Вечер (Теодор Траянов)
Полека вечерта потъва
сред тънки румени вълни,
раздиплен полумрак обгъва
далечни сини планини.

Поля безкрайни потъмняват,
вковани в странна пустота,
ресници звездни затрептяват
в диха на ангелска уста.

Дълбоко дреме тъмен запад,
сърцето непробудно спи,
неволно тихи сълзи капят,
скръбта полека се топи.

Стихотворения на Теодор Траянов