 41.13), opisano pod karakteristikama krokodila. Ono služi za podcrtati svemoć svojeg tvorca. Usporediti 3.8 i bilješku.
Radi se o ljuskama krokodilskim.
donji žrvanj: donji dio obiteljskog mlina, služio za mljevenje žita, bio je od veoma tvrdog kamena.
Vidjeti u Glosaru pod ŽRTVOVANJA .
Na hebrejskom ta tri imena su  Yemima, Qecia i QeŒren -Happouk - Sjena očnog kapka je jedna masna krema kojom su se mazali očni kapci, trepavice i obrve.
Prema Izrailitskom zakonu, kćeri nisu primale dio baštine  osim ako ne bijaše sinova, vidjeti Br 27.1-11.

Drugi spisi
Knjiga o Ejjubu