Пасји стршак
Пасји стршак или копитница (lat. -{Mutinus caninus}-) пасји певац или псећа бестидница представља широко распрострањен таксон у Европи, Азији и на истоку САД. Расте по разним врстама претежно листопадних брдских шума обично на киселим теренима богатим трулим дрветом и хумусом. Много ређа у четинарским шумама. Релативно ретка врста која се појављује у малим групама од јуна до октобра. Сапрофитна врста. Према Правилнику о проглашењу и заштити строго заштићених и заштићених дивљих врста биљака, животиња и гљива спада у строго заштићене врсте на подручју Републике Србије.

Плодно тело 
Плодно тело се развија подземно, а на површини земље појављује се у облику јајета ширине до 3,5 cm беличасте боје, глатко и са видљивим мисцеларним кончићима (ризоидима) у основи. Спољашњи омотач (ендоперидијум) је желатинозан. Дозревањем јајета омотач пуца и из њега избија закривљена дршка висине до 10-12 cm са ушиљеном главом тамносмеђе жуте до наранџасте боје (личи помало на храстов жир) која се брзо превлачи слузавом масом пуном спора. Маса је тамномаслинасте боје и непријатног мириса. Дршка је беличасте боје, шупља и лако ломљива.

Микроскопија 
Споре код ове врсте су елиптичне и глатке 4-5 x 1,5-2,5 µm.

Отисак спора 
Отисак спора је маслинасто-зелене боје.

Сличне врсте 
Једина слична врста је северноамерички сродник Mutinus ravenelii који се у последње две-три деценије може пронаћи у Европи. Ипак Mutinus ravenelii је ружичасте боје са црвенкастим врхом.

Јестивост 
Није јестива осим док је у јајету.

Галерија

Сличне врсте 
Сличне врсте су Ganoderma tsugae и Heterobasidion annosum. Од прве се разликује по коензистенцији плодног тела које је дрвенасто, а не мекано и плутасто. Друга има више браон него црно плодно тело.

Референце

Литература 
 
 Gljive Srbije i zapadnog Balkana. Uzelac B. BGV Logic Beogad, 2009.
 Mushrooms. Phillips R. Macmillan London, 2006
 Koja je ovo gljiva? prepoznavanje, sakupljanje, upotreba.Flik M. Marso Beograd, 2010
 Atlas gljiva. Giuseppe P. Prosvejta Zagreb, 1997

Гљиве