Далеч и по-далеч – където ти
Далеч и по-далеч – където ти
ще си сал мъртъв призрак пред очите,
и спомени и сладостни мечти
с ръждата на скръбта ще са покрити;
натам, където всичко ми мълви:
движение с безсмислена охота
и в мътното течене на живота
с инстинкти груби сал човек върви.

Натам се взри: в полето там пред нас
заспалий град закрива мрак безжизнен,
и пак неговий пулс усещам аз
в съня му тъй безчувствен, неподвижен,
той спи, но в своя сън живей пак той,
и утрото по-звучно ще подкара
сал звуците на песента му стара
и неговия тъп, неразбран вой.

Натам се взри! – под тежките крила
на тъмнината нещо ми говори,
и тоя глас, звучащ като в мъгла, 
сърцето ми с назряла скръб отвори:
че хубавите думи и мечти,
в които смисъл вярата въвежда,
живота цеди и от тях изцежда
сал пусти звуци в нашите гърди.

Стихотворения на Стамен Панчев