Монада (филозофија)
Монада () Јединица. Недјељива, конститутивна јединица. Основа нематеријалног свијета и проста, посљедња честица цијелог свемира. Филозофски појам настао још код  античких филозофа старе Грчке који је први научно систематизовао и елаборирао Готфрид Вилхелм Лајбниц

Поријекло 
Појам из грчког језика. Означава јединицу- јединичност.

Тумачење по Ивану Клајну 

Монада је према  Питагори бројчана јединица, за Платона идеја, према  Ђордану Бруну атом, а  Лајбницу проста супстанцијална јединица од каквих је саздан цијели свемир.

Змачење по Малој просветиној енциклопедији 
У старој  хеленској филозофији монада означава јединственост као принцип бића.

Значење по Светиславу Марићу 
Монада је

О монади Опћа енциклопедија ЈЛЗ 
Монада је и по  овој енциклопедији „јединица“,  за Платона идеја, за Питагору и Еуклида број. Касније је у  Хришћанству Бог сматран монадом монада. То се схватање у Хришђанству задржало све до учења Ђордана Бруна који спаја питагорејско схватање монаде са  демокритовом идејом атома.  Лајбниц први развија систематско учење о монадама у свом дјелу  . Он, између осталог, тврди да је монада просто, супституцијално-динамично и материјално биће или центар сила, субјект доживљених стања. Монада стоји у одређеним односима  с другим монадама као и према цијелини свих монада; она “репрезентира“  и „одсликава“ универзум према својој „тачки гледишта“ и степену свијести....

Монада по Браниславу Петронијевићу 
По Лајбницовом сљедбенику, српском филозофу Браниславу Петронијевићу монада је појединачна свијест, недјељиво биће; њени атрибути  су свјесност и воља. Материја се састоји од релативно несвјесних атома- монада.

Референце

Спољашње везе 

Метафизички појмови
Питагорејство