Български притчи или пословици и характерни думи/Ф


Ф 

 Фала Богу луд мъж.
 Фил са с петел не бори.
 Ф(в)ред та търсих, дядо попе. — У дома ходи ли? — Сал у вас забравих да ида.
 Френец незнабожник. — Тур.: „Франсъз имансъз.“
 Фтасал и прекиснал.
 Фтасал му брънчо за зелник.
 Фукарлък — маскаралък.
 Фукна да бяга.
 Фърка, дано побърка.
 Фърка, дор прецърка.
 Фърка по небето.
 Фърка, фърка, дор побърка.
 Фърлй зад тебе, да намериш пред тебе.
 Фърли ми са от душата.
 Фърли са, Станка, метна са Станка. От песен.
 Фърлил кокал помежду им.
 Фърлил петалата.
 Фърлил топът. — За длъжник.
 Фърлих го в водата.
 Фърлих камък подире му, да са не върне.
 Фърля божурите (божура).
 Фърля му като на куче.
 Фърчи му фърчилото.
 Фърчи като муха без глава.
 Фъца, фъца, нафънка си.