Арахангел Михаил
Дете, не смеях аз да Те погледна в Твойта рамка златна,
Душите вземал си; И през затворени прозорци, вратна,
При старци и деца промъквал си се Ти, Арахангел Михаил,
По-страшен и от змея, който нявга си убил,
Яви ми се тогаз.

            А днес, когато моята свещ догаря,
И сетния ѝ плам ми осветлява всеки кът в олтаря,
Аз виждам Те преблаг, с усмивка на уста, надвил и в мене звяра,
С душата ми към дверите на новата зора.

Стихотворения на Мара Белчева