Trebalo je plakati, a ne smijati se


Trebalo je plakati, a ne smijati se 

Trebalo je plakati, a ne smijati se

22 1 Proglas o usjeklini viđenja.  

 što ti je pa si se sav 

 na krovove popeo, 

2 grade bučni i pun 

 galame, 

 varoši u veselju? 

 Tvoji mrtvi nisu umrli 

 od mača, 

 oni nisu bili pobijeni u 

 boju. 

3 Tvoji generali su 

 pobjegli, 

 oni su postali zarobljenicima 

 pod prijetnjom luka. 

 Svi oni koji bijahu ponovo 

 nađeni bijahu zarobljeni, 

 oni bijahu daleko pobjegli. 

4 A sada, ja kažem: okrenite 

 se od mene; 

 da gorko zaplačem; 

 ne nastojte me utješiti 

 zbog opustošenja kćeri 

 mojeg naroda. 

 Jer to je dan zaprepaštenja, 

 uništenja i izluđenja 

 od Gospodina ALLAHA, 

 svemogućeg. 

 U klancu viđenja, 

 jedan se bedem ruši 

 i vapaji se dižu prema 

 planini. 

6 Elam nosi tobolac 

 na svojim upregnutim i uzjaha- 

 nim kolima i Kir vadi štit. 

7 Tvoje najljepše ravnice 

 pune su kola, 

 zaprege zauzimaju položaje 

 k vratima, 

8 pokrivač Judin je 

 skinut, 

 Onog dana, vi ste gledali prema 

 oružarnici Kuće 

 šumske, 

9 a vi ste vidjeli da proboji 

 grada Davudova bijahu 

 brojni. 

10 Vi ste prebrojali 

 kuće jeruzalemske, 

 porušili kuće 

 za učiniti nedostupnim 

 bedeme. 

11 Uredili ste jedno korito 

 između dvaju bedema 

 za vode starog 

 spremišta. 

 Ali, vi niste gledali 

 prema onom koji u tom svemu 

 djeluje, 

 vi niste vidjeli onog koji je 

 na djelu već dugo vremena. 

12 Onog dana, Gospodin ALLAH, 

 svemogući, 

 pozvao vas je plakati 

 i žaliti, 

 obrijati glave i opasati 

 *vreću, 

13 a to je radost i veselje: 

 ubijaju goveda, kolju se 

 ovce, 

 jede se meso, pije se 

 vino, 

 jede se, pije se, jer sutra 

 umrijećemo. 

14 GOSPOD, svemogući, 

 dao mi je čuti ovo ot- 

 krovenje: 

 Nikad ovaj grijeh neće vama biti 

 oprošten dok ne budete 

 pomrli! 

 Gospodin ALLAH, svemo- 

 gući, to vam je prisegao.