Модрикача
Модрикача () је јестива гљива. Најчешће се налази и у четинарским и у листопадним шумама са дубљим слојем иглица, односно лишћа. На голој земљи узалуд је тражити. Расте у скуповима, често и у круговима. То је једна од најчешћих гљива у нашем пордучју, често и у енормним количинама.

Клобук 
Клобук је величине 7-18 cm, јастучасто испупчен, па све спљоштенији, понекад и удубљен, са плитком и широком избочином. Руб је дуго подврнут, касније готово изравнат, често валовит или жљебаст. Кожица је глатка (тек под лупом слабо попрашена), може се згулити и веома је танка. Млађи клобук је плавољубичаст, лила или чак блиједолико ружичаст, односно боје меса, затим постаје све више смеђ, и то почевши од тјемена према рубу, у тону тамније.

Листићи 
Листићи су са ужим јарком прирасли, понекад наоко равни, танки, густи, широки 5-7 милиметара. Оштрице су у млађих цијеле, у старијих зупчасте или нагризене, истобојне су тј. Плавољубичасти, живље и редовитије него клобук. Старије иблјеђују у глиненосмеђе тонове.

Отрусина  
Отрусина је кремружичаста.

Стручак 
Стручак је 5-10/1-3 cm, ваљкаст, према дну мало дебљи, понекад готово булбозан. Љубичаст је, преко тога бијело прашњав (тај свијетлији слој може се прстом скинути)  и поглавито, у горњој половици уздужно испруган, чак и изрбаздан. Кора је влакнаста и тврда, језгра спужвасто-мека, поготову при дну, које се често расипа.

Месо 
Месо је сивкастобијело, но већином прожето љубичастим, а са старењем посмеђује, доста водњикаво и код старијих често проводњено; некад дебље, некад тање, еластично-меко. Благог је укуса, сложеног мириса: на кексе, љубичице и свјеже резано дрво, и тада угодно – но у нашим крајевима се јавља једна четинарска раса која мирише на оштро на прашину.

Јестивост 
Модрикача је укусна, ароматична и издашна. Прија на све могуће начине. Изванредно се лако и суши.

Сличне врсте 
Неке нејестиве љубичасте копренке могу јој доста наликовати, но све оне имају копрену која на стручку оставља барем неколико влакана што посмеђе од отрусине.  Лажна модрикача (-{Lepista sordida Fr.}-), лоших конзумних квалитета, мања је, расте већином у грмовима и на згариштима, има прљаво сивосмеђе тјеме, тамније од остале површине. Такође има и лош мирис. Љубичаста модрикача (var. -{Iilaceus Quel}-), има уједначено тамнољубичаст клобук и знатно је мања. Смеђа модрикача (var. -{tridentinus Sing}-), има, напротив, и млада и старија потпуно смеђ клобук. И ови варијетети су јестиви.

Референце 

Clitocybe
Јестиве печурке