Александар Рагулин
Александар Павлович Рагулин (; Москва, 5. мај 1941 − Москва, 17. новембар 2004) био је совјетски и руски хокејаш на леду, касније краткотрајно и хокејашки тренер, који је током играчке каријере играо на позицијама одбрамбеног играча. Један је од најуспешнијих светских хокејаша по броју освојених медаља на међународним такмичењима, троструки је олимпијски победник и десетоструки светски првак са селекцијом Совјетског Савеза. Од 1963. носилац је признања Заслужни мајстор спорта Совјетског Савеза, члан је ИИХФ Куће славних хокеја на леду од 1997. и носилац Олимпијског ордена од 2001. године.

Један је од тројице идентичних близанаца Рагулин − Анатолиј Павлович (1941−2016) био је хокејаш, мајстор спорта и заслужни совјетски тренер и Михаил Павлович (1941), аматерски хокејаш, тренер флорбола и мајстор спорта.

Каријера 

Рагулин је играчку каријеру започео у екипи Химика у родном Воскресенску 1957. године и у клубу је остао све до 1962. када је прешао у редове московског ЦСКА. У дресу Московљана играо је све до окончања играчке каријере 1973. и са тим тимом освојио је чак 9 титула националног првака Совјетског Савеза (1963−1966, 1968, 1973−1973), те 5 узастопних титула победника Европског купа шампиона (1969−1973. године). У совјетском првенству одиграо је укупно 427 утакмица и постигао је 63 поготка.
 
За сениорску репрезентацију Совјетског Савеза играо је у континуитету током 13 сезона, а на међународној сцени дебитовао је на светском првенству 1961. на ком је совјетски тим освојио бронзану медаљу. За репрезентацију је у том периоду наступио у чак 239 утакмица (уз учинак од 29 постигнутих погодака). У три наврата је био члан совјетског олимпијског тима − на ЗОИ 1964. у Инзбруку, ЗОИ 1968. у Греноблу и ЗОИ 1972. у Сапороу − и у сва три наврата освајао је златне олимпијске медаље. Од укупно 10 наступа на светским првенствима на чак 8 првенстава освајао је титулу светског првака. На светском првенству 1966. проглашен је за најбољег одбрамбеног играча шампионата.

Године 1966. дипломирао је на Московском обласном педагошком институту, а по окончању играчке каријере радио је као тренер у дечијој школи хокеја московског ЦСКА. Једно кратко време, од 1983. до 1985. радио је и као тренер екипе СКА из Новосибирска која се у то време такмичила у совјетској трећој лиги. У последњим годинама живота радио је у друштву које је окупљало ветеране совјетског хокеја, али и као члан Канцеларије за физичку културу и спорт Председника Руске Федерације. Добитник је неколико високих државних одликовања.

Године 1997. постаје чланом Куће славних ИИХФ-а, 2001. награђен је олимпијским орденом, а од 2004. члан је и Куће славних руског хокеја на леду.

Види још 
 Репрезентација Совјетског Савеза у хокеју на леду
 Хокеј на леду на Зимским олимпијским играма 1964.
 Хокеј на леду на Зимским олимпијским играма 1968.
 Хокеј на леду на Зимским олимпијским играма 1972.

Референце

Спољашње везе 

 
 
 -{Биографија на сајту посвећеном историји совјетске репрезентације}-
 -{Олимпијска биографија на сајту -{sports-reference.com}-}-
 Биографија на сајту Музеја савременог руског спорта

Рођени 1941.
Умрли 2004.
Московљани
Совјетски хокејаши на леду
Руски хокејаши на леду
Совјетски хокејашки тренери
Руски хокејашки тренери
Хокејаши на леду на Зимским олимпијским играма 1964.
Совјетски олимпијци на Зимским олимпијским играма 1964.
Освајачи медаља на Зимским олимпијским играма 1964.
Хокејаши на леду на Зимским олимпијским играма 1968.
Совјетски олимпијци на Зимским олимпијским играма 1968.
Освајачи медаља на Зимским олимпијским играма 1968.
Хокејаши на леду на Зимским олимпијским играма 1972.
Совјетски олимпијци на Зимским олимпијским играма 1972.
Освајачи медаља на Зимским олимпијским играма 1972.
Освајачи олимпијских медаља у хокеју на леду
Освајачи златних олимпијских медаља за Совјетски Савез
Олимпијски победници у хокеју на леду
Светски прваци у хокеју на леду