Сонет (Пейо Яворов)
Към север беше моя път,
а ти отиваше на юг;
следи — заличи ги прахът,
не чуем днес един за друг.
 
Но мой сърдечен идеал,
звездице светла в нощен мрак,
живот и младост — бих ги дал,
да можех да те видя пак.
 
Мечта суетна… А в гърди
за мъка не остава мощ,
че там скръбта всечасно бди.
 
И съм обърнал нощ на ден,
денят обърнал съм на нощ —
за тебе сявга нажален…

Стихотворения на Пейо Яворов