Писмо от Васил Левски до местни комитети, 25.10.1872
Братя... 

Внимателно бързайте и нищо [вън] от пределите на устава няма да вършите. Всичко трябва да се върши бързо и според съдържанието му. Ц-т к-т свързва цяло Българско в няколко окръжни центъра, чрез които по-лесно, по-бързо, с по-малко разноски и по-сигурно ще се споразумява да взема и дава. Той [Ц-т к-т] намира според местоположението на тукашните места за подходящо окръжният център да бъде тук. Ако вие на драго сърце приемете, ще си приготвите полека-лека тайни войници – решителни и постоянни юнаци, които ще бъдат готови за всякакъв случай... Вие, членовете на тоя окръжен център, ще нареждате способни работници да свързват изкуствено [ловко] селата и по-малките градове на цялото окръжие с центъра. [Това ще стане така]: от всяко село по двама – председателят и един от по-първите им юнаци, които трябва да се познават един друг, че когато се съобщи на председателя нещо, той трябва да го съобщи на главнокомандуващия юнак, който ще знае какво да прави по-нататък. От всяко място ще [от]бележите двама такива в тукашната кондика и в същото време ще им промените имената [и на единия, и на другия] с други, несъществуващи там, и ще им кажете да броят [под номера] от първи No в селото си имената [на лицата], които ще влязат в светото народно дело. И [вече] все под същите No [за всеки един]  ще вземат и дават в работата за всичко докрай. После Вие оттука от време на време ще им искате No-ата колко са придобили, без да познавате имената освен на председателя и на един от първите им юнаци. Също така от време на време ще им искате и печалбата откъм пари, срещу които ще им давате разписки от Централния комитет с централния печат. Пък всеки, кой кога внася в касата, ще му се дават от частните разписки, на които трябва да има ударен печат от същото място, под който комитет зависи. Този печат трябва да го поднесе писмено най-напред тука, в окръжния център, за да се признае. Това писмо трябва да се крие на здраво място.

За малки разправии и недоразумения [в района на окръжието] съди окръжният център по най-добри разглеждания, [а] относно смъртните наказания ще се явява и на Ц-т к-т, ако времето допуща, иначе за всяка смърт ще се иска отговор фактично [фактичен отчет].

На всяко село трябва да се промени и името, както например виждате вашето. Също и писмата [да се адресират] по тоя начин. Със същото [истинското] име на човека и на селото няма да се взема и дава, а на писмото надписът като че ли не е за това село.

За всичко тая работа ще минава в две кондики, от които едната ще бъде ключ на другата, която ще бъде всеки ден в ръцете на членовете и в нея ще се взема и дава без имена и под No. Другата ще носи името ключ на всичко и от нея ще се оправя дневната. Затова в нея [в ключа] ще бъде записано и истинското име на селото със замененото, и истинското име на председателя, и на първия им юнак от селото и пр. От ключа ще се оправя дневната кондика, ако нещо се е забравило, па и друг, който не е писан ни в едната, ни в другата, но като ги вземе, да може да разбере всичките действия.

В ключа и дневника трябва да се впишат на всяко село всичките работи: откога е постъпило селото, кога и какво е принесло и какво е изработило в коя година, месец и ден. Така също и всяко село ще бележи вътрешните си действия [и] за придобитите си членове: в кой ден постъпва, кога какво дава и кога какво зло или добро е направил.

За всички казани горе бележки, доходи и разходи от цялото това окръжие, като се приключват от време на време в окръжния център, заедно с подобните и от тоя град, ще се дават в Ц-т к-т, когато се поискат. 

Ще кажете и това: всеки член да гледа по-скоричко да внесе десятъка си от цялото си състояние веднъж за всякога. Освен [това] сега да побързат да дадат по десет лири т[урски] за иглянка пушка, която ще му се даде. Десятъкът на всеки член се оставя всекиму по чиста съвест да пресметне цялото си имане и да даде дълга си.

Чисто народният мъж дава всичко, па и себе си жертва.

 Източник

 Из сборника "Свята и чиста република: избрани страници от писма на Васил Левски", съставители Иван Унджиев, Никола Кондарев, София, "Наука и изкуство", 1987, с.122–124

Писма от Васил Левски