Пролет (Иван Вазов)
Сладко вече греят
пролетни зари,
миризми се леят
и зефири веят
в младите гори.
 
Реки зашумяват
в пресните треви,
животинки шават
и цветя подават
своите глави.
 
В гори шумни, гъсти
птичките цвърчат,
по пашите тлъсти
агънца чевръсти
блеят и търчат.
 
Пъстри пеперуди
лутат се навред;
мравката се труди,
пчелите кат луди
тичат зарад мед!
 
Щъркелът се връща
от чужди страни,
лястовичката съща
в ланската си къща
пак се настани.
 
Естеството цяло
веке се засмя;
всичко оживяло,
всичко е запяло —
небе и земя.
 
Върхът на Балкана
още се белей
в зимна си премяна:
там бучи бурана,
тамо мраз владей!
 
Но и в тез премежди
там, из буйний сняг,
цветя ще съзреш ти
кат наште надежди,
изникнали пак!

Стихотворения на Иван Вазов