Сватба
Ясна гайда е писнала,
залюляло се хоро,
млада булка се хванала
        цяла в наниз и сребро.
 
А до нея юнак силен
скача весел и засмян,
поглед хвърля й умилен:
        той е младий й стопан.
 
Стари сватове наокол
с пълни бъклици стоят,
често вдигат ги високо
        един друг си честитят.
 
Скоро слънце ще да зайде,
мрак ще замени денят,
ала грасовите гайди
        дор до утре ще ручат.

Стихотворения на Иван Вазов