Скръб (Теодор Траянов)
Чернее в гората
самотна борика,
приветно я милват
пак майски лъчи,
нечакано сълзи
унесено бликат
из молещи кротко
зелени очи:

над рамо й песен
мечтана, игрива
пришелец незнайник
нашепва и пей,
насъне тя горко
се само засмива
и тъмните вейки
безмълвно люлей.

Стихотворения на Теодор Траянов