След митинга
Свърши митингът. Витият пети,
упит от шумни плясъци, ура,
излезе с лаврите, които сбра,
да иде чай да пие у Венети.
 
Навън на вратнята го някой спря
със дискос във ръка: „Фърлете
за македонските сираци клети!
Огнец и дрешки!… Турчин ги обра!“
 
Фъртуната върлуваше ужасно,
кълбуци снежни виеха се бясно…
Витият пламенни замина глух.
 
А вятърът го гонеше проклети
и шъпнеше на топлий му кожух:
„За македонските сираци клети.“

Стихотворения на Иван Вазов