Мигел Отеро Силва
Мигел Отеро Силва (26. октобар 1908 - 28. август, 1985), био је венецуелански писац, новинар, хумориста и политичар. Његови књижевни и новинарски радови су строго везани за друштвену и политичку историју Венецуеле. Пре успостављања демократије 1958. године, био је више пута присиљени на изгнанство.

Биографија 
Рођен је у Барселони, Анзоатеги (). Преселио се у главни град Венецуеле, Каракас у раној младости да студира на централном Универзитету Венецуеле грађевинарство. Током овог периода, у својим раним књижевним активностима, пише за часописе и новине, као што су Élite и Fantoches. Објављује и у другим универзитетским публикацијама,а улази и у свет новинарства.

Награде 
 Национална награда књижевности (1955, за роман Мртве куће)
 Национална награда за новинарство
 Члан венецуеланске Академије језика (1967)
 Међународна Лењин награда за мир (1979)

Библиографија 
 Вода и речно корито (Aqua y cauce (1937)) - песништво, 25 песама
 Елегија Корал за Андреса Елоја Бланка (Elegía coral a Andrés Eloy Blanco(1958))
 Праг (Umbral (1966))
 Грозница (Fiebre (1939))
 Мртве куће (Casas Muertas (1955))
 Бушотина број један (Oficina N° 1 (1961))
 Оноријева смрт (La Muerte de Honorio (1963))
 Кад желим да плачем, не плачем (Cuando quiero llorar no lloro (1970))
 Будаласте симфоније (Sinfonias tontas)
 Трапавко у паклу (Un Morrocoy en el infierno)
 Nebeske stvari (Las celestiales)
 Страна ограда (El cerado ajeno)
 Осам брбљарија (Ocho Palabreos)
 Фиренца, човечји град (Florencia, ciudad del hombre)
 Целокупна проза (Prosa completa (1976))
 Сабране песме (Obra poetica completa (1976))
 Сабрани хумористички записи (Obra humoristica completa (1976))
 Лопе де Агире, Принц Слободе (Lope de Aguirre, Príncipe de la Libertad (1979))
 Камен што беше Христ (La Piedra que era Cristo(1984))

Референце

Литература

Спољашње везе 
 Биографија Мигела Отеро Силва Приступљено 08.10.2016. године

Венецуеланци новинари
Рођени 1908.
Умрли 1985.
Венецуелански књижевници