Към облачето
Из просторите се скиташ,
чезнеш в висините.
Към лазурите политаш,
губиш се в мъглите.

Гледаш блесналите ниви,
вадите, полята...
Как бих искал да долитнеш
тука до земята.

Пухкаво и белоснежно
в двора ни да кацнеш,
и да ме повдигнеш нежно
към простора ясен.

Да се понесем честити,
волни над полето,
и да стигнем висините,
слънцето, небето...

Стихотворения на Александър Вутимски