Заједнице, региони и језичке области Белгије
Краљевина Белгија је федерална држава коју чине три заједнице, три региона и четири језичке области.

Језичке области су успостављене Другим Гилсоновим актом, који је ступио на снагу 2. августа 1963. године. Подјела на језичке области, укључена је у Устав Белгије 1970. године. Кроз уставне реформе седамдесетих и осамдесетих године 20. вијека, регионализација унитарне државе довела је до тростепене федерације: створене су федерална влада, регионалне владе и владе заједнице, компромис створен како ми смирио језичке, културне, друштвене и економске тензије.

Схематски преглед 

Овај схематски преглед је заснован на федералној структури Белгије која је дефинисана првим чланом Устава Белгије.

Сваки од ових ентитета има своју скупштину и владу (за федералну државу и федералне јединице) или имају свој савјет и извршни колеџ (за покрајине и општине). Ентитети означени искошеним словима немају своје институције: окружења немају јер су чисто административна јединице, језичке области немају јер су дефинисане на језичком режиму општина и Фламански регион јер његове надлежности остварају Фламанска заједница.

Подјела земље 

Три заједнице су:
 Фламанска заједница холандског говорног становништва
 Француска заједница француског говорног становништва
 Њемачка говорна заједница њемачког говорног становништва

Три региона су:
 Регион главног града Брисела
 Фламански регион
 Валонски регион

Четири језичке области су:
 Холандска говорна област
 Француска говорна област
 Њемачка говорна област (која има посебне језичке олакшице за говорнике француског језика)
 Двојезичка област главног града Брисела

Сви ови ентитети имају географске границе. Језичке области немају канцеларије или овлашћења и постоје дефакто као географски обрасци и служе само за објашњење подјеле овлашћења. Институције заједница су подједнако географски одређене. Белгијске заједнице се званично не односе на непосредне групе људи, него на посебне политичке, језичке и културне надлежности земље. У Белгији нема поднациналних јединица.

Наиме, све заједнице имају прецизно и законито успостављена подручја у којима се вршити своје надлежности: Фламанска заједница има законска овлашћења (за надлежности заједнице) само у холандској говорној области (која се поклапа са Фламанским регионом) и двојезичкој области Региона главног града Брисела (која се подудара са називом региона); Фламанска заједница аналогно има овлашћења само у Француској језичкој области Валонског региона и Региону главног града Брисела и Њемачки говорни регион у Њемачкој језичкој области, која је мали дио покрајине Лијеж у Валонском региону на граници са Њемачком. 

Уставне језичке области утврђене су службеним језицима у њиховим општинама, као и географске границе институција оснажених за одређена питања:

Иако би то довело до постојања седам скупштина и влада, када су Заједнице и Региони створени 1980. године, фламански политичари одлучили су званично спојити Фламански регион са Фламанском заједницом, са једном скупштином, једном владом и једном администрацијом, која остварује надлежности региона и заједнице, иако фламански парламентарци из Региона главног града Брисела не могу гласати о надлежностима Фламанског региона; тако да у холандској језичкој области постоји једно јединствено институционо тијело скупштине и владе овлашћено за сва питања осим за федерална и посебна општинска питања. Док Валонски регион и Француска заједница имају засебне скупштине и владе, чланови Скупштине Фламанске заједнице доводи су чланови француски говорници Валонске скупштине и Скупштине Региона главног града Брисела и министри Валонске владе често обављају дужности и министара у Влади Француске заједнице.

Даља подјела 

Фламански регион и Валонски регион се састоје од по пет покрајина. Регион главног града Брисела није покрајина и не садржи ниједну покрајину. Ова три региона су даље подијељени на 589 општина, које се генерално састоје од по неколико подопштина. Ове подопштине су у прошлости биле независне општине, али више немају никакву службену сврху.

Мање поднационалне јединице укључују унутаропштинске округе (које тренутно постоје само у Антверпену), административне, изборне и законске округе, полицијске округе, као и нове унтаропштинске полицијске зоне (нижег степена од полицијских округа).

Надлежности 

Федерална држава задржава значајно „заједничко насљеђе”. Ово укључује судство, одбрану, савезну полицију, социјално осигурање, јавну дуг и друге аспекте јавних финансија, нуклеарну енергију и предузећа у државном власништву (као што су Белгијске жељезнице које су заправо изузетак регионализације саобраћаја; Поштанска служба која је била федерална, али је приватизована). Држава је одговорна за обавезе Белгије и њених федерализованих институција према Европској унији и Организацији Сјеверноатлантског споразума. Она управља значајним дијеловима јавног здравства, унутрашњих послова и спољних послова.

Заједнице остварују надлежности само унутар језичко одређених географских граница, изворно оријентисаних према језику појединаца из Заједнице: култури (укључујући аудиовизуелне медије), образовању и употреби одговарајућег језика. 

Региони имају овлашћења у пољима повезаним са својом територијом у најширем значењу термина, која се тичу економије, запошљавања, пољопривреде, водне политике, становања, јавних радова, енергетике, саобраћаја, животне средине, планирања градова и земље, очувања природе, кредитирања и спољних трговинских односа. Они надзиру покрајине, општине и комунална предузећа.

У неколико поља, различити нивои имају свој властити став о специфичностима. О образовању на примјер, аутономија Заједница не укључује одлуке о обавезном аспекту, нити одређује минималне услове за додјелу квалификација, које остају питање федералне власти. Сваки ниво може бити укључен у научна истраживања и међународне односе везане за своја овлашћења.

Заједнице

Напомене

Референце 

 
Језици Белгије
Административна подела Белгије
Административна подела европских држава