Станко Цајнкар
Станко Цајнкар (Савци код Љутомера, 25. септембар 1900 — Љубљана, 17. јануар 1977) био је писац, политички радник и теолог.

Биографија 
Рођен је 25. септембра 1900. године у Савцима код Љутомера. 

Студирао је на Теолошком факултету у Љубљани. Професор теологије у Марибору и Птују до 1941. године. Учествовао је у Народноослободилачкој борби. Био је председник верске комисије владе Народне републике Словеније. За посланика у Савезну народну скупштину изабран је 1946. године. Од 1947. ради на месту професора библијских знаности на Теолошком факултету у Љубљани чији је био дугогодишњи декан (1950—1966). Од 1950. ментор и 1969-1974. председник Ћирило-Методијског друштва словенских свештеника. 

Био је главни уредник ревије Нова пот (1950—1970) и одговорни уредник Богословног весника (1965—1973). Написао је више књижевних дела, есеја, чланака и теолошких расправа (укупно 270 радова). 

Умро је 17. јануара 1977. године у Љубљани.

Дела 
Избор из дела:
 У планинама (1940)
 Разговори (1942)
 Нојева барка (1945)
 Након повратка (1947)
 Крижнарјеви (1952)
 Словен из Петовије (1955)

Референце

Литература 
 

Рођени 1900.
Умрли 1977.
Југословенски политичари
Словеначки политичари
Југословенски књижевници
Словеначки књижевници
Теолози
Посланици Народне скупштине ФНРЈ (први сазив)