Край морето
Стоях загледан: едностайно
вълната гонеше вълна
в море – пустинно и безкрайно.

А сякаш птица, лекокрила,
ей кораб с опнати платна –
стрела не би го опредила.

„Постой“ – по пеница бразда
бе кратка негова следа...

Току се кораба затули
и огън-сълза из очи
полекичка се претъркули.

Светът – море... И нявга що ли
след мене тук ще поличи
от преживените неволи?

Стихотворения на Пейо Яворов