Et så stort billede var en satsning for en ung, fattig kunstner. Det er da også et dramatisk manifest om livet på Færøerne i en barsk natur og under Guds tugtelse. Malet i tidens grove og mørke naturalisme præget af ekspressionismen;” mørkemaleri” er den slags kunst blevet kaldt. Drukneulykker og tuberkulosen tog mange liv i datiden, men billedet af begravelsesgæsternes hjemrejse er mere end reportage. I det rugende mørke er miljøet reduceret til næsten ingenting. Ansigterne er alvorlige masker, og figurgruppen tårner sig op i en trekantskomposition. Det hele har en strenghed og ophøjethed inspireret af byzantinsk ikonmaleri. På et højere plan bliver færden således til en livssejlads, hvor de sørgende på vej over natmørkt hav selv stunder mod deres grav.