Размирна година (1876)
Пиле писка из гора зелена,
пиле жално писка, та нарежда – 
три дни как лежи юнака вече 
и от рани чезне без надежда.

Враг жесток като стихия страшна
втурна се навред из края родни,
запустяха весели селища,
запустяха и полета родни.

Не пасе овчар в долини стадо
и жетварка в нивите не пее,
житото – то тъй ще да се пръсне
и изрони, както си и зрее.

Той пък тук самичък всред гората
с люти рани си смъртта очаква.
Пиле писка из гора зелена,
пиле писка и юнак оплаква.

Стихотворения на Стамен Панчев