Птичка (Иван Вазов)
Птиченцето труд не знае,
нито грижи както ний,
много, много се не мае,
гняздото си скоро вий.
 
Нощем в клонето се сгуша,
утром — слънце кат изгрей,
то гласа на бога слуша:
трепне криле и запей.
 
Мине пролет разцъфтяла,
минат летни марани,
дойде есен, дъжд и хала,
падне сняг по равнини.
 
Всякой тръпне и се свива;
птиче през море върви,
в топли крайща то почива,
дор се пролет пак яви.

Стихотворения на Иван Вазов