Пролет (Александър Вутимски, 2)
Пролетният вятър в градината
тихо и неясно шумоли.
В планината розови мъгли
се изкачват към небето синьо.

Меки и зелени са тревичките.
Шаренеят пролетни цветя.
Скрити във зелените листа,
радостно се разговарят птичките.

Цяла дълга зима са тъгували
птичките за родната страна;
в Африка далечна са сънували
своите оставени гнезда.

Но сега отново тук са всички
радват се на пъстрите цветя,
радват се на родната страна —
мъничките и щастливи птички.

Стихотворения на Александър Вутимски