Все там…
Все там на запад, дор до Дрин
дене и в мрака на нощта,
летиме всички до един,
        с душата, с мисълта.
 
Все там стремиме се сега,
тук дишаме, а там живейм —
в студа, в мъглите и в снега
        настръхнали се рейм.
 
Все там отива наший ум,
на боя в адската игра,
и слушаме ту грозен шум,
        ту вихрено ура!
 
Все там, във оня край свещен,
днес фокус, в себе мощно сбрал
мечтите на народа цял,
        копнежа вдъхновен.
 
Все там, де подлият палач
на человешкий дух е в бяг,
де радост сменя стон и плач
        пред българския стяг.
 
Там, дето с мощни си ръце
твори нечувани дела
юнакът с лъвското сърце,
с орловите крила;
 
де наший блян създал си трон,
де наший дух сградил си храм —
към оня чуден небосклон летим —
        все там, все там!

Стихотворения на Иван Вазов