Чудна милост
Чудна милост! Как сладък е звукът,
спасил клетник като мен!
Нявга бях загубен, сега намерен съм,
сляп бях, съзирам в този ден.

Милостта научи сърцето ми да се страхува
и милостта от страховете ме освободи,
колко ценна милостта яви се
в часа, кога повярвах аз!

През много опасности, премеждия и клопки
преминах вече,
милостта бе, що ме доведе невредим
и милостта вкъщи ще ме отведе.

Господ обещал ми е добро,
на неговото слово се осланям,
Той ще бъде мой щит и моя участ
до края на житейския ми път.

Да, когато таз плът и туй сърце угаснат
и смъртният живот прекъсне,
зад булото, което ще ме скрие
ще имам живот на радост и на мир.

Не след дълго земята като сняг ще се стопи,
слънцето ще спре да свети,
но Господ, който призова ме тук долу,
ще бъде мой вовеки.

Кога били сме там десет хиляди години,
блестящи ярко като слънцето,
дните ни да пеем възхвала Богу ще бъдат
не по-малко отколко първо почнахме.

Стихотворения