Гробът на скитника
Да дири щастието по земята; 
ни мир, ни отдих скитник не намира
залутан нейде в чужди край внезапно
заварва го смъртта – и той умира.

Умира той, отчужден и незнаен
с недоживени блянове в сърцето;
добри се хора за мъртвец намират –
погребват го в безкръстен гроб в полето.

Когато само пукне се зората
и в пурпур небесата се покриват,
над гроб тревясал полските цветенца
сълзици светли бисерни проливат.

Стихотворения на Стамен Панчев