Другари!
Развяват се гордо над нас знамената,
настроени войнствено тупкат сърцата,
часът на отплата вековна удари;
за бой призовала е всички родина –
под такта дружина върви след дружина.
Здравейте, другари!

Оставил е работа всеки дома си,
оставил е всеки от нази жена си,
дечица любезни, родители стари;
нас дъждове мокрят и преспи завяват
и в походи дълги крака отмаляват.
Дерзайте, другари!

И денем и нощем атаки ужасни,
косят безпощадно; и болести страшни –
където погледнеш: по диви чукари,
край брегове морски, в поля, по могили,
навсякъде гробове, гробове мили.
Простете, другари!

Стихотворения на Стамен Панчев