Ейбрахам Линкълн: Реч за решението по делото Дред Скот
Преди си мислех, че Декларацията обещава нещо по-добро от положението на британски поданици, но не е така – според нея ние просто трябвало да бъдем равни на британците в тяхното собствен състояние на потиснатост и неравенство. В този смисъл тя не обещава, а след като сме изритали навън краля и лордовете на Великобритания, ние няма тутакси да бъдем яхнати от наш собствен крал и наши собствени лордове.

 Преди си мислех, че Декларацията има предвид постепенното подобряване на условията на всички хора, където и да са те, но това не било така – според Дъглас тя просто е била "приета с цел колонизаторите да бъдат оправдани пред очите на цивилизования свят, когато оттеглят своята васална зависимост от британската корона и прекъснат своите връзки с родината". И понеже тази цел е била постигната преди около седемдесет години, то сега от Декларацията вече нямало практическа полза, тя била ненужен боклук, стари кълчища, оставени да гният на бойното поле след завоюваната победа.

 Разбирам, че се готвите да отбележите 4 юли седмица след утрешния ден. По какви причини? Станалото на този ден няма отношение към настоящето или поне половината от вас дори не са потомци на онези, за които се споменава на този ден. Но аз предполагам, че вие ще го празнувате и ще стигнете дори дотам, че да прочетете Декларацията. Да допуснем, че след като я прочетете веднъж по старомодния начин, вие я прочетете още веднъж с тълкуването на съдия Дъглас. Тогава текстът ще гласи следното: "Ние смятаме, че тези истини са очевидни: всички британски поданици, които са били по тези земи пред осемдесет и една години, са били създадени равни на всички британски поданици, родени и впоследствие останали да живеят във Великобритания."

 А сега се обръщам към всички – и към демократите, и към останалите: наистина ли искате Декларацията да бъде съсипана и да не представлява почти нищо повече, освен един интересен паметник от мъртвото минало? И с това да бъде лишена от своята жизненост и от практическата си стойност, като в нея не остане дори зрънце, дори намек за правата на отделната личност?

 Бележки

 Източник

 Из сборника "Моята представа за демокрацията", Ейбрахам Линкълн, превод: Огняна Иванова, ИК "Стигмати", София, 2009, с.76-77 

Р