Късна есен
Късна есен е надвесила
над полята смръщен лик.
И немирен по баирите
тича вятър с буен вик.

Зъзнем всички... Няма птичките.
Няма вече весел глъч.
Само враните останаха.
Чакат още топъл лъч.

Идва зима. Край камината
ще се греем в снежни дни.
И с надежда ще поглеждаме
за пързалки и шейни.

Стихотворения на Александър Вутимски