Часът
Велик е той, часът сегашен.
Царства треперят от основи,
в нощта съдби коват се нови.
        Часът е страшен.
 
Светът e цял нащрек и буден.
Из кървите, що пак ще бликнат,
два мира нови ще изникнат,
        часът е чуден.
 
Във летописите световни
слова велики ще се впишат,
потомства други ще задишат
        в борби върховни.
 
Стоим пред напън безподобен.
Кой прав оста ще, кой ще легне?
Де капъната ще надтегне?
        Часът е кобен.
 
На тоя час стои закачен
живота на народи цели,
цъфтящи или заболели
        в разврата мрачен.
 
Въпрос пред нас стои изправен,
въпрос велик, но веч решен е —
кой спрял би божето веленье?
        Часът е славен.
 
Аз чувам вик. Какъв тоз вик е?
Небе земя предупреждава,
че мощ при правда побеждава.
        Часът велик е.

Стихотворения на Иван Вазов