Брезите сладостно заспали…
Брезите сладостно заспали,
облъхва трепетно нощта,
и от клоне им погрозняли
се ронят златните листа.
 
Самин загледан в небесата,
звездите огнени следя,
и в техний рой, с копнеж в душата,
аз търся своята звезда.
 
И блян ме сладостен люлее
за оня лучезарен край,
де вечно щастие владее,
де вечна красота сияй.
 
И де животът свиден ден е
и цветна пролет — младостта…
От тъмните брези над мене
се ронят златните листа…

Стихотворения на Димчо Дебелянов