Дијалекти каталонског језика
Дијалекти каталонског језика имају релативну униформност, посебно у поређењу са осталим романским језицима; та униформност се одражава у вокабулару, сематици, синтакси, морфологији и фонологији. Међусобна разумљивост између дијалеката је веома висока, процјењује се у распону од 90% до 95%. Једини изузетак је изоловани идиосинкратички алгерски дијалекат.

Преглед 

Године 1861, лингвистичар Мануел Мила и Фонталас каталонски језик је подијелио на два главна дијалекта: западни и источни. Најочигледнија фонетичка разлика је у ненаглашеним -{a}- и -{e}-, који су се у источним дијалектима спојили у /ə/, док у западним дијелтима остају раздвојени као /a/ и /e/. Постоји још неколико разлика у изговору, вербалкој морфологији и вокабулару.

Западни католонски обухвата два дијалекта: сјеверозападни и валесијански; источни каталонски обухвата четири дијалета: средишњи, балеарски, сјеверни и алгерски. Сваки дијалекат се даље може подијелити на наколико поддијалеката.

Постоје два говорна стандарда за језике засноване на источним и западним дијалектима:
 У Каталонији, Институт за каталонске студије регулише говорни стандард заснова на средњокаталонском, који има највећи број говорника и говори се у густо насељеном подручју покрајине Барселоне, источној половини покрајине Тарагона и у највећем дијелу покрајине Жироне.
 У Валенсији, Језичка академија Валенсије примјењује Фарбанове смијернице на валенсијански варијетет и регулише алтернативни говорни стандард заснован на јужноваленсијанском поддијелекту. Упркос томе што има мање говорника него средњоваленсијански поддијалекат, јужноваленсијански је био под мањим утицајем шпанског језика. Говори се на југу и сјеверу покрајине Валенсије и великом дијелу покрајине Алакант, у градовима као што су Гандија, Алкој и Хатива.

Бројнији говорници каталонског језика од Валесијанаца су само Каталонаци, што значи да Валесијанци чине прибложно трећи укупног броја говорника каталонског. Стога, у смислу језичког сукоба, признање и поштовање двоструког стандарда, као и дуалне каталонско-валенсијанске деноминације, смирује напете средишњо-периферне односе између Каталоније и Валенсијанске Заједнице.

Референце

Литература 

 
 
 
 
 
 
 

 
Каталонски језик