Слънцеликите
Почивай, воинство мистично,
в съня си вечен отдъхни!
Живее в песни героични
духът на бранни равнини!
А бог над мощи неопети
най-скъпа цаърква изгради,
и в ден уречен, от небето
праха ви сам ще прикади!

Ще идват там, от път върховен,
потомци, силни младенци,
да славят подвига чутовен
на слънцелики праотци!
И не напразно е родила
кръвта ви слънчеви чада!
Тя пее в младите им жили
за правда, дълг и свобода!

Почивай, воинство сурово,
кръвта юначна отшумя,
но сън сънуваш, че наново
разкъсват бащина земя!
Спокойно спете! Бог отсъди
да стават много чудеса,
и българинът да пребъде
под свойте вечни небеса!

Когато враг нечист докосне,
което ний боготворим,
ще тръгнем с вяра кръстоносна
делото ви да отстоим!
Ний, свързани с земя безценна,
с духа й, приказно лъчист,
ще впишем страници нетленни
в народната ни летопис!

Почивайте, бойци достойни,
по-твърди в боя от скали,
към свойто воинство безбройно
всевишният ви зачисли!
В деня на жертвите безстрастни
вий мряхте с песни на уста,
и днес, от всички най-прекрасни,
на бога вий сте радостта!

Безсмъртност горда увенчава
витязите в свещена бран!
Днес миналото ви е слава,
а бъдещето — сбъднат блян!
Под знамена непобедими,
пращели в тежки времена,
ще грее с българското име
най-слънцеликата страна!

Стихотворения на Теодор Траянов