Възпомянание старобългарско на развалини старославнаго града Червеновода близ Рухчука
Давно заседнало свободи светло слънце,
силна държава, ах, изчезла!
Робство мянило веселое земи лице,
турска ръка все поразила!
 
Тишина мъртва обладала днес владее
в красний тойзи предел,
весел любезен глас се веке не пее,
турчин ужасън страх задал!
 
Славен недавно тук е български град бил,
святи великолепни храми.
Българин дс всесилнаго славословил,
тайно днес то място нами!
 
Сборища, тържества са тук ставали светли,
по цветоносни полянки
храбри юнаци са врани кони яздили,
млади играли са девойки.
 
Щитове срсбърни и остро дълго коплье
българн всадници юнаци
тук са опитвали, ломили, в това поле,
венец бил за победонохци!
 
На бой когда отхождали войници,
с песни народ ги спроваждал,
славно когда се връщали победонохци,
девишки лик с песън ги срещал!
 
По поди цвети разновидни постилали,
мъжество всякий ценил!
Царю же лиляка отлично отдавали,
род наш образован е бил!
 
Ще л’ ах, изгрее наше пак свободи слънце,
турски полмесец да зазари,
облаци робства да разгони то далече,
българска земя да разведри!
 
Свобода сладка пак между нам да владее,
правда народна, закон свят,
секи доволен в отъчество да живее,
коран да падне веч проклят!
 
Покажем миру, че сме пре били народ!
Независим и самосталн!
Славно коляно, чада на славянски род,
кой се показал в бранех славн.
 
Доста сме бедни в горест живели покорни,
турска да съкрушим власт
нека се и ми праотцем явим подобни!
Доколе в рабска напаст!!!
 
Млади юноши! Ви, поколение днешно,
България от вас чака
в пъприще славно ви да внидите сговорно,
племе удрете лъжепророка!
 
Знамен азийски долу да падне ниско,
лъва да вдигнете венчана,
миру да се провикнете и ви високо:
Живи България пак славна!!!

Стихотворения