Петел и бисер
Червеният петел, красавец и гигант –
порода Родайланд,
прочута по света – 
един ден ровел яростно сметта 
и къткал своите госпожи,
да лапнат кой що може – 
ту червейче, ту пръсната храна 
ечмичени зърна…

Не щеш ли, той изровил там едно 
същинско бисерно зърно! 
Събрали се кокошки, квачки, 
една от друга по-глупачки,
да разсъждават 
какво ли да го правят. 
Решили най-подир единогласно:
не е за ядене зърното! 
И петльо потвърдил: това е ясно! 
Но все пак скрил го под крилото
и при слугинята се озовал…

Там между четири очи 
на нея го предал – 
като подарък – не рушвет! – 
с условие, че ще мълчи, 
но занапред 
ще носи повечко храна, 
остатъци от кухнята, зърна – 
и въобще трапеза по-богата 
на неговата задруга перната…

Таз басничка не би разбрал
самият Лафонтен,
да мисли и цял ден – 
ако не би му авторът казал,
че днешните петли са умни, подражават 
на туй, що господарите им правят,
а аз не ще да скрия, 
че във случая петльовият господар
бил опитен и стар
доставчик-рушветчия…

 Източник

 Димитър Подвързачов: Басни на сайта на Znam.bg

Стихотворения