Sura 38.
S u r a  XXXVIII

Kura'an časni
Religija

Sad

U ime Allaha:
Onog koji čini milosrđe,
Milosrdnog.

	1	Sad.
		Kur’ana mi, donositelja Opomene!     
		
	2	Nevjerni ustrajavaju  
		u svojoj oholosti i raskolništvu.        
		
	3	Koje smo mi naraštaje uništili prije njih! 
		Ti su ljudi jaukali,  
		onda kad više nije bilo vremena za izmaknuti.   
		
	4	Oni se iznenađuju   
		da njima dolazi   
		jedan upozoritelj uzet između njih.
		Nevjerni govore:   
		« To je jedan vještac, jedan veliki lažljivac!     
		
	5	Hoće li božanstva svesti na samo jednog jedinog Allaha?   
		Evo jedne čudne stvari! »    
		
	6	Poglavari naroda su se povukli govoreći:
		« Odlazite!
		Budite vjerni svojim božanstvima!
		Evo jedne poželjne stvari!
		
	7	Mi to nikad nismo čuli reći
		u predhodnoj religiji.
		To je samo jedna izmišljotina!
		
	8	Da li je, dakle, među vama onaj 
		na koga je sišla Opomena?! 
	                 Oni su ti, radije, koji sumnjaju u moju Opomenu. 	Oni su ti, radije, koji sumnjaju u moju Opomenu. 
		oni još nisu okusili moju kaznu. 
		
	      9 Posjeduju li oni	
		riznice milosrđa tvojeg Gospodara,
		Svemogućeg, stalnog Darivatelja?
		
	10	Posjeduju li oni
		kraljevstvo nebesa, zemlje
		i onog što se nalazi između to dvoje? 
	                Nek se dakle uspnu po užadima u nebo!	
		
	11	– Ali to je jedna banda smutljivaca
		koja će već ovdje biti uništena –
		
	   12  narod  Nuhov,	
		Adi i Faraon, sa svojim uhodama, 
		
	13	Tamudi, narod  Lutov,
		ljudi al'Aikovi,
		govorili su da su oni lažljivci.
		Takvo je držanje smutljivaca.
		
	14	Ni jedan među njima nije se suzdržavao
		proglašavati Proroke lažljivcima.
		Oni su zaslužili moju kaznu.
		
	15	Oni nemaju što drugo čekati do Povika
		koji neće biti ponovljen.
		
	16	Oni govore:
		« Gospodaru naš!
		Gospodaue pošalji nam brzo naš dio,
		prije Dana Suđenja. »
		
	17	Podnesi ono što oni kažu,
		i spomeni našeg slugu Davida,
		nadarenog snagom i punog pokajanja.
		
	   18 Mi smo njemu podvrgli planine	
		da bi one s njim zajedno slavile hvalospjeve,
		na večer i ujutro,
		
	19	kao i ptice okupljene okolo njega.
		– Sve se vraća k Allahu  ! –
		
	20	Mi smo ojačali njegovo kraljevstvo,
		dali smo njemu Mudrost
		i umijeće da izgovara presude.
		
	           21Je li došla povijest parničara?	Je li došla povijest parničara?
		Oni se uspeše u svetište;
		
	22	uđoše kod Davida koji bijaše užasnut
		a oni rekoše:
		« Ne boj se!
		Mi smo dva parničara,
		nepravedni jedan prema drugom.
		Sudi nama u svoj pravednosti;
		ne budi pristran,
		vodi nas na pravi put.
		
	    23 Ovaj ovdje je moj brat:	
		on ima devedeset i devet ovaca,
		a ja imam samo jednu ovcu.
		On mi je rekao:
		“ Povjeri ju meni ”;
		potom je on pobijedio u raspravi! »
		
	24	David reče:
		« On te je oštetio tražeći tvoju ovcu
		povrh svojih ovaca. »
		– Mnogo suradnika nanose sebi uzajamno krivdu
		izuzevši jedan mali broj onih koji vjeruju
		i čine dobra djela –
	                David razumjede	David razumjede
		da smo ga mi samo htjeli iskušati.
		On zatraži oproštenje od Gospodara;
		i pade ničice i pokaja se.
		
	25	Mi smo njemu oprostili:
		ima on kod nas jedno mjesto
		i lijepo stanište za povratak.
		
	26	O Davide!
		Mi smo načinili od tebe jednog namjesnika na zemlji;
		sudi ljudima prema pravdi;
		ne slijedi svoju strast,
		ona će te  zavesti dalje s Božjeg puta.
	          Oni koji zablude daleko s Božjeg puta	
		trpjeće strašnu kaznu
		jer su zaboravili Dan Suđenja.
		
	27	Mi nismo uzaludno stvorili
		nebo, zemlju, i ono što se nalazi između njih dvoje,
		protivno onom što misle nevjerni.
		Nesretni nevjerni, zbog Vatre!
		
	28	Hoćemo li mi postupiti s onima koji vjeruju
		i koji čine dobra djela
		kao s onima koji kvare zemlju?
	         Ili ćemo, pak, postupati s onima koji vjeruju	
		strogo kao s razvratnicima?
		
	29	Evo moje blagoslovljene Knjige:
		dali smo da siđe na tebe
		da bi ljudi promišljali njene redke,
		i da rasmišljaju
		oni koji su nadareni rasumom.
		
	30	Davidu smo dali Sulejmana   :
		kojeg li izvrsnog sluge!
		On je bio pun pokajanja!
		
	31	Kad, jedne večeri, njemu predstaviše plemenite konje,
		
	32	on reče:
		« Ja sam pretpostavio ljubav tog dobra
		sjećanju na mog Gospodara,
		sve dok ti konji nisu nestali
		iza vela. 
		
	33	Dovedite mi ih. »
		On tad stade sjeći 
		njihove vratove i koljenice.
		
	34	Da, mi smo iskušavali Sulejmana   
		stavljajući jedno tijelo na prijestolje njegovo;
		ali on se odmah pokaja.
		
	35	On reče:
		« Moj Gospodaru!
		Oprosti meni!
		Dodijeli mi jedno kraljevstvo
		kakvo neće postojati za nikoga poslije mene.
		Ti si, uistinu, stalni Darivatelj! »
		
	36	Mi smo njemu podvrgnuli vjetar,
		– on je blago puhao na njegovu zapovijed,
		onamo kamo ga je ona slao –
		
	37	Đavole graditelje i ronioce
		
	38	i druge još,
		ulančane dva po dva:
		
	39	« Evo našeg dara:
		dijeli ih ili čuvaj bez računanja! »
		
	40	Da, Sulejman ima uz nas jedno mjesto
		 i lijepo stanište za povratak.
		
	41	Spomeni našeg slugu Ejjuba:
		On zavapi prema svojem Gospodaru:
		« Ibliz me dohvatio
		patnjom i kažnjavanjem. »
		
	42	«Udari nogom»
		Evo svježe vode
		da se opereš i piješ.
		
	43	– Mi smo njemu vratili obitelj
		dva puta brojn bi  poslano od nas
		i jedno sjećanje
		za one koji su nadareni razumijevanjem –
		
	44	Uzmi u ruku jednu rukovet trave;
		koristi ju i ne bogohuli. »
		– Mi smo ga našli strpljivim –
	                 Kakav izvrstan sluga!	
		Bijaše on pun pokajanja!
		
	45	Spomeni Ibrahima, Izaka i Jakuba,
		naše sluge nadarene snagom i vidovitošću.
		
	46	Mi smo njih posebno očistili
		podsjećajući ih na vječno boravište.
		
	47	Oni se nalaze kod nas,
		među izabranicima najbolje nadarenim.
		
	48	Spomeni Ismaela, Elizeja i Zu el Kifla:
		svaki od njih se nalazi među najboljima.
		
	49	Evo Opomene:
		jedno lijepo mjesto je namijenjeno
		onima koji se boje Allaha:
		
	50	Vrtovi Edena
		čija će vrata njima biti otvorena.
		
	51	Nalakćeni na tom mjestu
		oni će iskati obilne plodove i pića
		
	52	dok će one čiji su pogledi časni
		i koje su sve iste dobi,
		biti pokraj njih.
		
	53	Evo što je obećano
		za Dan Suđenja;
		
	54	takva su nepropadiva dobra
		koja vam mi dodjeljujemo.
		
	55	Biće to tako.
		Pobunjenici, međutim, doći će
		na jedno grozno mjesto povratka:
		
	56	oni će pasti u Pakao.
		– Koje odvratno mjesto odmora! –
		
	57	Nek oni okuse ovo:
		kipuću vodu,
		smradno piće
		
	58	i druge nevolje ste vrste.
		
	59	Evo jednog mnoštva koje se natisnulo u isto vrijeme kad i vi;
		– nema dobrodošlice za njih –
		oni će pasti u Vatru.
		
	60	Oni govore:
		« Nema dobrodošlice za vas!
		Vi ste oni koji su nam pripravili ovo! »
		– Kojeg groznog mjesta boravka! –
		
	61	Oni govore :
		« Gospodaru naš!
		Dvostruka kazna u Vatri
		za one koji su nam je pripravili. »
		
	62	Oni govore:
		« Zašto mi ovdje ne vidimo 
		ljude  koje smo mi računali među najlošije?
		
	63	Nismo li se mi sprdali s njima;
		ili su pak oni izmaknuli našim pogledima? »
		
	64	Svađa ljudi u Vatri je stvarna. –
		
	65	Reci:
		« Ja sam samo jedan upozoritelj.
		Jedino božanstvo je Allah ,
		Jedini, vrhovni Vladar!
		
	66	Gospodar nebesa, zemlje
		i onoga što se nalazi između to dvoje;
		Svemogući, onaj koji ne prestaje opraštati. »
		
	67	Reci:
		« To je svečana najava,
		
	68	a vi se od nje odvraćate…
		
	69	Ja ne znadoh ništa
		Što se tiče vrhovnih Poglavara,
		kad su raspravljali…
		
	70	Samo mi je otkriven o
		 da sam ja samo jedan jasni upozoritelj. »
		
	71	Tvoj Gospodar rekao je Melecima:
		« Da, ja ću od ilovače stvoriti jednog smrtnika.
		
	72	Kad ga budem skladno uobličio,
		i kad mu budem udahnuo svoj Duh:
		Padnite ničice pred njim. »
		
	73	Svi Meleci se prostriješe ničice
		
	74	izuzev Ibliza koji se uzoholi
		i koji bi u broju nevjernih.
		
	   75 Allah reče:	
		« O Iblizu!
	         Ko te spriječio da padneš ničice	
		pred onim koga sam ja stvorio svojim rukama?
	          Je li to oholost?	
		Ili ti činiš dio najuzvišenijih bića? »
		
	76	On reče:
		« Ja sam bolji od njega:
		Ti si mene stvorio od vatre,
		a njega si stvorio od ilovače. »
		
        77 Allah reče:	    77 Allah reče:       	
		« Izlazi odavde!
		jer ti si proklet;
		
	78	moja kletva biće na tebi
		sve do Dana Suđenja.»
		
	79	On reče:
		« O moj Gospodare!
		Dodijeli mi jednu odgodu
		sve do Dana kad će ljudi biti uskrsnuti. »
		
	   80 Allah reče:	
		« Da, ti si među onima kojima je odobrena odgoda
		
	81	sve do Dana trenutka kojeg mi poznajemo. »
		
	82	Ibliz reče:
		« Tvoje mi sile!
		Ja ću ih sve zavesti,
		
	83	s izuzetkom onih među njima
		koji su tvoje vjerne sluge. »
		
	   84 Allah reče:	
		« Istina!
		Ja velim Istina!
		
	85	Ispuniću Pakao Tobom,
		i onima koji te budu slijedili. !
		
	86	Reci:
		« Ja vam ne tražim nikakve plaće:
		ja nisam u broju onih koji traže da se nametnu.
		
	87	Ovo je samo jedna Opomena upućena svijetu:
		
	88	a vi ćete  imati novosti o tome za neko vrijeme. »