Пред гумното
Ето честния работник,
ето здравите ръце,
ето същий благородник
с изгорялото лице.
 
Той работи. На съдбата
нищо няма да длъжней.
На труда си само смята,
на небето се надей.
 
Като нази няма знанье:
жне, вършей забравен той,
и света с пота си храни —
мълчаливият герой.

Стихотворения на Иван Вазов