Българо-сръбски договор (1912)


Договор за приятелство и съюз между Царство България и Кралство Сърбия 
Негово Величество Фердинанд I, цар на българите, и Негово Величество Петър I, крал на Сърбия, проникнати от уверението за взаимността на интересите и еднаквостта на съдбата на техните държави и на двата братски народа, българския и сръбския, и решени солидарно със задружна сила да бранят тия интереси и да се стараят за тяхното всестранно напредване, се споразумяха за следното:

Чл. 1. Царство България и кралство Сърбия си гарантират една на друга държавната независимост и целокупността на държавната територия, като се задължават абсолютно и без никакво ограничение да се притекат на помощ една на друга с целокупната си сила във всякой случай, когато едната от тях се нападне от една или повече други държави.

Чл. 2. Двете договарящи страни се задължават тъй също да се притекат на помощ една на друга с целокупната си сила в случай когато, коя и да е велика сила се опита да присъедини, или окупира, или с войската си завземе, било дори и привременно, каква да е част от балканските територии, които се намират днес под турска власт, ако една от тях счете това като противно на своите жизнени интереси и като casus belli.

Чл. 3. Двете договарящи се страни се задължават да не сключват мир, освен задружно и по предварително споразумение.

Чл. 4. За пълното и най-целесъобразното изпълнение на тоя договор ще се сключи военна конвенция, в която изчерпателно ще се предвиди както всичко, което ще има да се предприеме от едната и другата страна в случай на война, той и всичко, що, с оглед на военната организация, дислокация и мобилизация на войската и отношенията на върховните команди, би имало да се утвърди в мирно време заради приготовлението, за военното положение и успешно водене на войната. Военната конвенция ще се счита като съставна част от тоя договор. Към нейното изработване ще се пристъпи най-много 15 деня подир подписването на тоа договор, а за нейното изработване оставя се срок най-много два месеца.

Чл. 5. И тоя договор и военната конвенция ще бъдат в сила, от деня на подписването им, до 31 дек. 1920 год. включително. Само след допълнително споразумение, изрично утвърдено от двете договарящи страни, те могат да продължат и подир този срок. Но в случай, че в деня на изтичането на договора и конвенцията, страните се заварят във война или с още неликвидирано положение подир войната, договора и конвенцията имат сила, до като мира се сключи и положението, което войната е докарало, се ликвидира.

Чл. 6. Договора ще се подпише в два еднакви екземпляра и двата на български и сръбски. Ще ги подпишат владетелите и министрите на външните работи. Военната конвенция, тъй също в два екземпляра, и двата на български и сръбски, ще се подпише от владетелите, министрите на външните работи и специални военни пълномощници.

Чл. 7. Договора и конвенцията могат да се обявяват, или да се съобщят на други държави само по предварително споразумение на двете договарящи се страни и то съвместно и едновременно.

Тъй също само по предварително споразумение ще може коя да е друга държава да се приеме в съюза.

Съставен в София на 29 февруари хилядо деветстотин дванадесета година.

Ив. Ев. ГешовМ. Милованович

Тайно приложение (annexe) към договора за приятелство и съюз между Царство България и Кралство Сърбия 

Чл. 1. В случай, че в Турция настъпят вътрешни безредици, които биха докарали в опасност държавните или народни интереси на договарящите се страни, или на една от тях, както и в случай, че вследствие вътрешни или външни мъчнотии, които биха сполетели Турция, би се открил въпрос за задържането на status quo-то на Балканския полуостров, оная от двете договарящи се страни, която би първа дошла до уверение че вследствие на това е потребно да се отвори въоръжена акция, се обръща с мотивирано предложение към другата страна, която е длъжна веднага да пристъпи в размяна на мисли и ако се не съгласи със своята съюзница, тя трябва да ѝ даде мотивиран отговор.

Постигне ли се споразумение за акция, то се съобщава на Русия, и ако тя не се възпротиви, акцията се отваря според постигнатото споразумение и въодушевлявайки се във всичко от чувства на солидарност и взаимност на интересите. В противен случай, ако споразумението не се постигне, ще се апелира на мнението на Русия, което мнение ще бъде, ако и доколкото Русия се произнесе, задължително за двете страни.

Не иска ли Русия да даде своето мнение и ако споразумението между договарящите се страни дори и подир това не би могло да бъде постигнато, тогава, ако би страната, която е за акция, сама на своя отговорност би почнала акция против Турция, другата страна ще бъде длъжна да държи приятелски неутралитет спрямо своята съюзница, като предприеме веднага мобилизация в размерите, предвидени във военната конвенция и като се притече с всичките си сили на помощ на своята съюзница, ако някоя трета държава би отишла на страната на Турция.

Чл. 2. Всичките териториални придобивки, които биха се добили със задружно действие в смисъл на членове 1 и 2 от договора, както и на член 1 от това тайно приложение, влазят под задружната власт (condominium) на двете съюзници и тяхната ликвидация ще се извърши веднага и най-късно в срок от три месеца след като мира ще бъде възстановен и то на следните основи:

Сърбия признава правото на България правото на територията, източно от Родопите и реката Струма, а България на Сърбия, правото на територията северно и западно от Шар планина.

Що се отнася до територията измежду Шар планина и Родопите, Архипелага и Охридското езеро, ако двете страни се уверят, че организацията на тая територия в особна автономна област е невъзможна пред вид на общите интереси на българската и сръбската народности, или по други вътрешни или вътрешни причини, то с тая територия ще се постъпи на основата на следните заявления: Сърбия се задължава да не дири нищо отвъд линията, отбелязана на приложената карта и която линия почва турско-българската граница от върха Голем (северно от Кр. Паланка), следва въобще югозападно направление до Охридското езеро, като минава през върха Китка, между селата Метехово и Подържикон, през върха източно от село Нерав, по водораздела до върха 1000, северно от село Бащево, между селата Любенци и Потърлица, през върха Острич 1000 (Лисец планина), върха 1050, между селата Драч и Опила, през селата Талишманци и Живалево, върха 1050, върха 1000, през село Къшали, по главния водораздел Градище планина до върха Горище, към върха 1023, по водораздела между селата Иванковци и Логинци, през Ветерско и Сопот на Вардар и през Вардар, по планинските гребени към върха 2550 и до Перополе планина, по нейния водораздел между селата Крапа и Барбарес до върха 1200, между селата Еркеново и Дреново, до върха Чесма (1254), по водораздела на Баба планина и Крушка Тепеси, между селата Сълп и Церско, до върха Протойска планина източно от село Белица, през Брежани до върха 1200 (Илинска планина) по водораздела през върха 1330 до върха 1217 и между селата Ливоища и Горенци до Охридското езеро при монастира Гъбовци; а България се задължава да приеме тая граница, ако Н. И. В. Руският цар, който ще бъде помолен да бъде върховен арбитър по тоя въпрос се произнесе в полза на тая линия. Разбира се, че двете страни се задължават да приемат като окончателна граница оная линия, която Н. И. В. Руския цар, в гореозначените граници, би намерил че най-отговаря на правата и интересите на двете страни.

Чл. 3. Препис от договора и от това тайно приложение, както и от военната конвенция, ще се съобщят задружно на царското руско правителство, което същевременно ще се помоли да вземе акт от тях, да бъде благосклонно към техните цели, както и да помоли Н. И. В. Руския цар да благоволи той да приеме и одобри ролите, които са предопределени както за Него, тъй и за Неговото правителство от договорните разпоредби.

Чл. 4. Всякой спор, който би се появил по повод тълкуванието и изпълнението на коя и да е разпоредба на тоя договор, на тайното приложение и на военната конвенция, се поднася на окончателното решение на Русия, щом едната или другата страна заяви, че счита за невъзможно да се постигна съглашение с непосредственни преговори.

Чл. 5. Ни една разпоредба на това тайно приложение не може да се разгласи, нито да се съобщи на коя и да е друга държава без предварително споразумение на двете страни и съгласието на Русия.

Съставено в София на 29 февруари хилядо деветстотин дванадесета година.

Ив. Ев. ГешовМ. Милованович

Източници 

 Международни договори
Двустранни спогодби
Балканска война

en:Treaty Of Friendship And Alliance Between Bulgaria And Serbia