На младия
Разпускай ветрила`, отплувай,
чело за гръм грядущ открил,
в смел устрем всичко извоювай,
що скритом Бог е сътворил!
Вълшебен кораб да те носи
под удара на млада кръв,
и с демона си път кръстосал,
ти нивга не отстъпвай пръв!

В съня ти буря ли завие,
наяве потърси я сам,
през примките на зли стихии
мини като двуостър плам
и възвести, лъчист велможа,
че пламъкът се не бои,
че най е силен, който може
съня с живота да спои!

И в час на всичките молитви,
и в час на земната печал
спомни си кървавите битви,
в които си смъртта възпрял!
И протръби, че всяка правда
е от божествен произход,
че всякой път, що се изстрадва,
донася благодатен плод!

И възвещал в нетленно слово
на времето завета скрит,
възлез на своя бряг отново,
хвърли в морето меч и щит!
Смирен челото си навеждай
пред всяка мъка на света,
вдъхни на слабия надежда,
спомни на силния смъртта!

Величието на живота
в смъртта за него разгадай,
съкровищница на доброто
дори от злия враг създай!
Животът е най-скъпо благо,
що Бог излъчва в своя блян,
но огнен дар небето слага
в сърцето на певец избран!

Помни това, о дух свободен,
и в мъдра песен отдъхни,
а стих, спокойно благороден,
света с любов да осени!
От Бога паметник изваян,
сам свойта вечност поздрави,
сърцето си и святи тайни
на идни братя остави!

Стихотворения на Теодор Траянов