Войнишко писмо
„Родители, нямайте грижа за мене,
участвал съм веч в не едно сражение.
Но здрав съм и читав. Пък, както говори
и баба, кому що е Господ орисал,
и мен да се върна е мое предписал.
Днес ви поздравявам от Мраморно море.

А колко неща за приказване има!
Тук пролет е същинска даже сред зима.
Но всички заселища са запустели,
че турците бягат. Кажете на батя,
че пушка му нося за дар от войната –
най-лесно на щик се победа печели.

Аз често ви мисля и ви споменувам,
когато спокойно в окопа нощувам.
Дохожда ли още Цветанка у нази?
Наскоро прасето да колите може –
на коледа да го опитам, дай Боже –
целувам ви всички, нек Господ ви пази.“ 

Стихотворения на Стамен Панчев