Јожеф Нађ (уметник)
Јожеф Нађ (Кањижа, 1957) српски је позоришни уметник мађарског порекла. Вишеструко награђивани уметник, аутор је више десетина представа и перформанса. Сматра се једним од најбољих светских кореографа, плесача и редитеља.

Биографија 
Рођен је 1957. године у Кањижи (Војводина, Југославија, сада Србија). Од раног детињства исказује уметничке склоности, црта, тренира рвање, свира хармонику, игра фудбал и шах и на крају се опредељује за сликарство. Уписује средњу сликарску школу у Новом Саду, а након тога одлази на универзитет у Будимпешту, где проучава историју уметности и музике и посвећује се изражавању покрета, глуме и позоришта. Године 1980. одлази у Париз код значајних и светски познатих уметника Марсела Марсоа и Етјена Декруа ради наставка усавршавања. Истовремено се бави и изучавањем савременог плеса који је тада доживљавао процват у Француској и прати часове Ларија Леонга и Ива Касатија. Такође истражује и узучава Тај чија, бутоа и плеса додира (са Марком Томпкинсом), затим од 1983. почиње да проучава уметност покрета (у Француској и у Мађарској), и учествује као извођач, у делима Сидонија Рошона (Згужвани папир, 1984), Марка Томпкинса (Човек издаје, 1985), Катрин Дивере (Судија отмености, 1988) и Франсоаа Вереа (Позоришне илузијеи Ла, поруџбина ГРЦОП-а, 1986).
Године 1986. формира сопствену трупу, Позориште ЈЕЛ („јел” значи „знак” на мађарском) са којом припрема своју прву представу, Пекиншку патку, коју представља 1987. у Позоришту Бастиља, и која ће већ од следеће сезоне бити представљана у Позоришту града (-{Théâtre de la Ville}-) у Паризу. Већ тада је аутор тридесетак дела и перформанса. Године 1982. Јожеф Нађ престаје да црта и слика да би се посветио плесу. Цртежу и слици вратиће се тек неких петнаестак година касније. Међутим, 1989. почиње да фотографише, и фотографијом се без прекида бави све до данас. Почев од 1996. његове графике и пластична уметност – скулптуре инсталације, цртежи, фотографије – најчешће замишљени као циклуси или серије, редовно се појављују на изложбама у галеријама или позориштима.

Године 2006. Јожеф Нађ је „Уметник сарадник” 60. фестивала у Авињону: представља Асобу у простору Почасног улаза (-{Cour d`Honneur)}-) Папске палате на отварању Фестивала, као и перформанс у сарадњи са сликаром Микелом Барселом, -{Paso doble}-, у Целестинској цркви. Од 1995. Јожеф Нађ је директор Кореографског националног центра у Орлеану.

Сценска остварења 
 1987 – Пекиншка патка
 1988 – 7 кожа носорога
 1989 – Смрт владара
 1990 – Цомедиа темпио
 1992 – Орфејеве лествице
 1994 – Woyzeck или скица вртоглавице
 1995 – Анатомија дивљачи
 Крик камелеона (поруџбина Националног центра циркуских вештина)
 1996 – Хабакукови коментари
 -{Woyzeck}- или скица вртоглавице (нова верзија)
 1997 – Ветар у торби
 1999 – Мали јутарњи псалм (кореографија за Доминик Мерси, у оквиру Суштине ствари на Фестивалу у Авињону)
 Будни људи
 Време узмицања
 2001 – Филозофи
 – Мали јутарњи псалм (дужа верзија)
 2002 – Дневник незнанца
 2003 – Нема више небеског свода (поруџбина из Позоришта Видy-Лаусанне Е.Т.Е.)
 – Мађарска ноћ/Еден (перформанс)
 2004 – Сунчане прашине
 2005 – Последњи пејзаж
 2006 – Азоби
 2006 – -{Paso doble}- (перформанс)
 2006 – Пејзаж после олује (нова верзија Последњег пејзажа)
 2008 – Између чинова
 2008 – Sho-bo-gen-yo (перформанс)
 2009 – Итд., итд. (перформанс)
 2009 – Гаврани (перформанс)
 2010 – Гаврани (перформанс – дужа верзија)
 2010 – -{Cherry-Brandy}- (остварење припремљено за Међународни фестивал позоришта „Антон Чехов”, у оквиру „Године Француска-Русија 2010”)

Награде 
 Награда критике Фестивала Мимос 1995. (-{Périgueux}-) за представу -{Comedia tempio}-.
 Прва награда публике на 32. фестивалу БИТЕФ у Београду, 1998. за -{Woyzeck}- или скица вртоглавице.
 Прва награда критике -{Danza&Danza}-, Италија сезона 1996/1997. за Хабакукове коментаре.
 Прва награда публике и критике за режију на Међународном фестивалу позоришта „Месс” у Сарајеву, 1998, за Ветар у торби.
 „Златна маска” за најбољу инострану представу изведену у Русији за 2000. годину за Ноћобдије.
 Велика награда критике 2001-2002 – Листа награђених у области плеса Професионалног синдиката позоришне, музичке и плесне критике за Филозофе и Мали јутарњи псалм.
 „Златна маска” за најбољу инострану представу изведену у Русији за 2002. годину за -{Woyzeck}- или скица вртоглавице.
 Године 2002. Јожеф Нађ постаје „Витез реда уметности и књижевности” за допринос и ширење уметности својим делима у Француској и у свету.
 Године 2005. Француска асоцијација за уметничко деловање (Министарство иностраних и европских послова) додељује Нађу „Пасош ствараоца без граница”, чиме се наглашава међународна димензија његовог рада и одаје признање целокупном стваралаштву и значају његовог ширења у иностранству.
 Награда за кореографију 2005. Удружења позоришних писаца и композитора за целокупно стваралаштво.
 -{VIII Prix Europa}-/Нове позоришне реалности – додељена у Торину, јуна 2006, за целокупно стваралаштво.
 -{Premis Fad (Foment de les Arts Decoratives) Sebastia Gash International 2006 d`Arts Parateatrals}- у Барселони за Paso doble.
 Награда Политике на фестивалу БИТЕФ 2011. године.

Референце

Спољашње везе 
 Miquel Barceló i Jožef Nadj: Paso doble трејлер перформанса
 Jožef Nađ: Plesač od zemlje, магазин Нова Мисао

Рођени 1957.
Кањижани
Мађари у Србији
Српски глумци
Српски сценаристи
Српски позоришни редитељи
Српски професори
Српски кореографи
Бивши студенти Универзитета уметности у Београду