Радиотерапија рака грлића материце
Радиотерапија рака грлића материце је примарна радикална зрачна терапија која се изводи применом спољашњег зрачења (које може бити транскутано и брахитерапије). Досадашња сазнања о усавршеним техникама зрачења, посебно оних заснованих на чешћој примени брахитерапије, говоре о побољшању у локалној контроли раста тумора односно смањењу стопе рецидива и продуженом преживљавању болесница.

Облици радиотерапије у лечењу рака грлића материце 
Радикала-дефинитивна радиотерапија
Ова врста радиотерапија, подразумева стандардне дозе транскутаног зрачења ранга 45‒50 Gy, испоручене фракционисано у дневним дозама,комбиновано са брахитерапијом, у 4‒5 сеанси и дозом од TD7Gy по сеанси обрачунатој у тачки А. Укупне радикалне дозе, за мале туморе (1 цм ‒ стадијум Iб1) су
ранга 75 Gy, до 80-90 Gy/ тачка А за више стадијуме. Дозе се могу ускладити са општим стањем болеснице, уз смањење дозе и палијативног ефекта зрачног третмана.
Транскутано зрачење
Транскутаним зрачењем, фотонским сноповима високих енергија (10 MEV), делује се на тумор, инфилтрисане параметријуме, регионалне лимфатике и захваћене суседне органе. 
Брахиотерапија
Брахитерапијом се извори јонизујућих зрачења, путем апликатора, доводе у непосредни контакт са тумором грлића материце, уз испоруку врло високе дозе зрачења у тумор и поштеду околних структура (бешика, завршног црева), што је основни фактор за локалну контролу болести. Најчешће се користи интракавитарна техника са апликацијом извора зрачења кроз вагину у тумор-грлић и утерус, ређе интерстицијална техника, са апликацијом игала у велике туморске масе са збрисаном регионалном анатомијом.  
Профилактична радиотерапија лимфних чворова
Када се врше зрачења пара-аорталних лимфних чворова примењује се профилактичка, стандардна доза од 45 Gy, која уз употребу напредних техника, може повећати и до 60 Gy код присутног увећања лимфних чворова (лимфаденомегалије). 
Напредне технике радиотерапије
Напредне технике, базиране на ЦТ или МР: конформална и ИМРТ (радиотерапија модулисаним интензитетом) као и ЦТ/МР базирана брахитерапија, омогућавају бољу поштеду здравих органа (танко црево, бешика, ректум) и повећање дозе.

Постоперативна радиотерапија 
Постоперативна радиотерапија регије оперативне ложе и регионалних лимфатика примарно смањује појаву локалног рецидива код групе болесница интермедијарног ризика (дубока инвазија строме, LVI, тумор > 4 цм), а код високоризичне групе (позитивне жлезде, параметријума и маргине) спроводи се удружено са хемиотерапијом конкомитантно. 

Постоперативну радиотерапију треба започети 3-5 недеља после операције, а укупна доза зрачења код ове врсте радиотерапије је ранга 60-65 Gy, а однос транскутане и брахитерапијске дозе одређује се према препорукама Америчког удружења за брахитерапију ().

Могући ризици неуспеха радиотерапије у лечењу рака грлића материце 
Повећани ризик од неуспеха терапије постоји код болесница које имају:
 метастазе у лимфним чворовима
 тумор велике запремине
 лоше опште стање и
 обострану захваћеност параметријума
 лоше опште стање
 ниске вредности хемоглобина.

Наиме сваки дан прекида радиотерапије повећава ризик за настанак рецидива за 1%.

Извори

Литература 
 Doroshow JH. Approach to the patient with cancer. In: Goldman L, Schafer AI, eds. Goldman's Cecil Medicine. 25th ed. Philadelphia, PA: Elsevier Saunders; 2016:chap 179.
 National Cancer Institute. Radiation therapy and you: support for people who have cancer. Updated May 2007.  Accessed June 30, 2016.
 Zeman EM, Schreiber EC, Tepper JE. Basics of radiation therapy. In: Niederhuber JE, Armitage JO, Doroshow JH, Kastan MB, Tepper JE, eds. Abeloff's Clinical Oncology. 5th ed. Philadelphia, PA: Elsevier Churchill Livingstone; 2014:chap 27.

Спољашње везе 

Онкологија
Радијациона терапија