Отвред нависват облаците тъмни
Отвред нависват облаците тъмни,
жаловно плаче вятърът в гората –
пристъпя грозна буря над земята
и сякаш никога не ще се съмне.

Тъжовно слънцето потъна в мрака,
като че не ще да грейне пак в небето;
тъй скръб кога налегне ми сърцето,
не виждам, че пак щастие ме чака.

Стихотворения на Стамен Панчев