Прощаване
Простете, родни кръгозори,
простете, родни брегове,
зоват разтворени простори
и свежи волни ветрове!

Аз виждам кораба вълшебен
и мачти с бранни знамена,
шуми разпенен морски гребен,
пращят въжета и платна!

Зове ме праотецът буден,
в далечни краища пленен,
аз виждам огън златоструен
и своя образ отразен!

Аз виждам бели херувими
и храм на странна красота,
аз слушам царственото име
на огнеликата мечта!

Зове ме светлата хармония,
на моя сън законът строг,
простете, родни небосклони,
зове сина си моят бог!

Стихотворения на Теодор Траянов