И тъй, бай Ганю
И тъй, бай Ганьо, ти си работлив,
и добродетелен, и търпелив, 
и скромен, умен, и дори мъдрец, 
така поне те хвали всеки чужденец! 
Подписвам се и аз, с една бележка 
("особно мнение" се казва туй по книга):
аз мисля, тука има малка грешка: 
понякога не ум ти не достига, 
а, струва ми се – памет! 
Затуй накрай все тебе мамят, 
благата ти издърпват от устата,
заграбват ти земята 
редовно, неусетно, метър 
подир метър, и пак накрай все теб държат виновен! 
Затуй, бай Ганьо, дълг ми е синовен 
да ти припомня нещичко за Хитър Петър!

Веднаж, докато спял, през сън, 
бай Петър чул гълчавица навън. 
Пред неговата порта някакви си хора 
разправяли се нещо 
разпалено, горещо.
– Ще ида – рекъл той – да видя, в що е спора!
– Недей! – рекла жена му, – тука стой!
– Не може! Аз ще ги оправя! – казал той.
Станал и както разсъблечен бил,
с юрганя се увил 
и озовал се вънка пред вратата…

След две минути ето че се връща 
и някак си смутен преглъща.
– Що има? – го запитала жената.
– За нашия юрган била кавгата!
Кат го видяха, дръпнаха ми го веднага 
и търтиха да бягат!

И тъй, бай Ганьо – виждам, през дене-си 
посрещаш гости, влизаш във конгреси 
междубалкански и световни. 
Та искам па ухо да те помоля: 
– Не се увличай от слова лъжовни, 
не давай на наивността си воля: 
помни, че всичко туй е за юрганя 
на бае Ганя!

 Източник

 Димитър Подвързачов: Басни на сайта на Znam.bg

Стихотворения