Есен (Петко Славейков)
Вятър вей, гори вълнува,
        в планината тътен;
вихър по поле върлува,
        въздухът подмътен.
Я какви са, виж, над мене
        облаци бухлати,
а земята чуй как стене,
        как гора се клати.
Веч времето хладно диша,
        в къра няма песен,
дъжд плющи, есенна кища,
        значи, веч е есен.

Стихотворения на Петко Славейков