Нощем (Обичам своята безсънна)
Обичам своята безсънна
следполунощна самота
и тишината странно–тъмна,
с която ме гнети нощта.

Да се задъхвам от кошмара
на с мъка сдържания вик;
в дима на скръбната цигара
да разгадавам твоя лик.

Макар далечна и незнайна –
Да чувствувам, че си при мен,
и нашата сърдечна тайна
да ти повтарям, примирен:

"Ах, да не жалим за покоя,
изпепеления покой!
Не, ти си неизбежно моя,
не, аз съм безнадежно твой!"

 Източник

 в-к "Ретро", 18–24.04.2013, с.23

Стихотворения