Пред невидимия враг
Ний плачем и се молим,
в сърцата бавно тлее
копнението тъмно
на овенчана нощ,
ний тръпнем и се молим,
надгробен вятър вее
над зиналата пустош,
над черна лобна площ!

Ръка безплътна хищно
последен цвят ограби,
живот и смърт се сливат,
настава новий плен,
ний плачем и се молим,
очите ни са слаби
лъчите да догонят
на наший сетен ден!

Ний плачем и се молим,
готови пак да идем
по друмищата страшни
на мрачната съдба,
ний тръпнем и се молим
на наший враг невидим,
лика си да отвие
в последната борба!

Стихотворения на Теодор Траянов