Молитва (Пейо Яворов)
Душата ми е озлобена и жестока.
Майко, бди
над своя паднал син: днес злото и порока
дишат в моите гърди.
Една ръка в ръката ми трепери —
радва се усмихнато дете…
Къде я водя аз, към увенчаните ли двери
на отричания рай — и где са те?
 
Но ти си тук, над мене дух печален!
Майко, бди —
като луна среднощна с поглед състрадален
на злодеец по престъпните следи.
 
Дете — тя вкусва сладостта на шемета да гледа
в неизбродените бездни на греха.
Не аз ли я научих? Първа бе победа
първото притворство на смеха…
На бездна по ръба, към бездна нова,
късайки попътните цветя
и дишаща безгрижно тяхната отрова,
знае ли къде отива тя?
 
Душата ми е алчаща и хладна.
Майко, бди
над двама ни: пред волята ми безпощадна
на невинността защитница бъди!

Стихотворения на Пейо Яворов