През часове на скръб и на унине
През часове на скръб и на унине
как аз към всичко съм студен – 
и жажда за живота в мене стине,
и бляновете са противни мен.

И често в мене тая скръб наднича –
и скучни ми са и приятел драг,
и таз, която жадно ме обича,
що скоро мене ще забрави пак.

Как всичко тук е кратко и нищожно,
и щастье, и другарство, и любов – 
тъй с дреболии се живей тревожно
живот безцелен, глупав и суров.

Стихотворения на Стамен Панчев