На непознатата девойка
Хубаво момиче,
непознато мен,
пролетно кокиче,
гълъбе безцен!
 
Под синето небе
по-красна не знам
и ангел със тебе
сравни ща едвам.
 
Твойте очи будни,
две ясни звезди,
по бузи ти чудни
трендафил цъфти.
 
Имаш коси златни
и лебедин врат,
тез устца приятни
дъхат аромат.
 
Твойте ненки страстни
не видя в тоз час,
но че са прекрасни,
туй догаждам аз.
 
Може би приличат
на два портокаля,
затуй ме привличат,
та да ги погаля.

Стихотворения на Иван Вазов