Жетва
Ниви вече пожелтяха,
златна жетва приближи,
пълни класове узряха,
ей светулка се яви.
 
Млади, спретнати жетварки
с изглед радостен и леп
зеха сърпе, паламарки
да си жънат златен хлеб.
 
Жънат, пеят и снопове
лягат, трупат се навред,
а под сенки орехови
спорен чака ги обед.
 
Вечер с песни, с хороводи
си почиват от трудът.
Зора пукне, ден ми доде,
сърпе грабят и вървят.

Стихотворения на Иван Вазов