Нощно бдение
Нощ. В Храма свещен коленичил народа.
Молитва печална се носи към свода.
 
— За вас сега мислим о, скъпи герои,
За вас тук се молиме с мокри лица!
Духът ни със вас е, и наште сърца —
по снежни чукари, в безлюдни усои…
 
Далеко от вази — с вас мъки делиме,
от вашите рани и ние болеем,
от вашата вяра и ние пламтиме
И с вашите лаври оттук се гордеем.
 
О, боже, дай сила на лъвски сърца,
дай крепост докрай на железни десници,
що чупят окови, отварят тъмници,
на тез, що в смърт тичат с засмени лица;
 
що нашите носят свети идеали,
що носят и твоята правда света,
що кръв и живот за тях са отдали
и кръста поели велик на Христа,
 
закриляй, о Боже, юнаците млади,
свети им във мрака, топли ги в мразът,
крила им Ти давай пред бездни, прегради,
твой ангел им пращай на боя в шумът.
 
Закриляй, о Боже, там наште герои,
във подвига славен крепи им духът:
Те наши борци са — оръдья са твои,
на твоята воля и праведен съд.
 
Не мъст и не гордост ги движи, не злоба,
а твойта любов към страдалний човек,
към нов живот викат заровений в гроба,
и милост разливат в жестокий наш век.
 
Върни ни ги живи с венци да ги зърнем
и слънце на радост да светне въз нас,
в тях родната слава с любов да прегърнем.
Прати ни, о Господи, тоз хубав час!
Нощ. В храма свещен коленичил народа.
Молитва печална се носи към свода.

Стихотворения на Иван Вазов