Убиство породице Чечавац
Убиство породице Чечавац је злочин који су у ноћи између 15. и 16. новембра 1991. године, у улици Николе Демоње бр. 72 у Борову Насељу у Вуковару, починили припадници Збора Народне Гарде Републике Хрватске. Убиство породице Чечавац по свом карактеру је слично Убиству породице Зец у Загребу (7. децембра 1991) и убиству породице Олујић у жупањском селу Церна (17.2.1992) само што није добило толику медијску пажњу.

Злочин 

Улица Николе Демоње налази се у вуковарској четврти Борово Насеље а од почетка борбених дејстава па све до 18. новембра 1991. била је под контролом хрватских снага.  Овде је између осталог био и штаб ЗНГ, а мештани српске националности трпели су бројне претње, узнемиравања и претресе те је њихов живот био веома отежан. Према подацима хрватских извора али и на основу изјава преживелих Срба, хрватски војници - припадници Збора Народне Гарде, заузели су тих новембарских дана 1991. године неколико кућа у овој улици одакле су често отварали ватру, при чему су целу улицу претворили у борбену линију. Злочин у овој улици је био само део шире кампање етничког чишћења  које су спровеле хрватске снаге будући да је у том периоду на више локација у Боровом Насељу и Вуковару ликвидирано преко 50 српских цивила.

Хрватски војници су тада дошли до породичне куће породице Чечавац, опљачкали је и демолирали а потом на улазу у подрум поубијали су све који су се ту скривали. Цивили су убијени хицима из ватреног оружја из непосредне близине. У овом злочину окрутно су убијени Мирослав Чечавац (рођен 14. марта 1966. године), његова супруга Слађана (1972) и син Горан Чечавац, стар годину и по дана. Заједно са њима су убијене и њихове комшије које су се склониле код њих привремено: Ана Новаковић (рођена 1950), Илинка Милошевић (рођена 1959) и њен син Бранимир (рођен 1981). Ови цивили су месецима трпели узнемиравања и претње, а један од разлога је осим њихове националне припадности била и чињеница да су се њихови блиски рођаци борили на страни ЈНА и били са друге стране линије.  ТВ репортери и новинари забележили су камерама извлачење тела ових цивила из подрума и породичних кућа које су биле опљачкане а на њима су били исписани усташки графити.  Тела убијених српских цивила је по извлачењу из подрума снимила и италијанска новинарка Милена Габанели која је осудила злочин хрватских снага.

Истог дана, у суседној кући у улици Николе Демоње у бр. 74 у Вуковару , припадници ЗНГ су убили девет српских цивила, међу којима и четворочлану породицу Павловић. Милица Трајковић која је једина преживела масакр тако што се сакрила у подруму, испричала је да су хрватски војници наредили цивилима да напусте подрум након чега су их све поубијали у дворишту.

Извештаји патолога 

Тим патолога на челу са истакнутим др Зоран Станковићем утврдили су како су чланови породица Чечавац, Милошевић и Новаковић убијени ватреним оружјем из непосредне близине а тела Горана Чечавац и Бранимира Милошевића су била изрешетана и имала су прострелне ране по целом телу. Такође, патолози су утврдили како су оба дечака на глави имале улазне и излазне ране од метака. Др Зоран Станковић више пута је у својим јавним говорима, на трибинама и током гостовања истицао како је злочин у Улици Николе Демоње једна од најтрауматичнијих сцена коју је доживео током вишедеценијске каријере и редовно је јавно захтевао од хрватских институција да се овај злочин процесуира а починиоци приведу правди.

Судски процеси 

Првостепеним пресудама Војног суда у Београду број I К-112/92 од 26. јуна 1992. и I К-108/92 од 14. јула 1992. године и другостепеним Врховног војног суда број II К-259/92 од 29. децембра 1992. и II К- 260/92 од 24. новембра 1993. правоснажно су осуђени припадници ЗНГ из вуковарских приградских насеља Борово насеље и Борово Село: Мартин Саблић,  Зоран Шипош, Никола Ћибарић, Јуре Марушић, Анте Врањковић, Бартол Домазет, Славко Мађаревић, Мирко Филковић, Зденко Штефанчић, Мира Дунатов и Дамир Сарађен, сви због кривичног дела ратног злочина против цивилног становништва – због тога што су по кућама и склоништима поменутих насеља злостављали и на крају ликвидирали цивиле српске националности. Дана 14. августа 1992. у Неметину је извршена размена "Сви за све " и тада су у размену отишли сви заробљени припадници ЗНГ, па и они процесуирани пред војним судовима у СФРЈ и СРЈ. Тако је упркос изјавама сведока и бројним доказима овај злочин остао процесуиран али некажњен.

Види још 
 Убиство породице Олујић
 Убиство породице Зец
 Убиство породице Рокнић

Извори 

Ратни злочини током ратова на територији бивше Југославије (1990—1999)
Историја Вуковара
Рат у Хрватској
Жртве Рата у Хрватској
Злочини над Србима
Покољи
Вуковарци
1991.
Убиства