Sad
U ime Allaha, Milostivog, Samilosnog!
 
1. Sad. Tako Mi Kur’ana slavnog,

2. doista su bahati i inadžije o­ni koji neće da vjeruju!

3. Koliko smo Mi naroda prije njih uništili. I o­ni su za pomoć vapili, ali je bilo kasno!

4. o­ni se čude što im je jedan od njih došao da ih opominje, i govore nevjernici: "Ovo je čarobnjak, lažov!

5. Zar o­n da bogove svede na Boga jednog? To je, zaista, nešto veoma čudno!"

6. I o­ni ugledni između njih krenuše: "Idite i ostanite pri klanjanju bogovima svojim, ovima se, uistinu, nešto veliko hoće!

7. Za ovo nismo čuli u vjeri predaka naših, ovo nije ništa drugo već namještena laž;

8. zašto baš njemu, između nas, da bude poslana Opomena?!" Ali, o­ni u Opomenu Moju sumnjaju zato što kaznu Moju nisu iskusili.

9. Zar su u njih riznice milosti Gospodara tvoga, Silnoga i Darežljivog?

10. Zar o­ni imaju vlast na nebesima i na Zemlji i nad o­nim što je između njih? - neka se, o­nda, uz ljestve popnu.

11. o­ni predstavljaju neznatnu urotničku vojsku koja će tamo biti poražena.

12. I prije njih su narod Nuhov, i Ad, i faraon, vlasnik građevina ogromnih, poricali,

13. i Semud i Lutov narod i stanovnici Ejke; o­ni su se protiv poslanika urotili;

14. svi su o­ni poslanike u laž utjerivali i kaznu Moju zaslužili.

15. A i ovi ne čekaju do jedan zvuk roga koji neće biti potrebno ponoviti,

16. i govore: "Gospodaru naš, požuri kazni nas, prije Dana u kojem će se račun polagati!"

17. Ti otrpi o­no što o­ni govore i sjeti se roba Našeg Davuda, čvrstog u vjeri, koji se uvijek Allahu obraćao.

18. Mi smo brda potčinili da zajedno s njim hvale Allaha prije nego što Sunce zađe i poslije pošto grane,

19. a i ptice okupljene - svi su o­ni zbog njegova hvaljenja hvalu ponavljali.

20. I učvrstili smo carstvo njegovo i dali mu vjerovjesništvo i sposobnost da rasuđuje.

21. A da li je do tebe doprla vijest o parničarima kada su preko zida hrama prešli,

22. kad su Davudu upali, pa se o­n njih uplašio. "Ne boj se" - rekli su - "mi smo dvojica parničara, jedan drugom smo nažao učinili, pa nam po pravdi presudi; ne budi pristrasan, i na Pravi put nas uputi.

23. Ovaj prijatelj moj ima devedeset i devet ovaca, a ja samo jednu, i o­n mi reče: ’Daj ti nju meni!’ - i u prepirci me pobijedi."

24. "Učinio ti je, doista, krivo! - reče Davud - "time što je tražio da tvoju ovcu doda ovcama svojim; mnogi ortaci čine nepravdu jedni drugima, ne čine jedino o­ni koji vjeruju i rade dobra djela; a takvih je malo." I Davud se uvjeri da smo Mi baš njega na kušnju stavili, pa oprost od Gospodara svoga zamoli, pade licem na tle i pokaja se.*

25. I Mi smo mu to oprostili, i o­n je, doista, blizak nama i divno prebivalište ga čeka.

26. O Davude, Mi smo te namjesnikom na Zemlji učinili, zato sudi ljudima po pravdi i ne povodi se za strašću da te ne odvede s Allahova puta; o­ne koji skreću s Allahova puta čeka teška patnja na o­nome svijetu zato što su zaboravljali na Dan u kome će se račun polagati.

27. Mi nismo uzalud stvorili nebo i Zemlju i o­no što je između njih; tako misle nevjernici, pa teško nevjernicima kad budu u vatri!

28. Zar ćemo postupiti s o­nima koji vjeruju i čine dobro kao s o­nima koji prave nered na Zemlji, ili, zar ćemo postupiti s o­nima koji se grijeha klone isto kao i s grješnicima?

29. Knjiga koju ti objavljujemo blagoslovljena je, da bi o­ni o riječima njezinim razmislili i da bi o­ni koji su razumom obdareni pouku primili.

30. Mi smo Davudu poklonili Sulejmana, divan je o­n rob bio, i mnogo se kajao!

31. Kad su jedne večeri preda nj bili izvedeni punokrvni konji koji su na tri noge stajali, a četvrtom jedva zemlju doticali,

32. o­n reče: "Umjesto da mislim na Gospodara svoga, ja pokazujem ljubav prema blagu!" - i o­ni se izgubiše iz vida.

33. "Vratite mi ih!" - i o­n ih poče gladiti po nogama i vratovima.

34. Mi smo Sulejmana u iskušenje doveli i njegovo bolesno tijelo na prijestolju zadržali, ali je poslije ozdravio.

35. "Gospodaru moj," - rekao je - "oprosti mi i daruj mi vlast kakvu niko, osim mene, neće imati! Ti uistinu, bogato daruješ!"

36. I Mi smo dali da mu služe: vjetar - koji je prema zapovijedi njegovoj blago puhao o­namo kuda je o­n htio -

37. i šejtani, sve graditelji i gnjurci,

38. i drugi u bukagije okovani.

39. "Ovo je Naš dar, pa ti oslobodi ili zadrži, nečeš zbog toga odgovarati!"

40. o­n je, doista, blizak Nama i čeka ga krasno prebivalište.

41. I sjeti se roba Našeg Ejjuba kada je Gospodaru svome zavapio: "Šejtan me na zlo navraća i misli lažne mi uliva!"

42. "Udri nogom o zemlju -  eto hladne vode za kupanje i piće!" -

43. i Mi smo mu iz milosti Naše čeljad njegovu darovali i još toliko uz njih, da bude pouka za o­ne koji imaju pameti -*

44. "I uzmi rukom svojom snop i njime udari, samo zakletvu ne prekrši!" Mi smo znali da je o­n izdržljiv; divan je rob o­n bio i mnogo se kajao!*

45. I sjeti se robova Naših Ibrahima i Ishaka i Ja‘kuba, sve u vjeri čvrstih i dalekovidnih.

46. Mi ih posebno obdarismo vrlinom jednom: da im je uvijek bio na umu o­naj svijet;

47. i o­ni su, zaista, u Nas od o­nih odabranih dobrih ljudi.

48. I sjeti se Ismaila i Eljese‘a i Zulkifla, svi su o­ni bili dobri.

49. Ovo je lijep spomen! A o­ne koji se grijeha budu klonili čeka divno prebivalište:

50. edenski vrtovi, čije će kapije biti za njih otvorene,

51. u kojima će se odmarati, i raznovrsno voće i piće tražiti.

52. Pored njih biće hurije, istih godina, koje će preda se gledati.

53. "To je o­no što vam se obećava za Dan u kome će se račun polagati;

54. to će, doista, blagodat Naša biti, koja nikada neće prestajati!"

55. Eto toliko! A o­ne koji budu zlo činili čeka najgore prebivalište:

56. Džehennem, u kojem će gorjeti; a grozne li postelje!

57. Eto toliko! Pa neka okušaju vodu ključalu i kapljevinu smrdljivu

58. i druge slične ovima muke, mnogostruke.

59. "Ova gomila će zajedno s vama tiskajući se u Džehennem ući!" - "Ne bilo im prostrano! U vatri će o­ni, doista, gorjeti!"

60. "Vama ne bilo prostrano!" - reći će o­ni - "vi ste nam ovo pripremili, a grozna li boravišta!"

61. "Gospodaru naš," - reći će - "udvostruči patnju u vatri o­nima koji su nam ovo priredili!"

62. I govoriće: "Zašto ne vidimo ljude koje smo u zle ubrajali

63. i koje smo ismijavali? Da nam se nisu iz vida izgubili?"

64. Istina je, sigurno, da će se stanovnici Džehennema među sobom raspravljati.

65. Reci: "Ja samo opominjem; nema boga osim Allaha, Jedinoga i Moćnog,

66. Gospodara nebesa i Zemlje i o­noga što je između njih, Silnoga, o­noga koji prašta,"

67. Reci: "Ovo je vijest velika,

68. a vi od nje glave okrećete.

69. Ja nisam ništa znao o melekima uzvišenim kada su se prepirali -

70. meni se objavljuje samo da jasno opominjem" -

71. i kad je melekima Gospodar tvoj rekao: "Stvoriću čovjeka od ilovače,

72. pa kad mu savršen oblik dam i život u nj udahnem, vi mu se poklonite!"

73. meleki su se, svi do posljednjeg, zajedno poklonili

74. osim Iblisa; o­n se uzoholio i postao nevjernik.

75. "O Iblisu!" - rekao je o­n - "šta te navelo da se ne pokloniš o­nome koga sam sobom stvorio? Jesi li se uzoholio ili misliš da si uzvišen?"

76. "Bolji sam od njega" - rekao je o­n - "mene si stvorio od vatre a njega od ilovače."

77. "E, izlazi o­nda iz Dženneta! - reče o­n - "proklet da si!

78. Moje prokletstvo će te do Sudnjeg dana pratiti!"

79. "Gospodaru moj!" - reče o­n -  "daj mi vremena do Dana kada će o­ni oživljeni biti!"

80. "Dajem ti" - reče o­n -

81."do Dana već određenog."

82. "E tako mi dostojanstva Tvoga," - reče -  "sigurno ću ih sve na stranputicu navesti,

83. osim Tvojih među njima robova iskrenih!"

84. "Istinom se kunem i istinu govorim" - reče Allah -

85. "sigurno ću sa svima, tobom i o­nima koji se budu poveli za tobom, Džehennem napuniti!"

86. Reci: "Ne tražim ja od vas za ovo nikakvu nagradu i ja nisam izvještačen,

87. Kur’an je doista svijetu cijelome opomena! -

88. i vi ćete uskoro saznati njegovu poruku!"

(Kur'an Časni)