Алма Карлин
Алма Ида Вилибалда Максимилиана Карлин  (Цеље, 12. октобар 1889 — Цеље, 14. јануар 1950) била је словеначка песникиња, етнограф, колекционарка, писац, путописац и теозоф .

Биографија 

Рођена је 12. октобра 1889. године у Цељу, од оца словенца, Јакоба Карлина, мајора у аустроугрској војсци и мајке Вилибалди Карлин, учитељице у женској школи у Цељу. Отац јој је преминуо 1898. године од рака јетре, од које је боловао осам година.

Као и већина људи из Цеља, Алма је у то време говорила и писала немачким језиком, који је био главни језик Аустругарске, док се словеначким језиком слабо користила. Од малиих ногу показала је занимање за музику, цртање и за учење страних језика.

Образовање 

Након завршетка основне школе у Цељу, средње образовање завршила је у Грацу, а одатле отишла у Лондон где је 1913. године студирала енглески, француски, латински, француски, италијански, норвешки, дански, руски и шпански језик.

Путовање светом 

На почетку Првог светског рата морала је да одлази у Шведску и Норвешку јер је била непожељна као грађанка Аустроугарске у Лондону. Године 1918. након завршетка рата, вратила се у Цеље, где је основала школу страних језика, а након тога одлучила да путује широм света. Пре сваког путовања, изучавала је земљу коју ће обићи, а највише културу, географију и историју тих земаља. 24. новембра 1919. године почело је њено путовање светом, у родно Цеље вратила се тек 1928. године, а након тога добила визу за путовање у Јапан, коју је дуго чекала. Након тога путовала је по Јужној и Северној Америци, на Далеки исток, острва Пацифика, у Аустралију и Азију. О својим путовањима и доживљајима писала је у часописима и ревијама, укључујући и цељанске новине, као и за велики број немачких часописа.

Била је дугогодишњи етнограф и колекционар. Већину предмета коју је прикупила на својим путовањима слала је кући, а они се данас чувају у Покрајинском музеју у Цељу.

Њено последе велико путовање било је у Индију, из које се у Цеље вратила у јануару 1928. године.

Други светски рат 

Након окупације Југославије 1941. године, ухапшена је и требало је да буде протерана у Србију, али је пуштена након интервенције утицајних немачких пријатеља. 
Као чувени противник нацизма, придружила се партизанима у страху од Гестапоа у августу 1944. године, а надала се да ће преко њих стићи до Енглеске, где је планирала да побегне у јеку рата. Ипак, са партизанима је стигла само до Далмације, одакле се након рата вратила у Цеље.

Дела 

Према досадашњим сазнањима, Алма Карлин је објавила двадесет и четири књиге, више од четврдесет прозних романа, велики број чланака, песама, бележака и цртежа. Своја дела углавном је писала на енглеском и немачком језику.

Највећи и најзначајнији број радова - путописних књига, романа, етнолошких и теозофских радова, објавила је у периоду од 1928. до 1938. године, а 22 књиге објавила је у периоду од 1921. до 1927. године у различитим издавачким кућама, у Немачкој, Енглеској, Финској и Швајцарској. Неке од ових књига су штампане и у преко 80.000 примерака, а преведене су на енглески, француски и фински језик.

Њени радови су били изузетно цењени у Средној Европи, а многа њена предавања била су изузетно посећена. Неке од њених књига илустровао је сликар из Цеља, Август Фридерик.

Од великог броја њених записа издате су три текста : Der Transport, Der Kampf mit dem Ortsgruppenführer Ewald Wrentschur in Bei den Partisanen, која су у једној целини објављена 2007. године и преведена на словеначки језик, под насловом Моје изгубљене тополе .

Године 2009. снимљен је документарни филм о њеном животу који се зове Алма М. Карлин: Усамљено путовање. Алму је играла глумица Вероника Дролц, а филм је режирала Марта Фрелих.

По сценарију Маријана Пушавца, 2015. године, Јакоб Клеменчић је одрадио стрип Alma M. Karlin: Svetovljanka iz province: Življenjepis v stripu.

Библиографија 

Романи : 
 Malik, 1932
 Samotno potovanje, 1969
 Roman o potopu celine, 1936
 Moj mali Kitajec: roman iz Kitajske, 1921
 Mistika Južnega morja]], 1931
 Nabobova stranska žena, 1937

Новеле : 
 Mala Siamka, 1937
 Najmlajši vnuk častitljivega I Čaa: novela iz Kitajske, 1948
 O Joni San: Japonske novele, 2006

Приче : 
 Kupa pozabljenja: dve zgodbi, 1938 
 Zmaji in duhovi, 1996
 Mala pomlad: tri zgodbe, 1937
 Mesečeve solze: zgodba iz Peruja, 1935
 Štiri dekleta v vetru usode: Zgodba z Južnega morja, 1936, 1939, 1943 
 Svetlikanje v mraku, 1999

Путописи : 
 Doživeti svet, 2006

Драмска дела : 
 Kringhäuslerjevi: drama v treh dejanjih, 1918

Остала дела : 
 Kot ujetnica pri lovcih na glavo na Novi Gvineji, 1960
 Modri mesec, 1997
 Smrtonosni trn, 2006
 Angel na zemlji, 1998
 Doživeti svet, 2006
 Urok Južnega morja: tragedija neke žene , 1930, 1996 
 Into-Yo-Intec, 1934
 Popotne skice, 1997
 Pod košatim očesom, 938
 Moji zgubljeni topoli, 2007

 Смрт 

Преминула је 14. јануара 1950. године у 60. години живота од рака дојке и последица туберкулозе, у родном Цељу. По њеној жељи, сахрањена је у Штору на гробљу у насељу Светина.

 Референце 

 Литература 
 Šelih, Alenka. Pozabljena polovica: Portreti žensk 19. in 20. stoletja na Slovenskem. Љубљана , 2007.
 Jakob Klemenčič in Marijan Pušavec. Alma M. Karlin: Svetovljanka iz province: Življenjepis v stripu. Љубљана, 2015.
 Barbara Trnovec. Kolumbova hči: Življenje in delo Alme M. Karlin. Цеље: Покрајински музеј, 2015, претходна издања 2006, 2009, 2011.

Рођени 1889.
Умрли 1950.
Цељани
Словеначки књижевници
Словеначки песници
Путописци
Умрли од рака
Жене у књижевности