На моя син
Ще дойде, Здравко, ден – последния
на твоя татко земен ден.
Склопи очите му на бедния
баща – и тихо просълзен
кажи: – "Прибра се вече стария –
и всичко, що ми завеща:
една несбъдната мечта –
България!

"Ти беше чужденец в родината –
прости ми, ако съгреша! –
Ах, ти бе свой, ала градината
на хубавата ти душа
векът безверен опожари я…
Тогаз едничко ти оста,
с което знаеше света: –
България!

"С каква любов я ненавиждаше,
с каква жестокост я люби!
Отвърнат днеска – ти я виждаше
във бъдещето, може би,
обтънала във лъчезария,
възкръснала като Христа,
земя на правдата света –
България!

 Източник

 в-к "Ретро", 18-24.04.2013, с.23

Стихотворения