Strafferett  Kjøring i beruset tilstand  Bevisvurdering  Straffutmåling  Vegtrafikkloven § 31 første ledd, jamfør § 22 første ledd  Legemiddelloven § 31 annet ledd, jamfør § 24 første ledd
Saken gjelder straffutmåling for blant annet kjøring i påvirket tilstand, og der hovedspørsmålet for lagmannsretten er tiltaltes påvirkningsgrad på gjerningstidspunktet. Ved tiltalebeslutning utferdiget av politimesteren i Nordland datert 27 september 2021 ble A, født 00/00/1975, satt under tiltale ved Midtre Hålogaland tingrett for overtredelse av: I Vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 22 første leddfor å ha ført en motorvogn når han var påvirket av berusende eller bedøvende midler. Grunnlag: Onsdag 7 april 2021 ca kl 12: 45 langs Sigerfjordveien i Sortland kommune kjørte hun en personbil kjennemerke, til tross for at hun var påvirket av T HC, buprenorfin, nitazepam og N desmetyldiazepam. Kjøringen endte i autovernet på høyre side. I I Legemiddelloven 31 annet ledd, jamfør 24 første leddfor uten lovlig atkomst å ha brukt narkotika Grunnlag: Primo april 2021 i Sortland og eller andre steder brukte hun uten lovlig adkomst hasjisj og buprenorfin. Midtre Hålogaland tingrett avsa 23 november 2021 dom med slik domsslutning: 1. A, født 00/00/1975, dømmes for overtredelse av vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 22 første ledd legemiddelloven 31 annet ledd, jamfør 24 første ledd til fengsel i 21 dager. 2. A, født 00/00/1975, idømmes en bot på 14 000 kroner, og hvis boten ikke betales, fengsel i 15 dager. 3. A, født 00/00/1975, fradømmes retten til å føre førerkortpliktig motorvogn for en periode på to år regnet fra 07/04/2021, jamfør vegtrafikkloven 33 nummer 1, jamfør tapsforskriften 3 2 nummer 2 Hun pålegges å ta full ny førerprøve dersom hun vil erverve førerkort på ny, jamfør tapsforskriften 8 3A har anket dommen til Hålogaland lagmannsrett. Anken gjelder straffutmålingen, nærmere bestemt bevisvurderingen under spørsmålet om påvirkningsgrad. Lagmannsretten besluttet 8 februar 2022 å henvise anken til ankeforhandling. Ankeforhandling ble holdt 16 juni 2022 i Tromsø. Domfelte møtte og avga forklaring. Tre vitner ble hørt, hvorav ett avga forklaring etter reglene for sakkyndige. Dokumentasjon fremgår av rettsboken. Forsvareren anførte at det ikke er bevist at domfelte hadde en påvirkningsgrad høyere enn svarende til over 1, 2 promille. Av denne grunn må fengselsstraffen gjøres betinget og tap av førerrett reduseres til 12 måneder. Subsidiært er det anført at det bør idømmes samfunnsstraff. Forsvarer nedla påstand om at A anses på mildeste måte. Påtalemyndigheten har anført at det er bevist at domfelte hadde en påvirkningsgrad som var høyere enn svarende til over 1, 2 promille, og at det derfor skal idømmes ubetinget fengsel i samsvar med praksis. Boten bør i henhold til tiltaltes inntekt settes til 30 000 kroner. Påtalemyndigheten la ned slik påstand: I tingrettens dom, domsslutningen punkt 2, gjøres den endring at botens størrelse settes til kr 30 000, og hvis boten ikke betales, fengsel i 15 dager. Lagmannsretten bemerker: A er født 00/00/1975 og bor i sted kommune. Hun er uføretrygdet, men jobber deltid som renholder og dyrepasser på gård. I tingretten ble tiltalte dømt for overtredelse vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 22 første ledd samt for overtredelse av legemiddelloven 31 annet ledd, jamfør 24 første ledd. Bærende for straffutmålingen vil være tiltalens post I som omhandler kjøring i ruspåvirket tilstand. Tiltalte har erkjent straffeskyld for kjøring i påvirket tilstand, og det er ikke bestridt at hun ved kjøringen hadde en påvirkningsgrad av rusmidler som er høyere enn svarende til 0, 5 promille. Spørsmålet er om det er bevist ut over rimelig tvil at tiltalte var påvirket av rusmidler tilsvarende promille høyere enn 1, 2 slik tingretten kom fram til. Påvirkningsgraden vil ha betydning ved straffutmålingen, primært for valget mellom betinget og ubetinget fengsel, jamfør vegtrafikkloven 31 annet og fjerde ledd. Når det gjelder selve kjøringen og omstendighetene rundt denne viser lagmannsretten til tingrettens fremstilling på side 2 3 der det framkommer følgende: A har erkjent straffeskyld. Hun forklarte for retten at hun den aktuelle dagen, 7 april 2021, hadde kjørt fra området rundt gård og til Sortland sentrum for å dra på Burger King. Natten i forveien hadde hun vært sterkt plaget av angst, uro og søvnvansker. En gang mellom klokken 03 og klokken 05 hadde hun derfor bestemt seg for å røyke en hasjjoint hun hadde liggende hjemme. Hun hadde også inntatt sovemedisin og angstdempende medisiner som hun har foreskrevet av lege. På Burger King i Sortland traff hun en venninne som ga henne en tablett med Subutex, som er et substitusjonspreparat for opioidavhengighet. Tiltalte inntok en halv tablett før hun kjørte ut av Sortland sentrum og hjemover. I sigerfjordveien, på vei ut av Sigerfjorden, fikk bilen en sleng i en sving. Tiltalte forsøkte å rette opp bilen, som fikk en ny sleng, kom over i motsatt kjørefelt og traff autovernet med høyre front. En forbipasserende politibetjent som ikke var på jobb ringte politiet, som deretter kjørte utrykning til stedet. Politibetjent Per Erik Ødegård kom til stedet cirka en halv time etter at ulykken hadde skjedd. Han forklarte for lagmannsretten at tiltalte fremstod som sløv og med usammenhengende tale og taleflom. Hun fremstod også som rastløs og urolig. Tiltalte ble brakt til legekontor for blodprøvetaking og klinisk undersøkelse. I den kliniske undersøkelsen er det krysset av for at hun fremstod som sløv, og hun ble vurdert som lett påvirket. I blodprøver tatt cirka to og en halv time etter kjøringen ble det påvist en konsentrasjon av T HC på 0, 0186 mikromol per liter, buprenorfin på 0, 00135 mikromol per liter, nitrazepam på 0, 2295 mikromol per liter og en lav konsentrasjon av N desmetyldiazepam. N desmetyldiazepam og nitrazepam er virkestoffer i medisiner som er forskrevet av lege. I sakkyndig rapport datert 24 august 2021 er de kliniske funnene og blodprøveanalysene vurdert slik: Den påviste konsentrasjonen av T HC er høyere enn straffeutmålingsgrensen svarende til 0, 5 promille. I tillegg er det påvist buprenorfin i en konsentrasjon høyere enn straffbarhetsgrensen svarende til 0, 2 i promille samt N desmetyldiazapam og nitrazapam i konsentrasjoner som kan være forenlig med legens forskriving. I vurderingen av samlet påvirkning tar jeg hensyn til analysefunn, faglitteratur og den kliniske legeundersøkelsen samt politiets vurdering. Andre saksopplysninger, slik som forhold vedrørende kjøringen, eller vitneutsagn, er ikke vektlagt. Toleranse er kun vektlagt for nitrazepam og N desmetyldiazepam. T HC, buprenorfin og nitrazepam er de viktigste funnene i denne saken, og er i størst grad vektlagt ved vurdering av samlet påvirkning. Konsentrasjonen av N Desmetyldiazepam er lav og vil ikke tillegges egen vekt i samlet vurdering. Toleranse kan utvikles for effekten av nitrazepam, og det legges til grunn at dette kan foreligge, men toleransen er ikke fullstendig. Konsentrasjon av nitrazepam tillegges noe vekt i denne vurderingen, sett i lys av kombinasjonen med andre påviste stoffer. Det er forventet at konsentrasjonen av nitrazepam vil forsterke effekten av øvrige påviste stoffer, også når tilvenning til nitrazepams effekter foreligger. Alle de påviste stoffene har dempende egenskaper og vil forsterke hverandres virkninger. De aktuelle stoffene som er påvist i siktedes blodprøve, kan ha uheldige virkninger på ferdigheter som feilkontroll, koordinasjonsevne og vurderingsevne, og de kan medføre økt risikovillighet. Studier viser at kombinert bruk av flere rusgivende stoff i forbindelse med bilkjøring gir mange ganger høyere risiko for å forårsake en trafikkulykke enn ved isolert bruk av ett rusgivende stoff. Siktedes samlede påvirkning vil således være mer uttalt enn hva man ville vente ved en vurdering av enkeltstoffene hver for seg. En vurdering av siktedes individuelle stoff følsomhet og eventuelle tilvenning på det aktuelle tidspunktet kan foretas, ved å sammenholde analyseresultatet med observasjonene ved legeundersøkelsen. Siktede ble fremstilt for klinisk legeundersøkelse cirka 2, 5 time etter avsluttet kjøring. Legen som utførte den kliniske legeundersøkelsen konkluderte med at siktede var lett påvirket. Det er noen viktige enkelt funn som tyder på påvirkning, blant annet er siktede sløv og det er uttalte funn på hukommelse og noe på balanse. Den sakkyndige gjør en totalvurdering og legger til grunn både enkeltfunn og konklusjon ved legeundersøkelsen. Den sakkyndige er noe usikker på tolkningen av politiets observasjoner. De rapporterer også om sløvhet, men sier at dette er kombinert med taleflom og rastløshet, noe som ikke er typisk for de påviste stoffene. Politiets opplysninger tillegges derfor ikke betydelig vekt, men det legges til grunn at politiet også rapporterte relativt uttalt påvirkning med sløvhet. Det legges i denne saken vekt på at det foreligger uttalte analysefunn og at alle stoffene er forventet å bidra med sløvende effekter. Når dette er kombinert med relativt uttalt klinisk påvirkning i form av sløvhet, anses konklusjonen klar, selv om den sakkyndige er noe usikker på noen av funnene fra politiet. Konklusjon: Siktede var ved kjøringen påvirket ifølge vegtrafikkloven, minst tilsvarende en promille høyere enn 0, 5. Sannsynlighetvurdering for påvirkningsgrad over 1, 2 promille: På bakgrunn av de momenter som er gjennomgått over vil jeg ved bruk av mitt beste sakkyndige skjønn konkludere med at siktede med all sannsynlighet var påvirket tilsvarende en promille høyere enn 1, 2 ved den aktuelle kjøringen. Lagmannsretten bemerker at formuleringen med all sannsynlighet er den høyeste grad av sannsynlighet som anvendes av avdeling for rettsmedisinske fag ved Oslo universitetssykehus. Den rettsmedisinske kommisjon hadde ingen innvendinger mot den sakkyndiges konklusjon, men bemerket at den sakkyndige i større grad kunne begrunnet at siktede med all sannsynlighet var påvirket høyere enn 1, 2 promille, ved å redegjøre for de kliniske utfallene som er lagt til grunn for vurderingen. I tilleggserklæring datert 18 februar 2022 utdypet den sakkyndige sin begrunnelse. Det framkommer blandt annet følgende: Det er altså lagt til grunn at siktede er sløv og at det er uttalte funn på hukommelse og noe på balanse. Politiets funn viser et noe blandet bilde av sløvhet og rastløshet, og funnet av rastløshet er noe vanskeligere å relatere til stoff funnene. Konklusjonen er lett påvirket, og det kunne kanskje således argumenteres for at dette tilsier at påvirkning ikke er svært uttalt, men den sakkyndige har også tatt dette med i vurderingen. Det er ikke diskutert spesifikt funnet av en noe forlenget intern klokke, dette funnet kan støtte funnet av sløvhet i saken. Det er altså samlet lagt til grunn at det foreligger noe klinisk påvirkning med sløvhet, selv om denne kliniske påvirkningen ikke er svært uttalt. Allikevel er etter den sakkyndiges oppfatning analysefunnene av en slik art i saken at når det er kombinert med klinisk påvirkning av en slik grad er konklusjonen klar. Den sakkyndige opprettholdt denne vurderingen i sin forklaring for lagmannsretten. Herunder fastholdt den sakkyndige at de kliniske funnene med uttalt sløvhet sett i sammenheng med analysefunnene tilsier at det fremstår som klart at tiltalte var påvirket tilsvarende en promille høyere enn 1, 2. I denne vurderingen har den sakkyndige tatt høyde for at tiltalte kan ha utviklet toleranse for nitrazepam etter å ha brukt sovetabletter i mange år. På spørsmål om hvilken betydning det har at blodprøvene ble tatt cirka to og en halv time etter kjøringen svarte den sakkyndige at dette kommer an på hvor lenge før kjøringen rusmidlene ble inntatt. Dersom rusmidlene ble inntatt kort tid før kjøringen er det ikke grunn til å forvente at påvirkningen i særlig grad var annerledes ved kjøringen enn ved tidspunktet for blodprøvene. Dersom rusmidlene ble inntatt lenge før kjøringen er det grunn til å tro at påvirkningen var større under kjøringen enn det blodprøvene viser. Sett hen til dette har den sakkyndige i sin vurdering lagt til grunn det som er gunstigst for tiltalte, altså at påvirkningen ved kjøringen var omlag den samme som blodprøvene viser. Lagmannsretten har kommet til at det ikke er rimelig tvil om at tiltalte var påvirket tilsvarende en promille på mer enn 1, 2 da kjøringen fant sted. I vurderingen har lagmannsretten lagt vesentlig vekt på den sakkyndiges vurdering. Lagmannsretten har også lagt vekt på resultatene av den kliniske undersøkelsen av tiltalte og forklaringen fra politibetjent Ødegård om hvordan tiltalte fremstod da politiet ankom åstedet. Lagmannsretten kan ikke se at det forhold at den kliniske undersøkelsen konkluderte med at tiltalte var lett påvirket er egnet til å så tvil om riktigheten av denne vurderingen. Lagmannsretten viser til det den sakkyndige har sagt om dette i sin tilleggserklæring. Det skal etter dette utmåles straff for kjøring med en promille på over 1, 2. Kjøring i ruspåvirket tilstand utgjør et stort risikomoment i trafikken. Allmennpreventive hensyn tilsier at det må reageres strengt. Ved en påvirkningsgrad på over 1, 2 promille skal det som den klare hovedregel reageres med bot og ubetinget fengsel, jamfør vegtrafikkloven 31 annet ledd bokstav c. Ved den nærmere utmålingen av straffen skal det tas særlig hensyn til graden av påvirkning og hvilke farer kjøringen har medført, jamfør vegtrafikkloven 31 fjerde ledd. Ved første gangs kjøring i ruspåvirket tilstand vil straffen normalt ligge mellom 14 og 30 dager fengsel, jamfør Ot. prp. nr. 65 (1987 1988) side 29I vurderingen av fengselsstraffens lengde har lagmannsretten i skjerpende retning lagt vekt på at kjøringen skjedde midt på dagen i tettbebygd og trafikkert område, og at kjøringen foregikk over en distanse på flere mil. Det er også vektlagt i skjerpende retning at kjøringen fant sted under det som er beskrevet som meget krevende kjøreforhold med snøvær og glatte veier og at kjøringen endte i en ulykke. Etter lagmannsrettens vurdering kunne kjøringen meget lett ha medført betydelige skader, herunder alvorlige personskader. Tiltalte har erkjent straffeskyld for forholdet. Erkjennelsen har imidlertid ikke hatt betydning for oppklaringen av saken, og tillegges derfor begrenset vekt ved utmålingen av straffen. De forholdene som er omhandlet i tiltalens post I I (ulovlig bruk av cannabis og buprenorfin) får ingen selvstendig betydning ved utmålingen av straffen. Lagmannsretten er enig med tingretten i at utgangspunktet for straffutmålingen er ubetinget fengsel i 21 dager. Forsvarer har anført at straffen bør idømmes i form av samfunnsstraff. Det kan etter rettspraksis gjøres unntak fra hovedregelen om ubetinget fengsel dersom det foreligger spesielle og tungtveiende grunner, jamfør blant annet Rt 2008 1210 avsnitt 9 Sterke rehabiliteringshensyn kan være en slik grunn. Lagmannsretten antar at det etter omstendighetene også kan være aktuelt med samfunnsstraff der tiltalte er i en særlig skjør livssituasjon og der soning av ubetinget fengselsstraff medfører en klar risiko for at den stabilitet hun har opparbeidet forringes eller ødelegges. Lagmannsretten viser til H R 2019 1780 A, avsnitt 31 32, som imidlertid gjaldt domfellelse for kroppsskade. Lagmannsretten kan ikke se at det har framkommet eller er anført omstendigheter som tilsier at det foreligger sterke rehabiliteringshensyn eller andre forhold som tilsier at det er aktuelt å gjøre unntak fra hovedregelen om ubetinget fengsel. Lagmannsretten bemerker forøvrig at det forhold at fengselsstraffen er relativt kort betyr at soning vil ha liten betydning for tiltaltes arbeidsforhold. Lagmannsretten slutter seg til det tingretten har sagt om dette på side 6 i dommen. Lagmannsrettens konklusjon blir etter dette at det ikke gjøres noen endring i tingrettens utmåling av fengselsstraffen. I tillegg til fengselsstraff skal det fastsettes en bot. I henhold til lovforarbeidene, herunder Ot. prp. nr. 65 (1987 1988) punkt 65, skal boten som hovedregel tilsvare 1, 5 ganger brutto månedsinntekt. Etter straffeloven 53 tredje ledd skal det ved fastsettelsen tas hensyn til siktedes økonomiske evne. Tiltalte er uførepensjonert, men arbeider noe deltid som renholder og gårdsarbeider på gård i sted kommune. Utskrift av ligningen viser at hun mottok 292 892 kroner i pensjon og lønn i 2020 Det er ikke anført forhold som tilsier at inntekten er vesentlig annerledes nå. I ligningen fra 2020 har tiltalte registrert 60 000 kroner i gjeld. Hun har forklart for lagmannsretten at hun i dag har en god del inkassogjeld, slik at gjeldsbelastningen er en god del høyere enn det som framkommer i ligningen fra 2020 Lagmannsretten har ut fra en samlet vurdering av tiltaltes økonomiske situasjon, og under noe tvil, kommet til at det er grunnlag for å gå noe under normen på 1, 5 ganger brutto månedsinntekt, og har kommet til at boten passende kan settes til 25 000 kroner. Den subsidiære fengselsstraffen settes til 15 dager. Lagmannsretten finner ikke grunn til å gjøre endringer i den tapstid tingretten har fastsatt, som er i henhold til tapsforskriften 3 2 nummer 2Sakskostnader er ikke påstått og ilegges ikke. Dommen er enstemmig. D OM SS LU TN IN GI tingrettens dom gjøres den endring at boten settes til 25 000 tjuefemtusen kroner, subsidiært 15 femten dager fengsel. 
Saken gjelder straffutmåling for blant annet kjøring i påvirket tilstand, og der hovedspørsmålet for lagmannsretten er tiltaltes påvirkningsgrad på gjerningstidspunktet. Ved tiltalebeslutning utferdiget av politimesteren i Nordland datert 27 september 2021 ble A, født 00/00/1975, satt under tiltale ved Midtre Hålogaland tingrett for overtredelse av: I Vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 22 første leddfor å ha ført en motorvogn når han var påvirket av berusende eller bedøvende midler. Grunnlag: Onsdag 7 april 2021 ca kl 12: 45 langs Sigerfjordveien i Sortland kommune kjørte hun en personbil kjennemerke, til tross for at hun var påvirket av T HC, buprenorfin, nitazepam og N desmetyldiazepam. Kjøringen endte i autovernet på høyre side. I I Legemiddelloven 31 annet ledd, jamfør 24 første leddfor uten lovlig atkomst å ha brukt narkotika Grunnlag: Primo april 2021 i Sortland og eller andre steder brukte hun uten lovlig adkomst hasjisj og buprenorfin. Midtre Hålogaland tingrett avsa 23 november 2021 dom med slik domsslutning: 1. A, født 00/00/1975, dømmes for overtredelse av vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 22 første ledd legemiddelloven 31 annet ledd, jamfør 24 første ledd til fengsel i 21 dager. A, født 00/00/1975, idømmes en bot på 14 000 kroner, og hvis boten ikke betales, fengsel i 15 dager. A, født 00/00/1975, fradømmes retten til å føre førerkortpliktig motorvogn for en periode på to år regnet fra 07/04/2021, jamfør vegtrafikkloven 33 nummer 1, jamfør tapsforskriften 3 2 nummer 2 Hun pålegges å ta full ny førerprøve dersom hun vil erverve førerkort på ny, jamfør tapsforskriften 8 3A har anket dommen til Hålogaland lagmannsrett. Anken gjelder straffutmålingen, nærmere bestemt bevisvurderingen under spørsmålet om påvirkningsgrad. Lagmannsretten besluttet 8 februar 2022 å henvise anken til ankeforhandling. Ankeforhandling ble holdt 16 juni 2022 i Tromsø. Domfelte møtte og avga forklaring. Tre vitner ble hørt, hvorav ett avga forklaring etter reglene for sakkyndige. Dokumentasjon fremgår av rettsboken. Forsvareren anførte at det ikke er bevist at domfelte hadde en påvirkningsgrad høyere enn svarende til over 1, 2 promille. Av denne grunn må fengselsstraffen gjøres betinget og tap av førerrett reduseres til 12 måneder. Subsidiært er det anført at det bør idømmes samfunnsstraff. Forsvarer nedla påstand om at A anses på mildeste måte. Påtalemyndigheten har anført at det er bevist at domfelte hadde en påvirkningsgrad som var høyere enn svarende til over 1, 2 promille, og at det derfor skal idømmes ubetinget fengsel i samsvar med praksis. Boten bør i henhold til tiltaltes inntekt settes til 30 000 kroner. Påtalemyndigheten la ned slik påstand: I tingrettens dom, domsslutningen punkt 2, gjøres den endring at botens størrelse settes til kr 30 000, og hvis boten ikke betales, fengsel i 15 dager. Lagmannsretten bemerker: A er født 00/00/1975 og bor i sted kommune. Hun er uføretrygdet, men jobber deltid som renholder og dyrepasser på gård. I tingretten ble tiltalte dømt for overtredelse vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 22 første ledd samt for overtredelse av legemiddelloven 31 annet ledd, jamfør 24 første ledd. Bærende for straffutmålingen vil være tiltalens post I som omhandler kjøring i ruspåvirket tilstand. Tiltalte har erkjent straffeskyld for kjøring i påvirket tilstand, og det er ikke bestridt at hun ved kjøringen hadde en påvirkningsgrad av rusmidler som er høyere enn svarende til 0, 5 promille. Spørsmålet er om det er bevist ut over rimelig tvil at tiltalte var påvirket av rusmidler tilsvarende promille høyere enn 1, 2 slik tingretten kom fram til. Påvirkningsgraden vil ha betydning ved straffutmålingen, primært for valget mellom betinget og ubetinget fengsel, jamfør vegtrafikkloven 31 annet og fjerde ledd. Når det gjelder selve kjøringen og omstendighetene rundt denne viser lagmannsretten til tingrettens fremstilling på side 2 3 der det framkommer følgende: A har erkjent straffeskyld. Hun forklarte for retten at hun den aktuelle dagen, 7 april 2021, hadde kjørt fra området rundt gård og til Sortland sentrum for å dra på Burger King. Natten i forveien hadde hun vært sterkt plaget av angst, uro og søvnvansker. En gang mellom klokken 03 og klokken 05 hadde hun derfor bestemt seg for å røyke en hasjjoint hun hadde liggende hjemme. Hun hadde også inntatt sovemedisin og angstdempende medisiner som hun har foreskrevet av lege. På Burger King i Sortland traff hun en venninne som ga henne en tablett med Subutex, som er et substitusjonspreparat for opioidavhengighet. Tiltalte inntok en halv tablett før hun kjørte ut av Sortland sentrum og hjemover. I sigerfjordveien, på vei ut av Sigerfjorden, fikk bilen en sleng i en sving. Tiltalte forsøkte å rette opp bilen, som fikk en ny sleng, kom over i motsatt kjørefelt og traff autovernet med høyre front. En forbipasserende politibetjent som ikke var på jobb ringte politiet, som deretter kjørte utrykning til stedet. Politibetjent Per Erik Ødegård kom til stedet cirka en halv time etter at ulykken hadde skjedd. Han forklarte for lagmannsretten at tiltalte fremstod som sløv og med usammenhengende tale og taleflom. Hun fremstod også som rastløs og urolig. Tiltalte ble brakt til legekontor for blodprøvetaking og klinisk undersøkelse. I den kliniske undersøkelsen er det krysset av for at hun fremstod som sløv, og hun ble vurdert som lett påvirket. I blodprøver tatt cirka to og en halv time etter kjøringen ble det påvist en konsentrasjon av T HC på 0, 0186 mikromol per liter, buprenorfin på 0, 00135 mikromol per liter, nitrazepam på 0, 2295 mikromol per liter og en lav konsentrasjon av N desmetyldiazepam. N desmetyldiazepam og nitrazepam er virkestoffer i medisiner som er forskrevet av lege. I sakkyndig rapport datert 24 august 2021 er de kliniske funnene og blodprøveanalysene vurdert slik: Den påviste konsentrasjonen av T HC er høyere enn straffeutmålingsgrensen svarende til 0, 5 promille. I tillegg er det påvist buprenorfin i en konsentrasjon høyere enn straffbarhetsgrensen svarende til 0, 2 i promille samt N desmetyldiazapam og nitrazapam i konsentrasjoner som kan være forenlig med legens forskriving. I vurderingen av samlet påvirkning tar jeg hensyn til analysefunn, faglitteratur og den kliniske legeundersøkelsen samt politiets vurdering. Andre saksopplysninger, slik som forhold vedrørende kjøringen, eller vitneutsagn, er ikke vektlagt. Toleranse er kun vektlagt for nitrazepam og N desmetyldiazepam. T HC, buprenorfin og nitrazepam er de viktigste funnene i denne saken, og er i størst grad vektlagt ved vurdering av samlet påvirkning. Konsentrasjonen av N Desmetyldiazepam er lav og vil ikke tillegges egen vekt i samlet vurdering. Toleranse kan utvikles for effekten av nitrazepam, og det legges til grunn at dette kan foreligge, men toleransen er ikke fullstendig. Konsentrasjon av nitrazepam tillegges noe vekt i denne vurderingen, sett i lys av kombinasjonen med andre påviste stoffer. Det er forventet at konsentrasjonen av nitrazepam vil forsterke effekten av øvrige påviste stoffer, også når tilvenning til nitrazepams effekter foreligger. Alle de påviste stoffene har dempende egenskaper og vil forsterke hverandres virkninger. De aktuelle stoffene som er påvist i siktedes blodprøve, kan ha uheldige virkninger på ferdigheter som feilkontroll, koordinasjonsevne og vurderingsevne, og de kan medføre økt risikovillighet. Studier viser at kombinert bruk av flere rusgivende stoff i forbindelse med bilkjøring gir mange ganger høyere risiko for å forårsake en trafikkulykke enn ved isolert bruk av ett rusgivende stoff. Siktedes samlede påvirkning vil således være mer uttalt enn hva man ville vente ved en vurdering av enkeltstoffene hver for seg. En vurdering av siktedes individuelle stoff følsomhet og eventuelle tilvenning på det aktuelle tidspunktet kan foretas, ved å sammenholde analyseresultatet med observasjonene ved legeundersøkelsen. Siktede ble fremstilt for klinisk legeundersøkelse cirka 2, 5 time etter avsluttet kjøring. Legen som utførte den kliniske legeundersøkelsen konkluderte med at siktede var lett påvirket. Det er noen viktige enkelt funn som tyder på påvirkning, blant annet er siktede sløv og det er uttalte funn på hukommelse og noe på balanse. Den sakkyndige gjør en totalvurdering og legger til grunn både enkeltfunn og konklusjon ved legeundersøkelsen. Den sakkyndige er noe usikker på tolkningen av politiets observasjoner. De rapporterer også om sløvhet, men sier at dette er kombinert med taleflom og rastløshet, noe som ikke er typisk for de påviste stoffene. Politiets opplysninger tillegges derfor ikke betydelig vekt, men det legges til grunn at politiet også rapporterte relativt uttalt påvirkning med sløvhet. Det legges i denne saken vekt på at det foreligger uttalte analysefunn og at alle stoffene er forventet å bidra med sløvende effekter. Når dette er kombinert med relativt uttalt klinisk påvirkning i form av sløvhet, anses konklusjonen klar, selv om den sakkyndige er noe usikker på noen av funnene fra politiet. Konklusjon: Siktede var ved kjøringen påvirket ifølge vegtrafikkloven, minst tilsvarende en promille høyere enn 0, 5. Sannsynlighetvurdering for påvirkningsgrad over 1, 2 promille: På bakgrunn av de momenter som er gjennomgått over vil jeg ved bruk av mitt beste sakkyndige skjønn konkludere med at siktede med all sannsynlighet var påvirket tilsvarende en promille høyere enn 1, 2 ved den aktuelle kjøringen. Lagmannsretten bemerker at formuleringen med all sannsynlighet er den høyeste grad av sannsynlighet som anvendes av avdeling for rettsmedisinske fag ved Oslo universitetssykehus. Den rettsmedisinske kommisjon hadde ingen innvendinger mot den sakkyndiges konklusjon, men bemerket at den sakkyndige i større grad kunne begrunnet at siktede med all sannsynlighet var påvirket høyere enn 1, 2 promille, ved å redegjøre for de kliniske utfallene som er lagt til grunn for vurderingen. I tilleggserklæring datert 18 februar 2022 utdypet den sakkyndige sin begrunnelse. Det framkommer blandt annet følgende: Det er altså lagt til grunn at siktede er sløv og at det er uttalte funn på hukommelse og noe på balanse. Politiets funn viser et noe blandet bilde av sløvhet og rastløshet, og funnet av rastløshet er noe vanskeligere å relatere til stoff funnene. Konklusjonen er lett påvirket, og det kunne kanskje således argumenteres for at dette tilsier at påvirkning ikke er svært uttalt, men den sakkyndige har også tatt dette med i vurderingen. Det er ikke diskutert spesifikt funnet av en noe forlenget intern klokke, dette funnet kan støtte funnet av sløvhet i saken. Det er altså samlet lagt til grunn at det foreligger noe klinisk påvirkning med sløvhet, selv om denne kliniske påvirkningen ikke er svært uttalt. Allikevel er etter den sakkyndiges oppfatning analysefunnene av en slik art i saken at når det er kombinert med klinisk påvirkning av en slik grad er konklusjonen klar. Den sakkyndige opprettholdt denne vurderingen i sin forklaring for lagmannsretten. Herunder fastholdt den sakkyndige at de kliniske funnene med uttalt sløvhet sett i sammenheng med analysefunnene tilsier at det fremstår som klart at tiltalte var påvirket tilsvarende en promille høyere enn 1, 2. I denne vurderingen har den sakkyndige tatt høyde for at tiltalte kan ha utviklet toleranse for nitrazepam etter å ha brukt sovetabletter i mange år. På spørsmål om hvilken betydning det har at blodprøvene ble tatt cirka to og en halv time etter kjøringen svarte den sakkyndige at dette kommer an på hvor lenge før kjøringen rusmidlene ble inntatt. Dersom rusmidlene ble inntatt kort tid før kjøringen er det ikke grunn til å forvente at påvirkningen i særlig grad var annerledes ved kjøringen enn ved tidspunktet for blodprøvene. Dersom rusmidlene ble inntatt lenge før kjøringen er det grunn til å tro at påvirkningen var større under kjøringen enn det blodprøvene viser. Sett hen til dette har den sakkyndige i sin vurdering lagt til grunn det som er gunstigst for tiltalte, altså at påvirkningen ved kjøringen var omlag den samme som blodprøvene viser. Lagmannsretten har kommet til at det ikke er rimelig tvil om at tiltalte var påvirket tilsvarende en promille på mer enn 1, 2 da kjøringen fant sted. I vurderingen har lagmannsretten lagt vesentlig vekt på den sakkyndiges vurdering. Lagmannsretten har også lagt vekt på resultatene av den kliniske undersøkelsen av tiltalte og forklaringen fra politibetjent Ødegård om hvordan tiltalte fremstod da politiet ankom åstedet. Lagmannsretten kan ikke se at det forhold at den kliniske undersøkelsen konkluderte med at tiltalte var lett påvirket er egnet til å så tvil om riktigheten av denne vurderingen. Lagmannsretten viser til det den sakkyndige har sagt om dette i sin tilleggserklæring. Det skal etter dette utmåles straff for kjøring med en promille på over 1, 2. Kjøring i ruspåvirket tilstand utgjør et stort risikomoment i trafikken. Allmennpreventive hensyn tilsier at det må reageres strengt. Ved en påvirkningsgrad på over 1, 2 promille skal det som den klare hovedregel reageres med bot og ubetinget fengsel, jamfør vegtrafikkloven 31 annet ledd bokstav c. Ved den nærmere utmålingen av straffen skal det tas særlig hensyn til graden av påvirkning og hvilke farer kjøringen har medført, jamfør vegtrafikkloven 31 fjerde ledd. Ved første gangs kjøring i ruspåvirket tilstand vil straffen normalt ligge mellom 14 og 30 dager fengsel, jamfør Ot. nr. 65 (1987 1988) side 29I vurderingen av fengselsstraffens lengde har lagmannsretten i skjerpende retning lagt vekt på at kjøringen skjedde midt på dagen i tettbebygd og trafikkert område, og at kjøringen foregikk over en distanse på flere mil. Det er også vektlagt i skjerpende retning at kjøringen fant sted under det som er beskrevet som meget krevende kjøreforhold med snøvær og glatte veier og at kjøringen endte i en ulykke. Etter lagmannsrettens vurdering kunne kjøringen meget lett ha medført betydelige skader, herunder alvorlige personskader. Tiltalte har erkjent straffeskyld for forholdet. Erkjennelsen har imidlertid ikke hatt betydning for oppklaringen av saken, og tillegges derfor begrenset vekt ved utmålingen av straffen. De forholdene som er omhandlet i tiltalens post I I (ulovlig bruk av cannabis og buprenorfin) får ingen selvstendig betydning ved utmålingen av straffen. Lagmannsretten er enig med tingretten i at utgangspunktet for straffutmålingen er ubetinget fengsel i 21 dager. Forsvarer har anført at straffen bør idømmes i form av samfunnsstraff. Det kan etter rettspraksis gjøres unntak fra hovedregelen om ubetinget fengsel dersom det foreligger spesielle og tungtveiende grunner, jamfør blant annet Rt 2008 1210 avsnitt 9 Sterke rehabiliteringshensyn kan være en slik grunn. Lagmannsretten antar at det etter omstendighetene også kan være aktuelt med samfunnsstraff der tiltalte er i en særlig skjør livssituasjon og der soning av ubetinget fengselsstraff medfører en klar risiko for at den stabilitet hun har opparbeidet forringes eller ødelegges. Lagmannsretten viser til H R 2019 1780 A, avsnitt 31 32, som imidlertid gjaldt domfellelse for kroppsskade. Lagmannsretten kan ikke se at det har framkommet eller er anført omstendigheter som tilsier at det foreligger sterke rehabiliteringshensyn eller andre forhold som tilsier at det er aktuelt å gjøre unntak fra hovedregelen om ubetinget fengsel. Lagmannsretten bemerker forøvrig at det forhold at fengselsstraffen er relativt kort betyr at soning vil ha liten betydning for tiltaltes arbeidsforhold. Lagmannsretten slutter seg til det tingretten har sagt om dette på side 6 i dommen. Lagmannsrettens konklusjon blir etter dette at det ikke gjøres noen endring i tingrettens utmåling av fengselsstraffen. I tillegg til fengselsstraff skal det fastsettes en bot. I henhold til lovforarbeidene, herunder Ot. nr. 65 (1987 1988) punkt 65, skal boten som hovedregel tilsvare 1, 5 ganger brutto månedsinntekt. Etter straffeloven 53 tredje ledd skal det ved fastsettelsen tas hensyn til siktedes økonomiske evne. Tiltalte er uførepensjonert, men arbeider noe deltid som renholder og gårdsarbeider på gård i sted kommune. Utskrift av ligningen viser at hun mottok 292 892 kroner i pensjon og lønn i 2020 Det er ikke anført forhold som tilsier at inntekten er vesentlig annerledes nå. I ligningen fra 2020 har tiltalte registrert 60 000 kroner i gjeld. Hun har forklart for lagmannsretten at hun i dag har en god del inkassogjeld, slik at gjeldsbelastningen er en god del høyere enn det som framkommer i ligningen fra 2020 Lagmannsretten har ut fra en samlet vurdering av tiltaltes økonomiske situasjon, og under noe tvil, kommet til at det er grunnlag for å gå noe under normen på 1, 5 ganger brutto månedsinntekt, og har kommet til at boten passende kan settes til 25 000 kroner. Den subsidiære fengselsstraffen settes til 15 dager. Lagmannsretten finner ikke grunn til å gjøre endringer i den tapstid tingretten har fastsatt, som er i henhold til tapsforskriften 3 2 nummer 2Sakskostnader er ikke påstått og ilegges ikke. D OM SS LU TN IN GI tingrettens dom gjøres den endring at boten settes til 25 000 tjuefemtusen kroner, subsidiært 15 femten dager fengsel.
Anken gjaldt bevisvurderingen under straffutmålingen, nærmere bestemt grad av påvirkning av rusmidler under kjøring. Lagmannsretten kom etter en konkret vurdering til at tiltalte hadde var påvirket av rusmidler tilsvarende en promille på over 1, 2 da kjøringen fant sted. Det var ikke anført forhold som gjorde samfunnsstraff aktuelt. I tingrettens dom ble det gjort den endring at boten ble satt ned til 25 000 kroner. )Henvisninger: Vegtrafikkloven 22, 31 Legemiddelloven 24, 31