Пред гардероба на театъра
Дълъг поглед сплитаме и двама.
"Кой бе той?" – "Коя бе тя?" – не знам.
Нещо ме влече към тая дама…
но… романът свършва още там.

Може би отдавна нявга ние
сме били женихи в други мир?
И мъжът й трябва да убия,
та да бъде моя най-подир?

Не, мадам, недейте се тревожи,
моята любов е тъй – без цел:
вашият балтон е цял от кожи,
моят е – превапцан стар шинел!

 Източник

 Димитър Подвързачов: Лирика

Стихотворения