Француска дијаспора
Француска дијаспора означава обухвата све Французе и лица француског порекла. Земље са значајним бројем чланова француске дијаспоре укључују САД, Канаду, Аустралију и неколико земаља Латинске Америке. Од 2009. године процењује се да дијаспора укључује преко 100 милиона људи, знатно више од броја француских држављана који живе у иностранству, који износи око 2 милиона.

Историја 

Неколико догађаја довело је до емиграције из Француске. Француски протестанти Хугеноти напуштали су Француску у 16. веку, тренд који је драматично порастао након укидања Нантског едикта 1685. године. Француска колонизација, посебно у Америци, била је истакнута крајем 17. и 18. века. Крајем 18. века, француска емиграција (1789—1815) била је масовно покретање емиграната углавном у суседне европске земље, као резултат Француске револуције. Каснијих година, емиграција је често била повезана са економским условима. Од 1847. до 1857. године, готово 200.000 француских држављана емигрирало је у иностранство. Од 1821. до 1920. године, око 121.000 Баскија и мештана из француске провинције Берн емигрирало је у САД

Између 1848. и 1939. године, милион људи са француским пасошима емигрирало је у друге земље. На западној хемисфери, главне заједнице француског порекла налазе се у Сједињеним Државама, Канади и Аргентини. Велике групе се такође налазе у Бразилу, Чилеу, Уругвају и Аустралији.

</center>

</center>

Списак земаља према популацији лица француског порекла

Аргентина 

Од почетка 19. века, до средине 20. века, Аргентина је добила другу највећу групу француских имиграната након Сједињених Држава. Према званичним подацима, 239.000 Француза имигрирало у Аргентину од 1857. до 1946. године, а још више њих пре него што је имиграција почела 1820. године. Имиграција је до краја шездесетих година 20. века. За разлику од Сједињених Држава у којима је имиграција из Француске била разноврснија, половина француских имиграната у Аргентину била је из југозападног дела земље. Сада се процењује да више од 6 милиона Аргентинаца има одређени степен француског порекла (17% укупне популације).

Канада 

Канада има другу највећу заједницу људи француског порекла. 8,5 милиона Канадађана су се изјаснили да имају француске корене. Провинција Квебек има највећи проценат људи француског порекла, не рачунајући Француску Такође велики број људи француског порекла живи у провинцији Њу Брансвик и Онтрарију.

Француска имиграција у Канаду датира из 16. века, а основана је Квебеку 1541. године. Тадусак најстарије француско насеље у Канади, основано је 1599. године. Од 1627. до 1663. године, француско становништво у Канади порастао је са 100 на 2.500 људи. У овом периоду процењује се да се да је око 1.250 Француза емигрирало у Канаду, а већина њих је долазило их провинција Норманди, Аунис, Перче, Иле-де-Франце, Поитоу, Меин и Саинтж. Између 1665. и 1673. године око 900. младих француза, а половина њих из провинције Иле-де-Франце, одлази у Канаду да се венчају са фармерима и војницима. Године 1760, колонија је имала популацију од 60.000 становника. Процењује се да је од 1633. до 1760. године просечно 56 Француза сваке године емигрирао у Канаду. Између 1608. године, датума оснивања Квебека и 1756. године, 10.000 људи из Француске емигрирало је у Канаду.

Крајем 19. векa, Французи из Канаде су почели да се насељавају на североисточном и источном Онтарију, стварајући модерне франко-онтарске заједнице, као и у Канадској преприји. Истовремено почека је и имиграција из Француске између 1881. и 1980. године.

Костарика 

Француска имиграција пре 19. века била је оскудна. Ова ситуација се променила крајем 19. века, а француски држављани мигрирали су углавном са југа Француске и Бордоа због пораста међународне трговине преко Атлантика и независности од Шпанског царства. Званични односи између Француске и Костарике започели су 1848. године у контексту геополитичких улога у региону. Костарика је такође почела да извози кафу, а неколико француских емиграната укључено је у ову активност са компанијом Монсеур Амон као водећом фирмом из ове заједнице.

Француски емигранти из 19. века и њихови потомци, као и релевантна међународна улога Француске имали су трајни утицај у костариканском друштву у културним, уметничким и политичким пољима. На пример, дизајн заставе Костарике је инспирисан француском заставом. Ова снажна заједничка основа вредности такође је поставила основу за односе ове две земље.

Чиле 

Французи су дошли у Чиле у 18. веку. Регион Арауканија има велики број људи француског порекла, где су у другој половини 19. века стигли пољопривредници и трговци из Француске. Са латинском културом, француски имигранти брзо су се асимилирали у чилеанско друштво. Од 1880. до 1930. године око 25.000 Француза је имигрирало у Чиле, 80% њих из југозападне Француске, Атлантских Пиринеја, региона Шарант, Приморски Шарант, Жиронда и регије које се налазе између Герса и Дороње.

Већина француских имиграната се настањивала у Чилеу између 1875. и 1895. године. Између октобра 1882. и децембра 1897. године, 8.413 Француза се настанило у Чилеу. Крајем 19. века било их је скоро 30.000. Данас се процењује да је 520.000 Чилеанаца француског порекла.

Гватемала 

Први француски имигранти у Гватемалу били су политичари као што су Николас Раул, Исидор Сагет, Хенри Терлонг и официри Алуард и Гоудот. Касније, када је Централна америчка федерација подељена у седам земаља, неки су се преселили у Костарику, а други у Никарагву, иако је већина и даље остала у Гватемали. Односи сарадње између Француске и Гватемале почињу од 1827. године. политичари, научници, сликари, градитељи, певачи и неке породице емигрирали су у ову земљу. Конзервативна Влада Гватемале уништила је готово све односе са Француском, а већина француских имиграната је отишла у Костарику. Односи између ове две државе су се поново успоставили крајем 19. века.

Мексико 

У Мексику, највећи део француских имиграната стигао је у током 19. и почетка 20. века. Од 1814. до 1955. године становници Барселонете емигрирали су у Мексико у великом броју. Успостављени су многи текстилни послови између Мексика и Француске. Почетком 20. века, 5000. Француза из регије Барселонетa регистровани су у француском конзулату у Мексику. Док је 90% остало у Мексику, неки су се вратили, а од 1880. до 1930. године изградили су велике виле назване Виле Мексико и оставили свој дипронос у граду. Данас има 60.000 потомака Француза у Мексику.

Уругвај 

Током прве половине 19. века, Уругвај је примио већину француских имиграната који су се упутили у Јужну Америку. Уругвај је тада био друго главно одредиште француских имиграната у после Сједињених Држава, које су примиле 195.971 француских имиграната између 1820. и 1855. године, од тога 13.922 Француза. Већина њих су из Баскије и Берна отишли у Уругвај између 1833. и 1842. године. Данас се процењује да у Уругвају има 300.000 лица француског порекла.

Сједињене Државе 

Од 1830. до 1986. године 772.000 Француза је имигрирало у Сједињене Државе. тридесетих и четдесетих, година 20. века, око 900.000 Француза из Канаде емигрирало је у Сједињене Државе, посебно у Нову Енглеску. Сматра се да у Сједињеним Државама живи око 2,1 милион људи француског порекла.

Референце

Литература 
 
 

Французи
Дијаспора