Zašto svićeš tako rano
Zašto svićeš tako rano,

rujna zoro, s puno sjaja,

što mi budiš zlato moje

iz najljepšeg zagrljaja?

Što se, zoro, ne sakriješ

i ne pustiš noć na miru

da još jednom ljubim zlato

što mi leži na mom krilu?

Samo tihi povjetarac

nek' nam svoje čari pruža,

a noć tiha, tako duga,

nek' nam pruža miris ruža!

Sevdalinke