Американска басня
На тридесет и седмия етаж
сър Браун чака хубавата Елли
и цял гори от нетърпение!
Зер те са женени от три недели – 
на брачния живот най-сладък стаж
и трескаво опиянение…
Най-сетне, бърз кат всички млади хора,
напусна Браун своята кантора
и слезна долу с асансьора.

Залутан там наблизо във тълпата,
сър Браун гледа: Елли иде
и бърза, и дори подскача!
Но докато я доближи, та да го види,
тя неусетно хлътна във вратата
и се качи в небостъргача.

Сър Браун от вълнение трепери – 
изтича, празен асансьор намери и 
се качи в кантората завчас.
– Сега бе тука госпожата 
и питаше за вас – 
доложи му слугата.

В туй време Елли долу слезна,
но там узна, че Браун пак бил горе!
– Той ще ме чака там – тя проговори 
и в своя асансьор пак влезна.
Но след минута Браун пак се свлече:
– Не е ли тук жена ми? – бързо рече.
– Току-що бе, но се качи за вас. – 
Тогава тук ще я почакам аз.

А Елли горе, след такваз неслука,
реши: – Ще го почакам, докат дойде тука!

Минава време, Браун с ум се бори, 
докат разбра, че тя го чака горе. 
Ала дор сложи в асансьора крак – 
и Елли положението схвана, 
че той във вестибюла е останал – 
и тя се спусна долу пак.

– Не е ли тук жена ми? – Тя отиде, 
дали не сте вий долу пак да види.
– Тогаз и аз ще сляза долу сам 
и вярвам, че ще я намеря там!

– Мъж ми не е ли тука? – Отегчи се 
и горе да ви търси сам качи се.
– За мене нищо друго не остава, 
освен да се кача след него пак тогава…

Така до тридесет и седмия етаж 
нагоре и надолу те летят 
и пак не губят никога кураж…
Дали ще се догонят някой път?

 Източник

 Димитър Подвързачов: Басни на сайта на Znam.bg

Стихотворения