Elektrofilna adicija
U organskoj hemiji, reakcija elektrofilne adicije je reakcija adicije u kojoj se u hemijskom jedinjenju, π veza razlaže, a dve nove σ veze se formiraju. Supstrat reakcije elektrofilne adicije mora da sadrži dvostruku vezu ili trostruku vezu.

Pokretačka sila ove rakcije je formacija elektrofila X+ koji formira kovalentnu vezu sa elektronski bogatom nezasićenom C=C vezom. Pozitivno naelektrisanje X se prenosi na vezu ugljenik-ugljenik, čime se formira karbokatjon tokom formiranja C-X veze.

U koraku 2 elektrofilne adicije, pozitivno naelektrisani intermedijer se kombinuje sa (Y) koji je elektronski bogat i obično je anjon, čime se formira druga kovalentna veza.

Korak 2 je isti proces nukleofilnog napada prisutan u SN1 reakciji. Precizna priroda elektrofila i priroda pozitivno naelektrisanog intermedijera nisu uvek jasne i zavise od reaktanata i reakcionih uslova.

U svim svim asimetričnim reakcijama adicije na ugljenik, regioselektivnost je važna i često se određuje pomoću Markovnikovog pravila. Organoboranska jedinjenja daju anti-Markovnikovske adicije. Elektrofilni napad na aromatični sistem dovodi do elektrofilne aromatične supstitucije umesto reakcije adicije.

Tipične elektrofilne adicije 
Tipične elektrofilne adicije u alkene sa reagensima su:
 Reakcija dihalo adicije: -{X2}-
 Hidrohalogenacija: -{HX}-
 Reakcija hidracije: -{H2O}-
 Hidrogenacije: -{H2}-
 Reakcija oksimerkuracije: živa acetat, voda
 Reakcija hidroboracije-oksidacije: diboran
 Prinsova reakcija: formaldehid, voda

Reference 

 
Реакциони механизми