Виж, и аз живея
И тъй, вий още живи сте, вий всички –
върби край вадата, брези на склона.
И вие почивате отново, птички,
кат мене, дълго дрямали на клона.

Виж, ластвичке, подрумче, виж от друма,
О чуйте, аз започвам пак да пея
И радост нижа дума подир дума,
като че мъртва бях, а пак живея!

Стихотворения на Мара Белчева