Разлюляха се наште надежди…
Разлюляха се наште надежди,
разлюля се дълбока ни вяра,
зли измами и нови примежди
тоя гибелен час ни докара.
 
О, тежко на това поколенье,
що расте сред измами горчиви,
и лети от сумненье в сумненье,
и посряща се утра мъгливи.
 
Ний живейм на страхът под крилото,
и най-крепкото в нас се разклаща;
как е тежко, когато живота
със разбити надежди захваща!

Стихотворения на Иван Вазов