Pozorište pokreta
Pozorište pokreta je poznata grana pozorišnog nastupa koje obuhvata pričanje priča prvenstveno kroz fizičke pokrete. Iako se više pozorišnih disciplina opisuje kao ,,pozorište pokreta ono što je specifično za ovu disciplinu je to što se oslanja na fizičke pokrete umetnika više nego na sam govor i samo pričanje priča. Izvođači komuniciraju uz pomoć fizičke gestikulacije kako bi se prikazale emocije.

 Najčešći elementi 
Određene institucije se slažu da postoje zajednički elementi pozorišta pokreta, iako pojedinačni nastupi ne moraju da sadrže sve pokrete da bi bili definisani kao pozorište pokreta.

Neki praktičari, kao što je Lojd Njuson (), uprkost tome što je prvi koji je upotrebio izraz Pozorište pokreta u nazivu svoje kompanije (-{DVD Physical Theater}-), irazio je zabrinutost jer se izraz koristi kao raznovrsna kategorija, koja uključuje razne elemente koji ne spadaju pod okrilje dramskog pozorišta i modernog plesa. On takođe zamera što mnogim umetnicima nedostaje obuka. 

 Moderno pozorište pokreta 
Mimika i druge ustanove, kao što je Internacionalna škola pozorišta Žak Lekoka (-{L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq}-) u Parizu, imale su veliki uticaj na razvoj pozorišta pokreta. Umetnici kao Stiven Berkof () i Džon Rajt () su svoje prvobitno znanje stekli upravo u takvim institucijama. Moderan ples je takođe imao veliki uticaj zbog toga što se od umetnika očekivalo da poseduju određeni nivo fičike kontrole i fleksibilnosti. Koreni se mogu pronaći i u starogrčkom pozorištu, najviše u Aristofanovom pozorištu.

Trenutak kada je pozorište pokreta počelo značajno da se razlikuje od mimike je kada je Žan Luj Barol () odbio da se složi sa svojim profesorom da mimika treba biti nema. Ukoliko bi se u mimici koristile i reči pojavilo bi se mnogo novih mogućnosti koje do tada nisu postojale. Ta ideja je postala poznata kao Totalno pozorište'' () koja podrazumeva da  bilo koji element koji nije dramski treba da ima primat u odnosu na drugi: pokret, muzika, vizual, tekst itd.

Ne treba zanemariti i uticaj pozorišta sa istoka. Veliki broj orijentalnih tradicija ima visok nivo fizičke obuke. Antonjin Artod je bio fasciniran i japanskom kulturom i Balineze pozorišta o kom je često i pisao. 

Uticaj modernog plesa se primećuje od kada je Rudolf fon Laban uveo ideju da sam pokret ne treba posmatrati kao kodrani ples i počeo je da stvara koreografije pokreta ne samo za plesače već i za glumce. Kasnije, pokušala se pronaći veza između plesa i pozorišta.

Zapaženi učesnici

Kompanije  
 Mimika
 Chickenshed Theatre Company
 Chotto Ookii Theatre Company
 Complicite
 Double Edge Theatre
 DV8 Physical Theatre

Umetnici  
 Teo Adams
 Antonjin Artod
 Pina Boš
 Stiven Berkof
 En Bogart
 Volf Bovart
 Kejt Čempion
 Alan Klej

Centri za obuku  
 Circomedia
 Dell'Arte International School of Physical Theatre
 East 15 (BA Physical Theatre)
 L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq
 Headlong Performance Institute
 Pig Iron School for Advanced Training

Reference 

Пантомима