Хајди Сантамарија
Хајди Сантамарија Кудрадо () (Виља Клара, 30. децембар 1922 — Хавана, 28. јул 1980) је била кубанска револуционарка и политичарка, која се сматра хероином постреволуционарнског периода Кубе. Учествовала је у нападу на касарне Монкада у граду Сантијаго де Куба, а напад је предводио Фидел Кастро, 26. јула 1953. године. Била је оснивачица Централног комитета Комунистичке партије Кубе и једна од првих жена које су приступиле тој партији. Учествујући у нападу на касарну Монцада, Хајди је међу релативно малом групом људи који су били укључени у сваку фазу Кубанске револуције, од њеног настанка, до његовог остварења.

Детињство и младост 

Рођена у кубанској провинцији Виља Клара, 30. децембра 1922. године. Њени родитељи били су шпански имиграти из Галиције, Јоакин Курадо и Абел Бенигно Сантамарија. Била је најстарија међу петоро деце, сестрама Аидом и Адом и браћом Абелом, Алдом. Похађала је само шест разеда школе, што није било неуобичајено због сиромаштва и тадашњих обичаја о ретком и кратком школовању жена. Ипак Хајди је из љубави према читању и учењу више пута ишла у шести разед, иако га је пре тога завршила. У школи се упознала са важним писцима, међу којима је и Хосе Марти, важна фигура кубанске књижевности и национални симбол независности.

Након што је покушала да постане медицинска сестра и након што је постала наставник за кратко време, Хајди је успела да се осамостали од своје конзервативне породице,  придруживши се њеном брату Абелу Сантамарији у граду Хавана почетком педесетих година. У Хавани је у то време почела да се сусреће са Абеловим пријатељима, међу њима и са Фидел Кастром.Хајди Сантамарија и Мелба Хернандез биле су једине две жене које су директно учествовале у нападу на касарне Монсада, 26. јула 1953. године.И након 26. јула 1953. године, Хајди је била укључена у велики број акција које су се одвијале. Учествовала је у транспорту оружја, прикључила се покрету Покрету 26. јул, организовала и помагала у састанцима лидера те партије.

Револуцијске и постреволуцијске активности 

Након учествовања у нападу на касарне Монсада, Хајди је завршила у затвору, где је психички и физички малтретирана, како би одала остале учеснике тог напада и друге битне ствари. Након пиштања на слободу, помогла је да се поново оснује Покрет 26. јул и придружила се герилама које су водили Фидел Кастро и Че Гевара. Била је члан женског батаљона, који је основао Фидел Кастро, 4. септембра 1958. године.

Након Кубанске револуције, 1959. године основала је културну институцију Casa de las Américas и била њен директор две деценије. Та институција је пружала подршку  радовима латиноамеричких одметника и постоји и данас. Институција је промовисала књижевност, донела иновативну музику, сликарство и позориште кубанском народу. Њена подршка уметности и њена преданост духу револуције помогле су јој да упозна велики број уметника из целе земље, којима је између осталог и помагала.

Приватни живот и смрт 

Удала се за Арманда Харта и са њим имала двоје деце, кубанског писца Селија Харта и Абела Харта. Заједно са својим супругом помогла је великом броју деце, а управљали су и сиротиштем. Хајди је била склона депресији, а након две деценије брака, развела се од свог супруга Арманда Харта.Починила је самоубиство 28. јула 1980. године у свом дому.Догађаји за време Кубанске револуције оставили су неизбрисив траг на психу Хајди, а она је током тог периода изгубила велики број драгих људи, што је довело до њеног лабилног психичког стања.

Референце 

Рођени 1922.
Умрли 1980.
Револуционари
Жене борци
Самоубице
Кубански политичари
Учесници Кубанске револуције