Мания
Макар ленив и резигниран,
като известний принц на Дания – 
аз често с мъка се възпирам
от стихотворческата мания.

Ала понявга звъннат рими,
съвсем невикани, нечакани,
но тъй приятелски, любими,
би рекъл – чаши, дружно стракани.

И аз разтърсвам стара грива
кат боен кон, дочул "повестката".
– Недей глупя! Постой! Не бива!
– Не! Смело се отдай на треската!

А докат слушам гласовете
на своите вечни колебания – 
току редят се низ куплети – 
любов, задявки, смях, страдания.

 Източник

 Димитър Подвързачов: Лирика

Стихотворения