Sinoć beže iz planine dođe
Sinoć beže iz planine dođe, 

nit' dovede konja ni hrtova, 

nit' donese sablje o bedrici, 

nit' mavena ćurka na ramenu, 

ranjen dođe do bijela dvora. 

Kako dođe, leže bolovati, 

a majka mu rane zavijala, 

dovodila od mora hećime, 

na hiljade cijene godila. 

Al' zaludu, fajde ne bijaše. 

Govorila lijepa djevojka: 

- O, gospojo, beg Avdina majko, 

bi li meni svoga sina dala, 

kad bih njemu rane izvidala? 

- Bih ga dala i šćerkom te zvala 

i u zlato tebe zavijala. 

Djevojka je bega liječila, 

sretna bila, bega izvidala. 

Beg je uze sebi za ljubovcu!

Sevdalinke