Denne artikel er oprindeligt skrevet til nordisk chefmøde i aug. 1990. 1890’ erne Den første egentlige geodætiske opmåling af Færøerne fandt sted i perioden 1895-98. Formålet med opmålingen var først og fremmest at skaffe et geodætisk grundlag for kortlægning af øerne i målforholdet 1: 20. 000, men desuden var formålet også at efterkomme videnskabelige hensyn. Grunden til at man påny gik i gang med en geodætisk opmåling, skal først og fremmest findes i ydre forhold. I begyndelsen af 50’ erne planlagde man en storstilet måling mellem Europa og Nordamerika ved den såkaldte Hiranteknik, en udvikling af Shoran navigationssystemet med speciel henblik på præcisionsbestemmelse. Af hensyn til såvel skala-som retningskontrol, var det nødvendigt, hvor det var muligt, som f. eks. på Færøerne, at forbinde to Hiran-stationer ved klassisk triangulation. Da svaghederne ved 1890-målingen netop var skala- og retningskontrollen, besluttede man sig for at foretage en nymåling af øerne. Et udkast til 1. ordens net blev udarbejdet af den daværende chef for Matrikulstovan Jens í Dali, og også heri fik man straks en forenkling og forbedring af det gamle hovednet, idet stationernes antal blev bragt ned fra 58 til 22. 8 af disse stationer var i øvrigt eksakt identiske med oprindelige stationer og har kunnet give grundlag for en sammenligning mellem 1890-og nymålingen. I 1954 havde Geodætisk Institut anskaffet en elektrooptisk distancemåler. Med den måltes 2 afstande i nettet, nemlig en basis på 15 km i syd, og en basis på 4 km i nord. Sammenligner man geografiske koordinater fra de to målinger i de 8 identiske stationer, finder man en rimelig overensstemmelse i orienteringen (bortset fra parallelforskydning), medens der synes at være en skala-forskel på ca. 250 mm/km, således at 1954 målingen gør øerne ca. 25 m kortere fra nord til syd. 1960’ erne Midt i 60’ erne blev Geodætisk Institut af Matrikulstovan anmodet om at udvide det trigonometriske punktsystem med en detailmåling, og i årene 1965-69 indmåles ca. 500 detailstationer, som alle blev beregnet i plane koordinater i UTM. Fastholdt var naturligvis de givne 1. ordens koordinater, således at alle plane koordinater refererede til F. D. 1954 (Færøsk Datum). Nymålingen i 1954 havde ikke umiddelbart et kortlægningsformål, men var først og fremmest en supplerende måling til Hiran-målingerne. Med indmålingen af detailstationerne blev nettet imidlertid velegnet som basis system for teknisk-økonomiske opmålinger. De overordnede punkter på øerne ligger i dag i 4 forskellige systemer: System 1890 som er den første triangulationsmåling. System 1954 som er et nyt net af triangulationspunkter. System 1969 hvor der foretages detailmålinger og nettet udjævnes i 5 blokke. System 1977 hvor der ikke foretages nye målinger, men hele GI nettet udjævnes som en stor samlet blok. GPS-målinger på Færøerne Siden 1988 har Geodætisk Institut og Matrikulstovan arbejdet sammen om at etablere GPS punkter på Færøerne. Årsagen til at man gik i gang med GPS målingerne var, at man på Matrikulstovan havde mistanke om, at der var lokale spændinger i detailnettet som blev målt i 1969. Især havde man mistanke til de afstande, som var målt med Tellerometer. En anden årsag til GPS målingerne var den nye teknik med digitale tekniske kort. Mange af de lokale net som Matrikulstovan har etableret, var ikke stærke nok og måtte derfor styrkes og når der alligevel skulle fortages ændringer, mente man at det var bedst at fastlåse det overordnede net, således at det ikke senere blev nødvendigt med nye ændringer. Matrikulstovans andel i samarbejdet med Geodætisk Institut har bestået af planlægning af hvilke punkter skulle være GPS punkter, stillet målemedhjælp og biler til rådighed og ellers hjulpet til med financieringen af projektet. Jeg vil ikke her komme så meget ind på de tekniske forhold omkring GPS, men istedet fortælle lidt om de mange praktiske problemer, som er opstået under GPS-målingerne. Problemerne har været mange, især i starten, da GPS var og for så vidt stadig er meget nyt. I alt har der været foretaget GPS målinger på Færøerne ad 5 omgange. Længden af måleperioderne har været fra 2 til 4 uger. 1. periode (febr. 1988) De første forsøg på GPS målinger startede 15. febr. 1988. Disse målinger omfattede GPS-hovedpunkterne som er vist på fig. 1. Tre instrumenter blev brugt og var disse af typen Texas TI 4100. To af instrumenterne tilhørte GI, mens det tredje blev lånt fra Tyskland. Instrumenterne var tunge og aktionsradiusen (ca. 60m) begrænsedes af, at strømforsyningen skulle fås fra bilakkumulatorer. Data blev opsamlet på bånd som skulle skiftes for hver halve time, hvilket betød at en person hele tiden måtte være til stede. Da hver måling tog 3 timer, skulle der altså skiftes bånd seks gange i hver station. Når GPS bliver færdigudbygget omkring 1995, vil der være 21 satelitter + 3 reserve som kredser 20.200 km over jorden. På det tidspunkt bliver det muligt at foretage GPS-målinger døgnet rundt uafhængigt af luftens sigtbarhed, da målingerne foretages med radiobølger. I 1988 var det kun muligt at måle i 3 timer i døgnet, eftersom der krævedes kontakt til mindst 4 satelitter. Måletidspunktet flytter sig 4 minutter hver dag, og eftersom tabellerne med oplysninger om måletidspunktet viste sig at være forkerte, var det i starten vanskeligt at få kontakt med satelitterne. Et andet problem var at antennen fra Tyskland ikke fungerede, og derfor måtte der ventes på en ny antenne. Mobiltelefonnettet var ikke tilstrækkeligt udbygget i 1988 og derfor måtte kommunikationen foregå som en kombination af telefon og walkie-talkie. Fra den ene station, via walkie-talkie, via telefon, via walkie-talkie opnåedes forbindelse til den anden station. I 5. og sidste måleperiode var der kommet så mange satelitter på himlen, at det nu var muligt at måle i 7 timer i døgnet. Da måletiden i den enkelte station desuden var reduceret til i 1/2 time, blev der i denne periode målt mange punkter. Fig. 2 viser det totale antal af GPS punkter på Færøerne og GPS-målingerne betragtes nu som afsluttede. Fremtiden Der er nu i alt målt 84 GPS-punkter på Færøerne, og koordinaterne til disse forventes at foreligge (i system 1989) i dec. 1990. Den relative fejl mellem nabopunkter vil da være mindre end 1 cm og fejlen fra nord til syd vil være på ca. 3 cm. Senere er det meningen at foretage en samlet udjævning af GPS-punkterne og de øvrige GI-punkter, således at alle GI-punkterne kommer i system 1989.