Разговор с тях
Що гърмиш, Българска стара Мораво?
Що шумят празнично твойте талази?
 
Морава
 
Зрелище вчера видях величаво:
Българско войнство ме пръв път прегази.
 
— Вардаре буйни, що тъй светлееш?
Песен омайна и нова ти пееш?
 
Вардар
 
Български синове, млади витязи
с лаври минаха над мойте талази!
 
— Шар снежноглави — на чуките царят, —
що от теб идат тез странни ехтежи?
 
Шар
 
Чух съдбоносни ура и гърмежи —
мойте ги екове още повтарят.
 
— Що зеленееш, Бабуно, срез зима…
Лаври по твойте плещи зацъфтяха!
 
Бабуна
 
Пролет ми лъхна и Бог подмлади ма:
дивни юнаци през мен прелетяха.
 
— Охридско езеро, гладко, кристално,
що се вълнуваш, шумиш триумфално?
 
Охридско езеро
 
Вест ме зарадва за славна победа:
левското знаме във мен се огледа.
 
Черна река, що тъй с бранове мътни
пееш гръмовно из тъмни усои?
 
Черна река
 
Славя аз подвизи нови, безсмъртни,
що тук извършиха родни герои.
 
— Що си запял и ти, Дрине, далеки?
Драгост велика крий твойта песница.
 
Дрин
 
Драгост и радост: чуй, ази съм веки
нова на младото царство граница!
 
— Преспанско езеро, твойте талази
що се с такава заплискаха сила?
 
Преспанско езеро
 
Сянката виждам на цар Самуила,
тука дошла да се радува с нази.

Стихотворения на Иван Вазов