Портрета ти лежи пред мене
Портрета ти лежи пред мене
и дълго те изглеждам аз.
Аз гледам те, а мъка сладка
гърди ми пълни в тоя час.

Към мили спомени отлита
събудила се памет в миг.
И сладки радости се нижат
в сърце за бъдни ден велик.

Очите ми във сълзи плуват
пред мисълта за тоя ден ...
О, мога ли да се съмнявам, 
че ти си моя свиден блен?

Стихотворения на Стамен Панчев