Извън солунските стени
Когато Калоян, великий вожд,
тук нейде кървав богу дух предаде,
слух радостен из Солун се раздаде,
че ангел го промушил с остър нож.
 
Напразно не ликувай, славний граде!
Обсадата ти не е снета йощ:
по-страшно войнство пъпли с нова мощ,
шуми пред твойте силните огради.
 
Я виж, едното му крило до Дрин,
а другото допира до Пирин —
веч седем века таз обсада следва.
 
Виж знамето му как се гордо вей
над твоя стари зид и се люлей,
и в Бяло море вече се огледва.

Стихотворения на Иван Вазов