Eš-Šu'ara'
U ime Allaha, Milostivog, Samilosnog!
 
1. Ta Sin Mim.

2. Ovo su ajeti Knjige jasne!

3. Zar ćeš ti sebe uništiti zato što ovi neće da postanu vjernici?

4. Kad bismo htjeli, Mi bismo im s neba jedan znak poslali pred kojim bi o­ni šije svoje sagnuli.

5. I njima ne dođe nijedna nova opomena od Milostivoga, a da se od nje ne okrenu.

6. o­ni poriču - pa, stići će ih sigurno posljedice o­noga čemu se izruguju.

7. Zar o­ni ne vide kako činimo da iz zemlje niče svakovrsno bilje plemenito?

8. To je, doista, dokaz, ali većina njih ne vjeruje,

9. a Gospodar tvoj je, zaista, silan i milostiv.

10. A kad je Gospodar tvoj Musaa zovnuo: "Idi narodu koji se prema sebi ogriješio,

11. narodu faraonovu, ne bi li se Allaha pobojao," -

12. o­n je rekao: "Gospodaru moj, bojim se da me o­ni u laž ne utjeraju,

13. da mi ne postane teško u duši i da mi se jezik ne saplete; zato podaj poslanstvo i Harunu,

14. a ja sam njima i odgovoran,* pa se plašim da me ne ubiju."

15. "Neće!" - reče o­n. "Idite obojica sa dokazima Našim, Mi ćemo s vama biti i slušati.

16. Otiđite faraonu i recite: ’Mi smo poslanici Gospodara svjetova,

17. dopusti da sinovi Israilovi pođu s nama!’"

18. "Zar te među nama nismo gojili dok si dijete bio i zar među nama tolike godine života svoga nisi proveo?" - reče faraon -

19. "i uradio si nedjelo koje si uradio i još si nezahvalnik?"

20. "Ja sam o­nda o­no uradio nehotice" - reče -

21. "a od vas sam pobjegao zato što sam se vas bojao, pa mi je Gospodar moj mudrost darovao i poslanikom me učinio.

22. A dobročinstvo koje mi prebacuješ - da nije to što si sinove Israilove robljem učinio?"

23. "A ko je Gospodar svjetova?" - upita faraon.

24. "Gospodar nebesa i Zemlje i o­noga što je između njih, ako vjerujete" - odgovori o­n.

25. "Čujete li ?" - reče o­nima oko sebe faraon.

26. "Gospodar vaš i Gospodar vaših davnih predaka" - reče Musa.

27. "Poslanik koji vam je poslan, uistinu, je lud" - reče faraon.

28. "Gospodar istoka i zapada i o­noga što je između njih, ako pameti imate" - reče Musa.

29. A faraon reče: "Ako budeš kao boga nekog drugog osim mene priznavao, sigurno ću te u tamnicu baciti!"

30. "Zar i o­nda kad ti budem očigledan dokaz donio?" - upita o­n.

31. "Pa daj ga, ako istinu govoriš!" - reče faraon.

32. I Musa baci štap svoj, kad o­n - zmija prava,

33. a o­nda izvadi ruku iz njedara, kad o­na, o­nima koji su gledali - bijela.

34. "Ovaj je zaista vješt čarobnjak" - reče glavešinama oko sebe faraon -

35. "hoće da vas čarolijom svojom iz zemlje vaše izvede. Pa šta savjetujete?"

36. "Ostavi njega i brata njegova!" - rekoše - "a u gradove pošalji da sakupljaju,

37. sve čarobnjake vješte će ti dovesti."

38. I čarobnjaci se u određeno vrijeme i označenog dana sabraše,

39. a narodu bi rečeno: "Hoćete li se iskupiti

40. da budemo uz čarobnjake, ako o­ni budu pobjednici!"

41. A kad dođoše, čarobnjaci faraona upitaše: "Da li će nama, doista, pripasti nagrada ako mi budemo pobjednici?"

42. "Hoće - odgovori o­n -"bićete tada sigurno meni najbliži."

43. Musa im reče: "Bacite o­no što želite  baciti!"

44. I o­ni pobacaše konope svoje i štapove svoje i rekoše: "Tako nam dostojanstva faraonova, mi ćemo svakako pobijediti!"

45. Zatim Musa baci svoj štap, koji, odjednom, proguta o­no što su o­ni lažno izveli.

46. Čarobnjaci se o­nda na tle baciše

47. i rekoše: "Mi vjerujemo u Gospodara svjetova,

48. Gospodara Musaova i Harunova!"

49. "Da povjerujete njemu prije dopuštenja moga!" - viknu faraon. - "On je vaš učitelj, o­n vas je čarobnjaštvu naučio - a vi ćete zapamtiti; poodsijecaću vam ruke i noge vaše unakrst i sve ću vas porazapinjati!"

50. "Ništa strašno!" - rekoše o­ni - "mi ćemo se Gospodaru svome vratiti.

51. Mi se nadamo da će nam Gospodar naš grijehe naše oprostiti zato što smo prvi vjernici."

52. I Mi objavismo Musau: "Kreni noću s robovima Mojim, ali bićete gonjeni."

53. I faraon posla po gradovima sakupljače:

54. "Ovih je zaista malo

55. i rasrdili su nas,

56. a mi smo svi budni!"

57. I Mi ih izvedosmo iz vrtova i rijeka,*

58. iz riznica i dvoraca divnih.

59. Eto tako je bilo, i Mi dadosmo da to naslijede sinovi Israilovi.

60. I o­ni ih, kad se sunce rađalo, sustigoše.

61. Pa kad jedni druge ugledaše, drugovi Musaovi povikaše: "Samo što nas nisu stigli!"

62. "Neće!" - reče o­n - "Gospodar moj je sa mnom, o­n će mi put pokazati."

63. I Mi objavismo Musau: "Udari štapom svojim po moru!" - i o­no se rastavi i svaki bok njegov bijaše kao veliko brdo;

64. i Mi o­nda tamo o­ne druge približismo - *

65. a Musaa i sve o­ne koji bijahu s njim spasismo -

66. i o­ne druge potopismo.

67. To je, zaista, pouka, a većina njih nisu bili vjernici

68. a Gospodar tvoj je, doista, silan i milostiv.

69. I kaži im vijest o Ibrahimu

70. kada je oca svoga i narod svoj upitao: "Čemu se vi klanjate?"

71. a o­ni odgovorili: "Klanjamo se kumirima i povazdan im se molimo",

72. o­n je rekao: "Da li vas o­ni čuju kad se molite,

73. ili, da li vam mogu koristiti ili naškoditi?"

74. "Ne" - odgovoriše "ali mi smo upamtili pretke naše kako tako postupaju."

75. "A da li ste razmišljali" - upita o­n - "da su o­ni kojima se klanjate

76. vi i kojima su se klanjali davani preci vaši,

77. doista, neprijatelji moji? Ali, to nije Gospodar svjetova,

78. koji me je stvorio i na Pravi put uputio,

79. i koji me hrani i poji,

80. i koji me, kad se razbolim, liječi,

81. i koji će mi život oduzeti, i koji će me poslije oživiti,

82. i koji će mi, nadam se, pogreške moje na Sudnjem danu oprostiti!

83. Gospodaru moj, podari mi znanje i uvrsti me među o­ne koji su dobri

84. i učini da me po lijepom spominju o­ni što će poslije mene doći,

85. i učini me jednim od o­nih kojima ćeš džennetske blagodati darovati -

86. i ocu mome oprosti, o­n je jedan od zalutalih -

87. i ne osramoti me na Dan kad će ljudi oživljeni biti,

88. na Dan kada neće nikakvo blago, a ni sinovi od koristi biti,

89. samo će o­naj koji Allahu srca čista dođe spašen biti."

90. I Džennet će se čestitima približiti,

91. a Džehennem zalutalima ukazati,

92. i reći će im se: "Gdje su o­ni kojima ste se klanjali,

93. a niste Allahu; mogu li vam o­ni pomoći, a mogu li i sebi pomoći?"

94. pa će i o­ni i o­ni koji su ih u zabludu doveli u nj biti bačeni,

95. i vojske Iblisove - svi zajedno.

96. I o­ni će, svađajući se u njemu, govoriti:

97. "Allaha nam, bili smo, doista, u očitoj zabludi

98. kad smo vas s Gospodarom svjetova izjednačavali,

99. a na stranputicu su nas naveli zlikovci,

100. pa nemamo ni zagovornika,

101. ni prisna prijatelja -

102. da nam je samo da se povratimo, pa da postanemo vjernici!"

103. u tome je pouka, ali većina ovih nisu vjernici,

104. a Gospodar tvoj je, zaista, silan i milostiv.

105. I Nuhov narod je smatrao lažnim poslanike.

106. Kad im brat njihov Nuh reče: "Kako to da se Allaha ne bojite?

107. Ja sam vam, sigurno, poslanik pouzdani,

108. zato se bojte Allaha i budite poslušni meni!

109. Za ovo od vas ne tražim nikakve nagrade, mene će Gospodar svjetova nagraditi,

110. zato se bojte Allaha i budite poslušni meni!" -

111. o­ni rekoše: "Kako da te poslušamo, kad te makar ko slijedi slijedi?"

112. "Ne znam ja šta o­ni rade" - reče o­n,

113. "svi će pred Gospodarom mojim, da znate, račun polagati,

114. a ja vjernike neću otjerati,

115. ja samo javno opominjem!"

116. "Ako se ne okaniš, o Nuhu!" - rekoše o­ni - "bićeš sigurno kamenovan!"

117. "Gospodaru moj," - reče o­n - "narod moj me u laž utjeruje,

118. pa Ti meni i njima presudi i mene i vjernike koji su sa mnom spasi!"

119. I Mi smo njega i o­ne koji su bili uz njega u lađi krcatoj spasili,

120. a ostale potopili.

121. To je pouka, ali većina ovih nisu vjernici,

122. a Gospodar tvoj je zaista silan i milostiv.

123. I Ad je smatrao lažnim poslanike.

124. Kad im brat njihov Hud reče: "Kako to da se Allaha ne bojite?

125. Ja sam vam, sigurno, poslanik pouzdani,

126. zato se bojte Allaha i budite poslušni meni!

127. Za ovo od vas ne tražim nikakve nagrade, mene će Gospodar svjetova nagraditi.

128. Zašto na svakoj uzvišici palate zidate, druge ismijavajući,

129. i podižete utvrde kao da ćete vječno živjeti,

130. a kad kažnjavate, kažnjavate kao silnici?

131. Bojte se Allaha i meni budite poslušni!

132. Bojte se o­noga koji vam daruje o­no što znate:

133. daruje vam stoku i sinove,

134. i bašče i izvore.

135. Ja se, doista, bojim, za vas na Velikom danu patnje" -

136. Rekoše o­ni: "Nama je svejedno savjetovao ti ili ne bio savjetnik,

137. ovako su i narodi davnašnji vjerovali,

138. i mi nećemo biti mučeni."

139. I o­ni su ga nastavili u laž utjerivati, pa smo ih Mi uništili. To je pouka, ali većina ovih neće da vjeruje,

140. a Gospodar tvoj je, zaista, silan i milostiv.

141. I Semud je smatrao lažnim poslanike.

142. Kad im brat njihov Salih reče: "Kako to da se Allaha ne bojite?

143. Ja sa vam, sigurno, poslanik pouzdani

144. zato se bojte Allaha i budite poslušni meni!

145. Za ovo od vas ne tražim nikakve nagrade, mene će Gospodar svjetova nagraditi.

146. Zar mislite da ćete ovdje biti ostavljeni sigurni,

147. u vrtovima i među izvorima,

148. u usjevima i među palmama sa plodovima zrelim?

149. Vi u brdima vrlo spretno kuće klešete

150. zato se bojte Allaha i poslušni meni budite

151. i ne slušajte naredbe o­nih koji u zlu pretjeruju,

152. koji na Zemlji ne zavode red već nered uspostavljaju" -

153. rekoše o­ni: "Ti si samo opčinjen;

154. ti si čovjek, kao i mi; zato nam donesi jedno čudo ako je istina to što govoriš!"

155. "Evo, to je kamila" - reče o­n - "u određeni dan o­na će piti, a u poznati dan vi,

156. i ne učinite joj nikakvo zlo da vas ne bi stigla patnja na Velikom danu!"

157. Ali, o­ni je zaklaše i potom se pokajaše.

158. I stiže ih kazna. To je pouka, ali većina ovih neće da vjeruje,

159. a Gospodar tvoj je, zaista, silan i milostiv

160. I Lutov narod je smatrao lažnim poslanike.

161. Kad im njihov brat Lut reče: "Kako to da se ne bojite?

162. Ja sam vam, sigurno, poslanik pouzdani,

163. zato se bojte Allaha i budite poslušni meni!

164. Za ovo od vas ne tražim nikakve nagrade, mene će Gospodar svjetova nagraditi.

165. Zašto vi, mimo sav svijet, sa muškarcima općite,

166. a žene svoje, koje je za vas Gospodar vaš stvorio, ostavljate? Vi ste ljudi koji svaku granicu zla prelazite" -

167. rekoše o­ni: "Ako se ne okaniš, o Lute, bićeš sigurno prognan."

168. "Ja se gnušam toga što vi radite!" - reče o­n;

169. "Gospodaru moj, sačuvaj mene i porodicu moju kazne za o­no što o­ni rade!"

170. I Mi smo sačuvali njega i porodicu njegovu - sve,

171. osim starice koja je ostala sa o­nima koji su kaznu iskusili,

172. a zatim smo ostale uništili

173. spustivši na njih kišu - a strašne li kiše za o­ne koji su opomenuti bili!

174. To je pouka, ali većina ovih neće da vjeruje,

175. a Gospodar tvoj je, zaista, silan i milostiv.

176. I stanovnici Ejke su u laž ugonili poslanike.

177. Kad im Šuajb reče: "Kako to da se ne bojite?

178. Ja sam vam, sigurno, poslanik pouzdani,

179. zato se bojte Allaha i budite poslušni meni!

180. Za ovo od vas ne tražim nikakve nagrade, mene će Gospodar svjetova nagraditi.

181. Pravo mjerite na litru i ne zakidajte

182. a na kantaru ispravnom mjerom mjerite,

183. i ljudima prava njihova ne umanjujte i zlo po Zemlji, nered praveći, ne činite,

184. i o­noga koji je stvorio vas i narode davnašnje bojte se" -

185. rekoše o­ni: "Ti si samo opčinjen;

186. i ti si samo čovjek kao i mi; za nas si ti, doista, lažac pravi;

187. zato spusti na nas kaznu s neba, ako istinu govoriš!"

188. "Gospodar moj dobro zna šta vi radite" - reče o­n.

189. I o­ni su nastavili da ga u laž utjeruju pa ih je stigla kazna iz oblaka; a to je bila kazna jednog strašnog dana.

190. To je pouka, ali većina ovih neće da vjeruje,

191. a Gospodar tvoj je, zaista, Silan i Milostiv.

192. I Kur’an je, sigurno, objava Gospodara svjetova;

193. donosi ga povjerljivi Džibril

194. na srce tvoje, da opominješ

195. na jasnom arapskom jeziku;

196. o­n je spomenut u knjigama poslanika prijašnjih -

197. zar ovima nije dokaz to što za njega znaju učeni ljudi sinova Israilovih?

198. A da ga objavljujemo i nekom nearapu

199. pa da im ga o­n čita, opet u nj ne bi povjerovali.

200. Eto, tako ga Mi u srca grješnika uvodimo,

201. o­ni u nj neće vjerovati dok ne dožive patnju nesnosnu,

202. koja će im iznenada doći, kad je najmanje budu očekivali,

203. pa će reći: "Hoće li nam se imalo vremena dati?"

204. Zašto o­ni kaznu Našu požuruju?!

205. Šta ti misliš, ako im Mi dopuštamo da godinama uživaju,

206. i naposljetku ih snađe o­no čime im se prijeti,

207. zar će imati šta od slatkog života koji su provodili?

208. Mi nijedan grad nismo razorili prije nego su im došli o­ni koji su ih opominjali

209. da bi pouku primili; Mi nismo nepravedni bili.

210. Kur’an ne donose šejtani,

211. nezamislivo je da to o­ni čine; o­ni to nisu kadri,

212. o­ni ga nikako ne mogu prisluškivati.

213. Zato se, mimo Allaha, ne moli drugom bogu - da ne bi bio jedan od o­nih koji će biti mučeni!

214. I opominji rodbinu svoju najbližu

215. i budi ljubazan prema vjernicima koji te slijede!

216. A ako te ne budu poslušali, ti reci: "Ja nemam ništa s tim što vi radite."

217. I pouzdaj se u Silnoga i Milostivoga,

218. koji te vidi kada ustaneš

219. da sa ostalima molitvu obaviš,

220. jer o­n, doista, sve čuje i sve zna.

221. Hoću li vam kazati kome dolaze šejtani?

222. o­ni dolaze svakome lašcu, grješniku,

223. o­ni prisluškuju - i većinom o­ni lažu.

224. A zavedeni slijede pjesnike.

225. Zar ne znaš da o­ni svakom dolinom blude

226. i da govore o­no što ne rade,

227. tako ne govore samo o­ni koji vjeruju i dobra djela čine, i koji često Allaha spominju, i koji uzvraćaju kad ih ismijavaju. A mnogobošci će, sigurno, saznati u kakvu će se muku uvaliti.

(Kur'an Časni)