Sa obzora zarudila zora
Sa obzora zarudila zora zbirka je pjesama hrvatskog emigranta Jage Solde objavljivanih u Chicagu i Širokom Brijegu između 1959. i 1995. godine.

Hrvati se bore u tuđini

Hrvatski narodni otpor (Chicago, travanj 1985.) 

Samo ime pokazuje svima
zašto dušman na oku nas ima
tko Hrvate ubija i mori
dok se Hrvat za slobodu bori.
To su ljudi nama nepoznati
što ih UDBA svojim novcem plati
neki od njih podrijetlom Hrvati
al' UDBA-ine sluge i dželati.
OTPOR-u su u njedrima bdjeli
rodoljubim' život oduzeli
i klevetu svjetskom sudu dali
da smo narod zločinački, mali.
Pravda traži, poštenje nalaže
da istina svijetu se pokaže
za zločine dokaze nam dajte
ne blatite nedužne Hrvate!
To hrvatska poruka je svima
svim vladama i svim moćnicima
Hrvati se bore u tuđini
za slobodu i čast Domovini.
Ali svjetska farizejska sila
Hrvatim' je oštro odbrusila:
vaš hrvatski OTPOR diljem svijeta
i Istoku i Zapadu smeta!
Svjetska sila traži saveznike
da hrvatske slomi otpornike
svakom kazna od dvadeset veća
nešto manja od pola stoljeća.
Al' Hrvati duhom ne klonuše
već još čvršće k borbi prionuše
nastaviše borbu u tuđini
za slobodu i spas Domovini.

Prisega (logor u Italiji, 1959.) 

Iz prsta smo kap crpili
iz vrča ju smjerno pili
križ smo sveti poljubili
tako vjernost potvrdili.
Zatim smo se zagrlili 
i prisegu položili.
Uvijek ćemo vjerni biti
a dušmanu nikad kriti
mi hoćemo vodit' borbu
za svoj narod i slobodu.
Ne izdati narod, vjeru
ni u tuzi ni čemeru
svaki ovaj mladi borac
hrvatski je dragovoljac.

U Madridu grobnica od zlata (logor u Italiji, prosinac 1959.) 

Jeka grmi s brda i dolina
cvili kopno i morska pučina
Hrvatska se sve do Drine trese
tužne glase sokol joj donese.
Poglavnik je smrtni san usnio
u Španjolskoj kosti ostavio
ne dočeka željenu slobodu
svome dragom hrvatskome rodu.
Gorka muka i sudba nemila
Hrvatim' se oko srca svila
Domovina jeca sa zrenika
oplakujuć' svoga Poglavnika.
U Madridu grobnica od zlata
tu počiva vođa od Hrvata
nad grobnicom mramor-ploča bdije
da se znade gdje Poglavnik snije.
Makar nije u borbi uspio
Hrvatsku je beskrajno ljubio
branio je svega svoga vijeka
ime će mu čuvati dovijeka.

Ožalošćeno stado (Chicago, veljača 1971.) 

 uz smrt dr. fra Vendelina Vasilja (27. svibnja 1909.-2. siječnja 1971.)

Tek nastala sedamdeset prva
kad Hrvate tužna vijest shrva
smrt odnese našeg Vendelina
plemenitog hrvatskoga sina.
O sudbino nemila i kleta
što nam uze sa ovoga svijeta
Vendelina, našeg milog brata
rodoljuba, značajnog Hrvata!
Zar ne vidiš naše teške boli
u hrvatskoj našoj suznoj doli
Vendelina ti nemilo uze
tko će sada brisat' naše suze?
Tko će sada tješit' tužno stado
tko će krijepit' i staro i mlado
tko Hrvate branit' od dušmana
što nasrću na nas svakog dana?!
Ti si im'o sve ljudske vrline
naš premili oče Vendeline
učio nas ljubit' dragog Boga
a jednako i bližnjega svoga.
I još k tome Hrvatsku voljeti
za svoj narod hrabro se boriti
da sloboda jednom nama sine
i da ropstvo zauvijek umine.
Domovino, majko okovana
kad slobodu stekneš jednog dana
donijet ćemo tebi tvoga sina
našeg dragog oca Vendelina!

Hrvati se u Chicagu bore (Chicago, kolovoz 1971.) 

Još i sada mi smo rastuženi
jer smo ljutim bičem pogođeni
izgubismo vrlog oca svoga
stup OTPOR-a našeg hrvatskoga.
Fra Vendelin dušu ispustio
jer je Gospod tako odredio
da ga zovne u nebeske dvore
gdje anđeli svoga Boga dvore.
Siroti smo sada u tuđini
ali vjerni dragoj Domovini
Hrvati se u Chicagu bore
za svanuće hrvatske nam zore.
U beznađe ne ćemo tonuti
nikad duhom ne ćemo klonuti
tuđina nas proganja i bije
al' hrvatska krv u nama vrije.
Puni volje, puni pouzdanja
žive vjere i čvrsta ufanja
tražit ćemo priliku i zgodu
da Hrvati dobiju slobodu.

Tužno cvili Hrvatica mati

Tužno cvili Hrvatica mati (logor u Italiji, travanj 1961.) 

Tužno cvili Hrvatica mati
što joj narod u tuđini pati
pa odluči u tuđinu ići
i Hrvate tamo sve obići.
Majka želi sve potanko znati
kako žive tamošnji Hrvati
kako žive muževi i žene
i hrvatske svete uspomene.
Kako mladi hrvatski govore
i kako se za Hrvatsku bore
i misli li Hrvat u tuđini
vratiti se k svojoj Domovini?
Jesu li nam obitelji zdrave
drže li se naše vjere prave
poštuju li bližnjega i Boga
drže li se reda moralnoga?
I još puno željela je znati
zabrinuta Hrvatica mati
svakoga bi htjela zagrliti
i k pravoj ga sreći uputiti.
Hrvati joj u tuđini zbore
da se oni za Hrvatsku bore
da je puno čestitih Hrvata
čiji primjer vrijedi suha zlata.
Da Hrvati mnogi iz tuđine
žele doć' u krilo Domovine
u njoj živjet', njom se ponositi
njoj i sebi sreću donositi.
Ali ima i loših Hrvata
osim zlata, nađe se i blata
i pohlepe za novcima ima
i požude za svim užicima.
Zbivaju se lomovi u braku
neki dijele i djecu nejaku
roditelji neki se ne bore
da im djeca hrvatski govore.
I još drugih tamnih strana ima
u tuđini među Hrvatima
al' su ipak jače svijetle strane
kojima su staze obasjane.
Sve to sluša Hrvatica mati
raduje se i u srcu pati
raduje se zbog svih svijetlih strana
ali pati zbog hrvatskih rana.
Suze briše Hrvatica mati
kličuć' gromko: voljeni Hrvati,
u tuđini čestiti budite,
Boga štujte, Hrvatsku ljubite!

Majci rođenoj (logor u Italiji, rujan 1961.) 

Draga moja Ti majko rođena
suzna oka, lica ispaćena
al' je meni Tvoje lice drago
više nego svega svijeta blago.
Zato, majko, čeznem u tuđini
vratiti se miloj Domovini
vratiti se na ognjište svoje
cjelivati milo lice Tvoje.
U toj čežnji šapuće mi vila:
teška te je sudba pogodila,
nikad ne ćeš domaju vidjeti,
ni rođenu majku zagrliti.
Jer dušmani ne daju ti doći
moraš ostat' u tuđoj samoći
za Hrvatskom stalno uzdisati
i za majkom suze prolijevati.
Ne mogoh se s time pomiriti
da ću uvijek tužni stranac biti
da grob ne ću vidjet' oca svoga
ni majčina lica premiloga.
Tad pokaza bijela zora zrake
i ja stigoh u zagrljaj majke
vedrim smiješkom lice joj je sjalo
toplim suzam' sina oblijevalo.

Svaki Hrvat o povratku sanja (Chicago, siječanj 1965.) 

Jutrom zvijezde odlaze sa neba
k'o Hrvati iz Doma svojega
dani teku, nižu se godine
Hrvat čami sred mučne tuđine.
A Hrvatska naša brižna mati
ne prestaje svoju djecu zvati
i pali im svjetlost svoga duha
da spoznaju tugu tuđeg kruha.
Tuđina je kao tuđa majka
muka u njoj i nevolja svaka
tko ne kuša, taj ne može znati
kako stranac u tuđini pati.
Svakog dana na srcu mu tuga
mučna čežnja i dosada duga
svaki Hrvat o povratku sanja
s puno boli, s puno pouzdanja.

Svi su naši, al' neki udbaši (Chicago, studeni 1979.) 

Vrijeme mutno, zloduh vatru piri
ne dopušta da se Hrvat smiri
stalno kuša nekog potkopati
i pod nekim jamu iskopati.
Usred starog rodnog doma moga
gdjeno majka čeka sina svoga
neprestano zloduh vreba mene
uz svagdanje varke i ucjene.
Doušnika u tuđini hoće
jer im nikad nije dosta zloće
al' ja volim sa Zemlje nestati
neg' Sotoni svoju dušu dati.
U tuđini sa mnom svi su naši
svi su naši, al' neki udbaši
pa ako im Judin novac godi
đavo dušu u lancu im vodi.
Za Judin će novac obraz dati
i nedužne ljude klevetati
tko se takvim zlodusim' zamjeri
on nastrada u najgoroj mjeri.
A tko vjerno služi udbašima
hrpe blaga od njih stalno prima
al' što će mu to blago prljavo
kad je dušu Sotoni prodao?!

Sporazumno složimo se bratski! (logor u Italiji, siječanj 1961.) 

Diljem svijeta hrvatske skupine
poradite za spas Domovine
sporazumno složimo se bratski
i pod barjak krenimo hrvatski!
Sad u jeku atomskoga doba
da srušimo dušmanina svoga
što nam zemlju lancim' okovao
i majke nam gorko rasplakao.
Rastjera nas po hladnoj tuđini
sve na žalost majci Domovini
i ne da nam doći k rodnom domu
ni k ognjištu zavičajnom svomu.
Zato naprijed, brat uz svoga brata
kao ptica lastavica jata
potražimo pod rođenim krovom
stara gnijezda u proljeću novom.
Neka stara probudi se slava
i obnovi hrvatska država
nek' sloboda Hrvatima svane
neka ropstvo zauvijek nestane!

Smrtna kosa pokosi nam brata (Chicago, prosinac 1965.) 

 fra Tugomiru Soldi (1. ožujka 1911.-17. prosinca 1965.) poginulom u prometnoj nesreći u Americi 1965.

Suze lijem dok stihove slivam
tugom srca ja strofe protkivam
u Ohiu nesreća se zbila
Tugomira fratra usmrtila.
Smrtna kosa pokosi nam brata
svećenika i vrlog Hrvata
o nemila sudbino ukleta
što ga diže sa ovoga svijeta?!
U naponu snage kad je bio
na cesti je život izgubio
taj nesretni slučaj kad se zbio
Hrvate je u crno zavio.
Opet jedan fratar nam odlazi
opet jedna zvijezda nam zalazi
svakog dana sve nove golgote
a Hrvati ostaju sirote.
Al' što ćemo, Bog je tako dao
Tugomira u Nebo pozvao
moramo se s time pomiriti
i životom uzore slijediti.

Brijeg Široki, zavičaju mili (logor u Italiji, srpanj 1969.) 

Brijeg Široki, ponositi grade
tvoja prošlost i slava se znade
dušmani ti izbrisali ime
prijatelji ponose se njime.
Dušmani te teško razorili
tvoje fratre smrću umorili
al' se sinci tobom ponosili
tvoju slavu svijetom pronosili.
Brijeg Široki, zavičaju mili
u tebi su velikani bili
u tebi će oni opet biti
iznova će tebe proslaviti.
Uljudba će tvoja zablistati
i mladost će tvoja prolistati
propupat će svo usahlo bilje
procvjetat će smilje i kovilje.
Radost će ti razvedriti dane
sunce će ti obasjati rane
gnijezdo novo ti ćeš odsad viti
na Taboru preobražen biti.
Brijeg Široki, ti grudo hrvatska
primi srca sinovska i bratska
tvoja djeca k tebi se vraćaju
u zanosu tebe pozdravljaju!

Nogomet je bitka plemenita (Chicago, srpanj 1965.) 

U Chicagu jednom se dogodi
ljuti boj se nogometni vodi
na jednoj se strani "Hrvat" bije
a na drugoj "Mladost" iz Srbije.
Utakmicu došlo gledat' rado
sve hrvatsko, i staro i mlado
pjesma ječi, zastave se viju
dok se momci na travnjaku biju.
Hrvati se k'o lavovi bore
stalno trče, nikad se ne more
"Hrvat" loptom prava čuda čini
ratuje se k'o da smo na Drini!
Hrvatim' se ipak srce steže
jer još nitko ne zatrese mreže
navijači gromko navijaju
a igrači sve bolje igraju.
A onda se pljesak prolomio
jedan Hrvat mrežu pogodio
Hrvati su Srbe pobijedili
navijači uspjeh proslavili.
Srbi poraz ne mogu podnijeti
pravu bitku žele započeti
nema bitke, redarska će svita
nogomet je bitka plemenita.

Tuđina je naša teška mora (Chicago, studeni 1985.) 

 dominikancu o. fra Vjekoslavu Lasiću

Dok Vjekoslav u Švedskoj je bio
mnoge mudre riječi je zborio
iznad svega osudu tuđine
i pohvalbu mile Domovine.
Tuđina je naša teška mora
tuđina je i od smrti gora
Hrvatska je domovina mati
većeg blaga ne možeš imati.
Vjekoslav je govorio tako
mogao je razumjeti svatko
a tko nije njega razumio
život ga je tome naučio.
Tuđina je k'o stijena studena
tuđina je zemlja neljubljena
ako u njoj nekad moraš biti
nju što prije trebaš napustiti.
I vratit' se milom rodu svomu
ljubljenomu rodu hrvatskomu
nemajka je tvoja sva tuđina
majka ti je tvoja Domovina.

Poduka iz puka

Spomen na Divu Grabovčevu (Chicago, travanj 1974.) 

Vran planino što te stoji jeka
il' od zvijeri ili od čovjeka
il' se vriska od svatova ori
il' od groma tvoja šuma gori?
Nije moja gromoglasna jeka
ni od zvijeri niti od čovjeka
nit' se vriska od svatova ori
nit' od groma moja šuma gori.
Nešto strašno događa se sada
silovatelj nevinost napada
žrtva mu je jedna čista djeva
po imenu Diva Grabovčeva.
Al' je Diva život žrtvovala
i nevinost svoju sačuvala
silovatelj kaznu je dobio
u zlosilju život izgubio.
Sada Diva u raju uživa
na nevinost svu mladost poziva
njezin krvnik trpi svoje muke
za spas vapi i toči jauke.
Na Kedžari gdje je Diva pala
bijela ruža od iskona cvala
a sa groba gdje Diva počiva
Božja milost u duše se sliva.

Majka mi je savjet dala (Chicago, kolovoz 1991.) 

Kad sam bio pun poleta
radoznao, željan svijeta
majka mi je savjet dala:
život, sine, nije šala.
Svijet je, sine, pun taštine
i moralne prljavštine
požuda ga stalno vodi
dobitak mu samo godi.
Vuk u ovčjem runu hodi
teško s njime doć' k slobodi
dok se narod krvi, kolje
jači grabi što je bolje.
A moćniku sve to godi
jer u torbu njemu hodi
njegovo se blago množi
kad se drugi negdje gloži.
Ali ne će iz zla djela
spasit' dušu od pepela
tko zlo čini, zlo iskopa
jer pod sobom jamu kopa.
Uzalud mu ljudske moći
Božji sud će brzo doći
primiče se svakog dana
Božja pravda pouzdana.
Iz zemlje se vulkan diže
prži, pali sve što stiže
oluja se silna stvara
kuće nosi, kamen valja.
A iz Neba Gospod zbori
ljudskoj duši on govori:
mogu samo dobra djela
dušu spasit' od pepela.
Zato, sine, dobro čini
to je savjet moj jedini
jer dobro nas k Dobru vodi
k našem spasu i k slobodi.
To je majka ispričala
takav savjet sinu dala
sin odvrati: majko, hvala
pravi si mi savjet dala!

Bogataši, dobro promislite (Chicago, lipanj 1978.) 

Zbog kakvih smo mi otišli jada
u daljine kletoga Zapada
zbog čega smo u zabludi bili
i u tome mladost izgubili?
Kad djevojka mlada momka ljubi
u zanosu i pamet izgubi
a kad momak u ljubavi sniva
sve mu slatko, sve mu glatko biva.
Al' kad život pokaže gorčinu
mnogi ljudi padnu u mučninu
pa kukaju što su učinili
zašto nisu pametniji bili.
Nekoga je poslužila sreća
da brak sklopi i blago uveća
da mu raste svaka trgovina
da mu cvjeta cijela imovina.
Ali takav život brzo prođe
nesta mladost, starost hitro dođe
bolest prijeti i smrt mu se sprema
a još k tome on potomstva nema.
Sve nestaje što mu biše drage
osta pusto zemaljsko mu blago
a u blago sveg' života svoga
vjerovao više neg' u Boga.
Bogataši, dobro promislite
i zemaljske varke ostavite
duša vam je neumrlo blago
život vječni bogatstvo predrago.

Hrvatska Hrvatima

Sa obzora zarudila zora (Chicago, travanj 1993.) 

U Zagrebu zvijezda je zasjala
u Madridu zvijezda je odsjala
dušmani joj ne dadoše sjati
da slobodu ne steknu Hrvati.
I sve druge zvijezde što su sjale
i hrvatske staze obasjale
sve su one bile utrnute
od sablasti srbijanske krute.
Hrvati se u crno zavili
u zdvojnosti tada su mislili
Hrvatskoj se vječna propast sprema
za Hrvate više spasa nema!
Maks i Bruno zadnje žrtve bile
što hrvatske luči su nosile
što su htjeli narod pomiriti
mirotvorjem Hrvatsku stvoriti.
Te su snage u krvi klonule
al' sve lađe nisu potonule
nova snaga u zemlji se budi
i slobodu Hrvatima nudi.
U pomirbi neka sloga bratska
ujedini sva srca hrvatska
Franjo Tuđman sve Hrvate zove
da se sliju u bratske redove.
Sa obzora zarudila zora
od Zagreba do Jadranskog mora
stvorit će se svuda sloga bratska
rodit će se država Hrvatska!

Vukovar je stijeg slobode vio (Chicago, siječanj 1993.) 

Gorko plače vukovarska vila
nad Zagrebom raširila krila
pomoć traži od svoga prijestolja
Vukovar je na rubu pokolja.
Grad junački sve od sebe dao
tri mjeseca on se je hrvao
sad od pusta praha na nizini
potamnilo nebo na visini.
Ruševina sad se svud obara
i garište krvavo se stvara
ječi jauk od zore do mraka
i od mraka do novog danka.
Grad krvnici satiru i blate
nemoćnike kolju i krpate
i još kliču: treba nam salate
bit će mesa, klat ćemo Hrvate!
Dok Vukovar gori i izdiše
tragove mu srpska ruka briše
al' ih nikad ne će izbrisati
spomen njegov čuvat će Hrvati.
Slavu će mu posvuda pronijeti
i slobodu jednom donijeti
Vukovar je stijeg slobode vio
i Hrvatskoj pobjedu donio!

Herceg-Bosna jamac je slobode (Chicago, svibanj 1995.) 

Mostar grmi od vriska junaka
jauk ječi od zore do mraka
zrakoplovi kuće poravnaše
a topovi zemlju potkopaše.
Htjeli bi nas u prah pretvoriti
i Srbiji zemlju pripojiti
al' u ponor cijeli plan im ode
Herceg-Bosna jamac je slobode.
Herceg-Bosna i Hrvatska mati
ne da da se istrijebe Hrvati
sklopiše se bratski dogovori
svaki Hrvat za svoj dom se bori.
A i naša braća u tuđini
pomoć daju dragoj Domovini
i borcima u svom zavičaju
da ustraju, da se ne predaju.
Da obrane zemlju pradjedova
za budućnost vlastitih sinova
da obrane stečenu slobodu
za naslijeđe hrvatskome rodu!

Hrvatska se na slobodu budi (Chicago, studeni 1994.) 

U njemačkom Leonbergu gradu
gdje Hrvati muče se na radu
sina rodi Hrvatica majka
na koga će dizati se hajka.
A ubrzo potrebe velike
odvode ga sve do Amerike
ni četvrtu nije napunio
kad je novu domaju dobio.
Mali Verner bistra uma bio
bistrinu mu svatko zapazio
rastao je u stasu i znanju
marljiv bio i noću i danju.
Roditelji hrvatskoga roda
kojima je zgažena sloboda
svojim sinom zadovoljni bili
iskreno se njime ponosili.
Kad je Verner za život sazrio
i fakultet kad je završio
žarko sunce tad s neba zarudi
Hrvatska se na slobodu budi.
Sve sinove ona k sebi zove
na zadatke velike i nove:
sinci moji, što ste u tuđini
požurite k majci domovini.
Domovinu oslobodit' treba
njeni sužnji vapiju do neba
Verner Ilić odazva se prvi
ne bojeć' se ni patnje ni krvi.
Roditelji nisu mu smetali
samo su mu topli savjet dali:
brani sine, domaju Hrvatsku
ali čuvaj i vjeru kršćansku!
Nemoj, sine, po zlu putu ići
pa i tebe zlo će mimoići
stara poštuj, a nejaka brani
pošten budi i pošten ostani!
S blagoslovom svojih roditelja
ode Verner tragom svetih želja
u redove hrvatske obrane
svim Hrvatim' da sloboda svane.
Prijavi se ministru obrane
i započe svoje ratne dane
ratne dane i ratne godine
sred patničke svoje Domovine.
Neustrašiv svuda borac bio
ni pred kim se nije uplašio
u tijelu mu još biljega ima
od granata i nagaznih mina.
Pred junacim' junački hodio
i junake hrabro predvodio
branitelje bratski je ljubio
i u svemu njima uzor bio.
Mladi časnik rodoljubljem gori,
mladoj vojsci o slobodi zbori
Verner Ilić za Hrvatsku živi
domovini Hrvatskoj se divi!

Branitelji sa Širokog Brijega (Chicago, svibanj 1993.) =

Rođeni su na studenoj stijeni
uz preslicu nježno odgojeni
bura, žega i poskoci ljuti
klesali su njihov značaj čvrsti.
Borili se na kopnu i moru
branili su doline i goru
čuvali su zemlju svojih pređa
da se nikad ne pomakne međa.
Prasak grmi, pucnjava se ori
rekao bi da to Mostar gori
iz visina tuku zrakoplovi
a sa brda puške i topovi.
Neretva se prije rane zore
uzburkala kao burno more
drvlje nosi i kamenje mrvi
sva crvena od vojničke krvi.
Leš do leša svud okolo leži
crni oblak u visine bježi
klikom kliču kraj hrvatskog stijega
branitelji sa Širokog Brijega.
Samo naprijed, a s vjerom u Boga
hrvatska će pobijediti sloga
dotle Srbi bježe preko brda
k'o bezglava razbijena krda.
Neretva se prelijeva u krvi
al' hrvatski barjak ide prvi
hrabri momci idu pokraj njega
branitelji sa Širokog Brijega!

Život guši tko Hrvatsku ruši (Chicago, travanj 1995.) 

Predvodnici, dajte hvalu Bogu
i hrvatsku poduprite slogu
zatornik je tko izdaju sprema
u njem' ljudstva ni ljubavi nema.
U njem' srce izdajničko bije
u njemu se zmijsko leglo krije
tko Hrvatsku želi usrećiti
on joj mora uvijek vjeran biti.
Uzalud je vikati do neba
da Hrvatskoj bolji program treba
to govore samo oholice
što se bore za svoje stolice.
Usta su im puna Domovine
riječ njihova puna neistine
za Hrvatsku tobož' sve bi dali
a djelom bi odmah ju izdali.
Dvojica su i nedavno htjela
izdajnička počinit' nedjela
a narodu stali govoriti
da će bolju državu stvoriti.
Al' im narod nije vjerovao
i plan njihov brzo je propao
u Hrvatskoj tako bitku gubi
tko sebično samog sebe ljubi.
Sramota je izdajica biti
Domovini svojoj nauditi
život guši tko Hrvatsku ruši
život štiti tko Hrvatsku kiti!

Povratak

Odlazak u izbjeglištvo 

Iz kolijevke naše
roditeljska
ljubav, sine
nek' te prati.
Ti se opet
iz tuđine
rodnoj grudi
vrati!

Odlazak preko granice 

Bijedni se putnik
po tuđini
krije,
majci knjigu žalovitu
štije.
Njom tuđinu
želi da
raskrije.
Teško breme
on sa sebe
prti,
jer tuđina
gora je od
smrti.

Odlazak u bolnicu 

Ne čekaj me,
draga majko,
otiš'o sam
predaleko,
i povratka
meni nema.
Spavaj, majko,
al' ne gasi
svijeće,
jer unuci
znat' te naći
ne će.

Oronuli starac 

Oronuli starac
razorena srca:
tu života nemam,
tuđa zemlja
u srcu me
boli,
al' mi snage daje,
jer me moja
voli.

Povratak 

Dolazim ti,
majko,
uz obilje
blaga,
na srcu mi
leži
Domovina
draga.