“ Ikke mindst de store formater besidder en hel symfonisk karakter med satser, hovedtema og sidetema, hvor et storslået drama mildnes af et lyrisk og afdæmpet tema i det sidste, netop som i et stykke musik for stort orkester. På den måde er musikaliteten i hans kunst beslægtet med den, der kan opleves ude i det færøske landskab med bækkenes og fossernes piblen og brusen ledsaget af brændingens dumpe slag mod kysten som basgang”. “ Bárður Jákupssons værker fremstår som abstraktioner over noget engang sanset, noget engang erkendt, men de er–nu her i det sene værk–fuldt udfoldede visioner. De er indre syner, som åbner sig for beskueren uden at angive den præcise vej, man må gå for at nå ind til værkets‘ mening’”. “ Hans energiske og kraftfuldt betonede maleri kan ved første øjekast forekomme abstrakt, men såvel den stærke organiske kolorit som de rytmiske strøg viser tilbage til den natur, der omgiver ham i det daglige. Både som kender og formidler af færøsk kunst som helhed og som udøver af sin egen er han i dag en af de mest centrale skikkelser i Færøernes kulturliv”.