Нощем (Иван Вазов)
През прозорците кристални
        месечко се смей
и чучурче с глас печалний
        в тишината пей.
 
А освен тях нищо живо
        няма окол нас
и в туй място мълчаливо
        всичко спи в тоз час.
 
И тя нежно кат възвила
        мраморний си врат,
спи си сладко млада, мила,
        дъха аромат.

Стихотворения на Иван Вазов