Вопъл
Госпожице, живеем време страшно:
войни, войни – и никаква промена!
Госпожице, не ви ли става гряшно
да бъдете и днес така студена?

Кръвопролития, аероплани –
не сте осигурени в свойта стая,
и утре се не знае що ще стане! –
Госпожице, да му отпуснем края!

Светът се е развихрил в бесен шемет –
"Забогатявайте!" крещят ония
и бързат нашите пари да вземат;
"Любете се!" – да се провикнем ние.

И със оръдие, що не убива,
да поразим сърцата си смутени,
и във една взаимна офанзива –
да паднеме, един от друг пленени.

 Източник

 в-к "Ретро", 18–24.04.2013, с.23

Стихотворения