Светия
С обагрени криле денят отлита,
и на скалата, о кривак опрян,
Овчара чака свойта пъстра свита,
от сетните лъчи огрян.

Излъчва той лъчи, излян от злато,
като че някой слънчев жител там
прифръкнал със тело крилато,
– запален полилей във храм.

Тъй негли бъдещия жрец – светия
и в мрака ще излъчва сам лъчи,
и на олтаря литургия
ще пее и кога мълчи...

Стихотворения на Мара Белчева