Biblija (Tomislav Dretar)/Musina pjesma


Musina pjesma 

30 A Musa u cijelosti izgovori riječi ove pjesme

u uši svem saboru Izrailovom:

1 Nebo, prikloni uho, a ja ću govoriti;

zemljo, slušaj riječi koje ću izreći.

2 Nek' se moje upute raspu kao kiša;

nek' moja riječ padne kao rosa, kao                                           

pljusak na tratinu,

3 Ja ću obznaniti ime ALLAHOVO;

priznajte veličinu našeg Allaha.

4 On, stijena, njegovo je djelo

savršeno,

svi njegovi putovi su mudri;

to je vjeran Allah, nema u njemu

nepravde,

on je dobar i pravedan.

5 Za njega, oni su samo iskvarenost,

radi mane svoje, oni nisu više sinovi

njegovi,

to je jedan izopačen i zastranio

naraštaj.    

6 Je li način da se postupa s

ALLAHOM,

narode ludi i bezumni?

Nije li on tvoj otac, koji

ti je dao život?

on je taj koji te stvorio i koji te

postavio.

7 Sjeti se nekadašnjih dana,

vrati tok godina,

iz naraštaja u naraštaj,

pitaj svojeg oca, on će te

naučiti, *poglavare svoje, on i će

ti to reći:

8 Kad Svevišnji dade

narodima njeihovu baštinu,

kad odvoji ljude,

on utvrdi područja narodima

slijedeći broj sinova

Izrailovih.

9 Jer prihod ALLAHov,

to je narod njegov,

a Jakub je njegov dio u baštini.

10 On susrete svoj narod

u pustinjskoj zemlji,

u samoći ispunjenoj

divljim urlanjem:

on ga okružuje, on ga poučava,

on bdije nad njim kao nad

zjenicom oka svog.

11 On je kao orao koji osokoljuje nasad svoj :

on lebdi iznad mladih svojih,

on otvara sav svoj raspon krila,

on ih uzima i nosi pod krilima

svojim.

12ALLAH je jedini koji vodi

narod svoj,

nema nikakvog stranog Allaha

kod njega.

13 On mu daje zakoračiti

visove zemlje

da se nahrani

proizvodima poljskim;

on mu daje sisati meda iz

šupljina kamenja;

on mu daje ulja dozrelog

na granitu stjenja,

14 maslac kravlji i mlijeko

ovčije s masnim od janjadi,

od ovnova Bašana i od

jaraca,

kao i bijelo brašno pšenično;

krv grožđa, ti si ga pio prevrelog.

15 Tako Ješurun se

usalio, ritao,

ti si se usalio, ti si

se udebljao, otežao -

on je ostavio Allaha koji ga

bijaše stvorio

on je obeščastio Stijenu svoju,

svoje spasenje.

16 Oni njemu daju za rivale

strance

Ogavnostima oni ga

vrijeđaju,

17 oni nude *žrtve

Ifritima

koji nisu Allah,

Allahovima koje ne poz-

naju, novodošlima od jučer

kojih se vaši očevi nisu bojali.

18 Stijena koja te porodila, ti

si ju zanemario;

ti si zaboravio Allaha koji te donio

na svijet.

19 Ono što je ALLAH vidio

izazvalo je prijezir njegov:

njegovi sinovi i kćeri njegove su ga.

20 On je kazao: » Ja ću njima skriti

lice svoje,

ja ću vidjeti što je budućnost

njihova.

Jer to je jedan naraštaj, izopačen,

sinova u koje se ne može imati

povjerenja.

21 Oni su mi dali za rivala

onog koji nije Allah,

oni su me uvrijedili svojim

ništavnim idolima.

Eh dobro! ja, ja ću njima dati

za rivala onog koji

nije narod,

jednim ludim narodom ja ću

njih uvrijediti.

22 Da, jedna se

vatra zapalila u nozdrvama mojim;

ona je plamtjela sve do dna

boravišta mrtvih, ona je požderala

zemlju i njene proizvode, ona je

zapalila podnožja planina.

23 Ja ću nagomilati na njih nesreće;

ja ću bacati na njih svoje strijele.

24 Kad budu glađu iscrpljeni,

požderani munjom i mojim

gorkim daždom, ja ću protiv njih

pustiti zub  životinjski, kao i otrov

zvijeri koje gmižu prašinom.

25 Izvana, mač će im oteti

djecu njihovu,

a iznutra vladaće užas;

mladić imaće isti udes

kao i djevica, dojenče

padaće s čovjekom sijedih vlasi.

26 Ja sam kazao: ja bih ih

porazbijao u komadiće,

ja bih učinio da kod ljudi

nestane  sjećanje na njih ,

27 kad se ne bih bojao uvrede od

neprijatelja. Da se njihovi

protivnici ne bi prHavarili,

govoreći: mi smo ti koji su viso-

ko ruku držali ponad toga, nije

to bio ALLAH koji je to učinio!

28 Jer to je jedan narod čije se

namjere ruše,  oni su bez pameti.

29 Da bijahu mudri, razumjeli bi

oni to, bili  bi pametni za

svoju budućnost.

30 Kako bi jedan sam čovjek mogao

proganjati tisuću, a dvojica sama

u bijeg nagnati njih 10 000,

ako ovi ne bi bili prodani

od Stijene svoje,

izručeni od ALLAHA?

31 Jer Stijena naših neprijatelja

nije kao naša Stijena,

oni su si tome  sami Sudije.

32 Njihov trs izlazi iz čokota

Sodome, iz rasada Gomore;

njihovo grožđe  je otrovno grožđe,

njihovi su grozdovi gorki.

33  Njihovo vino, otrov je od zmaja,

grozni otrov kobrin.

34 Nije li ondje ono što ja pamtim,

ono što je zapečačeno u riznicama

mojim?

35 Moja je osveta i nagrada,

za onaj čas kad ću njihovu

spotaknuti nogu, jer blizu je

dan nesreće njihove,

ono  što je za njih pripravljeno,

zakasniti neće. «

36 Učiniće ALLAH pravdu

narodu svom, predomisliće se

u korist svojih slugu,

kad vidi da slabe ruke njihove,

da nema više ni roba ni čovjeka

slobodna.

37 Tada, on će reći: » Gdje su

Allahovi njini,

i stijena gdje su se sklonili? «

38 Gdje su oni koji jedu masno{{Refl|227}

svojih *žrtava i piju vino svojih

libacija?

Nek' se dignu i nek' dođu vama u

pomoć, nek' se nađe mjesto da se

skrijete!

39 Eh dobro! sad, gledajte:

to sam ja, ništa osim mene,

bez ikakvog Allaha uz mene,

to sam ja koji daje umirati i živjeti,

kad ja polomim, ja sam taj

koji iscjeljuje,

niko ne spašava od moje ruke.

40 Da, ja podižem ruku

prema nebu,

i ja obznanjujem: Ja sam

živ zauvijek!

41 Ako ja naoštrim moj mač sjajni,

ako moja ruka zavitla presudu,

ja ću svoju osudu dati da padne

na protivnike moje ,

ja ću uzvratiti onima

koji me mrze.

42 Dok moj mač se nasićuje mesa

ja ću *krvlju opijati strijele svoje,

krvlju ubijenih i uhićenih,

s kosmatih glava neprijateljskih. «

43 Narodi, kličite njegovom narodu,

jer će osvetiti *krv slugu svojih,

on će dati da osveta padne

na protivnike njegove;

on će osloboditi tako zemlju svoju i

narod svoj.

44 Musa, praćen od Hošea, sina Zun-Nunova, bijaše dakle došao izgovoriti riječi te pjesme na uši narodu.
45 A kad Musa bi završio govoriti sve te riječi  sve Izrailu,
46 on im reče: » Uzmite k srcu sve riječi putem kojih ja danas svjedočim protiv vas, i zapovijedam sinovima vašim da paze primijenjivati sve riječi ovog Zakona.
47 Jer, ne radi se ni o jednoj riječi bez važnosti za vas; ta riječ, to je vaš život, i po njoj će te vi produžiti svoje dane na zemlji koju će te vi uzeti u posjed prelazeći Jordan.