Ibrahim
U ime Allaha, Milostivog, Samilosnog!
 
1. Elif Lam Ra. Knjigu ti objavljujemo zato da ljude, voljom njihova Gospodara, izvedeš iz tmina na svjetlo, na Put Silnoga i Hvaljenoga

2. Allaha, čije je o­no što je na nebesima i o­no što je na Zemlji. A od užasne patnje teško nevjernicima,

3. koji život na ovome svijetu više vole od o­noga svijeta i koji od Allahova puta odvraćaju i nastoje  ga prikazati krivim! o­ni su u velikoj zabludi.

4. Mi nismo poslali nijednog poslanika koji nije govorio jezikom naroda svoga, da bi mu objasnio. A Allah ostavlja u zabludi o­noga koga hoće i ukazuje na Pravi put o­nome kome hoće; o­n je Silni i Mudri.

5. I Musaa smo poslali s dokazima Našim: "Izvedi narod svoj iz tmina na svjetlo i opomeni ga Allahovim danima!” To su, uistinu, dokazi za svakog o­nog ko je strpljiv i zahvalan.

6. I kad Musa reče narodu svome: "Sjetite se Allahove blagodati kad vas je izbavio od faraonovih ljudi koji su vas najgorim mukama mučili, koji su vam mušku djecu klali, a žensku u životu ostavljali -  to vam je bilo veliko iskušenje od Gospodara vašega -

7. i kad je Gospodar vaš objavio: ’Ako budete zahvalni, Ja ću vam, zacijelo, još više dati; budete li nezahvalni, kazna Moja doista će stroga biti’.”

8. I Musa još reče: "Ako budete nezahvalni i vi i svi drugi na Zemlji - pa, Allah, doista, ni o kome nije ovisan i o­n je jedini hvale dostojan."

9. Zar do vas nije doprla vijest o o­nima prije vas, o narodu Nuhovu, i o Adu, i o Semudu, i o o­nima poslije njih? - Samo ih Allah zna! - Poslanici njihovi su im dokaze donosili, ali o­ni su ruke svoje na usta stavljali i govorili: "Mi ne vjerujemo u o­no što se po vama šalje i mi veoma sumnjamo u o­no u što nas pozivate!”

10. Poslanici njihovi su govorili: "Zar se može sumnjati u Allaha, Stvoritelja nebesa i Zemlje. o­n vas poziva da bi vam neke grijehe vaše oprostio i da bi vas do roka određenog ostavio." o­ni su odgovorili: "Vi ste ljudi kao i mi; hoćete da nas odvratite od o­nih kojima su se preci naši klanjali - pa, donesite nam čudo vidljivo!”

11. "Mi jesmo ljudi kao i vi" - govorili su im poslanici njihovi - "ali, Allah daje poslanstvo samo o­nim robovima Svojim kojima o­n hoće; mi vam ne možemo donijeti čudo bez Allahove volje - a vjernici neka se samo u Allaha uzdaju.

12. Zašto da se ne uzdamo u Allaha kad nas je o­n putevima kojima idemo uputio? Mi ćemo doista strpljivo podnositi muke ne koje nas budete stavljali - a o­ni koji se uzdaju, neka se samo u Allaha uzdaju!"

13. Nevjernici su govorili poslanicima svojim: "Ili ćete vjere naše biti ili ćemo vas, doista, iz zemlje naše protjerati!" A poslanicima je Gospodar njihov objavljivao: "Mi ćemo nevjernike, sigurno, uništiti

14. i poslije njih vas na Zemlji nastaniti. Biće to za o­ne koji će se polaganja računa preda Mnom bojati i koji će od prijetnje moje stahovati."

15. I poslanici su pomoć tražili, pa je svaki oholi i inadžija nastradao -

16. pred njim će Džehennem biti - i o­n će biti pojen odvratnom kapljevinom,

17. mučiće se da je proguta, ali je nikako neće moći proždrijeti i smrt će mu sa svih strana prilaziti, ali o­n neće umrijeti; njega će teška patnja čekati.

18. Djela nevjernika u Gospodara njihova nalik su na pepeo koji vihor u olujnom danu raznese; neće moći očekivati nikakvu nagradu za djela koja su učinili, to će teška propast biti!

19. Zar ne vidiš da je Allah mudro nebesa i Zemlju stvorio. Ako htjedne, vas će udaljiti i nova stvorenja dovesti;

20. to Allahu nije teško.

21. I izići će svi pred Allaha, pa će o­ni koji su bili tlačeni reći glavešinama svojim: "Mi smo bili vaše pristalice, možete li nam imalo Allahovu kaznu olakšati?" - "Da je nas Allah uputio"- odgovoriće o­ni - "i mi bismo bili vas uputili. Žalili se mi ili trpjeli, svejedno nam je, spasa nam više neće biti."

22. I kada bude sve riješeno, šejtan će reći: "Allah vam je pravo obećanje dao, a ja sam svoja obećanja iznevjerio; ali, ja nisam nikakve vlasti nad vama imao, samo sam vas pozivao i vi ste mi se odazivali; zato ne korite mene, već sami sebe, niti ja mogu vama pomoći niti vi možete pomoći meni. Ja nemam ništa s tim što ste me prije smatrali Njemu ravnim." Nevjernike, sigurno, čeka bolna patnja.

23. A o­ni koji su vjerovali i dobra djela činili biće uvedeni, voljom Gospodara njihova, u džennetske bašče kroz koje će rijeke teći i u njima će vječno boraviti, u njima će se riječju "Mir!” pozdravljati.

24. Zar ne vidiš kako Allah navodi primjer - lijepa riječ kao lijepo drvo: korijen mu je čvrsto u zemlji, a grane prema nebu;

25. o­no plod svoj daje u svako doba koje Gospodar njegov odredi - a Allah ljudima navodi primjere da bi pouku primili.

26. A ružna riječ je kao ružno drvo: iščupanom drvetu s površine zemlje nema opstanka.

27. Allah će vjernike postojanom riječju učvrstiti i na ovome i na o­nome svijetu, a nevjernike će u zabludi ostaviti; Allah radi šta hoće.

28. Zar ne vidiš o­ne koji su umjesto zahvalnosti Allahu na blagodatima - nezahvalnošću uzvratili i narod svoj u Kuću propasti doveli,

29. u Džehennem, u kome će gorijeti - a užasno je o­n prebivalište! -

30. i izmislili Allahu ortake da bi zavodili s puta Njegova? Reci: "Naslađujte se, završićete, sigurno, u vatri!"

31. Reci vjernicima, robovima Mojim, da molitvu obavljaju i da udjeljuju i tajno i javno, dio o­noga što im mi darujemo, prije nego što nastupi Dan u kome neće biti trgovanja ni prijateljstva.

32. Allah je stvoritelj nebesa i Zemlje; o­n spušta s neba kišu i čini da pomoću nje rađaju plodovi kojima se hranite; i daje vam da se koristite lađama koje plove morem voljom Njegovom, i daje vam da se rijekama koristite;

33. i daje vam da se koristite Suncem i Mjesecom, koji se stalno kreću, i daje vam da se koristite noći i danom;

34. i daje vam svega o­noga što od Njega išćete, i ako biste Allahove blagodati brojali, ne biste ih nabrojali - Čovjek je, uisitnu, nepravedan i nezahvalan.

35. A kada Ibrahim reče: "Gospodaru moj, učini ovaj grad sigurnim i sačuvaj mene i sinove moje da se klanjamo kumirima,

36. o­ni su, Gospodaru moj, mnoge ljude na stranputicu naveli. o­naj ko bude mene slijedio - moje je vjere, a o­naj ko bude protiv mene ustajao - pa,  Ti, uistinu, praštaš i samilostan si.

37. Gospodaru naš, ja sam neke potomke svoje naselio u kotlini u kojoj se ništa ne sije, kod Tvoga Časnog hrama, da bi, Gospodaru naš, molitvu obavljali; zato učini da srca nekih ljudi čeznu za njima i opskrbi ih raznim plodovima da bi zahvalni bili.

38. Gospodaru naš, Ti zacijelo znaš šta mi tajimo, a šta na javu iznosimo. Allahu ništa nije skriveno ni na Zemlji ni na nebu.

39. Hvala Allahu, koji mi je u starosti podario Ismaila i Ishaka; Gospodar moj, uistinu, uslišava molbe.

40. Gospodaru moj, daj da ja i neki potomci moji obavljamo molitvu; Gospodaru naš, Ti usliši molbu moju!

41. Gospodaru naš, oprosti meni, i roditeljma mojim, i svim vjernicima - na Dan kad se bude polagao račun!”

42. A ti nikako ne misli da Allah ne motri na o­no što rade nevjernici! o­n im samo pušta do Dana kada će im oči ostati otvorene,

43. i kada će žureći uzdignutih glava, netremice gledati; a srca će im prazna biti.

44. Ti opominji ljude Danom kada će im kazna doći, kada će o­ni koji su se ogriješili prema sebi - govoriti: "Gospodaru naš, ostavi nas još samo kratko vrijeme, odazvaćemo se pozivu Tvome i slijedićemo poslanike!” - "A zar se prije niste zaklinjali da nećete na o­naj svijet?

45. I nastanili ste se bili u kućama o­nih koji su se prema sebi ogriješili, a bilo vam je poznato kako smo s njima postupili, i primjere smo vam navodili."

46. I o­ni lukavstva svoja pletu, a Allah zna za lukavstva njihova, samo što lukavstva njihova ne mogu brda pokrenuti.

47. Nemoj ni pomisliti da Allah neće održati obećanje Svoje poslanicima Svojim - Allah je, uistinu, silan i strog -

48. na Dan kada Zemlja bude zamijenjena drugom zemljom, a i nebesa, i kad svi iziđu pred Allaha Jedinoga i Svemoćnog.

49. Toga dana ćeš vidjeti grješnike povezane u zajedničke okove;

50. košulje će im od katrana biti, a vatra će lica njihova obavijati -

51. da Allah kazni svakoga prema zasluzi - Allah će zaista brzo račun svidjeti.

52. Ovo je obznana ljudima i da njome budu opomenuti i da znaju da je samo o­n jedan Bog, i da razumom obdareni prime pouku!

(Kur'an Časni)

I