Siden sidste gang, Nordisk Fælleskomité møde blev holdt på Færøerne i 1992, har det færøske samfund været igennem en dyb økonomisk krise, som også havde følger for idrætten. Men nu var økonomien stærkere end nogensinde, og samtidig har idrætten fået flere midler at råde over, og de sportslige resultater er forbedret. Til sidst udtrykte president Heðin Mortensen sit ønske om, at mødet og opholdet på Færøerne ville byde på gode oplevelser og rige minder. Han takkede samtidig de personer, som havde været med i forberedelsen af mødet. 2. Om idrætten på Færøerne Idræts- og ungdomskonsulent Sølvi Reinert Hansen gav en oversigt over idræt på Færøerne, dens struktur og kultur. Det færøske idrætsforbund består av 115 idrætsforeninger fordelt på 21 idrætsgrene og 15 specialforbund. Da man som lille nation er meget internationalt orienteret, har man hidtil fået 9 af specialforbundene optaget i de tilhørende internationale specialforbund. For øjeblikket arbejder det færøske idrætsforbund med forskellige projekter: anti-doping, forebyggende arbejde blandt unge, folkesundhed–Færøerne i bevægelse 2004 og olympisk godkendelse. 3. Dagsordenen Heðin Mortensen, Færøerne, henviste til dagsordenen og fortalte, at han traditionen tro ville være ordstyrer på mødet, hvis ingen havde indvendinger mod det. Han opfordrede til en præsentationsrunde, så alle deltagere på mødet kunne fortælle, hvem de var og hvilken tilknytning de havde til idrætten. Efter præsentationen bad Heðin Mortensen om kommentarer til dagsordenen for mødet. Jesper Frigast Larsen fra Danmark ønskede at få mediesituationen på dagsordenen under“ Rapportering og focusering”. Finland ønskede at forsamlingen skulle diskutere de nordiske landes deltagelse i Open Baltic Youth Games i slutningen af juni 2003. Det blev noteret. 4. Idrettens samfundsengagement Ivar Egeberg, Norge, kom med et oplæg støttet af en PowerPoint præsentation om idrættens samfundsengagement. Stefan Bergh, Sverige, mente, at kvalitative og kvantitative data kan bruges til at påvirke politikerne. Med bedre information og oplysning om idrættens aktiviteter til politikerne, vil staten automatisk give idrætten større støtte. Det vil samtidig sætte mere fokus på idrætspolitik. 5. Fremlæggelser fra Rigsidrætsforbund med fokus på stat og idræt Gert Nielsen, Danmark, fortalte om den kommende revision af eliteidrætsloven i Danmark. KPMG har lavet en analyse af eliteidrættens vilkår, hvis virkning kan blive, at DIF og Team Danmark slås sammen, så f. eks. rådgivning og markedsføring flyttes fra Team Danmark til DIF. Man har haft dialog-møder med DIF’ s specialforbund, og Kulturministeren har nedsat et elite-idrætsudvalg, der skal kortlægge forholdene. En lovændring forventes i foråret 2004. Carl-Olaf Homén, Finland, fortalte, at idrætten var Finlands største folkebevægelse. Den støtter ungdommens udvikling, gavner folkesundheden og viser samfundsansvar. Et stort problem i dagens samfund er, at børn og voksne bevæger sig mindre i hverdagen end før. Dermed bliver behovet for idrætsbevægelsens indsats større. Antallet af frivillige og efterspørgslen efter idrætsaktiviteter er øget, men samtidig er samfundets støtte (stat og kommune) i Finland blevet mindre. Tipsmidlerne giver bare 87 mio €, mens budgettet forudsætter 100 mio €. Det medfører, at kommunerne opkræver afgifter for brug af idrætsanlæg for at klare udgifterne til idrætten. Påviåraq Heilmann, Grønland, fortalte, at Grønlands Idrætsforbund får et bloktilskud fra hjemmestyret, som GIF selv råder over. En del er dog øremærket til ungdoms- og børnearbejde, breddeidræt, handicapidræt og ældreidræt. Team-Grønland støtter eliten. TG får penge fra hjemmestyret og private sponsorer. Diskussionen om idrættens samfundsengagement er ikke nået til Grønland endnu. GIF kæmper i øjeblikket mod et forslag til besparelse på finansloven, fra 4,3 mio til 2,3 mio pr. år. Ellert B. Schram, Island, fortalte, at udaf en befolkning på 270.000 var 117.000 organiseret i idræt på Island. Idrættens rolle er vigtig og anerkendt af samfundet. Det islandske idrætsforbund har afdelinger for: elite-idræt, uddannelse og udvikling og Sport for All. For øjeblikket arbejdes med forskelllige projekter: en fond med støtte til eliten, Island i motion. Men samtidig mangler man penge til gennemførelse af projekter. Det er et problem, at idrætten sorterer under Kulturministeriet, der er meget konservativt. Det ville måske være bedre på folkesundhedsområdet, hvis idrætten hørte til sundhedsministeriet. Ivar Egeberg, Norge, fortalte, at idrættens rolle i samfundet blev behandlet af stortinget i fjor. Dermed blev henholdsvis statens og idrættens roller klart defineret. Den centrale idrætsorganisation finansieres af spil, mens lokale myndigheder (kommuner m. v.) finansierer idrætten i lokalmiljøet. Sidste år var den centrale pulje 850 mio NOK, den øges gradvis til 1,3 mia NOK i 2005. Diskussionen i Norge nu går blandt andet på: at børn og unge skal have fri adgang til idrætsanlæg, lempelse af skatte- og momsregler, spilleautomater og mere idræt i skolen. Håkan Linden, Åland, fortalte, at Ålands Idrætsforbund havde 11.500 medlemmer ud af en total befolkning på 25.000. Der er 65 idrætsforeninger fordelt på 30 idrætsgrene. Staten fokuserer meget på idræt, da Ålands Idrætsforbund er en ny organisation fra 1994/5. Det har bl. a. givet udslag i et forbedret elitearbejde. Idrætten ses som et godt turist produkt. “ Ålands idrett viser vegen”–ligger mellem Sverige, Finland og de baltiske lande. Alle idrætsforeninger skal have en“ drog”-politik. Der er fokus på idræt i skolen. Der afholdes en årlig idrætsgalla, hvor man hædrer de bedste udøvere m. m. Heðin Mortensen, Færøerne, fortalte, at der er bedre forståelse for idræt i dag blandt politikere. Kulturministeriet er i færd med at nedsætte en arbejdsgruppe som skal komme med et udspil til en egentlig idrætspolitik. På anlægsfronten betaler kommunen 30%, staten 30% og foreningen 40% af nye idrætsanlæg. Støtten fra den færøske stat dækker kun halvdelen af udgifterne. Resten kommer fra tipsmidler. 6. Diskussion Der blev nu åbnet for diskussion. Birgitta Kervinen, Finland, viste til overheaden og problematikken i, at idrætsledere tit optræder i forskellige roller–som del af henholdsvis den private, offentlige og frivillige sektor. Er vi som idræt bare i midten, eller har vi flere roller at spille i samfundet? Karl Chr. Koch, Danmark, viste til en udtalelse af Prof. Bengt Saltin: hvis idrætten tager sig af sine medlemmer hele livet, har idrætten gjort sit overfor samfundet. Koch fremsatte spørgsmålet, om idrætten skal jage pengene. Flere penge fører måske til øget kommercialisering. Han mente samtidig, at det er vigtigt med debat på området. Dette kan gøres ved at skabe alliancer med andre interesseorganisationer, hvormed man i fællesskab kan sætte området i fokus. Carl Olof Homén, Finland, bemærkede, at forsamlingen her troede på idrættens værdier og idealer, men mange i samfundet tror, at idræt kun drejer sig om penge, kommercialisering og doping. I Finland findes der ca. 7.800 idrætsforeninger, hvoraf 200 er professionelle. De professionelle idrætsforeninger udgør ca. 3% af idrætsforeningerne, men får 97% af sponsorpengene, 97% af medieopmærksomheden, har 97% af dopingroblemerne etc. Homén lagde vægt på, at det er en opgave for idrætsorganisationerne at bringe breddeidrætten i offentlighedens søgelys. Jens Brinch, Grønland, mente, at det er vigtigt at diskutere legitimering og demokrati. Baggrunden for støtte til idrætten er dens frivillighed og idealisme. Samtidig giver statens krav om idrættens tilpasning til den aktuelle problematik i samfundet for at få støtte anledning til spænding mellem de frie organisationer og staten. Lennart Karlberg, Sverige, lagde vægt på, at idrætten må have sine egne opfattelser og drive sin virksomhed i henhold til dem. Mange bevægelser har haft problemer med at beholde sine medlemmer. Derfor er det af stor betydning, at idrætten tilpasser sig efter medlemmerne. 7. Ungdom og medbestemmelse Kristinn Berthelsen, Norge, fortalte at der i 1996 blev nedsat en arbejdsgruppe af ENGSO med Berthelsen som formand. I 1998 var arbejdsgruppen klar med 12 retningslinjer for ungdomsidrætten. Trenderne er de samme i de europæiske lande. 3 guidelines blev valgt ud som specielt vigtige: aktivitetsudvikling, medbestemmelse og trænere. De østeuropæiske lande brugte ENGSO guidelines som en del af pensum på idrætshøjskoler. De nordiske lande er i front med medbestemmelse, i Frankrig har alle specialforbund en ungdom med i bestyrelsen. Næste forår skal der være et europæisk ungdomsting i Sverige. En gut og en jente fra alle europæiske lande skal med. Tinget skal vælge en ungdomskomité. Lederen af komitéen kommer til at sidde som medlem i ENGSOs styre. ENGSO bruger EU’ s definition af ungdom, som er op til 35 år. Et af formålene er at styrke unges selvtillid gennem uddannelse. Berthelsen viste til Islands kommentar til forslaget, at det var svært for dem at arbejde på fælles nordisk niveau, når de samtidig arbejdede på nationalt niveau. Hun anbefalede Island at bruge arbejdet i ENGSO som inspiration til det nationale arbejde. Berthelsen anså det for at være af stor betydning, at man er konkret i arbejdet for børn og unge. Hun lagde også vægt på arbejdet med at få lavet nedre aldersgrænser for deltagelse i idrætsmesterskaber. Idrætten må synliggøre sig selv og det arbejde, den laver, overfor myndighederne og dem, der bevilger penge. Preben Staun, Danmark, fremførte, at de var tilfreds med oplægget, men de følte, at det var vigtigt, at implementeringen af forslaget på landsplan skete med det enkelte lands tempo, men med fælles principper. Med hensyn til at tage unge med til fælles møder, er Danmark for. Men med hensyn til at have to unge med i alle delegationer, synes Danmark dog, at det skal være op til hvert enkelt land at bestemme, om de gør det. I Danmark har man to satsningsområder, som drejer sig om de unge: et godt idrætsmiljø for unge og en større ungdomsrepræsentation. Stefán Konráðsson, Ísland, takkede for oplægget. Han oplyste, at 90% af idrætsarbejdet på Ísland var blandt børn og unge. Han sagde, at det tager tid at implementere systemer. De har haft to ungdomsting på Ísland, men de er mislykkedes. De unge har dog medindflydelse i specialforbundene på Island. Kristinn Berthelsen takkede for tilbagemeldingerne. Hun foreslog, at de enkelte lande talte sammen i pausen og forsøgte at finde en fælles tekst, som alle kan være enige i. 8. Rapportering og Fokusering A/Idræt og skat Jerker Lofgren, Sverige, fortalte om arbejdet i Sverige på området. Idrætten var gået i dialog med regeringen om at få klare regler på området. I øjeblikket var en ekspertgruppe igang med at kortlægge problemfelterne. Deres rapport skal være færdig mai 2003. C/EU og Idræt Arne Madsen, Danmark, fremlagde en deklaration, som den danske regering vil fremlægge til vedtagelse på et uformelt EU-sportministermøde i Århus 21-22. november 2002 D/Doping Gert Nielsen, Danmark, rapporterede kort om Internationale Dopingspørgsmål. Den store udfordring i forhold til verdensomspændende doping-kontrol er at få internationale specialforbund til at acceptere en fælles World Anti-doping Code og derved afgive noget af sin suverænitet til WADA. F/RF’ s 100 års jubileum Lennart Karlberg, Sverige, fortalte om de store arrangementer, som RF havde planlagt til jubileumsåret 2003. Blandt dem var 100 ungdomskonkurrencer, nye skoleaktiviteter, diverse jubileumsaktiviteter regionalt og nationalt, heriblandt en jubileumsbankett 31. mai. Britt Kallstrom, Sverige, benyttede lejligheden til at indbyde til Nordisk Fælles Komité møde i Gøteborg 15-17. august 2003. G/Nordisk Mediegruppe Arne Madsen, Danmark, fortalte om arbejdet i mediegruppen, der gerne vil forsætte med arbejdet dog mest via mail. Gruppen kan fremlægge rapport til NFK møde årligt og evt. mødes hvert andet år til drøftelser. Birgitta Kervinen, Finland, takkede Pertti Alaja for hans præsentation af det nordiske samarbejde omkring EM 2008. Hun opfordrde samtidig til øget nordisk samarbejde. Hun opfordrede de nordisk lande til at sende en repræsentant hver til Nordic-Baltic meeting 16-17. nov. og samtidig til at deltage i Baltic Open Games 28-29. juni 2003 i Litauen. 9. Afslutning Mødets leder, Heðin Mortensen, Færøerne, takkede for et godt møde og udtrykte sin glæde over og forventning til næste års møde i Sverige. Samtidig overlod han mødeledelsen til Danmark, der skulle stå for det olympisk møde. 10. Ungdomsresolutionen Før det olympiske mødes start blev en revideret udgave af forslaget til fælles nordisk ungdomsstrategi fremlagt. Forslaget var forandret i henhold til de bemærkninger, som var kommet i forbindelse med Kristinn Berthelsens præsentation af forslaget. I det store og hele tager dette forslag større hensyn til de enkelte landes egen udvikling. Samtidig anses det for naturligt, at ungdom deltager på nordiske møder, når ungdomsspørgsmål står på programmet. Forslaget lægger også vægt på, at“ Team Norden fastholdes som et forum med focus på unges medbestemmelse og medansvar i idrætten”. Gerhard Heiberg gennemgik i sit indlæg en bred vifte af de aktiviteter, der er aktuelle i IOC for tiden. Han bemærkede, at det i dag alene er IOC, der kan tale om at være én verdensomfattende idrætsorganisation. Blandt de emner, Heiberg kom ind på i sit indlæg, kan nævnes følgende: Etik og moral er emner, der ofte diskuteres, men det er vigtigt at erindre, at disse spørgsmål ikke opfattes på samme måde i alle lande, og ofte står Norden alene med sine synspunkter i etisk og moralsk henseende. For eksempel fremføres det ofte i Norden, at IOC burde være“ mere demokratisk”. De internationale specialforbund er demokratiske i sin opbygning, men de har til gengæld store problemer med korruption og doping. Et system med ét land–én stemme ville hindre IOC at udføre sine opgaver på samme måde som i dag, hvor IOC er den eneste organisation, der kan påtage sig ansvaret for idrættens udvikling på en lang række områder.