Det mest oppsiktsvekkende er ikke bare at i mange av sakene er entenØivind Bergh eller Kristin Biesse Bruun en av partene. Men også at avgjørelsene i alle deres saker (NB! Med ulike motparter) ligner hverandre mistenkelig. Felles for de to gjengangerne i domstolene er advokatene Bjørnar Håland, avdøde og Jon Wessel Aas. Enten som prosessfullmektig eller rådgiver og markant støttespiller på sosiale medier. Det er måten retten har beskrevet partene og konflikten som er påfallende i sakene. Øivind Bergh Jeg har lamslått fulgt biolog, havforsker og tidligere professor Øivind Bergh ved Havforskningsinstituttet i Bergen på sosiale medier i noen år. Den 56 år gamle bergenseren har fått kallenavnet «lakseprofessoren» av sine motdebattanter. Bergh legger for dagen en bøllete oppførsel av de sjeldne på sosiale medier. Hans totale mangel på folkeskikk og fravær av respekt for andre mennesker og andres meninger er eksepsjonell. Han hudfletter sine meningsmotstandere med et bredt sortiment av fargerike skjellsord. Som oftest er han rasende i kommentarfeltet når han fordømmer og advarer mot høyreekstreme, vaksineskeptikere, barnevernshatere og øvrige uidentifiserbare tanker om statlige styringsformer. For enkelthetens skyld har Bergh og advokatene laget en sekkepostbetegnelse på uakseptabel tankevirksomhet han blir krenket av: Konspirasjonsteorier fra konspirasjonsteoretikere. For å forstå hvordan ubehøvlet oppførsel kunne vinne frem i en rettssak mot en sindig og jordnær person som Tore Krudtaa, er uforståelig selv for en bestemor. En utenforstående som ikke kjenner noen av partene har gjort en liten analyse av dommen. Det er en som ikke kjenner sosiale medier, og heller ikke er jurist. Altså–har ikke noe slags forhold til innhold, plattform eller personer. Men som har en god forståelse for hva en dom skal inneholde og hvilke rettsregler som skal følges. Som tilslutt skal fremkomme forståelig i en rettsavgjørelse. Enrique Perez-Terron har pekt på noen av rettens vurderinger opp mot krav til hva en dom skal inneholde. Han har tidligere postet dette i kommentarfeltet til Tore Krudtaa’ s blogg Justismordet og rettsfarsen (husk at en dom alltid har fire deler, en innledende oversikt, hver av partenes anførsler, og til sist dommerens/dommernes vurdering. Når partenes anførsler gjengis, vil også deres eventuelt uriktige eller urimelige anførsler gjengis, men her er altså rettens vurdering): «Krudtaa har dessuten linket til sider som inneholder en rekke artikler som dypest sett har et antisemittisk opphav. Det er vist til artikler som gjelder Bilderberger-gruppen, Rotschildfamilien, osv» Jeg tenker at dommeren her forveksler SIDE med NETTSTED. Sikter retten til at forfatterne av disse artiklene er antisemittiske, eller mener han at de tankene som uttrykkes har slektskap, kanskje har utviklet seg over tid og over et persongalleri, av antisemittiske tanker? Jeg finner det kritikkverdig at en norsk domstol legger til grunn så diffuse «fakta». For at et faktum skal kunne fungere som grunnlag for en rettsanvendelse, må det være et bestemt faktum. Altså et konkret faktum. Hvordan falsifiserer man rettens utsagn her? Jeg er ikke jurist, men jeg mener det må være, og er det ikke det, så må det bli (ved lovendring), en saksbehandlingsfeil når faktum er så svevende i sitt innhold at det ikke lar seg falsifisere. I det aller minste skulle retten ha påvist minst én artikkel fra hvert nettsted, som oppfyller de kriteriene han legger til grunn som faktum. Nå leser jeg videre i morgen, og er spent på om retten drøfter om du (Krudtå) visste at disse nettstedene førte slike artikler. For det er jo spørsmål om sannhetsbevis, Retten skal da ta stilling til om det var sant at du var antisemitt osv, ikke om Bergh hadde unnskyldning for å tro det. Det slår meg at her har vi kanskje et annet eksempel på noe jeg mener er riv ruskende galt i rettsvesenet. Det heter seg at man skal ha mulighet til å gjøre seg kjent med motpartens beviser på forhånd, slik at man har god anledning til å utarbeide en kontradiksjon. Men slik rettssaker gjennomføres her på berget, er dette en dårlig vits, særlig når det gjelder vitnebevis. «Selv om det ikke kan kreves at man går god for alt som står på nettsteder man linker til, må det kunne forventes at man har en viss oversikt over hva som er hovedtendensen på slike nettsteder, når man linker så massivt til dem som Krudtaa har gjort. Etter rettens oppfatning er det dessuten åpenbart at en analyse av en mulig sammenheng mellom høyreekstreme standpunkt og alternativmedisin/vaksinekritiske holdninger, slik Bergh har foretatt, er legitim og ligger innenfor ytringsfriheten.» Hvorfor må det kunne forventes? Om Krudtaa hadde hatt «oversikt over hovedtendensen», hva så? Skulle han ikke linke til en artikkel han fant interessant? Massivt? Hvor mange linker er «massivt»? Ble det ført bevis for antall lenker til ett og samme sted? Dommeren bør stave ut logikken nøyere. Hvor mange lenker var det til ett nettsted? Dersom det er mange lenker til ett nettsted, så tyder det på at du leser en del på nettstedet. Eller at noen andre leser en del på nettstedet, og deler med deg artikler som underbygger noe du er interessert i. I første fall er det sannsynlig at man blir kjent med «hovedtendensen»—forutsatt at nettstedet har en tydelig «hovedtendens». Har disse nettstedene en «hovedtendens»? «Eksponenter for denne typen antisemittisme i Norge er blant annet Hans Gaarder, Tore Krudtaa, signaturen «J. Johansen» og nynazisten Tore W. Tvedt og hans «Vigrid» «Nyhetsspeilet er ellers kjent for påstander om at verden blir styrt av noen (jødiske) bankfamilier, særlig gjennom den såkalte «Bilderberger-gruppen». Dette er en type konspirasjonsteori som er felles for ytre høyre og ekstreme muslimer». Personkarakteristikker som premiss Forut for dette har Bergh muligens satt seg fore å gjøre en «analyse av mulige sammenhenger», men han bruker personkarakteristikker som PREMISS, ikke som noe han analyserer. Han presenterer som et faktum og som et UTGANGSPUNKT for en eventuell analyse, at de nevnte personer er «eksponenter for denne type antisemittisme». La meg prøve: «Tingrettsdommer Anders Nesheim er en svindler og en rundbrenner. Derfor er sakførsel forbundet med risiko for å få herpes.» Dette var mitt forsøk på en analyse av en mulig sammenheng mellom rundbrenning og kjønnssykdom. Eller var det mellom sakførsel og kjønnssykdom, det går litt rundt for meg. Helt klart innenfor ytringsfriheten, uansett. Norske domstoler er den svimlende omtrentlighetens paradis. Tore Krudtaa har fått rasert sitt omdømme med løgner og alvorlige beskyldninger som ikke har rot i virkeligheten etter at Bergh vant rettssaken. Til stor undring for mange. Almenhetens oppfatning av Bergh som samfunnsdebattant står svært langt fra rettens beskrivelse. Så langt–at det er påfallende. «Hvis Bergh er opptatt av helhet, er det et mysterium at han ikke får med seg konklusjonene til andre institutter. Neglisjeringen av annen forskning er i Berghs tilfelle så kompakt at man blir nysgjerrig på hvilke bånd som eksisterer mellom næringen og Havforskningsinstituttet.» «Jeg har aldri forholdt meg til byen som konsentrasjonsleir, slik Bergh hevder. Det nærmer seg galskap å sammenligne levekårene til oppdrettslaks med levekårene til byfolk.» «Omatt og omatt og omatt har´n blunka te øss Geelmuyden har holdt på med dette lenge. I 2004 ble jeg oppmerksom på hans petitspalte i Bergens Tidende, der han skrev mye tull om fiskeoppdrett. Han ble imøtegått av en del personer i flere innlegg. Oppdrettsdirektørene Calle Arnesen og Cato Lyngøy, journalisten Pål Mugaas Jensen og ammanuensis Torbjørn Dale prøvde alle så godt de kunne. Svarene hans var et sammensurium av løgner og“ vittige” ordspill, tildels ganske grovt fornærmende overfor meningsmotstanderne. Jeg svarte ham i en kronikk, han ble svar skyldig og forlot så den avisen.» En annen ting som er felles for rettsavgjørelsene er hvordan domstolene kollektivt slakter de to personenes motparter. De utsettes unisont i tingretter over hele landet for stygge karakterdrap med spekulative og tendensiøse merkelapper. Sjikanen bygger ikke på fakta eller bevis, og er overflødige i forhold til tvistespørsmålet. Det baseres på omtrentlig synsing som ender opp som etter en samlet vurdering, og det synes som om, og er på det rene, og som i min dom mot Bruun, etter en helheltsvurdering (av Brunns beskyldninger, ikke mitt forsvar og bevis), av almenpreventive hensyn. Hadde jeg ikke visst bedre ville jeg sagt at rettsavgjørelsene var skrevet etter manus. I denne er det spesielt stygt at en domstol viser så liten respekt for lokaldemokratiet og mennesker som jobber frivillig på fritiden for lokalsamfunnet. Krudtaa var såvidt jeg kunne lese leder for MDG lokallag i en kommune i Vestfold, og er følgelig valgt av medlemmene på tillit. Når man som lokalpolitiker risikerer å bli stemplet som høyreekstrem, noe som står langt fra MDG’ s politikk, fordi man har «linket til», og det «massivt» til nettsider som er kjent for å være, dypest sett, stå for høyreekstreme standpunkt. Retten legger også til grunn en analyse av Øivind Bergh på hvorfor vaksineskeptikere er høyreekstreme (?) (…) analyse av en mulig sammenheng mellom høyreekstreme standpunkt og alternativmedisin/vaksinekritiske holdninger, slik Bergh har foretatt. .» Det kjennes ikke betryggende at en domstol legger Berghs «analyse» til grunn for en dom. Tillit til rettsstaten. Tilliten til rettsstaten avhenger først og fremst av at rettsavgjørelsene henger på greip. Både språk og logikk. Slik at almenheten får forståelsen av at det er fattet med kunnskap, kompetanse og rettferdighet. Domstolloven oppstiller også krav til utformingen av en dom at den skal være begripelig for ikke-jurister. Vi som ikke er jurister og ikke er innviet i «stammespråk» og «spilleregler», litt overfladisk sagt–skal forstå hvorfor retten tenker som den gjør. Ærekrenkelser er ikke lenger rammet av straffeloven, men må angripes ved privat søksmål. Da må vi kunne forlange at en domstol skjønner forskjellen på Facebook, Twitter, blogg, nettsider og nettsteder. Kunnskap om det er publisert offentlig eller privat, om innholdet er almen kjent eller privat? (Det er offentlig hvis det er mer enn 10 personer i forumet det er postet.) Sultan forteller om problematiske lenker han ikke engang husker innholdet i. Det har ikke engang vært skandaløst nok til at Sultan husker det, men mer enn nok til å dolke en partikollega i ryggen. Det er skremmende hvordan Sultan retter så alvorlige anklager mot en lokallagsleder i sitt eget parti. Det er en grei observasjon å ta med seg for listekandidatene for MDG til neste års kommunevalg som velger å stille seg disposisjon for MDG og befolkningen. De risikerer å bli offentlig hengt ut som høyreekstreme og attpåtil antisemittister av sitt eget parti. Skal en forstå det Sultan sier rett. Og kun basert på hva som er sagt i forbifarten av en utenforstående. Uansett årsak, om det er personlig eller partipolitisk bør uenigheter tas på kammerset. Måten MDG stenger en tillitsvalgt ute i kulden er mildt sagt oppsiktsvekkende. Får håpe neste års kommunestyrekandidater ikke er uerfarne med netthets eller kommer i skade for uanstendig linking og liking på sosiale medier. Solidaritet er vel ikke det første som slår meg. Konspirasjonsteoretikere. Også er det dette med konspirasjoner. Det har vært en stående sannhet i msm at de tøvete påstandene om at vaksineskeptikere er politisk til ytre høyre, og personer som er til ytre høyre er vaksineskeptikere. Det samme med naturmedisinere/homeøpater o. l, og såkalte «barnevernshatere». Kritiske røster til barnevernet, og «konspirasjonsteoretikere «. Mennesker med et såkalt forvrengt og ulogisk virkelighetsbilde på nasjonale og internasjonale styringsformer. Både selverklærte nazister og innbitte vaksinemotstandere protester på dette og vil ha seg frabedt politisk stempling uten rot i virkeligheten. Det finnes ikke noe saklig resonnement på koblingen mellom vaksinering/politisk retning. Vaksinasjon av befolkningen er da i aller høyeste grad noe nazistene trykker til sitt bryst. Nazistene er slett ikke vaksinemotstandere. Det samme med kritikk av barnevernet. Det står så langt fra nazismen og fremdyrking av den ariske rase i kolonier som det går an å komme. Sitatet er helt ubetalelig. Den samme er den påståtte «rådgiveren» i en organisasjon som hevder å være eksperter ekstremisme. Hvis dette er ekspertnivået til ARS, da står det dårlig til. Forøvrig har forskning på ekstremisme 2016/17 ikke avdekket noen sammenheng, ei heller mellom de ulike systemkritikerne. «Denne kommentaren gjelder Shoaib Sultans fantastiske uttalelse om at alle konspirasjonsteorier ender med jødene som de skyldige (eller noe i den dur). Jeg har aldri lagt merke til herr Sultan før, og har/hadde ingen oppfatninger om ham eller hva han står for i norsk offentlighet, men etter dette kan jeg i hvert fall assosiere hans navn med en sjokkerende uredelig og manipulatorisk, skjønt også klønete, uttalelse. Under ed i norsk rett. «I de avgjørelser jeg har sett, er domspremissene oftest skrevet slik at det ikke er mulig å avgjøre hva retten egentlig har trodd og festet seg ved av de fremlagte bevis. Dermed kan en tøvete dom fremstå som uangripelig, for uansett hvor mye du påviser tøv i vitnemålene, kan retten benekte at den har lagt DEN uttalelsen til grunn. Ikke det at retten noen sinne benekter, den forblir fullstendig taus. Nettopp denne tausheten er et betydelig maktmiddel. Ikke rart folk føler seg avmektige!» «Jeg er kommet til at det er helt nødvendig i et rettssamfunn, at hver dom er skrevet på en helt profesjonell måte, hvor det er helt klart uttrykt hvilke faktiske forhold dommen bygger sin rettsanvendelse på, og hvorfor retten har valgt å legge disse faktiske forhold til grunn. Retten må spesielt ha en ubetinget plikt til å redegjøre for alle påberopte bevis som trekker i annen retning. Videre må retten klargjøre hvilke rettslige prinsipper og andre rettskilder den bruker og hvilke vilkår disse rettssetningene oppstiller, og hvordan de nevnte faktiske forhold oppfyller disse vilkårene. Også her må det være en ubetinget plikt å klargjøre alle forhold som kunne tyde på at vilkårene IKKE er oppfylt.» Kommentarene til Perez-Terron har jeg med tillatelse fra skribent og redaktør lånt fra kommentarfeltet på Tore Krudtaa’ s blogg Justismordet og Rettsfarsen En stor takk for at du har tatt deg tid til å skrive om denne absurde dommen og de absurde påstandene fra en dommer–og ikke minst hvordan et av norges mest fanatiske nett-troll til stadighet slipper unna straff for alle ærekrenkelsene og usannhetene som han sprer om seg med om mennesker han ikke er enige med. Endel dommere ser ut til å tro at de kan skrive akkurat hva som måtte falle dem inn–akkurat som hva denne dommer Anders Nesheim får seg til å gjøre. Hvordan står det til med dommere og yrkesstolthet? Hvordan er det mulig av en dommer å dømme meg på et ikke-eksisterende grunnlag? Antakelig har det mye å gjøre med at mange dommere har et ikke-eksisterende forhold til grunnleggende juridiske prinsipper. Et slikt grunnleggende prinsipp er at dommeren viser hva konkret som legges til grunn for de påstander som fremmes i dommen. På samtlige punkter har dommeren altså ikke klart å legge frem et eneste konkret bevis som viser at han har grunnlag for de påstander han fremmer. Det er kun en masse babbel–og babbel som er hentet fra Bergh, fra Sultan eller babbel han selv har konstruert. Et minstekrav i enhver juridisk holdbar dom må jo være at den er begrunnet og at det er sammenheng med hva dommeren påstår og de faktiske forhold. I ettertid stusset jeg på hvordan min advokat Bjørnar Håland klarte å la vær å kreve av Bergh at han i retten viste til hva som konkret lå til grunn for hans anklager om meg? Ufattelig at en advokat kan svikte så til de grader. I denne saken var akkurat det–det viktigste. At dommer Anders Nesheim så unnlot å stille disse konkrete spørsmålene til ærekrenkeren, er så oppsiktsvekkende at det er vanskelig å begripe. Hvordan kan en dommer og en advokat bare akseptere en drøss av påstander–uten at det sjekkes med hva som er faktum. Hva har Bergh skrevet og hva har jeg skrevet og lenket til? Dette er norsk sivilrett. Dette er advokatklientenes mareritt (for mange), og sammen med det faktum at det ikke dokumenteres i retten hva som sies av dommer, advokatene, partene og vitnene–vitner om at det er total krise i norske domstoler. Hvem ville trodd meg hvis jeg ikke hadde lydopptak av de komplett koko ytringene til Shoaib Sultan? Hvem ville trodd at et ekspertvitne og en såkalt ekspert på ekstremisme kan lire av seg ekstremt absurde og irrasjonelle påstander under ed–i fullt alvor? Jeg har kopi av rettsdagboken fra rettssaken. Den er skrevet av dommer Anders Nesheim. Den er veldig kort. Den inneholder i prinsippet kun hvor rettsssaken var, hvem partene var og hvem som var advokater. Ikke en setning om hva som ble sagt under rettssaken. Ikke rart at dommen er blitt et juridisk makkverk. Men dommer Nesheim er ikke alene i å begå juridiske overgrep. Høyesterett har enda ikke levert fra seg en kjennelse som er lovlig juridisk sett. Forkynt kjennelse var ikke signert av dommerne, og når jeg senere ber om kopi av en kjennelse som er signert av dommerne–får jeg en bevitnet rett kopi av en påstått signert (av dommerne) kjennelse hvor dommernes navn ikke er nevnt i rettsdokumentet. Høyesterett påstår altså i fullt alvor at 3 dommere skal ha signert et rettsdokument hvor dommernes navn ikke er nevnt i dokumentet. Hvis ikke det er juridisk galskap så vet ikke jeg. Når jeg senere ringer Høyesterett for å få svar på hvordan de kan sende fra seg noe så irrasjonelt, og at det faktisk er ulovlig at dommere signerer et rettsdokument av denne type hvor dommernes navn ikke er nevnt i teksten, og at det er ulovlig å ikke begrunne en kjennelse (avgjørelse)–går det helt i ball for seksjonslederen. Det hele er dokumentert her i et lydopptak av samtalen: «Dette er advokatklientenes mareritt (for mange), og sammen med det faktum at det ikke dokumenteres i retten hva som sies av dommer, advokatene, partene og vitnene–vitner om at det er total krise i norske domstoler.» Advokater setter seg dessverre ikke inn i sakene når det er så mye dokumenter. De evner ikke skille mellom angrep og forsvar, forfølgelse eller beskyttelse, løgner eller ren folkeopplysning. De orker ikke jobbe så mye. Orker ikke lese eller skrive så mye. Det er sørgelig at domstolene ikke er mer opptatt av formaliteter, lover og regler enn et middels lurvete gatekjøkken. . Det være seg signatur på rettsavgjørelsene, faktafeil og datofeil og formelle krav til dommerne. Det er ikke viktig for landets intellektuelle elite dette har jeg skjønt. De har hodet så fullt av brilliant og rettferdig tankegods at de kan ikke huske alle stedene de skal signere. Manglende kruseduller avfeies som inkurie og deretter ties ihjel. Å skulle anklage domstolene for ikke å følge regelverket er et blindspor. Det fant jeg ut for 6 år siden. Ingen bryr seg om domstolenes ansatte har orden i sysakene. Lydopptaket med Høyesterett forteller hvor forundret de ansatte blir nå noen påpeker det, som du gjør her Tore. Man får heller ikke pressen til å skrive om det. Tilslutt er det argumentet om at dine innvendinger uansett ikke hadde ført til et annet resultat som står igjen. Det er også relevant hva ærekrenkeren, og ehhh forsker Øivind Berghs øverste sjef har uttalt om oppførselen til egen ansatt. Hva direktøren i Havforskningsinstituttet har å si kan høres i det som avsløres fra en telefonsamtale med direktøren. Det er klar tale: «… Men Tore, jeg, jeg kjenner deg, og jeg kjenner Øivind Bergh og vi har hatt en veldig streng diskusjon med Øivind Bergh her, og da lovet han meg å ikke være tilstede på noen av disse Facebook-sidene mere, og hvis han nå er der igjen og i arbeidstiden, så har han. . så må jeg ta den saken på nytt. Og jeg vet jo at dette her er over alle støvleskafter… og… jeg forstår at du er dødsfortvilet, og det hadde jeg vært også, Tore, og jeg tar dette veldig alvorlig. Det vil jeg at du skal vite…» […] «… hvis du sender meg nå den dokumentasjonen, så tar jeg det videre, fordi at disse tingene her har jeg hatt oppe, så hvis dette nå er på nytt igjen, så er det brutt avtaler her på havforskningsinstituttet…» […]»… Ja, men vet du hva, Tore, jeg forstår deg veldig godt, og jeg må også si det, at dette er helt ødeleggende, og jeg mener også det som er veldig greit her, det er at jeg mener også at jeg kjenner deg, og jeg vet hvor absurd dette er, og jeg vet hvilket stort problem dette er, og jeg tar det dødsalvorlig, og jeg, når jeg får dette fra deg, så går jeg på banen, og jeg skal love å gjøre alt jeg kan for å beskytte deg. Jeg gremmes, jeg gremmes over dette og jeg kommer til å være din allianse i en sånn en sak, fordi at dette mener jeg er helt uakseptabelt, Tore…» […] «… Og det som også er så ille her, det er jo dette her at han vant den første saken…» Det er gode grunner for at mennesker som er blitt utsatt for denne «forskerens» ærekrenkelser og grove usannheter–kontakter hans arbeidgiver. Det er nemlig ikke greit når en statsansatt forsker misbruker sin arbeidstid til å bruke store deler av arbeidsdagen for å spre hatprat i det offentlige rom. Her er det dokumentert med timelister fra Havforskninsinstituttet og kommentarer (med klokkeslett) fra Øivind Bergh den samme dagen–at arbeidsdagen til havforskeren ikke akkurat gjenspeiler det man skulle tro en havforsker «jobbet» med og fikk betalt for: