Стон
Душата ми е стон. Душата ми е зов.

Защото аз съм птица устрелена:
на смърт е моята душа ранена,
на смърт ранена от любов...

Душата ми е стон. Душата ми е зов.

Кажете ми що значат среща и разлъка?
И ето аз ви думам: има ад и мъка -
и в мъката любов!

Миражите са близо, – пътя е далек.

Учудено засмяна жизнерадост
на неведение и алчна младост,
на знойна плът и призрак лек...

Миражите са близо, – пътя е далек:
защото тя стои в сияние пред мене,
стои, ала не чуе, кой зове и стене, -
тя – плът и призрак лек!

Стихотворения на Пейо Яворов