Великият ден
Живей, родино легендарна,
ти свойта орис надживя,
и бликна радост лъчезарна
из всички български слова!
Виж, ново слънце увенчава
с корони горди върхове,
а горе бог, в предвечна слава,
седи всред твойте синове!

Когато споменът пристъпи,
велика майко, не жали! —
ще слизат нощем сенки скъпи
по твойте орлови скали.
Вживей се в подвига им славен,
от висша воля осветен,
и опрости врага забравен,
с кръвта им свята причастен.

Безсмъртна! Вярвай вдъхновено
в мощта, която в теб струи,
за твоя устрем, отредено
велико дело предстои!
Живей по пътя героичен,
с чутовни сънища богат,
създай пророк и вожд обичан
на целия славянски свят!

Живей, родино легендарна,
ти свойта орис надживя,
и бликна радост лъчезарна
из всички български слова!
Виж, ново слънце увенчава
с корони горди върхове,
а горе бог, в предвечна слава,
седи всред твойте синове!

Стихотворения на Теодор Траянов