Forsikringsrett  Uriktige opplysninger  Svik  Reklamasjonsfrist  Forsikringsavtaleloven § 8-1
Saken gjelder krav om erstatning i henhold til forsikringsavtale etter brann i bolighus. 1. Sakens bakgrunn Tingrettens saksfremstilling kan legges til grunn for lagmannsrettens behandling, jamfør tvisteloven 29 16 andre ledd. Fra denne gjengis: 25. mai 2018 tegnet A (heretter saksøker) innbo og husforsikring hos forsikringsselskapet Frende Skadeforsikring A S (heretter Frende). 7 juni 2018 brant saksøkers bolig i adresse. Brannskaden ble meldt til Frende 7 juni 2018, og saken har fått skadenummer 6126254, 1. Forsikringsavtalen gir dekning for denne type skade. Kort tid etter brannen engasjerte Frende takstmannen B og selskapet Recover til å utføre taksering av skaden og opprydning etter brannen. Recover spesialiserer seg på opprydning og oppbygning etter brann, vann og miljøskade. Recovers mål var å få oversikt over hva som befant seg i boligen, kaste og rydde, samt fastsette verdi av det gjenværende innboet. 2. juli 2018 gikk Recover gjennom innboet i boligen med saksøker. Fra Recover møtte tre representanter; C som skulle gjennomgå innboet, D som skulle ta bilder, og en tredje person som skulle bære ut ferdig taksert innbo til kasting. Det ble i forbindelse med befaringen utarbeidet en liste over innboet og dets verdi, samt tatt bilder. Politiet valgte å etterforske brannen som en ildpåsettelse, noe som førte til at Frende avventet saksbehandlingen i forsikringssaken. Frende ansatte en egen utreder på saken E. 18. februar 2019 tok saksøker ut søksmål for Halden tingrett hvor han krevde forsikringsoppgjør etter forsikringsavtalen. Frende ba saksøker om å levere sitt innbokrav noe han gjorde 21 juli 2019 30 juli 2019 besluttet politiet å henlegge saken mot saksøker på bevisets stilling. 15. august 2019 leverte partene inn felles prosesskriv til Halden tingrett hvor de begjærte søksmålet fra 18 februar 2019 forlikt. Halden tingrett avsa hevingskjennelse 16 august 2019 På oppfordring fra Frende leverte saksøker et nytt innbokrav 18 september 2019 Frendes utreder E gjennomførte samtaler med Recovers representanter 24 og 25 september 2019, og en felles samtale med representantene 4 november 2019 Frende avslo saksøkers krav om erstatning etter forsikringsavtaleloven og krevde tilbakebetaling av allerede utbetalte utlegg i brev av 29 og 30 oktober 2019 Dette førte til at saksøker tok ut søksmål. Halden tingrett avsa 28 oktober 2020 dom med slik domsslutning: I hovedkravet: 1. A har krav på full erstatning etter forsikringsavtalen med Frende Skadeforsikring A S etter brannskade 6126254, 1, herunder innbokrav med kroner 181 310 hundreogåttitusentrehundreogti kroner, med tillegg av forsinkelsesrenter I motkravet: 2. A frifinnes. For begge krav: 3. Frende Skadeforsikring A S skal innen to uker fra dommens forkynnelse erstatte As sakskostnader for tingretten med til sammen 175 250 hundreogsyttitretusentohundreogfemti kroner, med tillegg av lovens forsinkelsesrente fra forfall til betaling skjer. For flere detaljer om saksforholdet vises til tingrettens dom og lagmannsrettens merknader nedenfor. Frende Skadeforsikring A S har anket dommen til Borgarting lagmannsrett. Ankeforhandling er holdt 28 29 september 2021 i Borgarting lagmannsretts hus. A møtte sammen med sin prosessfullmektig og avga forklaring. Frende Skadeforsikring A S var representert ved sin prosessfullmektig. Det ble avhørt syv vitner. Om bevisføringen for øvrig, vises til rettsboken. 2. Partenes anførsler Den ankende part, Frende Skadeforsikring A S, har i hovedtrekk anført: Forsikringstaker har ikke krav på erstatning fordi han bevisst har gitt uriktige opplysninger som han visste eller måtte forstå ville føre til en utbetaling han ikke hadde krav på. Det er et stort avvik mellom de gjenstandene Recover registrerte ved befaring 2 juli 2018, og de gjenstandene som er inntatt i den skademeldingen A senere leverte. Forsikringstaker har bevisst overdrevet mengden innbo og løsøre som befant seg i huset og verdien av gjenstandene. Forsikringstaker har ikke krav på delvis erstatning etter forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd nest siste punktum. Dette er en snever unntaksregel, og betingelsene for utbetaling er ikke oppfylt. De uriktige opplysningene gjelder en vesentlig del av kravet, og forsikringstaker har opptrådt sterkt klanderverdig. Avslaget på erstatning rammer ikke forsikringstakers familie hardere enn normalt. Selskapet ga forsikringstaker melding om avslaget på erstatning uten ugrunnet opphold. Skademeldingen selskapet mottok 21 juli 2019 var ufullstendig. Selskapet hadde ikke kvalifisert mistanke om at opplysningene var uriktige før det mottok den fullstendige skademeldingen fra forsikringstaker 18 september 2019 Etter dette gjennomførte selskapet samtaler med forsikringstaker og ansatte i Recover, samt innhentet en ekstern juridisk vurdering. Avslag ble meddelt 29 oktober 2019 Dette er akseptabel tidsbruk i slike saker. Selskapet har krav på tilbakebetaling av det forskuddet som er utbetalt forsikringstaker før det ble klart av erstatningskravet kunne avslås. Det er nedlagt slik påstand: I hovedsøksmålet1. Frende Skadeforsikring A S frifinnes. 2. A dømmes til å betale sakskostnadene til Frende Skadeforsikring A S for tingretten og lagmannsretten. I motsøksmålet1. A dømmes til å betale tilbake betalt forskudd på kr. 218 690, til Frende Skadeforsikring A S. 2. A dømmes til å betale sakskostnadene til Frende Skadeforsikring A S for tingretten og lagmannsretten. Ankemotparten, A, har i hovedtrekk anført: A har krav på utbetaling i henhold til forsikringsavtalen. Forsikringsselskapet meddelte ikke sitt avslag uten ugrunnet opphold, og mistet dermed retten til å avslå kravet med henvisning til at A hadde gitt uriktige opplysninger. Selskapets reklamasjonsfrist begynte å løpe da A innga sin kravsliste 21 juli 2019 På dette tidspunktet hadde selskapet kvalifisert mistanke om at han, etter deres oppfatning, hadde inngitt uriktige opplysninger. Saken hadde dermed en liggetid på to måneder før utredningsarbeidet ble påbegynt 24 september 2019 Deretter gikk det ytterligere en måned før kravet ble avslått. Avslaget ble dermed ikke gitt uten ugrunnet opphold. A har uansett ikke gitt uriktige opplysninger til forsikringsselskapet, verken bevisst eller ubevisst, med hensikt å få utbetaling han ikke hadde krav på. En betydelig mengde eiendeler som befant seg i boligen da den brant fremgår ikke av den listen forsikringsselskapet har basert seg på. Selskapet har videre gjort en feil når den har lagt Recovers anslåtte verdier til grunn. Recover synes å ha lagt til grunn gjenstandenes verdi på vurderingstidspunktet, mens A fikk beskjed om å oppgi hva det ville koste å anskaffe gjenstandene på nytt. Subsidiært anføres at A har krav på delvis erstatning. Dersom sikredes forhold bare er lite klanderverdig, bare angår en liten del av kravet, eller hvis det ellers foreligger særlige forhold, kan sikrede likevel få delvis erstatning, jamfør forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd annet punktum. A ønsket først og fremst en dialog med forsikringsselskapet, og det er lite å legge ham til last for eventuelt å ha inngitt uriktige opplysninger. Det må legges vekt på at familien hans ble rammet av alvorlig sykdom i den perioden innbokravet ble behandlet. Det er nedlagt slik påstand: 1. Anken forkastes. 2. Frende skadeforsikring A S skal betale til A sakens kostnader for lagmannsretten. 3. Lagmannsrettens syn på saken3. 1. Inngivelse av uriktige opplysninger I motsetning til tingretten, har lagmannsretten kommet til at Frende Skadeforsikring skal frifinnes fordi A bevisst har gitt uriktige opplysninger som han måtte forstå kunne føre til utbetaling av en erstatning han ikke hadde krav på. Vilkår for bortfall av erstatningskrav som følge av såkalt svik i forsikringsforhold finnes i forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd første punktum, som lyder: Gir sikrede ved skadeoppgjøret bevisst uriktige eller ufullstendige opplysninger som sikrede vet eller må forstå kan føre til at sikrede får utbetalt en erstatning han eller hun ikke har krav på, mister sikrede ethvert erstatningskrav mot selskapet etter denne og andre forsikringsavtaler i anledning samme hendelse. Bestemmelsen oppstiller objektive vilkår om at det må være inngitt uriktige opplysninger, og at disse må være egnet til å lede til urettmessig utbetaling av erstatning. Videre oppstiller den et subjektivt vilkår som innebærer at forsikringstakeren må ha utvist forsett om vært klar over at opplysningene var uriktige. Den oppstiller også ytterligere et subjektivt vilkår om at forsikringstakeren må ha utvist forsett eller grov uaktsomhet med hensyn til at opplysningene var egnet til å lede til urettmessig utbetaling av erstatning. Det gjelder et strengt beviskrav ved spørsmålet om vilkårene i forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd er oppfylt. I Ot. prp. nr. 49 (1988 1989) side 96 er det uttalt at beviskravet bør være høyt fordi reaksjonen mot svik er så alvorlig. I rettspraksis er beviskravet formulert som et krav om klar eller betydelig sannsynlighetsovervekt, jamfør blant annet Rt 1990 1082 og Rt 1996 1635, som begge gjaldt spørsmål om ansvarsfrihet ved forsettlig fremkalt forsikringstilfelle. I dommene er det uttalt at selv om beviskravet er strengt, må det ikke stilles så strenge krav at det i praksis nærmest utelukker anvendelse av bestemmelsene. Bevisbyrden påligger forsikringsselskapet. Lagmannsretten drøfter først spørsmålet om opplysningene som A innga var objektivt sett uriktige. Utgangspunktet for denne drøftelsen er skjemaet som ble oversendt Frende Skadeforsikring som vedlegg til e post 18 september 2019 fra As prosessfullmektig, advokat Børsand. Skjemaet ble opplyst å inneholde skadekravet, samt dokumentasjon, og anses som As endelige krav. Skjemaet inneholder en oversikt over innbo som ifølge A befant seg i huset på branntidspunktet, når det ble anskaffet, av hvem og til hvilken pris. Enkelte av innkjøpene er helt eller delvis dokumentert gjennom kvitteringer. Det samlede beløpet som kreves erstattet fremgår ikke av skjemaet, men er opplyst å være 1 038 650 kroner. Nederst på skjemaet har A signert på at opplysningene om innbo som er gitt i skjemaet, er korrekte. Både mengden gjenstander og verdien av disse slik det fremgår av skjemaet står i sterk kontrast til den listen som ble utarbeidet under selskapet Recovers gjennomgang av huset umiddelbart etter brannen 2 juli 2018 Listen angir 79 gjenstander eller kategorier gjenstander som befant seg i huset, og anslår verdien av hver gjenstand eller kategori gjenstander. Samlet sett er innboet verdsatt til 168 450 kroner. Spørsmålet for lagmannsretten er om As eget kravsskjema eller Recovers innboliste gir det riktigste bildet av hvilke verdier som befant seg i huset på branntidspunktet. Lagmannsretten drøfter først As anførsel om at Recovers innboliste var ment å være foreløpig, og derfor ikke gir noe riktig bilde av hvilke verdier som befant seg i huset. Deretter drøftes spørsmålet om det heftet feil av betydning ved Recovers liste. På bakgrunn at dette vurderes det deretter om As kravsskjema utgjorde uriktige opplysninger. Under gjennomgangen 2 juli 2018 deltok tre representanter for Recover, sammen med A og hans tidligere samboer F. To av Recovers representanter, C og D, samt A og F avga forklaring for lagmannsretten. A forklarte for lagmannsretten at han ble opplyst av C at listen over innbo var ment å være et foreløpig utkast som han ville få mulighet til å justere i ettertid. Han hevdet at listen hadde store mangler, og at verdien på de registrerte gjenstandene var satt for lavt. Han forklarte blant annet at representantene for Recover begynte å kaste gjenstander allerede før han ankom huset, og at en rekke gjenstander ble kastet uten å bli registrert på listen. Han forklarte også at de nesten ikke diskuterte verdien av innboet. As forklaring støttes av forklaringen til F, som i det vesentlige tilsvarer As. F forklarte imidlertid at de ved flere anledninger protesterte på Cs prisanslag, og at C sa de ville kunne justere disse når de fikk oversendt listen i etterkant. Etter lagmannsrettens syn er det ikke bevist at Recovers liste var ment å være et foreløpig utkast som skulle kunne justeres i ettertid. Det vises til forklaringene fra Recovers representanter og fra takstmann B. De opplyste alle at vanlig prosedyre i denne type saker er at selskapets representanter og forsikringstaker gjennomgår og registrerer innboet i fellesskap, og blir enige om verdien på stedet. Dersom partene ikke kom til enighet om verdifastsettelsen, ville dette, ifølge vitnene B og C, vært videreformidlet til B, som ville gått i dialog med forsikringstaker. Lagmannsretten ser ingen grunn til at Recover skulle ha avveket fra denne prosedyren i dette tilfellet. Det er heller ingen grunn til at representantene for selskapet skulle snakke usant om gjennomføringen. Derimot er det større grunn til å tvile på As og Fs forklaringer for retten, ettersom A har direkte økonomisk interesse i å forklare seg på en måte som støtter sin egen sak, og F har økonomisk interesse i utfallet av saken via hennes og As felles barn. Lagmannsretten legger derfor til grunn at A, som ledd i gjennomgangen av huset, aksepterte listen C utarbeidet og de verdiene som ble angitt, men at han endret oppfatning om dette på et senere tidspunkt. Etter lagmannsrettens syn er det heller ikke bevist at det er vesentlige feil ved Recovers liste. Det er riktignok påvist at enkelte gjenstander, som beviselig befant seg i huset, mangler på listen, og lagmannsretten utelukker ikke at verdiene av de ulike samlekategoriene er satt noe lavt. Etter lagmannsrettens syn er imidlertid avviket mellom Recovers liste og As endelige krav så markant at eventuelle enkeltstående mangler eller feil er uten betydning for spørsmålet om A har inngitt uriktige opplysninger. At det befant seg en begrenset mengde innbo i huset på branntidspunktet underbygges av en rekke vitneforklaringer, fotobevis og andre dokumentbevis som er fremlagt i saken. Loftet fremstår, på fotografiene som ble fremlagt for lagmannsretten, som nærmest tomt, og kjelleren inneholdt tilsynelatende en fryser, et skap og noen hyller, i tillegg til en del gjenstander som lå på gulvet. Resten av huset fremstår sparsommelig møblert, og bildene viser en rekke tilnærmet tomme skap og skuffer på kjøkkenet, flere tilnærmet tomme kommoder, en tilnærmet tom skjenk i stuen, og et T V bord uten T V. Ifølge referatet fra en samtale mellom A og Frende Skadeforsikrings utreder E 4 juli 2018, der også As svigerfar var tilstede, bekreftet A selv at det var lite innbo i huset. Fra referatet gjengis: Grunnen til at det så lite gjenstander i boligen er at F har tatt med seg det meste av innbo til der hun bor nå. Dette skjedde før ft forsikringstaker satte i gang oppussingen av boligen. Svigerfaren kunne bekrefte dette, siden han var med å hente ut alle gjenstandene sammen med ft. Gjenstandene ble fjernet for cirka et år siden, før vinteren satte inn. Da nektet F å bo i huset pga kulden og dårlig isolert hus. Det var også da oppussingen startet og F flyttet inn i en leilighet. Også vitnene C, takstmann B, utreder G og utreder E forklarte for lagmannsretten at det var påfallende lite innbo i huset etter brannen. Vitnene F og H mente imidlertid det var normalt med innbo i huset, med unntak av pyntegjenstander. Etter lagmannsrettens syn kan imidlertid ikke disse forklaringene tillegges vesentlig vekt. F har som nevnt økonomisk interesse i sakens utfall. H, som er As nabo, opplyste at han var i huset siste gang cirka en måned før brannen. Innbo kan dermed ha blitt fjernet i den mellomliggende perioden. Han hadde trolig heller ikke kunnskap om innholdet av skuffer og skap. Lagmannsretten finner det på denne bakgrunn klart sannsynlig at det befant seg relativt lite innbo i huset på branntidspunktet, og at det ikke var vesentlige feil ved Recovers liste, der innboet er verdsatt til 168 450 kroner. I lys av dette fremstår det klart sannsynlig at As krav om erstatning for innbo til en verdi av 1 038 650 kroner innebar at det ble inngitt uriktige opplysninger. Differansen er på nærmere 900 000 kroner, og overstiger klart det slingringsmonn man bør akseptere ved inngivelsen av slike krav. I det følgende underbygges dette med henvisning til enkelte gjenstander som er ført opp i As kravsskjema, men som ikke er registrert av Recover. De kan heller ikke gjenfinnes på fotografier fremlagt for retten, og fremstår som dermed klart uriktige: A har ført opp bøker til en verdi av 35 000 kroner. Disse skal ha vært lagret i stuen og i esker på barnerommene. Lagmannsretten utelukker ikke at det befant seg bøker i huset, men anser det usannsynlig at det skulle dreie seg om en så stor mengde bøker som denne verdien tilsier, uten at det ble påvist av Recover eller fremkommer på noen av bildene. Videre har A ført opp verktøy til en verdi av 90 000 kroner. Han forklarte i lagmannsretten at verktøyet ble oppbevart i kjelleren, uten at det ble fanget opp av noen av bildene derfra. Verktøy ble ikke ført opp som egen kategori på Recovers innboliste, men var ifølge vitnet C en del av sekkeposten Diverse i kjeller som ble verdsatt til 5 000 kroner, noe A ifølge C var enig i. I samtalen mellom A og utreder E 4 juli 2018 opplyste A, ifølge referatet, at han brukte kjelleren veldig lite, og at den inneholdt det A selv betegnet som skrot. Han oppga at det i kjelleren befant seg litt verktøy, kompressor, påhengsmotor, takboks til bil som tilhørte F, gressklipper, fryseboks og bildekk. A skal ifølge referatet ha uttalt at ingenting av dette var av stor verdi, og vist til at det ble prissatt til cirka 10 000 kroner i forbindelse med Recovers gjennomgang. I lys av dette anser lagmannsretten det usannsynlig at det befant seg så verdifullt verktøy i kjelleren uten at dette overhodet ble fanget opp og registrert verken på bilder eller Recovers innboliste. A har også oppført at det befant seg en Final Fantasy samling til en verdi av 150 000 kroner i huset da det brant. Samlingen besto av videospill, figurer med videre knyttet til den japanske videospillserien Final Fantasy. A forklarte for lagmannsretten at samlingen befant seg på loftet og må ha blitt begravd i isolasjonen som ble sprøytet ut der en tid før brannen. Lagmannsretten fester ikke lit til denne forklaringen, og anser det usannsynlig at det befant seg gjenstander til en slik verdi inni isolasjonen på loftet. Det vises til at A, ifølge vitnet C, forklarte at det ikke var noe innbo på loftet, og at utreder E ikke observerte noen slik samling da han kontrollerte loftet. Hadde samlingen befunnet seg der, er det dessuten påfallende at A ikke har gjort forsøk på å hente den ut i ettertid, sett i lys av samlingens anførte verdi, og at loftet tilsynelatende var nærmest uskadd av brannen. Etter lagmannsrettens syn er disse eksemplene tilstrekkelig til å fastslå at A med klar sannsynlighetsovervekt har inngitt objektivt sett uriktige opplysninger. Det dreier seg om gjenstander med en oppgitt verdi på 275 000 kroner. Det er ikke nødvendig å ta stilling til nøyaktig hvor stor andel av det fremsatte kravet som er uriktig. Lagmannsretten er heller ikke i tvil om at A var klar over at opplysningene var uriktige. Han deltok i gjennomgangen av huset med Recover, og var kjent med hvilke gjenstander som faktisk befant seg i huset. Da han innga sitt endelige erstatningskrav, hadde han også fått oversendt Recovers liste over gjenstander og verdivurderinger. Selv om han skulle mene at det manglet gjenstander på listen, og at verdiene gjennomgående var satt for lavt, har han åpenbart forstått at de øvrige gjenstandene han tok inn i sitt krav, og de verdiene han anga, innebar at kravet ble for høyt og dermed uriktig. Det store avviket mellom Recovers liste og As krav kan heller ikke forklares med at Recover synes å ha lagt til grunn gjenstandenes verdi på vurderingstidspunktet, mens A fikk beskjed om å oppgi hva det ville koste å anskaffe gjenstandene på nytt. Det vises til at A i e post 21 juli 2019 opplyste at hans verdiangivelser inkluderte alders rabatt. Lagmannsretten finner det også klart sannsynlig at A forsto at dette kunne føre til utbetaling av erstatning han ikke hadde krav på. Det vises til e postutveksling mellom A og Frende Skadeforsikring i perioden 17 juli til 24 juli 2019, der A krevde hele forsikringssummen utbetalt, men ble forklart at selskapet bare kunne erstatte det konkrete tapet, og at han måtte levere et spesifisert krav knyttet til de gjenstander som hadde gått tapt. Det vises særlig til e post 18 juli 2019, der han med henvisning til forsikringsselskapets generelle vilkår punkt 12, ble grundig forklart at forsikringen ikke skal føre til vinning, men bare erstatte det tap som virkelig er lidt innenfor rammen av forsikringsavtalen. Lagmannsretten er etter dette kommet til at A bevisst har inngitt uriktige opplysninger som han forsto kunne føre til at han fikk utbetalt erstatning han ikke hadde krav på. Dermed er vilkårene i forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd første punktum oppfylt. 3. 2. Grunnlag for delvis erstatning Den klare hovedregelen er at en forsikringstaker som har inngitt uriktige opplysninger taper hele sitt krav på erstatning fra selskapet, jamfør forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd første punktum. Bestemmelsen oppstiller imidlertid et unntak fra denne hovedregelen i fjerde ledd andre punktum: Hvis sikredes forhold bare er lite klanderverdig, bare angår en liten del av kravet eller hvis det foreligger andre særlige grunner kan sikrede få delvis erstatning. Bestemmelsen er ment som en snever unntaksregel, jamfør Ot. prp. nr. 49 (1988 1989) side 89 Samme sted fremgår det at preventive hensyn skal veie tungt, og at delvis erstatning først og fremst er aktuelt av hensyn til personer som er økonomisk avhengig av forsikringstakeren, som vedkommendes familie eller arbeidstakere og kreditorer i vedkommendes næringsvirksomhet, og der et fullstendig avslag på erstatning fremstår klart urimelig, jamfør også Rt 1999 647A har anført at det er lite å legge ham til last for at det ble inngitt uriktige opplysninger, og at hensynet til familien og den lange tiden som er gått siden brannen, utgjør særlige forhold. Etter lagmannsrettens syn er det ikke grunnlag for å karakterisere As opptreden som lite klanderverdig. Han har bevisst inngitt uriktige opplysninger som han forsto kunne gi ham en erstatningsutbetaling han ikke hadde krav på. I lys av den betydelige differansen mellom verdien av innboet i henhold til Recovers liste og As endelige krav, er det uten betydning om listen var ment som utgangspunkt for dialog med forsikringsselskapet. Det er også uten betydning at de oppgitte verdiene var skjønnsmessig angitt, ettersom lagmannsretten har funnet det klart sannsynlig at verdiene langt oversteg de reelle verdiene som befant seg i boligen, at A forsto dette, og at det ville kunne gi ham en erstatning han ikke hadde krav på. Slik lagmannsretten ser det, foreligger det heller ikke særlige forhold i saken som tilsier at delvis erstatning bør gis. Selv om både A og familien vil rammes økonomisk ved at erstatning ikke utbetales, vil de ikke rammes hardere enn normalt i slike saker. As familie bodde ikke fast i boligen da den brant, og har derfor kunnet bli boende på samme sted i ettertid. At As sønn ble rammet av sykdom i den perioden erstatningskravet var til behandling, kan ikke lede til noe annet resultat. Dette ble blant annet tatt hensyn til ved at forsikringsselskapet aksepterte å dekke advokatkostnader knyttet til behandlingen av saken frem til januar 2020 Det kan også legges til at As barn har fått utbetalt 31 600 kroner til dekning av deres tapte innbo med videre Heller ikke den lange saksbehandlingstiden utgjør et særlig forhold som gir grunn til å tilkjenne delvis erstatning. Saksbehandlingstiden vil nødvendigvis bli lang i saker der forsikringstaker etterforskes for straffbare forhold, og sakens avgjørelse henger sammen med utfallet av denne. Lagmannsretten har etter dette kommet til at det ikke er grunnlag for å tilkjenne A delvis erstatning. 3. 3. Spørsmålet om reklamasjon Etter dette må lagmannsretten ta stilling til om Frende Skadeforsikring har tapt retten til å påberope seg at A har inngitt uriktige opplysninger fordi selskapet ikke tidsnok ga ham beskjed om at selskapet anså seg fri for ansvar. Ifølge forsikringsavtaleloven 4 14 første ledd skal selskapet gi forsikringstakeren slik beskjed uten ugrunnet opphold etter at selskapet ble kjent med det forhold som medfører at bestemmelsene om ansvarsfrihet og avkortning i fortsettelsen omtalt som fritaksreglene kan anvendes. Det fremgår av 4 14 andre ledd at dersom selskapet ikke overholder denne regelen, mister det retten til å påberope seg fritaksreglene. Partene er enige om at fristen ble avbrutt ved Frende skadeforsikrings avslag 29 oktober 2019 Avgjørende for reklamasjonsspørsmålet er dermed hva som er riktig fristutgangspunkt, og om fristavbruddet skjedde uten ugrunnet opphold. Etter 4 14 første ledd løper reklamasjonsfristen fra det tidspunktet selskapet ble kjent med det forhold som medfører at selskapet helt eller delvis kan si seg fri for ansvar. Ordlyden isolert sett kan tilsi at fristen ikke starter å løpe før selskapet har fått alle opplysninger det behøver for å ta standpunkt til om fritaksreglene kommer til anvendelse. Høyesterett har imidlertid lagt til grunn at fristen etter omstendighetene kan starte å løpe selv om selskapet ikke har fullt kjennskap til alle forhold i saken som kan begrunne ansvarsfritak og at en kvalifisert mistanke kan være nok, jamfør H R 2013 2105 A avsnitt 49 Når slik mistanke foreligger, utløses en aktivitetsplikt for forsikringsselskapet, og endelig stillingtagen til om ansvarsfrihet skal påberopes må skje uten ugrunnet opphold. Etter lagmannsrettens syn hadde Frende Skadeforsikring ikke kvalifisert mistanke om at A hadde inngitt uriktige opplysninger før de mottok hans endelige krav 18 september 2019 Selv om avviket mellom Recovers innboliste og As krav på 960 000 kroner som ble fremsatt i e post 21 juli 2019 ga en indikasjon på at kravet kunne være for høyt, måtte Frende Skadeforsikring på dette tidspunktet ta høyde for at avviket mellom de to listene kunne skyldes feil på Recovers side. Avviket i seg selv kunne derfor ikke innebære kvalifisert mistanke mot A. Først da det viste seg at kravet i all hovedsak var udokumentert, hadde selskapet etter lagmannsrettens syn grunnlag for kvalifisert mistanke. I forlengelsen av dette, blir tidsperioden mellom 21 juli og 18 september 2019 ikke avgjørende for om Frende Skadeforsikring overholdt reklamasjonsfristen. Lagmannsretten finner likevel grunn til å bemerke at selskapet i e post 24 juli ba A om ytterligere opplysninger og dokumentasjon knyttet til gjenstandene på listen han innga 21 juli 2019 A svarte ikke på henvendelsen før advokat Børsand i slutten august tok kontakt med selskapet og opplyste at hun var engasjert for å bistå A. Det er opplyst til lagmannsretten at det tok tid for A å komme tilbake til saken fordi hans sønn ble alvorlig syk i denne perioden. Det er forståelig. Tidsbruken fra juli til september kan imidlertid ikke legges selskapet til last da det utelukkende var forhold på As side som gjorde at det ikke skjedde noe i denne perioden. Fra As endelige krav ble inngitt 18 september til kravet ble avslått 29 oktober 2019 gikk det nesten seks uker. I perioden 24 september til 4 oktober gjennomførte selskapets utreder E diverse samtaler med aktørene i saken. Deretter sendte selskapet saken til vurdering hos et advokatfirma, som i perioden 7 til 21 oktober gjorde enkelte egne undersøkelser. Advokatfirmaet ga sin innstilling til Frende Skadeforsikring 22 oktober 2019 Etter lagmannsrettens syn innebærer dette at selskapet overholdt sin aktivitetsplikt etter at reklamasjonsfristen begynte å løpe, og at avslaget 29 oktober 2019 ble gitt uten ugrunnet opphold. Frendes rett til å avslå erstatning med henvisning til As inngivelse av uriktige opplysninger er etter dette i behold. 3. 4. Krav om tilbakebetaling av utbetalt forskudd Frende Skadeforsikring krever at A betaler tilbake forskuddet på 218 690 kroner som selskapet har utbetalt, men som det har vist seg at han ikke hadde krav på. A har ikke bestridt at selskapet har krav på slik tilbakebetaling dersom de får medhold i anførslene om at han bevisst har inngitt uriktige opplysninger, og at reklamasjonsfristen er overholdt. Lagmannsretten legger til grunn at Frende Skadeforsikring har krav på å få beløpet tilbakebetalt. 3. 5. Sakskostnader Frende Skadeforsikring har vunnet saken og har etter hovedregelen i tvisteloven 20 2 første ledd krav på full erstatning fra A for sine sakskostnader. Etter tvisteloven 20 2 tredje ledd første punktum kan den tapende parten helt eller delvis fritas fra sakskostnadsansvar hvis tungtveiende grunner gjør det rimelig. Etter 20 2 tredje ledd andre punktum bokstav c skal det ved vurderingen blant annet legges særlig vekt på... om saken er av velferdsmessig betydning og styrkeforholdet partene imellom tilsier slikt unntak. Det er imidlertid ikke tilstrekkelig for å bli fritatt for sakskostnadsansvar at saken har stor velferdsmessig betydning for den tapende part, og at det er stor forskjell på styrkeforholdet mellom partene, jamfør Rt 2011 586 avsnitt 20 Det må komme noe i tillegg for eksempel at avgjørelsen har budt på tvil, at saken har prinsipiell interesse, eller at den tapende part ellers har hatt god grunn til å få saken prøvd for domstolene, jamfør blant annet Rt 2012 209 avsnitt 17Lagmannsretten kan ikke se at det foreligger tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita A fra sakskostnadsansvaret. Lagmannsretten har ikke vært i tvil om resultatet, og saken har ikke prinsipiell interesse. Etter tvisteloven 20 9 andre ledd legger lagmannsretten sitt resultat til grunn ved vurderingen av kravet på sakskostnader for tingretten. Frende Skadeforsikring skal dermed tilkjennes erstatning for nødvendige sakskostnader både for lagmannsretten og tingretten. Advokat Brynhildsen har krevd 274 343 kroner i sakskostnader, hvorav 215 625 kroner gjelder dekning av salær, 32 373 kroner er ankegebyret og 26 345 kroner er utlegg til vitner. Lagmannsretten mener kostnadene har vært nødvendige, og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. For tingretten krevde Frende Skadeforsikrings prosessfullmektig, advokat Lene Hesselberg, 222 275 kroner i sakskostnader, hvorav 220 875 kroner gjaldt salær. Lagmannsretten mener at også disse kostnadene har vært nødvendige, og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. Dommen er enstemmig. D OM SS LU TN IN G 1I hovedkravet: Frende Skadeforsikring A S frifinnes. 2. I motkravet: A dømmes til å betale tilbake utbetalt forskudd på 218 690 tohundreogattentusensekshundreognitti kroner til Frende Skadeforsikring A S innen to uker fra forkynnelse av dommen. 3. I sakskostnader for lagmannsretten betaler A til Frende Skadeforsikring A S 274 343 tohundreogsøttifiretusentrehundreogførtitre kroner innen to uker fra forkynnelse av dommen. 4. I sakskostnader for tingretten betaler A til Frende Skadeforsikring A S 222 275 tohundreogtjuetotusentohundreogsøttifem kroner innen to uker fra forkynnelse av dommen. Jeg bekrefter at rettens øvrige medlemmer har godkjent avgjørelsens innhold, jamfør midlertidig lov 26 mai 2020 nummer 47 8 andre ledd. Ingvild Bruce
Saken gjelder krav om erstatning i henhold til forsikringsavtale etter brann i bolighus. Sakens bakgrunn Tingrettens saksfremstilling kan legges til grunn for lagmannsrettens behandling, jamfør tvisteloven 29 16 andre ledd. Fra denne gjengis: 25. mai 2018 tegnet A (heretter saksøker) innbo og husforsikring hos forsikringsselskapet Frende Skadeforsikring A S (heretter Frende). 7 juni 2018 brant saksøkers bolig i adresse. Brannskaden ble meldt til Frende 7 juni 2018, og saken har fått skadenummer 6126254, 1. Forsikringsavtalen gir dekning for denne type skade. Kort tid etter brannen engasjerte Frende takstmannen B og selskapet Recover til å utføre taksering av skaden og opprydning etter brannen. Recover spesialiserer seg på opprydning og oppbygning etter brann, vann og miljøskade. Recovers mål var å få oversikt over hva som befant seg i boligen, kaste og rydde, samt fastsette verdi av det gjenværende innboet. 2. juli 2018 gikk Recover gjennom innboet i boligen med saksøker. Fra Recover møtte tre representanter; C som skulle gjennomgå innboet, D som skulle ta bilder, og en tredje person som skulle bære ut ferdig taksert innbo til kasting. Det ble i forbindelse med befaringen utarbeidet en liste over innboet og dets verdi, samt tatt bilder. Politiet valgte å etterforske brannen som en ildpåsettelse, noe som førte til at Frende avventet saksbehandlingen i forsikringssaken. Frende ansatte en egen utreder på saken E. 18. februar 2019 tok saksøker ut søksmål for Halden tingrett hvor han krevde forsikringsoppgjør etter forsikringsavtalen. Frende ba saksøker om å levere sitt innbokrav noe han gjorde 21 juli 2019 30 juli 2019 besluttet politiet å henlegge saken mot saksøker på bevisets stilling. 15. august 2019 leverte partene inn felles prosesskriv til Halden tingrett hvor de begjærte søksmålet fra 18 februar 2019 forlikt. Halden tingrett avsa hevingskjennelse 16 august 2019 På oppfordring fra Frende leverte saksøker et nytt innbokrav 18 september 2019 Frendes utreder E gjennomførte samtaler med Recovers representanter 24 og 25 september 2019, og en felles samtale med representantene 4 november 2019 Frende avslo saksøkers krav om erstatning etter forsikringsavtaleloven og krevde tilbakebetaling av allerede utbetalte utlegg i brev av 29 og 30 oktober 2019 Dette førte til at saksøker tok ut søksmål. Halden tingrett avsa 28 oktober 2020 dom med slik domsslutning: I hovedkravet: 1. A har krav på full erstatning etter forsikringsavtalen med Frende Skadeforsikring A S etter brannskade 6126254, 1, herunder innbokrav med kroner 181 310 hundreogåttitusentrehundreogti kroner, med tillegg av forsinkelsesrenter I motkravet: 2. For begge krav: 3. Frende Skadeforsikring A S skal innen to uker fra dommens forkynnelse erstatte As sakskostnader for tingretten med til sammen 175 250 hundreogsyttitretusentohundreogfemti kroner, med tillegg av lovens forsinkelsesrente fra forfall til betaling skjer. For flere detaljer om saksforholdet vises til tingrettens dom og lagmannsrettens merknader nedenfor. Frende Skadeforsikring A S har anket dommen til Borgarting lagmannsrett. Ankeforhandling er holdt 28 29 september 2021 i Borgarting lagmannsretts hus. A møtte sammen med sin prosessfullmektig og avga forklaring. Frende Skadeforsikring A S var representert ved sin prosessfullmektig. Det ble avhørt syv vitner. Om bevisføringen for øvrig, vises til rettsboken. Partenes anførsler Den ankende part, Frende Skadeforsikring A S, har i hovedtrekk anført: Forsikringstaker har ikke krav på erstatning fordi han bevisst har gitt uriktige opplysninger som han visste eller måtte forstå ville føre til en utbetaling han ikke hadde krav på. Det er et stort avvik mellom de gjenstandene Recover registrerte ved befaring 2 juli 2018, og de gjenstandene som er inntatt i den skademeldingen A senere leverte. Forsikringstaker har bevisst overdrevet mengden innbo og løsøre som befant seg i huset og verdien av gjenstandene. Forsikringstaker har ikke krav på delvis erstatning etter forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd nest siste punktum. Dette er en snever unntaksregel, og betingelsene for utbetaling er ikke oppfylt. De uriktige opplysningene gjelder en vesentlig del av kravet, og forsikringstaker har opptrådt sterkt klanderverdig. Avslaget på erstatning rammer ikke forsikringstakers familie hardere enn normalt. Selskapet ga forsikringstaker melding om avslaget på erstatning uten ugrunnet opphold. Skademeldingen selskapet mottok 21 juli 2019 var ufullstendig. Selskapet hadde ikke kvalifisert mistanke om at opplysningene var uriktige før det mottok den fullstendige skademeldingen fra forsikringstaker 18 september 2019 Etter dette gjennomførte selskapet samtaler med forsikringstaker og ansatte i Recover, samt innhentet en ekstern juridisk vurdering. Avslag ble meddelt 29 oktober 2019 Dette er akseptabel tidsbruk i slike saker. Selskapet har krav på tilbakebetaling av det forskuddet som er utbetalt forsikringstaker før det ble klart av erstatningskravet kunne avslås. Det er nedlagt slik påstand: I hovedsøksmålet1. Frende Skadeforsikring A S frifinnes. A dømmes til å betale sakskostnadene til Frende Skadeforsikring A S for tingretten og lagmannsretten. A dømmes til å betale tilbake betalt forskudd på kr. 218 690, til Frende Skadeforsikring A S. A dømmes til å betale sakskostnadene til Frende Skadeforsikring A S for tingretten og lagmannsretten. Ankemotparten, A, har i hovedtrekk anført: A har krav på utbetaling i henhold til forsikringsavtalen. Forsikringsselskapet meddelte ikke sitt avslag uten ugrunnet opphold, og mistet dermed retten til å avslå kravet med henvisning til at A hadde gitt uriktige opplysninger. Selskapets reklamasjonsfrist begynte å løpe da A innga sin kravsliste 21 juli 2019 På dette tidspunktet hadde selskapet kvalifisert mistanke om at han, etter deres oppfatning, hadde inngitt uriktige opplysninger. Saken hadde dermed en liggetid på to måneder før utredningsarbeidet ble påbegynt 24 september 2019 Deretter gikk det ytterligere en måned før kravet ble avslått. Avslaget ble dermed ikke gitt uten ugrunnet opphold. A har uansett ikke gitt uriktige opplysninger til forsikringsselskapet, verken bevisst eller ubevisst, med hensikt å få utbetaling han ikke hadde krav på. En betydelig mengde eiendeler som befant seg i boligen da den brant fremgår ikke av den listen forsikringsselskapet har basert seg på. Selskapet har videre gjort en feil når den har lagt Recovers anslåtte verdier til grunn. Recover synes å ha lagt til grunn gjenstandenes verdi på vurderingstidspunktet, mens A fikk beskjed om å oppgi hva det ville koste å anskaffe gjenstandene på nytt. Subsidiært anføres at A har krav på delvis erstatning. Dersom sikredes forhold bare er lite klanderverdig, bare angår en liten del av kravet, eller hvis det ellers foreligger særlige forhold, kan sikrede likevel få delvis erstatning, jamfør forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd annet punktum. A ønsket først og fremst en dialog med forsikringsselskapet, og det er lite å legge ham til last for eventuelt å ha inngitt uriktige opplysninger. Det må legges vekt på at familien hans ble rammet av alvorlig sykdom i den perioden innbokravet ble behandlet. Det er nedlagt slik påstand: 1. Frende skadeforsikring A S skal betale til A sakens kostnader for lagmannsretten. Lagmannsrettens syn på saken3. Inngivelse av uriktige opplysninger I motsetning til tingretten, har lagmannsretten kommet til at Frende Skadeforsikring skal frifinnes fordi A bevisst har gitt uriktige opplysninger som han måtte forstå kunne føre til utbetaling av en erstatning han ikke hadde krav på. Vilkår for bortfall av erstatningskrav som følge av såkalt svik i forsikringsforhold finnes i forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd første punktum, som lyder: Gir sikrede ved skadeoppgjøret bevisst uriktige eller ufullstendige opplysninger som sikrede vet eller må forstå kan føre til at sikrede får utbetalt en erstatning han eller hun ikke har krav på, mister sikrede ethvert erstatningskrav mot selskapet etter denne og andre forsikringsavtaler i anledning samme hendelse. Bestemmelsen oppstiller objektive vilkår om at det må være inngitt uriktige opplysninger, og at disse må være egnet til å lede til urettmessig utbetaling av erstatning. Videre oppstiller den et subjektivt vilkår som innebærer at forsikringstakeren må ha utvist forsett om vært klar over at opplysningene var uriktige. Den oppstiller også ytterligere et subjektivt vilkår om at forsikringstakeren må ha utvist forsett eller grov uaktsomhet med hensyn til at opplysningene var egnet til å lede til urettmessig utbetaling av erstatning. Det gjelder et strengt beviskrav ved spørsmålet om vilkårene i forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd er oppfylt. nr. 49 (1988 1989) side 96 er det uttalt at beviskravet bør være høyt fordi reaksjonen mot svik er så alvorlig. I rettspraksis er beviskravet formulert som et krav om klar eller betydelig sannsynlighetsovervekt, jamfør blant annet Rt 1990 1082 og Rt 1996 1635, som begge gjaldt spørsmål om ansvarsfrihet ved forsettlig fremkalt forsikringstilfelle. I dommene er det uttalt at selv om beviskravet er strengt, må det ikke stilles så strenge krav at det i praksis nærmest utelukker anvendelse av bestemmelsene. Lagmannsretten drøfter først spørsmålet om opplysningene som A innga var objektivt sett uriktige. Utgangspunktet for denne drøftelsen er skjemaet som ble oversendt Frende Skadeforsikring som vedlegg til e post 18 september 2019 fra As prosessfullmektig, advokat Børsand. Skjemaet ble opplyst å inneholde skadekravet, samt dokumentasjon, og anses som As endelige krav. Skjemaet inneholder en oversikt over innbo som ifølge A befant seg i huset på branntidspunktet, når det ble anskaffet, av hvem og til hvilken pris. Enkelte av innkjøpene er helt eller delvis dokumentert gjennom kvitteringer. Det samlede beløpet som kreves erstattet fremgår ikke av skjemaet, men er opplyst å være 1 038 650 kroner. Nederst på skjemaet har A signert på at opplysningene om innbo som er gitt i skjemaet, er korrekte. Både mengden gjenstander og verdien av disse slik det fremgår av skjemaet står i sterk kontrast til den listen som ble utarbeidet under selskapet Recovers gjennomgang av huset umiddelbart etter brannen 2 juli 2018 Listen angir 79 gjenstander eller kategorier gjenstander som befant seg i huset, og anslår verdien av hver gjenstand eller kategori gjenstander. Samlet sett er innboet verdsatt til 168 450 kroner. Spørsmålet for lagmannsretten er om As eget kravsskjema eller Recovers innboliste gir det riktigste bildet av hvilke verdier som befant seg i huset på branntidspunktet. Lagmannsretten drøfter først As anførsel om at Recovers innboliste var ment å være foreløpig, og derfor ikke gir noe riktig bilde av hvilke verdier som befant seg i huset. Deretter drøftes spørsmålet om det heftet feil av betydning ved Recovers liste. På bakgrunn at dette vurderes det deretter om As kravsskjema utgjorde uriktige opplysninger. Under gjennomgangen 2 juli 2018 deltok tre representanter for Recover, sammen med A og hans tidligere samboer F. To av Recovers representanter, C og D, samt A og F avga forklaring for lagmannsretten. A forklarte for lagmannsretten at han ble opplyst av C at listen over innbo var ment å være et foreløpig utkast som han ville få mulighet til å justere i ettertid. Han hevdet at listen hadde store mangler, og at verdien på de registrerte gjenstandene var satt for lavt. Han forklarte blant annet at representantene for Recover begynte å kaste gjenstander allerede før han ankom huset, og at en rekke gjenstander ble kastet uten å bli registrert på listen. Han forklarte også at de nesten ikke diskuterte verdien av innboet. As forklaring støttes av forklaringen til F, som i det vesentlige tilsvarer As. F forklarte imidlertid at de ved flere anledninger protesterte på Cs prisanslag, og at C sa de ville kunne justere disse når de fikk oversendt listen i etterkant. Etter lagmannsrettens syn er det ikke bevist at Recovers liste var ment å være et foreløpig utkast som skulle kunne justeres i ettertid. Det vises til forklaringene fra Recovers representanter og fra takstmann B. De opplyste alle at vanlig prosedyre i denne type saker er at selskapets representanter og forsikringstaker gjennomgår og registrerer innboet i fellesskap, og blir enige om verdien på stedet. Dersom partene ikke kom til enighet om verdifastsettelsen, ville dette, ifølge vitnene B og C, vært videreformidlet til B, som ville gått i dialog med forsikringstaker. Lagmannsretten ser ingen grunn til at Recover skulle ha avveket fra denne prosedyren i dette tilfellet. Det er heller ingen grunn til at representantene for selskapet skulle snakke usant om gjennomføringen. Derimot er det større grunn til å tvile på As og Fs forklaringer for retten, ettersom A har direkte økonomisk interesse i å forklare seg på en måte som støtter sin egen sak, og F har økonomisk interesse i utfallet av saken via hennes og As felles barn. Lagmannsretten legger derfor til grunn at A, som ledd i gjennomgangen av huset, aksepterte listen C utarbeidet og de verdiene som ble angitt, men at han endret oppfatning om dette på et senere tidspunkt. Etter lagmannsrettens syn er det heller ikke bevist at det er vesentlige feil ved Recovers liste. Det er riktignok påvist at enkelte gjenstander, som beviselig befant seg i huset, mangler på listen, og lagmannsretten utelukker ikke at verdiene av de ulike samlekategoriene er satt noe lavt. Etter lagmannsrettens syn er imidlertid avviket mellom Recovers liste og As endelige krav så markant at eventuelle enkeltstående mangler eller feil er uten betydning for spørsmålet om A har inngitt uriktige opplysninger. At det befant seg en begrenset mengde innbo i huset på branntidspunktet underbygges av en rekke vitneforklaringer, fotobevis og andre dokumentbevis som er fremlagt i saken. Loftet fremstår, på fotografiene som ble fremlagt for lagmannsretten, som nærmest tomt, og kjelleren inneholdt tilsynelatende en fryser, et skap og noen hyller, i tillegg til en del gjenstander som lå på gulvet. Resten av huset fremstår sparsommelig møblert, og bildene viser en rekke tilnærmet tomme skap og skuffer på kjøkkenet, flere tilnærmet tomme kommoder, en tilnærmet tom skjenk i stuen, og et T V bord uten T V. Ifølge referatet fra en samtale mellom A og Frende Skadeforsikrings utreder E 4 juli 2018, der også As svigerfar var tilstede, bekreftet A selv at det var lite innbo i huset. Fra referatet gjengis: Grunnen til at det så lite gjenstander i boligen er at F har tatt med seg det meste av innbo til der hun bor nå. Dette skjedde før ft forsikringstaker satte i gang oppussingen av boligen. Svigerfaren kunne bekrefte dette, siden han var med å hente ut alle gjenstandene sammen med ft. Gjenstandene ble fjernet for cirka et år siden, før vinteren satte inn. Da nektet F å bo i huset pga kulden og dårlig isolert hus. Det var også da oppussingen startet og F flyttet inn i en leilighet. Også vitnene C, takstmann B, utreder G og utreder E forklarte for lagmannsretten at det var påfallende lite innbo i huset etter brannen. Vitnene F og H mente imidlertid det var normalt med innbo i huset, med unntak av pyntegjenstander. Etter lagmannsrettens syn kan imidlertid ikke disse forklaringene tillegges vesentlig vekt. F har som nevnt økonomisk interesse i sakens utfall. H, som er As nabo, opplyste at han var i huset siste gang cirka en måned før brannen. Innbo kan dermed ha blitt fjernet i den mellomliggende perioden. Han hadde trolig heller ikke kunnskap om innholdet av skuffer og skap. Lagmannsretten finner det på denne bakgrunn klart sannsynlig at det befant seg relativt lite innbo i huset på branntidspunktet, og at det ikke var vesentlige feil ved Recovers liste, der innboet er verdsatt til 168 450 kroner. I lys av dette fremstår det klart sannsynlig at As krav om erstatning for innbo til en verdi av 1 038 650 kroner innebar at det ble inngitt uriktige opplysninger. Differansen er på nærmere 900 000 kroner, og overstiger klart det slingringsmonn man bør akseptere ved inngivelsen av slike krav. I det følgende underbygges dette med henvisning til enkelte gjenstander som er ført opp i As kravsskjema, men som ikke er registrert av Recover. De kan heller ikke gjenfinnes på fotografier fremlagt for retten, og fremstår som dermed klart uriktige: A har ført opp bøker til en verdi av 35 000 kroner. Disse skal ha vært lagret i stuen og i esker på barnerommene. Lagmannsretten utelukker ikke at det befant seg bøker i huset, men anser det usannsynlig at det skulle dreie seg om en så stor mengde bøker som denne verdien tilsier, uten at det ble påvist av Recover eller fremkommer på noen av bildene. Videre har A ført opp verktøy til en verdi av 90 000 kroner. Han forklarte i lagmannsretten at verktøyet ble oppbevart i kjelleren, uten at det ble fanget opp av noen av bildene derfra. Verktøy ble ikke ført opp som egen kategori på Recovers innboliste, men var ifølge vitnet C en del av sekkeposten Diverse i kjeller som ble verdsatt til 5 000 kroner, noe A ifølge C var enig i. I samtalen mellom A og utreder E 4 juli 2018 opplyste A, ifølge referatet, at han brukte kjelleren veldig lite, og at den inneholdt det A selv betegnet som skrot. Han oppga at det i kjelleren befant seg litt verktøy, kompressor, påhengsmotor, takboks til bil som tilhørte F, gressklipper, fryseboks og bildekk. A skal ifølge referatet ha uttalt at ingenting av dette var av stor verdi, og vist til at det ble prissatt til cirka 10 000 kroner i forbindelse med Recovers gjennomgang. I lys av dette anser lagmannsretten det usannsynlig at det befant seg så verdifullt verktøy i kjelleren uten at dette overhodet ble fanget opp og registrert verken på bilder eller Recovers innboliste. A har også oppført at det befant seg en Final Fantasy samling til en verdi av 150 000 kroner i huset da det brant. Samlingen besto av videospill, figurer med videre knyttet til den japanske videospillserien Final Fantasy. A forklarte for lagmannsretten at samlingen befant seg på loftet og må ha blitt begravd i isolasjonen som ble sprøytet ut der en tid før brannen. Lagmannsretten fester ikke lit til denne forklaringen, og anser det usannsynlig at det befant seg gjenstander til en slik verdi inni isolasjonen på loftet. Det vises til at A, ifølge vitnet C, forklarte at det ikke var noe innbo på loftet, og at utreder E ikke observerte noen slik samling da han kontrollerte loftet. Hadde samlingen befunnet seg der, er det dessuten påfallende at A ikke har gjort forsøk på å hente den ut i ettertid, sett i lys av samlingens anførte verdi, og at loftet tilsynelatende var nærmest uskadd av brannen. Etter lagmannsrettens syn er disse eksemplene tilstrekkelig til å fastslå at A med klar sannsynlighetsovervekt har inngitt objektivt sett uriktige opplysninger. Det dreier seg om gjenstander med en oppgitt verdi på 275 000 kroner. Det er ikke nødvendig å ta stilling til nøyaktig hvor stor andel av det fremsatte kravet som er uriktig. Lagmannsretten er heller ikke i tvil om at A var klar over at opplysningene var uriktige. Han deltok i gjennomgangen av huset med Recover, og var kjent med hvilke gjenstander som faktisk befant seg i huset. Da han innga sitt endelige erstatningskrav, hadde han også fått oversendt Recovers liste over gjenstander og verdivurderinger. Selv om han skulle mene at det manglet gjenstander på listen, og at verdiene gjennomgående var satt for lavt, har han åpenbart forstått at de øvrige gjenstandene han tok inn i sitt krav, og de verdiene han anga, innebar at kravet ble for høyt og dermed uriktig. Det store avviket mellom Recovers liste og As krav kan heller ikke forklares med at Recover synes å ha lagt til grunn gjenstandenes verdi på vurderingstidspunktet, mens A fikk beskjed om å oppgi hva det ville koste å anskaffe gjenstandene på nytt. Det vises til at A i e post 21 juli 2019 opplyste at hans verdiangivelser inkluderte alders rabatt. Lagmannsretten finner det også klart sannsynlig at A forsto at dette kunne føre til utbetaling av erstatning han ikke hadde krav på. Det vises til e postutveksling mellom A og Frende Skadeforsikring i perioden 17 juli til 24 juli 2019, der A krevde hele forsikringssummen utbetalt, men ble forklart at selskapet bare kunne erstatte det konkrete tapet, og at han måtte levere et spesifisert krav knyttet til de gjenstander som hadde gått tapt. Det vises særlig til e post 18 juli 2019, der han med henvisning til forsikringsselskapets generelle vilkår punkt 12, ble grundig forklart at forsikringen ikke skal føre til vinning, men bare erstatte det tap som virkelig er lidt innenfor rammen av forsikringsavtalen. Lagmannsretten er etter dette kommet til at A bevisst har inngitt uriktige opplysninger som han forsto kunne føre til at han fikk utbetalt erstatning han ikke hadde krav på. Dermed er vilkårene i forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd første punktum oppfylt. Grunnlag for delvis erstatning Den klare hovedregelen er at en forsikringstaker som har inngitt uriktige opplysninger taper hele sitt krav på erstatning fra selskapet, jamfør forsikringsavtaleloven 8 1 fjerde ledd første punktum. Bestemmelsen oppstiller imidlertid et unntak fra denne hovedregelen i fjerde ledd andre punktum: Hvis sikredes forhold bare er lite klanderverdig, bare angår en liten del av kravet eller hvis det foreligger andre særlige grunner kan sikrede få delvis erstatning. Bestemmelsen er ment som en snever unntaksregel, jamfør Ot. nr. 49 (1988 1989) side 89 Samme sted fremgår det at preventive hensyn skal veie tungt, og at delvis erstatning først og fremst er aktuelt av hensyn til personer som er økonomisk avhengig av forsikringstakeren, som vedkommendes familie eller arbeidstakere og kreditorer i vedkommendes næringsvirksomhet, og der et fullstendig avslag på erstatning fremstår klart urimelig, jamfør også Rt 1999 647A har anført at det er lite å legge ham til last for at det ble inngitt uriktige opplysninger, og at hensynet til familien og den lange tiden som er gått siden brannen, utgjør særlige forhold. Etter lagmannsrettens syn er det ikke grunnlag for å karakterisere As opptreden som lite klanderverdig. Han har bevisst inngitt uriktige opplysninger som han forsto kunne gi ham en erstatningsutbetaling han ikke hadde krav på. I lys av den betydelige differansen mellom verdien av innboet i henhold til Recovers liste og As endelige krav, er det uten betydning om listen var ment som utgangspunkt for dialog med forsikringsselskapet. Det er også uten betydning at de oppgitte verdiene var skjønnsmessig angitt, ettersom lagmannsretten har funnet det klart sannsynlig at verdiene langt oversteg de reelle verdiene som befant seg i boligen, at A forsto dette, og at det ville kunne gi ham en erstatning han ikke hadde krav på. Slik lagmannsretten ser det, foreligger det heller ikke særlige forhold i saken som tilsier at delvis erstatning bør gis. Selv om både A og familien vil rammes økonomisk ved at erstatning ikke utbetales, vil de ikke rammes hardere enn normalt i slike saker. As familie bodde ikke fast i boligen da den brant, og har derfor kunnet bli boende på samme sted i ettertid. At As sønn ble rammet av sykdom i den perioden erstatningskravet var til behandling, kan ikke lede til noe annet resultat. Dette ble blant annet tatt hensyn til ved at forsikringsselskapet aksepterte å dekke advokatkostnader knyttet til behandlingen av saken frem til januar 2020 Det kan også legges til at As barn har fått utbetalt 31 600 kroner til dekning av deres tapte innbo med videre Heller ikke den lange saksbehandlingstiden utgjør et særlig forhold som gir grunn til å tilkjenne delvis erstatning. Saksbehandlingstiden vil nødvendigvis bli lang i saker der forsikringstaker etterforskes for straffbare forhold, og sakens avgjørelse henger sammen med utfallet av denne. Lagmannsretten har etter dette kommet til at det ikke er grunnlag for å tilkjenne A delvis erstatning. Spørsmålet om reklamasjon Etter dette må lagmannsretten ta stilling til om Frende Skadeforsikring har tapt retten til å påberope seg at A har inngitt uriktige opplysninger fordi selskapet ikke tidsnok ga ham beskjed om at selskapet anså seg fri for ansvar. Ifølge forsikringsavtaleloven 4 14 første ledd skal selskapet gi forsikringstakeren slik beskjed uten ugrunnet opphold etter at selskapet ble kjent med det forhold som medfører at bestemmelsene om ansvarsfrihet og avkortning i fortsettelsen omtalt som fritaksreglene kan anvendes. Det fremgår av 4 14 andre ledd at dersom selskapet ikke overholder denne regelen, mister det retten til å påberope seg fritaksreglene. Partene er enige om at fristen ble avbrutt ved Frende skadeforsikrings avslag 29 oktober 2019 Avgjørende for reklamasjonsspørsmålet er dermed hva som er riktig fristutgangspunkt, og om fristavbruddet skjedde uten ugrunnet opphold. Etter 4 14 første ledd løper reklamasjonsfristen fra det tidspunktet selskapet ble kjent med det forhold som medfører at selskapet helt eller delvis kan si seg fri for ansvar. Ordlyden isolert sett kan tilsi at fristen ikke starter å løpe før selskapet har fått alle opplysninger det behøver for å ta standpunkt til om fritaksreglene kommer til anvendelse. Høyesterett har imidlertid lagt til grunn at fristen etter omstendighetene kan starte å løpe selv om selskapet ikke har fullt kjennskap til alle forhold i saken som kan begrunne ansvarsfritak og at en kvalifisert mistanke kan være nok, jamfør H R 2013 2105 A avsnitt 49 Når slik mistanke foreligger, utløses en aktivitetsplikt for forsikringsselskapet, og endelig stillingtagen til om ansvarsfrihet skal påberopes må skje uten ugrunnet opphold. Etter lagmannsrettens syn hadde Frende Skadeforsikring ikke kvalifisert mistanke om at A hadde inngitt uriktige opplysninger før de mottok hans endelige krav 18 september 2019 Selv om avviket mellom Recovers innboliste og As krav på 960 000 kroner som ble fremsatt i e post 21 juli 2019 ga en indikasjon på at kravet kunne være for høyt, måtte Frende Skadeforsikring på dette tidspunktet ta høyde for at avviket mellom de to listene kunne skyldes feil på Recovers side. Avviket i seg selv kunne derfor ikke innebære kvalifisert mistanke mot A. Først da det viste seg at kravet i all hovedsak var udokumentert, hadde selskapet etter lagmannsrettens syn grunnlag for kvalifisert mistanke. I forlengelsen av dette, blir tidsperioden mellom 21 juli og 18 september 2019 ikke avgjørende for om Frende Skadeforsikring overholdt reklamasjonsfristen. Lagmannsretten finner likevel grunn til å bemerke at selskapet i e post 24 juli ba A om ytterligere opplysninger og dokumentasjon knyttet til gjenstandene på listen han innga 21 juli 2019 A svarte ikke på henvendelsen før advokat Børsand i slutten august tok kontakt med selskapet og opplyste at hun var engasjert for å bistå A. Det er opplyst til lagmannsretten at det tok tid for A å komme tilbake til saken fordi hans sønn ble alvorlig syk i denne perioden. Tidsbruken fra juli til september kan imidlertid ikke legges selskapet til last da det utelukkende var forhold på As side som gjorde at det ikke skjedde noe i denne perioden. Fra As endelige krav ble inngitt 18 september til kravet ble avslått 29 oktober 2019 gikk det nesten seks uker. I perioden 24 september til 4 oktober gjennomførte selskapets utreder E diverse samtaler med aktørene i saken. Deretter sendte selskapet saken til vurdering hos et advokatfirma, som i perioden 7 til 21 oktober gjorde enkelte egne undersøkelser. Advokatfirmaet ga sin innstilling til Frende Skadeforsikring 22 oktober 2019 Etter lagmannsrettens syn innebærer dette at selskapet overholdt sin aktivitetsplikt etter at reklamasjonsfristen begynte å løpe, og at avslaget 29 oktober 2019 ble gitt uten ugrunnet opphold. Frendes rett til å avslå erstatning med henvisning til As inngivelse av uriktige opplysninger er etter dette i behold. Krav om tilbakebetaling av utbetalt forskudd Frende Skadeforsikring krever at A betaler tilbake forskuddet på 218 690 kroner som selskapet har utbetalt, men som det har vist seg at han ikke hadde krav på. A har ikke bestridt at selskapet har krav på slik tilbakebetaling dersom de får medhold i anførslene om at han bevisst har inngitt uriktige opplysninger, og at reklamasjonsfristen er overholdt. Lagmannsretten legger til grunn at Frende Skadeforsikring har krav på å få beløpet tilbakebetalt. Sakskostnader Frende Skadeforsikring har vunnet saken og har etter hovedregelen i tvisteloven 20 2 første ledd krav på full erstatning fra A for sine sakskostnader. Etter tvisteloven 20 2 tredje ledd første punktum kan den tapende parten helt eller delvis fritas fra sakskostnadsansvar hvis tungtveiende grunner gjør det rimelig. Etter 20 2 tredje ledd andre punktum bokstav c skal det ved vurderingen blant annet legges særlig vekt på... om saken er av velferdsmessig betydning og styrkeforholdet partene imellom tilsier slikt unntak. Det er imidlertid ikke tilstrekkelig for å bli fritatt for sakskostnadsansvar at saken har stor velferdsmessig betydning for den tapende part, og at det er stor forskjell på styrkeforholdet mellom partene, jamfør Rt 2011 586 avsnitt 20 Det må komme noe i tillegg for eksempel at avgjørelsen har budt på tvil, at saken har prinsipiell interesse, eller at den tapende part ellers har hatt god grunn til å få saken prøvd for domstolene, jamfør blant annet Rt 2012 209 avsnitt 17Lagmannsretten kan ikke se at det foreligger tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita A fra sakskostnadsansvaret. Lagmannsretten har ikke vært i tvil om resultatet, og saken har ikke prinsipiell interesse. Etter tvisteloven 20 9 andre ledd legger lagmannsretten sitt resultat til grunn ved vurderingen av kravet på sakskostnader for tingretten. Frende Skadeforsikring skal dermed tilkjennes erstatning for nødvendige sakskostnader både for lagmannsretten og tingretten. Advokat Brynhildsen har krevd 274 343 kroner i sakskostnader, hvorav 215 625 kroner gjelder dekning av salær, 32 373 kroner er ankegebyret og 26 345 kroner er utlegg til vitner. Lagmannsretten mener kostnadene har vært nødvendige, og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. For tingretten krevde Frende Skadeforsikrings prosessfullmektig, advokat Lene Hesselberg, 222 275 kroner i sakskostnader, hvorav 220 875 kroner gjaldt salær. Lagmannsretten mener at også disse kostnadene har vært nødvendige, og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. D OM SS LU TN IN G 1I hovedkravet: Frende Skadeforsikring A S frifinnes. I motkravet: A dømmes til å betale tilbake utbetalt forskudd på 218 690 tohundreogattentusensekshundreognitti kroner til Frende Skadeforsikring A S innen to uker fra forkynnelse av dommen. I sakskostnader for lagmannsretten betaler A til Frende Skadeforsikring A S 274 343 tohundreogsøttifiretusentrehundreogførtitre kroner innen to uker fra forkynnelse av dommen. I sakskostnader for tingretten betaler A til Frende Skadeforsikring A S 222 275 tohundreogtjuetotusentohundreogsøttifem kroner innen to uker fra forkynnelse av dommen. Jeg bekrefter at rettens øvrige medlemmer har godkjent avgjørelsens innhold, jamfør midlertidig lov 26 mai 2020 nummer 47 8 andre ledd.
Saken gjelder krav om erstatning i henhold til forsikringsavtale etter brann i bolighus. Lagmannsretten kom til at forsikringstakers krav bortfalt fordi han bevisst hadde inngitt uriktige opplysninger om husets innbo som han måtte forstå kunne føre til utbetaling av en erstatning han ikke hadde krav på. Selskapet hadde påberopt seg ansvarsfrihet uten ugrunnet opphold. Forsikringstaker ble dømt til å betale tilbake allerede utbetalt forskudd. Henvisninger: Forsikringsavtaleloven 8 1