Есен (Чичо Стоян)
Грижно клюмнали дръвчета
леко си листата ронят,
а над тях високо горе
бавно облаци се гонят.

Не обаждат се от нийде
гласове на пойни птици,
само жеравите къркат,
наредени на редици —

сякаш жално се прощават
със земята родна наша,
що им даде изобилно
хубав лов и тлъста паша.

Хайде, сбогом, мили птички,
юг стигнете живи-здрави
и от нази помолете
пролетта да се не бави!

Стихотворения на Чичо Стоян