Даваш ли, даваш, Балканджи Йово
Даваш ли, даваш балканджи Йово,
хубава Яна на турска вяра?
Море, войводо, глава си давам,
Яна не давам на турска вяра!
Отсякоха му и двете ръце,
та пак го питат и го разпитват:
- Даваш ли, даваш балканджи Йово,
хубава Яна на турска вяра?
- Море, войводо, глава си давам,
Яна не давам на турска вяра!
Отсякоха му и двете нозе ,
та пак го питат и го разпитват:
- Даваш ли, даваш балканджи Йово,
хубава Яна на турска вяра?
- Море, войводо, глава си давам,
Яна не давам на турска вяра!
Избодоха му и двете очи
и не го пита, нито разпитват,
току си зеха хубава Яна,
та я качиха на бърза коня
да я откарат долу в полето,
долу в полето, татарско село.
Яна Йовану тихом говори:
-Остани сбогом, брате Йоване!
-Хайде със здраве, хубава Яно!
Очи си немам аз да те видя,
ръце си немам да те прегърна,
нозе си немам да те изпратя.

- Море, даваш, Никола, 
хубава Яна на турцка вера? 
- Море глава си давам, войвода, 
Яна не давам на турцка вера. 
Та му отсекоха едната ръка, 
море, та па го питат и го распитат: 
- Море, даваш, Никола, 
хубава Яна на турцка вера? 
- Глава си давам, войвода, 
Яна не давам на турцка вера. 
Отсекоха му и другата ръка, 
море, та па го питат и го распитат: 
- Море, даваш, Никола, 
хубава Яна на турцка вера? 
- Море, глава си давам, войвода, 
Яна не давам на турцка вера. 
Море, отсекоха му едната нога, 
море, та па го питат и го распитат: 
- Море, даваш, Никола, 
хубава Яна на турцка вера? 
- Море, глава си давам, войвода, 
Яна не давам на турцка вера. 
Море, отсекоха му и другата нога, 
море, та па го питат и го распитат: 
- Море, даваш, Никола, 
хуава Яна на турцка вера? 
- Море, глава си давам, войвода, 
Яна си не давам на турцка вера. 
Те му искараха едното око, 
море, та па го питат и го распитат: 
- Море, даваш, Никола, 
хубава Яна на турцка вера? 
- Море глава си давам, войвода, 
Яна си не дам на турцка вера. 
Та му искараха и другото око, 
море та па го питат и го распитат: 
- Море, даваш, Никола, 
хубава Яна на турцка вера? 
- Глава си давам, войвода, 
Яна не давам на турцка вера. 
Та го юзеха хубава Яна, 
та го качиха на ройна коня. 
Море, Яна му вели, вели, говори: 
- Остани сбогом, брат ми Никола! 
- Айде сос здравие, хубава Яно! 
Ноге си немам, да те испрата, 
ръке си немам, да те пригърна, 
очи си немам, яз да те вида.

Български песни