Пролет (Мара Белчева)
Навлязохме със тихи лодки
във залива на пролетта.

В сърдцата ни смирени кротки
грее слънцето на песента.

От люляка облъхан трепет
зове обречени крилца.

И вяра вярата подкрепя –
превръща старци на деца.

Зората наше е кормило.
Ветреца, с розови криле,

песни във пътя ни постила
и към безсмъртното поле

– излъчили се виолини –
невидим движи ни лъкът,

Летиме по вълните сини:
пауни лодките следят.

Стихотворения на Мара Белчева