Strafferett  Grov økonomisk utroskap  Grovt bedrageri  Grovt skattesvik
A, født, ble ved tiltalebeslutning utferdiget av statsadvokatene i Trøndelag 30 september 2020 satt under tiltale for overtredelse av: I Straffeloven 391, jamfør 390, jamfør straffeloven 15 for å ha handlet mot en annens interesser som han styrer eller har tilsyn med, med forsett om å oppnå en uberettiget vinning for seg eller andre, eller om å skade. Utroskapen er grov fordi det særlig legges vekt på om handlingenb)har eller kunne ha hatt til følge betydelig økonomisk fordel, c)om det forelå risiko for betydelig skade av økonomisk eller annen art, d)om det er registrert uriktige regnskapsopplysninger, utarbeidet uriktig regnskapsdokumentasjon eller uriktig årsregnskap Grunnlag: a)I egenskap som daglig leder i virksomhet1 A S org nummer organisasjonsnummer1 våren sommeren 2016 i sted1, anskaffet hun for selskapets regning de gjenstandene som er nevnt i post I V a) og b) til en samlet kostnad på kr. 129 165,. Dette til tross for at gjenstandene var til hennes private bruk og selskapet uvedkommende. b)I egenskap som daglig leder og styremedlem i virksomhet2 A S org nummer organisasjonsnummer2 i tidsrommet juli 2016 til august 2017 i sted1, bestilte hun i navnet til selskapet diverse varer og tjenester for tilsammen kr. 100 260, til privat bruk. Varene og tjenestene ble levert på kreditt og anskaffelseskostnaden ble belastet selskapet. c)I egenskap som reell daglig leder i virksomhet3 A S org nummer organisasjonsnummer3 i sted1, anskaffet hun i tidsrommet 1 oktober til 31 desember 2017 diverse gjenstander fra ulike leverandører for tilsammen kr. 689 377, 49. Gjenstandene ble anskaffet for selskapets regning, til tross for at de var til hennes private bruk og selskapet uvedkommende. d)I egenskap som reell daglig leder i virksomhet3 A S org nummer organisasjonsnummer3 i sted1, kjøpte hun i desember 2017 en Mercedes Benz V119 A2 4 M med kjennemerke kjennemerke1 fra selskapet for kjøpesum kr. 161 000,. Bilen ble kjøpt til underpris da selskapet 27 mars 2017 kjøpte den for kr. 558 000,, og hun skaffet seg derved en urettmessig økonomisk fordel på kr. 397000, på bekostning av selskapet. I I Straffeloven 379, jamfør 378, jamfør straffeloven 15 for grovt å ha gitt uriktig eller ufullstendig opplysning til en offentlig myndighet, når han forstod eller burde forstå at det kunne føre til skattemessige fordeler. Skattesviket er grovt fordi det særlig legges vekt på at deta)har ledet til eller kunne ha ledet til unndragelse av et betydelig beløp, b)er utført på en måte som i særlig grad har gjort det vanskelig å oppdage, d)er begått av flere i fellesskap eller har et planmessig eller organisert preg, e)er utført ved å misbruke stilling eller tillitsforhold, f)foreligger medvirkning under utøvelse av næring. Ved avgjørelsen av om skattesviket er grovt kan flere overtredelser ses i sammenheng. Grunnlag: I egenskap som reell daglig leder i virksomhet3 A S org nummer organisasjonsnummer3 i sted1, sørget hun for at en kontrakt angående kjøp av bil fra Bertel Steen A S ble bokført to ganger i henholdsvis 4 og 5 termin 2017, slik at selskapet for nevnte terminer fikk fradrag for inngående merverdiavgift med tilsammen kr. 185 432, ( 2 x kr. 92 716, ) og derved oppnådde en tilsvarende skattemessig fordel. Kjøpet av bilen ble heller aldri gjennomført og var dermed ingen reell kostnad for selskapet. Den uriktige bokføringen ble ikke korrigert i etterfølgende avgiftsterminer. I II Straffeloven 378 for å ha gitt uriktig eller ufullstendig opplysning til en offentlig myndighet, når han forstod eller burde ha forstått at det kunne føre til skattemessige fordeler. Grunnlag: 31 mai 2018 i sted1 leverte hun skattemelding for inntektsåret 2017 til Skatt Midt Norge, hvor hun under henvisning til dokumentasjon i form av fakturaer krevde fradrag for kostnader til anskaffelse av diverse byggevarer for tilsammen kr. 172 479, 168987,. Opplysningene var ikke riktige i det hun ikke hadde hatt disse kostnadene, da de aktuelle varer var anskaffet av selskapet virksomhet3 A S. Fakturaene som dokumenterte kostnadene var forfalsket slik at hennes navn var satt inn som fakturamottager i stedet for virksomhet3 A S. Fradrag for kostnader som angitt ovenfor ble godkjent av Skatt Midt Norge ved ligningen for 2017, og hun oppnådde derved en skattemessig fordel på 24 av kostnaden, nemlig kr 41 395, 40557,. I V Straffeloven 371 bokstav a, jamfør straffeloven 15 for med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning å ha fremkalt, styrket eller utnyttet en villfarelse og derved rettsstridig forledet noen til å gjøre eller unnlate noe som voldte tap eller fare for tap for noen. Grunnlag: a)I perioden april juni 2016 i egenskap som daglig leder i virksomhet1 A S org nummer organisasjonsnummer1, forledet hun ansatte i Elkjøp A S til å utlevere varer til selskapet på kreditt for tilsammen kr. 50 662,. Dette skjedde ved at hun på tidspunktet for bestilling av varene på internett unnlot å gjøre Elkjøp oppmerksom på at selskapets kassekreditt var sagt opp pga mislighold. Dette medførte fare for tap for Elkjøp. b)3. juni 2016 i egenskap som daglig leder i virksomhet1 A S org nummer organisasjonsnummer1 i sted1, forledet hun ansatte i Grønt Fokus A S til å levere på kreditt et anneks til en verdi av kr. 78 503, som hun hadde bestilt fredag 6 mai 2016 Dette skjedde ved at hun ovenfor Grønt Fokus A S fortiet både selskapets kritiske økonomiske situasjon ved bestillingen og at hun selv hadde begjært oppbud i selskapets bo 24 mai 2016 Handlingen medførte fare for tap for Grønt Fokus A S. V Straffeloven 155 for ved vold eller trusler å ha påvirket en offentlig tjenestemann til å foreta eller unnlate å foreta en tjenestehandling, eller søkt å oppnå dette. Grunnlag: Tirsdag 20 mars 2018 i sted1 ringte hun N1 ved Arbeidsgiverkontrollen i Trøndelag i forbindelse med en foreløpig rapport om regnskapet i virksomhet1 A S som N1 hadde skrevet. Hun uttrykte i denne forbindelse at N1 burde skaffe seg voldsalarm og at advokaten til N1 (bostyrer i virksomhet1 A S konkursbo advokat N2) visste hvem hun hadde i ryggen, eller lignende. V I Straffeloven 372, jamfør 371 bokstav a for med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning å ha fremkalt, styrket eller utnyttet en villfarelse og derved rettsstridig forledet noen til å gjøre eller unnlate noe som voldte tap eller fare for tap for noen. Bedrageriet er grovt fordi det særlig legges vekt på ata)det har hatt til følge en betydelig økonomisk skade, f)det er ført eller utarbeidet uriktige regnskaper eller uriktig regnskapsdokumentasjon. Grunnlag: a)Høsten 2019 i sted1 gav hun i forbindelse med lånesøknad til Bjugn Sparebank uriktige opplysninger om størrelsen på sine inntekter, herunder på leieinntekter fra fast eiendom, slik at det fremstod som disse inntektene var høyere enn de var i virkeligheten. Hun forledet derved ansatte i Bjugn Sparebank til å gi henne et tilsagn om lån på kr. 15 560 000,. Dette medførte fare for tap for banken. b)Onsdag 24 oktober 2018 i sted1 gav hun i forbindelse med lånesøknad til Orkla Sparebank uriktige opplysninger om sine inntekts og formuesforhold. Dette skjedde ved at hun ovenfor banken fremla blant annet en arbeidsavtale og en skattemelding som begge var forfalsket slik at det fremstod som om hun hadde høyere inntekt og lavere forbruksgjeld enn det hun i virkeligheten hadde. Hun forledet derved ansatte i Orkla Sparebank til å innvilge og utbetale henne lån på tilsammen kr. 15 413 000,. Dette medførte fare for tap for banken. V II Straffeloven 361 første ledd bokstav b for rettsstridig å ha brukt et ettergjort eller forfalsket dokument og latt det fremstå som ekte eller uforfalsket, Grunnlag: a)Til tid og på sted som beskrevet under post I II forholdt hun seg slik som der beskrevet ved å fremlegge forfalskede fakturaer. b)Til tid og på sted som beskrevet under post V I, grunnlag b forholdt hun seg slik som der beskrevet ved å fremlegge forfalsket arbeidsavtale og skattemelding. V II I Straffeloven 371 bokstav b for med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning å ha brukt uriktig eller ufullstendig opplysning, endret data eller datasystem, disponert over et kredittkort eller debetkort som tilhørte en annen, eller på annen måte uberettiget påvirket resultatet av en automatisert databehandling, og derved voldt tap eller fare for tap for noen. Grunnlag: I tidsrommet 4 juni 14 oktober 2018 i sted1 mottok hun arbeidsavklaringspenger fra N AV og innleverte i den forbindelse elektroniske meldekort hver 14 dag til meldekortsentralen. På meldekortene unnlot hun å oppgi alle timer hun hadde arbeidet hos sin arbeidsgiver virksomhet4 A S, og hun påvirket derved resultatet av den automatiserte behandlingen av meldekortene slik at hun fikk utbetalt arbeidsavklaringspenger hun ikke hadde rett til med tilsammen kr. 97 005,. Dette medførte fare for tap for N AV. I X Straffeloven 375 annet ledd, jamfør 16 for med forsett om å forsøke å få utbetalt en forsikringssum til seg eller andrea)uriktig å ha oppgitt eller gitt det utseendet av at et forsikringstilfelle er inntrådt, b)å ha gitt en skadeoppgave som står i påtakelig misforhold til skaden, eller på annen måte gitt uriktig eller ufullstendig opplysning, ellerc)å ha oppgitt til erstatning en gjenstand som ikke var forsikret, ikke var til eller ikke var skadet. Grunnlag: Lørdag 3 august 2019 i adresse1 i sted1, forfalsket hun en email hun hadde mottatt fra advokat Tor Morten Wedø i forbindelse med en tvist i et husleieforhold mellom henne som utleier og Wedø sine klienter som leietakere. Dette skjedde ved at hun endret innholdet i nevnte mail slik at denne uriktig gav uttrykk for at Wedø sine klienter innrømmet et uhell med et akvarium som resulterte i en vannskade, og sende deretter denne mailen videre til sitt forsikringsselskap, Eika Forsikring. Alt dette med det mål for øyet å gi inntrykk av at et forsikringstilfelle var inntrådt, og dermed få utbetalt en forsikringssum. Forsikringssummen ble ikke utbetalt selskapet grunnet undersøkelser. X Straffeloven 266 for ved skremmende eller plagsom opptreden eller annen hensynsløs atferd å ha forfulgt en person eller på annen måte krenket en annens fred. Grunnlag: I tidsrommet april 2019 til februar 2020 i sted2 og eller andre steder, krenket hun en annens fred ved at hun flere ganger var i kontakt med N3 og N4 som hun var i en tvist med angående leie av en bolig tilhørende henne. Ved et tilfelle sa hun til N3 at hun skulle dra henne i rævhåra ut om det var det som skulle til. Videre tømte hun søppelkassen utover gårdsplassen, fotograferte dette og sendte bildet til barnevernet som dokumentasjon på at N3 og N4 hadde det rotete. I forbindelse med behandlingen i Husleietvistutvalget og Sør tingrett om leieforholdet videresendte hun en e post hun hadde mottatt fra N5. Hun forfalsket innholdet i e posten slik at denne ga inntrykk av at N5 hadde opplevd bråk og uro og funnet sprøytespisser i hagen. X I Vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 24 første ledd første punktum for å ha ført motorvogn uten å inneha gyldig førerkort, eventuelt gyldig kompetansebevis, for vedkommende gruppe av motorvogner. Grunnlag: Tirsdag 28 januar 2020 klokka 0732 i sted2 førte hun en varebil kjennemerke2 til tross for at hun ikke hadde gyldig førerkort for vedkommende gruppe av motorvogner. I tiltalebeslutningen er inntatt de endringene som ble gjort under hovedforhandlingen i tingretten. Trøndelag tingrett (daværende Inntrøndelag tingrett) avsa 18 desember 2020 dom med slik domsslutning: 1. A, født 00/00/1992, frifinnes for post V II a. 2. A dømmes for overtredelse av Straffeloven 391, jamfør 390, Straffeloven 390, Straffeloven 379, jamfør 378, Straffeloven 378, Straffeloven 156, Straffeloven 372, jamfør 371 bokstav a, Straffeloven 371 bokstav a, Straffeloven 361 første ledd bokstav b, Straffeloven 371 bokstav b, Straffeloven 375 annet ledd, jamfør 16, Straffeloven 266 og Vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 24 første ledd første punktum, alt sammenholdt med straffeloven 2005 79 bokstav a, til fengsel i 1 ett år og 3 tre måneder hvorav 4 fire måneder gjøres betinget med en prøvetid på 2 to år, jamfør straffeloven 34 Straffen er en tilleggsdom til forelegg gitt av Trøndelag politidistrikt 1 november 2019, jamfør straffeloven 82Varetekt kommer til fradrag med tre dager, jamfør straffeloven 833A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 50 662 femtitusenogsekshundreogsekstito kroner i erstatning til Elkjøp, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 4. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 78 503 syttiåttetusenogfemhundreogtre kroner i erstatning til Grønt Fokus, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 5. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 185 432 etthundreogåttifemtusenogfirehundreogtrettito kroner i erstatning til Skatt Midt Norge, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer6. A dømmes til å tåle inndragning av 629000, sekshundreogtjuenitusen kroner til staten, jamfør straffeloven 67, jamfør 717A dømmes til tap av retten til å drive selvstendig næringsvirksomhet, herunder være daglig leder eller inneha ledende stilling i noe selskap og retten til å sitte i noe selskapsstyre i en periode på 5 fem år fra tidspunktet for rettskraftig dom jamfør straffeloven 56 første ledd bokstav b. A har anket dommen til Frostating lagmannsrett. Anken gjelder bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for tiltalens poster Ia, Ic, Id, I I, I Vb og V Ia, straffutmålingen (herunder rettighetstapet) og avgjørelsen om inndragning. A har også begjært ny behandling av de sivile kravene. Ved lagmannsrettens beslutning 21 mars 2021 ble anken over bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for tiltalen poster Ia, Ic, Id, I I og I Vb, og avgjørelsen om inndragning, henvist til ankebehandling, jamfør straffeprosessloven 325 jamfør 321 andre ledd. Lagmannsretten tok også til følge begjæringen om ny behandling av de sivile kravene. Lagmannsretten nektet fremmet anken over skyldspørsmålet for tiltalen post V Ia. Ankeforhandling ble holdt fra 23 august 2021 til 2 september 2021 Det var rettsfrie dager 26 og 27 august 2021 A møtte og avga forklaring. Retten mottok forklaring fra 32 vitner, og det ble for øvrig foretatt slik dokumentasjon som framgår av rettsboken. Aktor la ned slik påstand: 1. A født 00/00/1992 dømmes for overtredelse av straffeloven 391, jamfør 390, straffeloven 390, straffeloven 379, jamfør straffeloven 378 og for de poster som er rettskraftig avgjort ved Inntrøndelag tingretts dom av 18 desember 2020 til en straff av fengsel i 2 to år. Alt sammenholdt med straffeloven 79 a bokstav til fengsel i 2 to år. Straffen er en tilleggsdom til forelegg gitt av Trøndelag politidistrikt 1 november 2019 og Trøndelag tingretts dom av 3 juni 2021, jamfør 82 første ledd. Varetekt kommer til fradrag med 3 tre dager, jamfør straffeloven 832A, dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 50 662 femtitusenogsekshundreogsekstito kroner i erstatning til Elkjøp, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 3. A, dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 78 503 syttiåttetusenogfemhundreogtre kroner i erstatning til Grønt Fokus A S, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 4. A, dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 185 432 etthundreogåttifemtusenogfirehundreogtrettito kroner i erstatning til Skatt Midt Norge, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer5. A, dømmes til å tåle inndragning av 919 633, nihundreognittentusensekshundreogtrettitre kroner til staten, jamfør straffeloven 67, jamfør 716A, dømmes til tap av retten til å drive selvstendig næringsvirksomhet, herunder være daglig leder eller inneha ledende stilling i noe selskap og retten til å sitte i noe selskapsstyre i en periode på 5 fem år fra tidspunktet for rettskraftig dom jamfør straffeloven 56 første ledd bokstav b. Forsvarerne la ned slik påstand: Prinsipalt: 1. A frifinnes for utroskap, jamfør tiltalebeslutningen post Ia, for så vidt gjelder annekset fra Grønt Fokus, samt for de øvrige forhold som er til behandling i lagmannsretten. 2. A anses på mildeste måte når det gjelder straffutmålingen for de forhold som er rettskraftig avgjort av Inntrøndelag tingrett ved dom av 18 desember 20203A dømmes til å betale erstatning til Elkjøp med 50 662 kroner og frifinnes for øvrig for påstanden om erstatning til henholdsvis Grønt Fokus og Skatteetaten. 4. A frifinnes for inndragningskravet. Subsidiært: 5. A anses på mildeste måte Lagmannsrettens vurdering1. Kort om tiltalte og sakens bakgrunn A var fra april 1992 til desember 2015 registrert i folkeregisteret med navnet A, og fra desember 2015 til 18 juni 2021 var hun registrert med navnet A. Hun byttet 18 juni 2021 til A, men 29 juni 2021 byttet hun tilbake til A som er det navnet hun nå er registrert i folkeregisteret med. A er 29 år gammel og bor i sted1. Hun har to barn på fem og seks år. Hun giftet seg 10 desember 2015 med N6, og de ble separert 20 mai 2021 Hun har folkeregistrert adresse i adresse2 i sted1. Hun opplyste i sin forklaring under ankeforhandlingen at hun bor for tiden hos sin mor N7 i adresse3 i sted1, og at hun arbeider som koordinator ved virksomhet5 gjennom Manpower. Før hun flyttet til adresse2 i mars 2021, bodde hun sammen med N6 i adresse4 i sted1 fra desember 2013 til januar 2019, og deretter i adresse1 i sted1 fra januar 2019 til mars 2021Tiltalen knytter seg til en rekke poster fra tidsrommet vår sommer 2016 til februar 2020 Saken gjelder i hovedsak økonomisk kriminalitet, blant annet grov utroskap, grovt bedrageri og grovt skattesvik. 2. Utgangspunkt for bevisbedømmelsen I henhold til Grunnloven 96 andre ledd og Den europeiske menneskerettighetskonvensjon artikkel 6 nummer 2 har enhver har rett til å bli ansett som uskyldig inntil skyld er bevist etter loven. Det er et grunnleggende utgangspunkt i strafferetten at påtalemyndigheten har bevisbyrden, og at bevisbyrden omfatter alle subjektive og objektive straffbarhetsbetingelser. Det gjelder et strengt beviskrav. For å kunne domfelle må retten på grunnlag av de bevisene som er framlagt i saken være overbevist om at tiltalte er skyldig. Prinsippet om at enhver rimelig og fornuftig tvil skal komme tiltalte til gode gjelder for bevisresultatet. Bevisbedømmelsen beror ofte på en vurdering av flere momenter som hver for seg kan ha ulik bevisstyrke. Det kreves ikke at hvert enkelt moment skal være bevist ut over enhver rimelig tvil, hvis det etter en samlet vurdering av momentene ikke er rimelig tvil om konklusjonen, jamfør Rt 2005 1353 avsnitt 143 Tiltalen post I3. 1 Rettslig utgangspunkt Tiltalens poster Ia, Ib, Ic, og Id gjelder overtredelse av straffeloven 391, jamfør 390 (grov økonomisk utroskap). Etter straffeloven 390 straffes den som med forsett om å oppnå en uberettiget vinning for seg eller andre eller om å skade handler mot en annens interesser som han styrer eller har tilsyn medicinae Uttrykket styrer eller har tilsyn med innebærer at det må være en stilling av en viss selvstendig karakter, jamfør Ot. prp. nr. 22 (2008 2009) side 472, men det kreves ikke en overordnet eller ledende stilling. Bestemmelsen rammer både unnlatelser og aktive handlinger. I aksjeselskaper er selskapsformuen adskilt fra deltakernes midler. Det foretas derfor ikke identifikasjon selv om vedkommende er eneaksjonær, jamfør Rt 1994 1002Ved avgjørelsen om den økonomiske utroskapen er grov skal det i henhold til straffeloven 391 andre ledd særlig legges vekt på de momentene kriteriene som er nevnt i straffeloven 388 andre punktum. Det mest relevante kriteriet i denne saken er kriteriet i straffeloven 388 andre punktum bokstav b om handlingen har eller kunne hatt til følge betydelig økonomisk fordel. Det framgår av Magnus Matningsdals lovkommentar til bestemmelsen i Rettsdata, note 2435, at det skal sees hen til hvor grensen for betydelig verdi blir trukket ved andre grove formuesforbrytelser. I lovkommentar note 2334 til 372 om grovt bedrageri la Matningsdal, under henvisning til rettspraksis, til grunn at grensen for hva som kan regnes som betydelig økonomisk fordel ligger på cirka 150 000 kroner. 3. 2 Tiltalen post Ia Tiltalen post Ia gjelder økonomisk utroskap i egenskap av å være daglig leder i virksomhet1 A S (heretter virksomhet1 ) (org nummer organisasjonsnummer1 ). A forklarte for lagmannsretten at hun møtte N6 høsten 2013 Hun jobbet da på Hurtigruten, mens N6 hadde hatt et firma som hadde gått konkurs. De startet et firma sammen. Selskapet ble stiftet i november 2013 under navnet virksomhet1 A S, og det endret 11 april 2016 navn til virksomhet1. Daglig leder og styreleder var i hele selskapets levetid A. Selskapet begjærte 13 mai 2016 oppbud, og det ble 24 mai 2016 åpnet konkurs i selskapet. Det er ikke tvilsomt og erkjent av A, at hun var daglig leder og styrte virksomheten i virksomhet1, slik at dette vilkåret i straffeloven 390 er oppfylt. Tiltalen post Ia omfatter de varene som framgår av tiltalen poster I Va og I Vb. Dette er varer fra Elkjøp A S (heretter Elkjøp) og Grønt Fokus A S (heretter Grønt Fokus). Når det gjelder Elkjøp, gjelder tiltalen diverse varer til en samlet verdi av 50 662 kroner. Tingretten fant det bevist at vilkårene for økonomisk utroskap var oppfylt knyttet til kjøp av varer fra Elkjøp, men tingretten utelukket ikke at en del av varene fra Elkjøp vedkommer driften i virksomhet1, jamfør tingrettens dom side 9 første avsnitt: Retten kan ikke utelukke at deler av varene som ble kjøpt hos Elkjøp vedkommer selskapet. Dette gjelder varmepumpe, kjøleskap og kamerautstyr, til sammen varekjøp for 42000 kroner. For øvrig kan ikke retten se at de andre varene har vært i selskapets interesse. Tiltalte har forklart at de elektriske kjøkkenartiklene ble kjøpt for å gjøre en bobil mer attraktiv for utleie, men denne forklaringen fester ikke retten lit til. Retten viser til at de aktuelle varene ble funnet hjemme hos tiltalte under ransaking, og at dette underbygger at de ble kjøpt til hennes private bruk. Tiltalte har forklart at hun overtok varene fra konkursboet, og at føring av varenes anskaffelsesverdi i selskapets mellomregningskonto var avtalt og avklart med regnskapsfører. Retten fester heller ikke lit til denne forklaringen, og viser til at regnskapsfører ikke husket noe om en slik avtale, og at det heller ikke er fremlagt regnskap som viser at mellomregningskontoen er brukt slik tiltalte hevder. Tingretten fant det på denne bakgrunn bevist at den økonomiske utroskapen fra Elkjøp omfatter varer til en verdi av 8 662 kroner. A har ikke anket tiltalen post Ia når det gjelder varekjøp fra Elkjøp. Hun har erkjent at hun handlet mot selskapets interesser med uberettiget vinnings forsett ved anskaffelse av varer fra Elkjøp til eget bruk på virksomhet1 s regning. Hun har imidlertid ikke erkjent at dette gjaldt varer i et større omfang enn det tingretten fant bevist at var til hennes eget bruk. Under ankeforhandlingen opplyste aktor at påtalemyndigheten godtar tingrettens avgrensning av omfanget av varer fra Elkjøp som anses å være kjøpt til As egen bruk. Lagmannsretten slutter seg til tingretten vurdering, og finner det hevet utover enhver rimelig tvil at den økonomiske utroskapen ved varekjøp fra Elkjøp gjelder varer til en verdi av 8 662 kroner. Tiltalen post Ia gjelder som nevnt også kjøp av et anneks fra Grønt Fokus til en verdi av 78 503 kroner. Lagmannsretten finner det klart at annekset ikke ble kjøpt i virksomhet1 s interesse, men at det var til privat bruk. Vurderingen knytter seg til om det var A som anskaffet annekset. Bestillingen av annekset ble gjort via nettsiden til Grønt Fokus. Ordrebekreftelse og faktura ble sendt på e post til e postadresse2, og melding om ankommet sending ble sendt til mobilnummer telefonnummer1. Det fremgår av faktura 1 juni 2016 fra Grønt Fokus at kundens adresse var adresse5. Dette går også fram av saksbehandlingssystemet til Grønt Fokus som ble dokumentert under ankeforhandlingen. A har både for tingretten og lagmannsretten nektet for at hun har bestilt et anneks fra Grønt Fokus, og hun har forklart at hun ikke kjenner til hvem som utførte bestillingen. Hun opplyste at N6 og N8 jobbet sammen med henne i virksomhet1 på det tidspunktet annekset ble bestilt, og at også N9 jobbet noe i selskapet på dette tidspunktet. Hun opplyste at alle disse personene hadde mulighet til å logge på en datamaskin som sto i lokalene og bruke e postadressene til firmaet. N9 benektet i sin vitneforklaring for lagmannsretten å ha bestilt et anneks eller andre varer til virksomhet1. Han opplyste at han hjalp til i virksomhet1, blant annet med klargjøring av biler for salg, men at dette var som en vennetjeneste uten betaling. Han opplyste at han opplevde å bli presset til å skrive under på å bli daglig leder og styreleder i virksomhet2 i 2016 (tiltalen post Ib), og at A og N6 fikk ham til å ta opp lån med pant i biler som skulle kjøpes og selges gjennom virksomhet1 og virksomhet1, og at han har blitt sittende igjen med billån med svært høy rente. I sine vitneforklaringer for lagmannsretten ga også N8 og N6 klart uttrykk for at de er ukjent med kjøpet av anneks. Lagmannsretten legger til grunn at det telefonnummeret som ble benyttet ved bestilling av annekset, telefonnummer1, er et nummer som A benyttet. Det samme telefonnummeret ble oppgitt ved bestillingen av varer fra Elkjøp og i oppbudsbegjæringen. Politibetjent Ragnhild Skjetne orienterte i sin vitneforklaring for lagmannsretten om sine undersøkelser om dette telefonnummeret som viser at A har brukt det nummeret flere ganger i kontakt med politiet i perioden fra 2013 til 2016 Undersøkelsene på det nevnte telefonnummeret i politiets register ga ikke noen treff på N8, N9 eller N6. A forklarte for lagmannsretten at det kan ha blitt registrert et tvillingsimkort knyttet til telefonnummer telefonnummer1, slik at flere kan ha brukt det samme telefonnummeret. Hun opplyste at det også knyttet til hennes telefonnummer telefonnummer2 kan ha blitt registrert et tvillingsimkort. Det er ikke fremlagt noen dokumentasjon på at A hadde abonnement med tvillingsimkort knyttet til noen av disse telefonnumrene, og det er ikke funnet holdepunkter for dette i politiets undersøkelser. Politibetjent kriminalanalytiker John Marius Nielsen opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han har gjort undersøkelser knyttet til begge disse telefonnumrene. Han opplyste at begge telefonnumrene i ulike perioder har vært tilknyttet abonnement i både Telia og Telenor. Når det gjelder telefonnummer1, har ikke Telia historikk på nummeret, og Telenor har ikke lagret informasjon så langt tilbake. Når det gjelder telefonnummer2 opplyste Nielsen at det var tilknyttet et abonnement i Telia fra juli 2012 til desember 2016 Fra mars til mai 2017 var nummeret tilknyttet abonnementet i Telenor, og fra mai til november 2017 tilknyttet abonnement i Telia. Han opplyste at det ikke er holdepunkter for at det har vært et tvillingsimkort knyttet til abonnementet hos noen av telefonselskapene. Det ble fremlagt fakturaer fra Telenor i perioden fra juni til oktober 2017 Politibetjent Nielsen opplyste at det ville framgått av fakturaene fra Telenor dersom det var tvillingsimkort koblet til telefonnummeret. Det er ikke framlagt dokumentasjon for noen av telefonnumrene som viser at det har vært fakturert for tvillingsimkort. Lagmannsretten legger på denne bakgrunn til grunn at det ikke er noe som tyder på at det har vært koblet et tvillingsimkort til noen av telefonnumrene. Som nevnt ovenfor, ble e postadressen e postadresse2 benyttet ved bestilling av annekset. Ved bestilling av varene fra Elkjøp ble derimot e postadressen e postadresse1 benyttet. Slik lagmannsretten ser det, har ikke dette betydning i vurderingen av om A har bestilt annekset. Det er for øvrig As kontaktopplysninger som ble benyttet ved bestilling av annekset. Det framgår av bevisførselen, at A har benyttet begge disse e postadressene. Flatpakken med byggesettet til annekset ble levert på Trondheim Pir 3 juni 2016 av Norlines A S. Fraktbrev ble signert ved mottakelse, men det er ikke mulig å tyde hvem som har signert fraktbrevet. Annekset ble først transportert fra Trondheim Pir til sted1, og deretter 15 juni 2016 fra sted1 til et industriområde på sted3. Transporten fra sted1 til sted3 ble foretatt av virksomhet6 A S ved N10. Det foreligger ikke sikre opplysninger om hvem som mottok annekset på sted3. N12 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at hans firma 14 juni 2016 fikk oppringning med bestilling av frakt av en container. Containeren skulle hentes ved sted1. N12 husket ikke om det var en mann eller dame som ringte, men han husket at han ga tilbakemelding om at de ikke hadde tid til å utføre oppdraget før 15 juni 2016N10 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at to kranbiler ble sendt til sted1 for å utføre oppdraget 15 juni 2016 Oppdraget var å hente en container og en pakke med trelast. Dette skulle fraktes inn til byen. Da de var på sted1 for å hente dette, kom politiet til stedet og ga dem beskjed om at lokalene tilhørte et konkursbo og at de måtte la containeren stå igjen. Advokat N2, som var bostyrer i virksomhet1, opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at det var hun som hadde bestemt at lokalene ved sted1 skulle sikres med forsegling og bytte av lås. Hun forsøkte å gjennomføre registreringsforretning 14 juni 2016, men denne måtte avbrytes på grunn av at A, N6 og N9 kom til stedet, og det ble kraftig munnhuggeri. Etter at registreringsforretningen ble avbrutt og hun hadde dratt fra stedet, fikk hun telefon fra utleier av lokalene om at A hadde planer om å hente en container og en pakke med trelast. Hun ringte derfor politiet og fikk stanset bortfrakting av containeren. Registreringsforretning ble gjennomført 16 juni 2016På denne bakgrunn tok N10 bare med seg pakken med trelast da han kjørte fra sted1 15 juni 2016 N10 opplyste i vitneforklaringen for lagmannsretten at han fikk en telefonoppringning på turen fra en mannsperson, men han husket ikke om oppringningen var fra N12 eller en annen mann. Fra denne personen fikk han beskjed om kjøre til sted3 for å sette av pakken med trelast der. Han opplyste at da han kom til sted3, ble han møtt av en hvit suv lignende bil med en mann og dame i. Mannen kom ut av bilen og ga N10 instruksjoner om levering av pakken i en stor industrihall, mens damen ble sittende i bilen. Han anslo at damen var mellom 30 40 år, mens mannen kunne være mellom 40 og 50 år. Han opplyste at mannen hadde et alminnelig utseende, mens damen hadde langt lyst bleket hår. I sin forklaring for lagmannsretten ga A uttrykk for at beskrivelsen av kvinnen med bleket hår passer bedre på N8s daværende samboer, N11, enn på henne. Det er framlagt bilder som viser at N11 hadde langt bleket hår på denne tiden. N11 forklarte som vitne i lagmannsretten at hun, på samme måte som N8, var ukjent med kjøpet av anneks og transporten av en pakke med trelast. Slik lagmannsretten ser det, kan observasjonen av en dame med langt lyst bleket hår passe på A som har langt, blondt hår. Det ble under ankeforhandlingen framlagt utskrift av As søknad om pass 7 januar 2016 med passbilde, hvor det kan se ut til at A hadde bleket hår på det tidspunktet. N10s beskrivelse av utseendet og alderen på mannen som møtte ham på sted3, kan passe med N6. Lagmannsretten finner imidlertid grunn til å påpeke at det framstår som en svakhet ved politiets etterforskning, at det ikke har blitt foretatt en fotokonfrontasjon ovenfor N10, for å forsøke å avklare hvem han ble møtt av da han kom til sted3 med annekset. Det er ukjent hvor annekset har tatt veien etter levering til sted3. Annekset har ikke blitt funnet under ransaking på As eiendommer. Forsvarerne påpekte at det er en svakhet ved politiets etterforskning at det ikke er foretatt ransaking av N8s eiendommer. Som påpekt av aktor, har dette trolig sammenheng med at vilkårene for ransaking ikke har blitt vurdert å vært oppfylt ovenfor N8. Lagmannsretten er derfor ikke enig i at det er en svakhet ved politiets etterforskning at det ikke er foretatt ransakning hos N8. Som nevnt ovenfor, ble annekset mellomlagret ved sted1, hvor virksomhet1 hadde et leieforhold. Det er lite trolig at A som daglig leder ikke var kjent med hva som var lagret på sted1. Dette forsterkes av at det ble forsøkt avholdt en registreringsforretning på stedet 14 juni 2016, dagen før annekset ble transportert bort. Bostyrer Drivstuen opplyste at A hadde opplyst at alle verdiene i konkursboet befant seg i lokalene i sted1, og at bostyrer ble kjent med lokalene i sted1, via tips om at virksomhet1 leide lokaler der. Dette kan tyde på at A forsøkte å holde unna verdier som var kjøpt til privat bruk. Det foreligger også andre opplysninger som tyder på at A var kjent med kjøpet av anneks fra Grønt Fokus. N13 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten, at da han sammen med sin kone kjøpte hytte av A i sted4 i 2016, ble det ved salget avtalt at de kunne få med en arkitekttegning av et anneks som skulle passe til hytta. Kjøperne holdt derfor av 50 000 kroner som de skulle utbetale når de fikk arkitekttegningen. N13 forklarte at de etter en tid fikk tilsendt en tegning av et anneks fra A, men at den viste seg å være en tegning som man kan finne på internett av et masseprodusert anneks. De nektet derfor å utbetale de 50 000 kronene som ble holdt tilbake. A tok derfor ut sak for forliksrådet. Da de møttes i forliksrådet, var også N6 medicinae N13 forklarte at da hans kone i forliksrådet sa at de ikke hadde sans for tegningen av annekset, ble N6 tydelig irritert og sa at han hadde et anneks stående på et lager på sted3 som de kunne få se. Dette var ikke aktuelt for N13 og hans kone, som ønsket arkitekttegninger. N6 og A benektet i sine forklaringer for lagmannsretten at N6 uttalte dette i forliksrådet. Lagmannsretten fester imidlertid lit til N13s forklaring, og kan ikke se noen grunn til at han skal snakke usant om dette. I den samlede vurderingen på denne bakgrunn av om det var A som bestilte annekset, har lagmannsretten delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet fagdommerne Eriksen og Malvik Moen, og meddommerne Harboe Albertsen, Bragstad, Bratsberg og Lund finner det hevet over enhver rimelig tvil at det var A som bestilte annekset. Flertallet legger særlig vekt på at As kontaktopplysninger ble brukt ved bestilling av annekset, og at det ikke er noe som underbygger at N8, N9 eller N6 har bestilt varer i As navn. Flertallet vektlegger også at A som daglig leder må ha vært kjent med at annekset var lagret ved sted1, og at opplysningene fra N13 om dialogen i forliksrådet bekrefter at A må ha vært kjent med annekset som ble oppbevart på sted3. Mindretallet meddommer Sund finner det ikke hevet over enhver rimelig tvil at det var A som bestilte annekset. Mindretallet vektlegger at det er en svakhet ved politiets etterforskning at det ikke er foretatt fotokonfrontasjon knyttet til N10s observasjon av de to personene som møtte ham på sted3. Mindretallet vektlegger også at annekset ikke er funnet ved ransaking av As eiendommer. På bakgrunn av flertallets votum omfatter den økonomisk utroskapen ovenfor virksomhet1 også kjøp av annekset fra Grønt Fokus, slik at den samlede summen av økonomisk utroskap overfor virksomhet1 utgjør 87 165 kroner. Både de objektive og subjektive vilkår for straff er oppfylt, og hun dømmes for overtredelse av straffeloven 390 På bakgrunn av beløpets størrelse anser lagmannsretten ikke forholdet som grovt. 3. 3. Tiltalen post Ic Tiltalen post Ic gjelder grov økonomisk utroskap mot virksomhet3 A S (heretter virksomhet3 ) med org. nummer organisasjonsnummer3. virksomhet3 ble stiftet 15 februar 2017 og registrert i Foretaksregisteret 8 mars 2017 N8 var registrert som daglig leder og styreleder i selskapet. Han var også eneaksjonær. Lagmannsretten legger til grunn at på samme måte som i virksomhet1 og virksomhet1, omhandlet virksomheten i virksomhet3 i hovedsak kjøp og salg av bruktbiler. Det ble 27 april 2018 sendt varsel om tvangsoppløsning av virksomhet3, og 1 juni 2018 ble det åpnet konkurs i selskapet. Det er på det rene at A ikke hadde noen formelle posisjoner i virksomhet3, hverken som eier, daglig leder eller styreleder. Vurderingen knytter seg til om hun likevel har hatt en rolle som reell daglig leder, noe som vil innebære at hun har styrt eller hatt tilsyn med interessene i selskapet, jamfør straffeloven 390 første ledd. I sin forklaring for lagmannsretten benektet A at hun hadde en ledende rolle i virksomhet3. Hun forklarte at N8 hadde vært ansatt i virksomhet1, og at det var han som skulle være daglig leder og styreleder i det nystartede selskapet. Virksomheten i virksomhet3 skulle drives fra de de samme lokalene som i virksomhet1, det vil si fra et anneks knyttet til garasjen ved As bolig i sted1. A forklarte at hun på tiden for etablering av virksomhet3, arbeidet ved virksomhet7, men at hun etter hvert av praktiske grunner heller ønsket å være en ansatt i virksomhet3 om hun fikk et ansettelsesforhold der. Hun forklarte at hun hjalp N8 med å sette ham i kontakt med leverandører, opprette elektroniske tilganger, og betaling av regninger. Hun opplyste at selskapet hadde flere e postadresser, og at alle ansatte kunne logge seg inn på datamaskinen i lokalene, og gå inn på innboksene til e postadressene. A forklarte at hennes telefonnummer ble brukt i annonser for virksomhet3. Hun forklarte at det kan ha blitt opprettet et tvillingsimkort eller datakort på hennes telefon, som gjorde at også N6 og N8 kunne bruke nummeret. Lagmannsretten legger til grunn at det heller ikke i tilknytning til driften av virksomhet3 A S er holdepunkter for at det er opprettet et tvillingsimkort, jamfør om dette ovenfor i punkt 32N8 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han på grunn av en form for krystallsyke hadde blitt sykemeldt fra sin tidligere jobb som tømrer. Han traff N6 gjennom et tidligere arbeidsforhold. Han spurte om jobb, og de fikk ordnet det slik at han fikk arbeidspraksis i virksomhet1 gjennom N AV. Han mottok arbeidsavklaringspenger fra N AV, og var et par dager per uke på jobb for A i sted1. Han opplyste at han ikke fikk lønn for sitt arbeid i virksomhet1 eller virksomhet3, utover at han fikk betalt sine utgifter når han hentet biler på Østlandet. N8 forklarte at det ble tatt opp lån i hans navn på biler som ble kjøpt i selskapets navn, og at dette har gitt ham økonomiske utfordringer. Han mottok arbeidsavklaringspenger til 31 desember 2017, og han startet i januar 2018 som bilselger ved virksomhet8. N14, som er karriereveileder i virksomhet9, forklarte som vitne i lagmannsretten at hun hadde oppfølging av N8 i arbeidsrettet rehabilitering fra han startet i arbeidspraksis hos virksomhet1 i januar 2016 Hun forklarte at hun hadde jevnlig kontakt med N8, og at hun hadde inntrykk av at N8s arbeidsoppgaver var salg av biler, utlegging av annonser på finn. no, henting av biler, og noen administrative oppgaver. N14 forklarte videre at hun hadde kontakt med A på e post og telefon knyttet til N8s arbeidspraksis. Hun fikk ikke informasjon om at N8 var daglig leder, eller at han var blitt ansatt i virksomhet3. N14 forholdt seg hele tiden til at N8 hadde arbeidspraksis i virksomhet1. Etter at N14 hadde vært i kontakt med N AV, varslet hun i e post 1 juli 2017 om at de avsluttet arbeidstreningen. Hun bisto deretter N8 med å søke andre jobber. Han gikk høsten 2017 over i tiltaket oppfølging ved N AV sted5. N8 hadde et kort opphold i firmaet virksomhet10 A S i n til to uker i oktober 2017 Daglig leder N15 i virksomhet10 forklarte som vitne i lagmannsretten at han forsto det som at N8 var utplassert i virksomhet3 som en del av sin arbeidspraksis gjennom N AV. N15 opplyste at han ikke fikk noen informasjon om at N8 var daglig leder. I vitneforklaringen for lagmannsretten forklarte N8 at han i løpet av tiden i virksomhet1 oppfattet A og N6 som venner som han kunne stole på. Han hadde få venner på denne tiden og satte pris på denne kontakten. Han forklarte at han etter en tid i virksomhet1 ble forespurt om å bli daglig leder, og han ble tatt med til regnskapsfører N16 i den forbindelse. Han forsto ikke hva stillingen som daglig leder innebar, men var fornøyd med å få den på C V en. N8 beskrev for lagmannsretten at han skrev under på en del papirer, uten at han skjønte så mye av hva han signerte på. Han forsto ikke hvorfor det ble opprettet et selskap som skulle hete virksomhet3, og trodde det var virksomhet1 han skulle være daglig leder av. Han trodde også at han automatisk ble styremedlem når han var daglig leder, men han forsto ikke at han ble styreleder. Slik lagmannsretten ser det, framsto N8 troverdig i sin beskrivelse av sin forståelse av situasjonen ved opprettelsen av selskapet. Framlagt logg fra i Message korrespondanse mellom A og N8 viser at det var tett kontakt mellom dem i den tiden virksomhet3 eksisterte. Det går tydelig fram at A hadde en sentral og aktiv rolle, og at hun ga N8 beskjeder om når han skulle undertegne dokumenter, og hva han skulle skrive i e poster til blant annet kreditorer, regnskapsfører og arbeidsgiverkontrollen. N8 forklarte i vitneforklaringen for lagmannsretten at han var i lokalene n til tre dager i uka også etter at han ble formell daglig leder, og at han bare dro dit etter innkalling. N8 opplyste at når han fikk post varer til virksomhet3 sendt hjem til seg, tok han det med til A. Slik lagmannsretten ser det, er N8s beskrivelse av sin rolle i driften av selskapet i overensstemmende med den framlagte i Message korrespondansen. I vitneforklaringen opplyste N8 også at han ikke hadde kontakt med regnskapsførerne for virksomhet3 utover den kontakten han hadde med regnskapsfører N16 ved opprettelsen av selskapet. Dette stemmer med vitneforklaringene fra regnskapsførerne, jamfør nedenfor. Fra mars 2017 hadde virksomhet3 virksomhet11 A S ved N16 som regnskapsfører. N16 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han fikk levert bilag for de første driftsmånedene. I juni 2017 valgte han å frasi seg oppdraget som regnskapsfører. Det skyldtes at kontakten med selskapet og innberetningene gjorde at han ble i tvil om det var N8 som styrte driften av selskapet. Bilagene var innrettet slik A hadde gjort det i virksomhet1, og det var A som kom med bilagene til regnskapsfører. Han fikk også opplyst fra banken, at det var A som hadde kvittert og godkjent alle betalingene i selskapet. Ifølge N16s forklaring for lagmannsretten anså han N8 som en stråmann for A, og at sistnevnte i realiteten styrte selskapet. Etter at N16 frasa seg oppdraget, byttet virksomhet3 i juli 2017 til virksomhet12 A S. Da overtok først N17, og deretter N18 som regnskapsførere for selskapet. N17 og N18 opplyste i sine vitneforklaringer for lagmannsretten, at de hadde jevnlig kontakt med A, og at det var hun de kontaktet med spørsmål knyttet til regnskapet. N17 forklarte for lagmannsretten, at hun traff N8 da han leverte en perm med regnskapsbilag da hun overtok som regnskapsfører, men at hun etter dette ikke hadde kontakt med ham. Hun sendte e poster til N8, men han svarte ikke. N18 forklarte at hun bare hadde kontakt med A, og at det var A som møtte hos henne for å gå gjennom regnskapsbilagene. Det er også framlagt e postkorrespondanse mellom N18 og A, som viser at det var A som svarte på spørsmål knyttet til regnskapsføringen. N18 forklarte at hun oppfattet at det var A som styrte selskapet. virksomhet12 tok opp uklarheten knyttet til ledelsen av selskapet i brev til virksomhet3 8 desember 2017: Ledelse av selskapet. Vil gjøre oppmerksom på at attestasjon av bilag skal gjøres av ansvarlig i selskapet. Ifølge Brønnøysund så er det N8 som både har signatur og prokura i selskapet. Det kan virke som den reelle ledelsen er andre personer enn hva som er offisielt. Ønsker gjerne en tilbakemelding på dette også. virksomhet12 mottok ingen tilbakemelding. Forsvarerne har anført at det har betydning i vurderingen at skattemyndighetene har forholdt seg til N8. N8 ble også anmeldt for forhold knyttet til konkursen i kraft av disse posisjonene, jamfør blant annet rapport om bokettersyn fra Arbeidsgiverkontrollen i Trøndelag datert 19 februar 2018 punkt 2, og Skatteetatens rapport om stedlig kontroll datert 4 juni 2018 punkt 2 Slik lagmannsretten ser det, er det naturlig at skattemyndighetene forholdt seg til N8 som hadde de formelle rollene i selskapet. Dette innebærer ikke at A ikke kan ha vært den reelle daglige lederen i selskapet. Lagmannsretten har i den avsluttende helhetsvurderingen av om A var reell daglig leder i virksomhet3, delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet Fagdommerne Eriksen og Malvik Moen, og meddommerne Harboe Albertsen, Bragstad, Bratsberg og Lund finner det hevet over enhver rimelig tvil at A var reell daglig leder i virksomhet3, slik at hun styrte eller hadde tilsyn med selskapets interesser selv om N8 var innehaver av de formelle posisjonene. Flertallet vektlegger at den framlagte i Message korrespondansen og forklaringene fra regnskapsførerne viser at A var den som styrte virksomheten i selskapet, og at hun instruerte N8 om hvordan han skulle opptre. Flertallet vektlegger at N8 var i arbeidspraksis i selskapet, og at han ikke hadde erfaring eller kunnskap om forretningsdrift. A hadde derimot erfaring fra drift av flere selskaper, og virksomheten ble drevet fra hennes lokaler. Bruken av N8 som formell daglig leder for virksomhet3 har likhetstrekk med bruken av N9 som daglig leder av virksomhet2, jamfør tiltalen post Ib. Flertallet ser bruken av stråmenn i sammenheng med at A var ilagt konkurskarantene i perioden 11 august 2016 til 11 august 2018 i forbindelse med konkursen i virksomhet1. Hun kunne da ikke ha verv som formell daglig leder i nytt selskap, jamfør konkursloven 142 tredje ledd. Flertallet legger etter dette til grunn at det var A som var den reelle daglige lederen i virksomhet3, og at hun dermed styrte eller hadde tilsyn med selskapets interesser, jamfør straffeloven 390 første ledd. Flertallet går deretter over til å vurdere om A handlet mot virksomhet3 s interesser med uberettiget vinnings forsett for seg selv eller andre, jamfør straffeloven 390 første ledd. Det var under ankeforhandlingen en omfattende bevisførsel knyttet til virksomhet3 s kjøp av varer fra ulike leverandører i tidsrommet 1 oktober 2017 til 31 desember 2017, slik det framgår av tiltalen post Ic. Tiltaleposten gjelder diverse kjøp som påtalemyndigheten anser at i særlig grad framstår å ha privat karakter. Det ble under ankeforhandlingen lagt fram et hjelpedokument, utarbeidet av politirevisor Morten Raphael Hansen, hvor summen av disse varekjøpene utgjør samlet 605 663, 41 kroner, som fordeler seg slik: varer fra Porsgrunds Porselænsfabrikk A S for 28 710 kroner diverse varer fra Felleskjøpet for 88 658 kroner diverse varer fra Komplett A S til 30 058 kroner, diverse varer fra Jula Norge As til 9 479 kroner, diverse varer fra Maxbo til 97 646 kroner, diverse varer fra Flisekompaniet til 22 737 kroner, diverse varer fra Biltema Norge A S til 29 152, 90 kroner, diverse varer fra B L Gaver og Profilering A S til 24 439 kroner, diverse varer fra Coop Ikano Bank A S til 44 423, 32 kroner, diverse varer fra I KE A Ikano Bank A S til 38 251 kroner, kjøtt fra Trondheim Slaktehus til 7 704 kroner, diverse varer fra Mester Grønn A S til 18 812 kroner, diverse mat gavekort fra Peppes til 6 000 kroner, tjenester fra Turoflow A S til 33 450 kroner diverse varer fra Tore Ligaard til 70 057 kroner, seks telefoner fra Telia Norge A S til 40 247, 25 kroner, diverse varer fra Proteinfabrikken til 8 121, 70 kroner, diverse varer fra Europris til 4 313, 24 kroner og diverse varer fra Sport Modern til 3 404 kroner. Det er framlagt en rekke bestillinger, ordrebekreftelser og fakturaer knyttet til de ulike kjøpene, og lagmannsretten har hørt vitneforklaringer fra flere av leverandørene. På bakgrunn av den samlede bevisførselen, finner flertallet det bevist at kjøpene har det omfang som framgår av oversikten ovenfor. I sin forklaring for lagmannsretten benektet A å ha hatt noe med kjøp av flere av varene nevnt i listen ovenfor. For de varene som hun erkjente å være involvert i innkjøpet av, forklarte hun at det var tale om varer til selskapet, knyttet til blant annet oppussing oppgradering av lokalene og reparasjon av minirenseanlegg. Slik flertallet ser det, taler varetyper og omfanget av innkjøpene, for at dette i hovedsak ikke var varer kjøpt til driften av et selskap som forhandler biler. Dette gjelder særlig fakturaer fra Porsgrund porselænsfabrikk, Felleskjøpet, Komplett, Jula Norge, Flisekompaniet, Biltema Norge, B L Gaver og profilering, Coop, Ikea, Trondheim slakterhus, Mestergrønn, Peppes Pizza, Tore Ligaard, Telia, Proteinfabrikken, Europris og Sport Modern. Flertallet viser også til regnskapsfører N18s vitneforklaring, hvor hun opplyste at hun tok opp med A at det var flere bilag som etter N18s syn ikke hadde noe med firmaet å gjøre, blant annet barneklær, men at A likevel bekreftet at dette skulle belastes firmaet. Nå det gjelder varer kjøpt fra Maxbo, forklarte A at virksomhet3 videresolgte disse varene til N19, og at hun i november 2018 kjøpte varene tilbake fra N19 for 145 000 kroner i forbindelse med at hun skulle kjøpe hans andel av en hyttetomt som de eide sammen. I sin vitneforklaring under ankeforhandlingen benektet N19 å ha kjøpt varer fra Maxbo av virksomhet3. Han forklarte at han kjøpte en verandadør og festemidler terasseskruer fra virksomhet3 til en samlet verdi av cirka 9 000 kroner. Han benektet å ha solgt varer fra Maxbo til A som en del av salgssummen for sin andel av tomta. Han opplyste at A, i forbindelse med at han ble kjøpt ut av tomta, kjøpte noen gamle redskaper av ham og en båtplass. N8 opplyste i sin vitneforklaring at han ikke kan huske å ha bidratt til salg av varer til N19. Det er framlagt en e post 6 november 2018 fra N19 til A hvor det framgår at 145 000 kroner skulle overføres til hans konto, og at i det beløpet inngår faktura fra Maxbo for varer som ble levert i november 2017 A erkjente under ankeforhandlingen at denne e posten er forfalsket. Hun begrunnet forfalskningen med at hun ønsket å spesifisere dokumentere at det dreide seg om varer fra Maxbo for å få skattefradrag knyttet til vedlikehold av egen hytte, jamfør tiltalen post I II. På denne bakgrunn mener flertallet at det ikke er holdepunkter for at noen av varene som virksomhet3 har kjøpt fra Maxbo ble solgt til N19 og senere kjøpt tilbake av A. Det framstår for flertallet som at kjøp av varer uten sammenheng med virksomheten i selskapet økte sterkt i omfang på samme tid som aktiviteten i virksomhet3 var i ferd med å opphøre. Det framstår som at det på dette punktet er klare likhetstrekk knyttet til de tre firmaene virksomhet1, virksomhet2 og virksomhet3. Det er brukt betydelige beløp på byggematerialer verktøy hos Maxbo, Flisekompaniet, Coop Bygg, Tore Ligaard og Ikea i oktober november 2017 A forklarte at virksomhet3 fikk leie lokaler av henne i sted1, og at selskapet skulle slippe å betale husleie i de første seks månedene dersom det tok kostnadene med oppussing av lokalene. Etter flertallets oppfatning er det ikke troverdig at virksomhet3 skulle sette i gang med omfattende oppussing av lokalene i en periode hvor økonomien i selskapet var kritisk dårlig, og det nesten ikke var drift i selskapet, og like før N8 gikk over i en ny stilling som bilselger ved virksomhet8. Flertallet finner det heller ikke troverdig at det på dette tidspunktet var behov for innkjøp av for eksempel varmepumpe fra Jula, eller seks nye I Phone mobiletelefoner fra Telia. På bakgrunn av selskapets svært vanskelige situasjon, og at det var svært få personer involvert i driften av selskapet, finner flertallet det videre usannsynlig at det var behov for store innkjøp av blomster og pyntegjenstander til virksomheten, eller store innkjøp til julebord, blant annet fra Trondheim Slaktehus, slik A har forklart. Til tross for dette, kan flertallet slutte seg til tingrettens vurdering på side 18 i dommen, om at det ikke helt kan utelukkes at noen av varekjøpene vedkommer selskapet. Slik flertallet ser det, gjelder denne usikkerheten faktura fra Turoflow om reparasjon oppgradering av avløpspumpestasjon, og at noen av byggevarene kan være knyttet til nødvendig vedlikehold av lokaler. Etter en skjønnsmessig vurdering på denne bakgrunn gjør flertallet fradrag av 100 000 kroner for at noen av varekjøpene kan ha vært knyttet til virksomheten i selskapet. Flertallet finner det etter dette utvilsomt at varekjøp for avrundet 500 000 kroner er selskapet uvedkommende. Etter flertallets oppfatning er det ikke holdepunkter for at noen av varekjøpene er foretatt av N8. Det vises til at det var A som sto for driften i selskapet, og det var også hun som sto for bestillingene og utførte betalingene. Til flere av leverandørene var det N8 som søkte om firmakort bedriftskort, men på bakgrunn av bevisførselen legger lagmannsretten til grunn at disse søknadene ble sendt etter instruks fra A. Den framlagte i Message korrespondansen viser at A ba N8 om å blokkere telefonnummer fra enkelte leverandører. Dette tyder på at det var hun som hadde foretatt bestillingene, og at hun ikke ønsket at N8 skulle bli kontaktet av kreditorene. Flertallet finner derfor ikke grunnlag for å gjøre fradrag for at noen av varekjøpene kan være foretatt av N8. Flertallet finner det etter dette hevet over enhver rimelig tvil at A har kjøpt varer for 500 000 kroner i virksomhet3 s navn som var til hennes eget bruk, jamfør straffeloven 390 Handlingen har hatt til følge betydelig økonomisk fordel, noe som gjør at forholdet anses grovt, jamfør straffeloven 391Mindretallet meddommer Sund finner det ikke hevet over enhver rimelig tvil at A var den reelle daglige lederen i virksomhet3. Mindretallet vektlegger at N8 var registrert som daglig leder og styreleder. N8 fikk informasjon fra regnskapsfører N16 ved opprettelsen av selskapet om hva disse rollene innebar, og han må ha vært klar over hvilket ansvar han påtok seg. Mindretallet viser også til at N8s samboer, N11, opplyste i sin vitneforklaring at hennes far advarte N8 mot å påta seg et slikt ansvar. Mindretallet mener at det ikke kan utelukkes at A bare var en medhjelper som fikk delegert myndighet fra N8 som daglig leder. A dømmes etter dette i tråd med flertallets votum for overtredelse av straffeloven 390, jamfør 39134 Tiltalen post Id Tiltalen post Id gjelder kjøp av Mercedes Benz V119 (2017 modell) fra virksomhet3 med registreringsnummer kjennemerke1. virksomhet3 kjøpte bilen fra Bertel O. Steen 27 mars 2017 for 558 000 kroner. virksomhet3 inngikk en låneavtale på 474 300 kroner i forbindelse med kjøpet. Lånkontrakten er underskrevet av N8. A forklarte for lagmannsretten at virksomhet3 benyttet bilen blant annet til frakt av bildeler. virksomhet3 solgte bilen i desember 2017 Det er fremlagt to kjøpekontrakter som begge er datert 15 desember 2017 Kjøpesummen var 161 000 kroner. I begge kontraktene er virksomhet3 oppgitt som selger, og N8 har undertegnet på vegne av selger. N6 står oppført som kjøper på den ene kontrakten, mens navnet hans er strøket over og erstattet med A på den andre. I denne kontrakten har både N6 og A undertegnet som kjøpere. Oppgitt e postadresse og telefonnummer i kontrakten tilhører N6. N8 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han ikke husker prosessen med salg av bilen fra virksomhet3 til A. Han forklarte at han kan ha skrevet under på kjøpekontrakt for bilen, men han var ikke klar over at bilen ble solgt til underpris. I sin vitneforklaring for lagmannsretten forklarte N6 at han kjøpte bilen fra N8 virksomhet3 i desember 2017 Han forklarte at den reelle kjøpesummen var høyere enn 161 000 kroner. Han opplyste at kjøpesummen omfattet det som gjensto i lån på bilen, 161 000 kroner. I tillegg betalte han 88 000 kroner som N8 betalte i egenkapital ved kjøp av bilen, og 50 000 kroner som han hadde lånt av N8. A var derfor av den oppfatning at bilen i realiteten ble kjøpt for 299 000 kroner. Bankkontoutskrift og oversikt over banktransaksjoner fra virksomhet3 viser at N6 8 juni 2017 fikk tilbakebetalt beløpet på 88 000 kroner som han innbetalte ved kjøp av bilen. Dette beløpet kan følgelig ikke anses som en del av kjøpesummen for bilen. Lagmannsretten kan videre ikke se at det foreligger dokumentasjon som bekrefter N6s opplysning om at han som en del av kjøpesummen slettet gjeld til N8 med 50 000 kroner. Lagmannsretten legger derfor til grunn at kjøpesummen i desember 2017 var 161 000 kroner. Oversikt over registreringsforhold viser at bilen ble registrert på A 9 januar 2018, og deretter på As mor N7 6 februar 2018 I sin vitneforklaring for lagmannsretten forklarte N7 dette med at bilen skulle stå på henne en kort stund, fordi A hadde mange biler stående på seg på det tidspunktet. Både A og N6 forklarte for lagmannsretten at årsaken til at N6 omregistrere bilen på A, var at han ikke fikk forsikring på grunn av betalingsanmerkninger. På bakgrunn av at bilen ble registrert på A, legger lagmannsretten til grunn at det var hun som var kjøperen av bilen fra virksomhet3. Dette går også fram i e post 2 februar 2018 til N18, hvor A skrev: Varsel! Jeg har kjøpt denne bilen å den tilhører ikke virksomhet3 lengre. Regnskapsfører N18 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at hun oppfattet at bilen ble kjøpt av A. Lagmannsretten går så over til å vurdere om bilen ble solgt til underpris. Som nevnt ovenfor kjøpte virksomhet3 bilen for 558 000 kroner i mars 2017, og den ble solgt til N6 A i desember 2017 for 161 000 kroner. A og N6 forklarte for lagmannsretten at i desember 2017 var verdien av bilen kraftig redusert på grunn av skader på bilen. De forklarte at A hadde et uhell med bilen i september oktober 2017, og at N8 hadde utforkjøring med bilen i november 2017 De forklarte at skadene etter den første hendelsen ble reparert i en forsikringssak, men at bilen ikke var reparert etter den siste hendelsen. N6 forklarte at bilen hadde skader langs siden og på taket som han reparerte selv, og at lakkeringsarbeid ble utført ved virksomhet13, hvor han arbeidet i en periode mens han var under soning. Det ble under ankeforhandlingen framlagt en verdivurdering av bilen datert 4 desember 2017 utført av N20 ved virksomhet13, hvor bilens markedsverdi ble vurdert til 175 000 kroner. Det ble i verdivurderingen listet opp flere feil ved bilen. Slik lagmannsretten ser det, ga N20 en lite tillitsvekkende forklaring i lagmannsretten. Han opplyste at det var første gang han utførte en slik takst verdivurdering av bil. Han husket ikke hvem som kontaktet ham, eller hvem som leverte eller hentet bilen. Han opplyste at han fant sammenlikningsgrunnlag for verdivurderingen i biler på internett, men han husket ikke hvor gammel den aktuelle bilen var eller kilometerstand. Dette framgår heller ikke av den skriftlige verdivurderingen. Lagmannsretten kan slutte seg til Skatteetatens påpekninger av svakheter ved verdivurderingen i vedtak 11 februar 2019 om endring av skattefastsetting for 2017 for N8 punkt 44: På tidspunktet hvor taksten ble gitt, hadde selskapet eid bilen i 8 måneder og bilen hadde gått cirka 10 000 km. Det er videre dokumentert at bilen hadde vært utsatt for en møteulykke som medførte skifte av speil og utbedring av lakkskader. Taksten beskriver at det er nødvendig med skifte av bremseklosser og fjærer på bilen. Skattekontoret stiller spørsmål ved hvor vanlig det er at disse må skiftes med den kjørelengde og den alder bilen i saken representerer. Det er videre beskrevet slitte vinterdekk. Til dette vil skattekontoret tilføye at bilen på tidspunktet for taksten knapt nok kan ha vært brukt på vinterføre. I tillegg fremgikk det av annonse på Finn. no tre måneder før taksten ble gjort at bilen hadde nye vinterdekk og felger, jamfør det som fremkommer lengre ned i vurderingen. Taksten viser også til at bilen var godt brukt og manglet vedlikehold. Det er imidlertid ikke spesifisert hvilket vedlikehold det siktes til på en bil som er 8 måneder. Heller ikke fremkommer opplysninger om hvordan bilen har vært anvendt i disse 8 månedene som skulle ha medført stor reduksjon i bilens salgsverdi. Tvert i mot tilsier selskapets formålsbeskrivelse at bilen skulle ha vært behandlet på en måte som ikke tilsier et verdifall. Taksten viser videre til mangler som sannsynligvis kan knyttes til forsikringssaken nevnt over, og som således var utbedret på salgstidspunktet. Videre til noen mangler som ikke er nærmere forklart for eksempel på dørstokk, på støtfanger og i varerommet. Slik skattekontoret ser det kan det stilles spørsmål ved den fremlagte taksten. Den synes ikke å beskrive mangler som tilsier det verdifallet som reflekteres. Lagmannsretten finner på denne bakgrunn ikke å kunne legge noen vekt på verdivurderingen fra N20. Forsvarerne framla på siste dag av ankeforhandlingen bilder av en Mercedes Benz Vito med synlige skader. Det ble opplyst at bildene var mottatt fra N6, og at det skal være den aktuelle bilen som er avbildet. Bildene viser en bil uten registreringsnummer, og det går heller ikke på annen måte fram hvilken bil som er avbildet. Lagmannsretten finner det påfallende at bildene ikke er framlagt tidligere i saken, dersom de viser skader på den aktuelle bilen. Lagmannsretten finner på denne bakgrunn ikke å kunne legge noe vekt på de framlagte bildene. I sin forklaring for lagmannsretten benektet N8 å ha kjørt den aktuelle bilen, og følgelig også at han har vært utsatt for en trafikkulykke med bilen. Annonser på Finn. no viser at bilen både i august og september 2017, og i april 2018 ble lagt ut for salg med en kjøpesum på over 500 000 kroner. Bilen ble solgt til virksomhet14 i april 2018, før den ble solgt til og omregistrert til N21 24 april 2018 Kjøpesummen var da 509 000 kroner. N21 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at bilen var i god stand da han kjøpte den, med unntak av at han måtte få godkjent senkesettet. Han fikk ved overdragelsen ikke opplyst at bilen skal ha vært skadet. N21 opplyste at han så noen skader på taket av bilen etter at den hadde vært innlevert for godkjenning av senkesettet etter at kjøpet var gjennomført, som trolig hadde sammenheng med at bilen ble løftet i løftebukk. Disse skadene ble reparert av virksomhet13. På denne bakgrunn fester lagmannsretten ikke lit til A og N6s opplysning om at verdien av bilen var redusert på grunn av skader da virksomhet3 solgte den i desember 2017 I rapport 19 februar 2018 om bokettersyn fra Arbeidsgiverkontrollen i Trøndelag, ble markedsverdien av bilen, på bakgrunn av opplysninger fra Motor Trade, skjønnsmessig vurdert til 475 000 kroner, og denne markedsverdien ble lagt til grunn i vedtak 11 februar 2019 om endring av skattefastsetting for 2017 for N8 punkt 44 Lagmannsretten er enig i tingrettens vurdering på side 22 i dommen at denne verdien trygt kan legges til grunn som den reelle verdien på bilen i desember 2017Lagmannsretten finner det på denne bakgrunn hevet over enhver rimelig tvil at A forsettlig kjøpte bilen til underpris og derved skaffet seg en uberettiget økonomisk fordel på 314 000 kroner på bekostning av virksomhet3. De subjektive og objektive vilkår for straff er oppfylt, og A domfelles for overtredelse av straffeloven 390 Handlingen har hatt til følge betydelig økonomisk fordel, noe som gjør at forholdet anses grovt, jamfør straffeloven 3914 Tiltalen post I I4. 1 Rettslig utgangspunkt Etter straffeloven 378 straffes den for skattesvik som gir uriktig eller ufullstendig opplysning til en offentlig myndighet, eller unnlater å gi pliktig opplysning, når han forstår eller bør forstå at det kan føre til skattemessige fordeler. Strafferammen er bot eller fengsel i inntil to år En opplysning er uriktig når den ikke er i samsvar med faktiske forhold av betydning for den skatterettslige vurderingen, mens opplysningene er ufullstendige dersom de ikke gir tilstrekkelig grunnlag for en riktig vurdering av de skatterettslige forholdene, jamfør Ot. prp. nr. 21 (1991 1992) kapittel 5221 Bestemmelsen retter seg mot handlinger som kan føre til skattemessige fordeler. Dette innebærer at overtredelsen må muliggjøre en skatte eller avgiftsbesparelse, men det kreves ikke at besparelsen faktisk ble oppnådd. Det er tilstrekkelig at gjerningspersonen forstår eller bør forstå at de uriktige eller manglende opplysningene kan føre til skattemessige fordeler. Ved vurderingen av om skattesviket er grovt skal det legges særlig vekt på om det har ledet til eller kunne ha ledet til unndragelse av et betydelig beløp, jamfør straffeloven 379 bokstav a. I kommentar til bestemmelsen i Rettsdata har Magnus Matningsdal vist til at det i Ot. prp. nr. 22 (2008 2009) kapittel 1611 side 467 er forutsatt at beløpsgrensen for hva som regnes som betydelig skal harmoniseres med det som ellers gjelder for grensen mellom ordinære og grove formuesforbrytelser. 4. 2 Den konkrete vurderingen Selger N22 ved Bertel O. Steen A S opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han i juli august 2017 var i kontakt med en mannsperson i virksomhet3 for kjøp av en Mercedes Benz Vito, og at A skrev under på lånepapirer i forbindelse med kjøp av bilen. N22 sendte kjøpekontrakt for bilen til virksomhet3, og bilen ble omregistrert på virksomhet3. På grunn av at N22 ikke fikk svar fra virksomhet3, sendte han en S MS til A 13 september 2017 hvor han etterlyste henting av bilen. A svarte at de skulle komme å hente bilen i løpet av den neste uken. På grunn av at bilen ikke ble hentet, etterlyste N22 på nytt svar fra A. I e post 25 oktober 2017 ga hun følgende svar: Ringer om litt har sendt Vognkort del 2 i retur til deg. N8 har klumset det til. Etter dette hørte ikke N22 noe fra virksomhet3 før underskrevet salgsmelding kom i posten. Det er på det rene at Bertel O. Steen sendte to versjoner av kjøpekontrakten til virksomhet3; en kontrakt datert 8 august 2017 og en kontrakt datert 20 oktober 2017 I sistnevnte kontrakt er registreringsnummeret på bilen oppgitt å være kjennemerke3. Det er videre klart at kontraktene gjelder den samme bilen, jamfør at begge kjøpekontraktene bruker samme internnummer i Bertel O. Steen; Z759 HH 1465 1 5750228 Det er også klart at kjøpet ikke ble gjennomført, men at begge kontraktene likevel ble bokført i virksomhet3 s regnskap. Den ene er bokført i 4 termin av regnskapsfører N17, og den andre kontrakten er bokført i 5 termin av regnskapsfører N18. Dette ble bekreftet i deres vitneforklaringer for lagmannsretten. Bokføringen medførte at virksomhet3 for disse to terminene fikk fradrag for inngående merverdiavgift med til sammen 185 432 kroner (92 716 kroner x 2), og at selskapet på denne måten fikk en tilsvarende skattemessig fordel. De faktiske forholdene går også fram på side 5 7 i Skatteetatens rapport fra stedlig kontroll datert 4 juni 2018, som dannet grunnlag for skatteetatens vedtak 21 juni 2018 om tilbakeføring av inngående merverdiavgift i 2017Lagmannsretten går så over til å vurdere om A hadde forsett om uberettiget vinning. A forklarte for lagmannsretten at hun ikke hadde noen befatning med regnskapet i virksomhet3, og at hun ikke hadde noen kjennskap til bokføring av de to kjøpekontraktene. Lagmannsretten fester ikke lit til As forklaring om dette. Som nevnt ovenfor i punkt 33, hadde hun kontakten med regnskapsførerne, og det var hun som fungerte som reell daglig leder i virksomhet3. Lagmannsretten legger til grunn at N8, i motsetning til A, hadde svært liten erfaring og kunnskap om føring av regnskap og om hvilke utgifter som kan fradragsføres. Regnskapsfører N17 opplyste i sin vitneforklaring at A derimot var opptatt av fradrag og hvilke muligheter selskapet hadde for å få mest mulig momsfradrag. Lagmannsretten finner det på denne bakgrunn hevet over enhver rimelig tvil at A sørget for å få begge kontraktene bokført, og at hun forsto at det kunne føre til skattemessige fordeler for selskapet. Både objektive og subjektive vilkår for straff er oppfylt, og A skal domfelles for overtredelse av straffeloven 379, jamfør 378 Skattesviket anses grovt fordi det ledet til unndragelse av et betydelig beløp. 5. Tiltalen post I Vb5. 1 Rettslig utgangspunkt I henhold til straffeloven 371 straffes den for bedrageri som med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning fremkaller, styrker eller utnytter en villfarelse og derved rettsstridig forleder noen til å gjøre eller unnlate noe som volder tap eller fare for tap for noen. Straffen er bot eller fengsel i inntil to år. I henhold til straffeloven 372 er strafferammen for grovt bedrageri inntil seks års fengsel. Ved vurderingen av om bedrageriet er grovt skal det blant annet særlig legges vekt på om det har hatt til følge en betydelig økonomisk skade, jamfør straffeloven 372 bokstav a. Som nevnt ovenfor i punkt 31, ligger grensen for hva som er betydelig økonomisk skade på omkring 150 000 kroner. 5. 2 Konkret vurdering Lagmannsretten har ovenfor i punkt 32 knyttet til post Ia, funnet det bevist at A på virksomhet1 s regning anskaffet et anneks fra Grønt Fokus til tross for at annekset var til hennes eget bruk og selskapet uvedkommende. Vurderingen knyttet til post I Vb gjelder om hun forledet Grønt Fokus til å levere annekset på kreditt til virksomhet1 ved å fortie selskapets kritiske økonomiske situasjon. Det er klart at virksomhet1 var i en svært vanskelig økonomisk situasjon da annekset ble bestilt 6 mai 2016 Selskapet innga 18 mai 2016 oppbudsbegjæring til tingretten, i etterkant av styremøte i selskapet 13 mai 2016 Når det gjelder videre drift i selskapet framgår av referatet fra styremøtet: Med bakgrunn i at selskapets bankforbindelse Sparebank1 S MN har sendt oppsigelse av engasjement i brev av 17/03/2016, medfører dette umiddelbart krav om innfrielse av kassekreditt på N OK 3, 1 million Dette har skapt en likviditetssituasjon som selskapet ikke klarer å håndtere. Styret har forsøkt forhandling med potensielle nye bankforbindelser uten å lykkes med dette. En oversikt viser eiendeler for N OK 3, 6 mill og gjeld i størrelsesorden N OK 4, 5 million A forklarte for lagmannsretten at virksomhet1 måtte levere oppbudsbegjæring da selskapet ikke fikk på plass en ny kassekreditt, men parallelt med at det ble innlevert oppbudsbegjæring jobbet de iherdig for å få ferdig merverdiavgiftsoppgaven og årsregnskapet slik at de kunne få innvilget ny kassekreditt. Slik lagmannsretten ser det, må A ha vært godt kjent med at virksomhet1 var i en svært vanskelig økonomisk situasjon på tidspunktet for bestillingen av annekset, og lagmannsretten finner det klart at hun burde opplyst dette til Grønt Fokus. Lagmannsretten finner det etter dette bevist utover enhver rimelig tvil at A forsettlig og med vinnings forsett fortiet opplysninger om den vanskelige økonomiske stillingen i virksomhet1, og at hun på den måten forledet Grønt Fokus til å utlevere annekset på kreditt, ved å utnytte den villfarelse som oppsto på grunn av fortielsen. Det oppsto derfor et tap eller fare for tap på 78 503 kroner for Grønt Fokus. Både de objektive og subjektive vilkår for straff etter straffeloven 371 er oppfylt. På bakgrunn av beløpets størrelse anses ikke bedrageriet som grovt. 6. Straffutmåling Lagmannsretten har funnet A skyldig i tre tilfeller av økonomisk utroskap (hvorav to grove), ett tilfelle av grovt skattesvik, og ett tilfelle av bedrageri. I tillegg har tingretten i den påankede dommen rettskraftig avgjort at A skal dømmes for ett tilfelle av økonomisk utroskap, ett tilfelle av skattesvik, tre tilfeller av bedrageri (hvorav to grove), ett tilfelle av trygdebedrageri, ett tilfelle av forulemping av offentlig tjenestemann, ett tilfelle av dokumentfalsk, ett tilfelle av forsøk på forsikringsbedrageri, ett tilfelle av hensynsløs atferd, og ett tilfelle av kjøring uten gyldig førerkort. Lagmannsretten skal fastsette en felles straff for alle forholdene, jamfør straffeprosessloven 348 første ledd. Straffeloven 79 første ledd bokstav a kommer til anvendelse. Det skal utmåles en straff som er lavere enn den straffen som ville vært utmålt ved en kumulasjon av straffen for de ulike forholdene. Straffen skal ta utgangspunkt i de alvorligste forholdene. De øvrige forholdene skal deretter lede til et tillegg i straffen, jamfør H R 2017 1282 A avsnitt 75De alvorligste forholdene er postene om grov økonomisk utroskap og grovt bedrageri. Tiltalens poster Ic og Id om grov økonomisk utroskap gjelder et beløp på til sammen 814 000 kroner. Lagmannsretten vurderer at riktig straffenivå for disse postene isolert sett er ubetinget fengsel i åtte til ti måneder. Lagmannsretten har i denne vurderingen sett hen til L A 2019 153562 hvor straffen for to tilfeller av grov utroskap for til sammen en million kroner, og to tilfeller av brudd på bokføringsloven, ble fastsatt til fengsel i ti måneder. Lagmannsretten ga i den dommen slik redegjørelse for rettspraksis: Rettspraksis vedrørende grovt utroskap er omfattende og de faktiske forhold i den enkelte sak er ofte forskjellig. Saken i Rt 2011 855 gjaldt grovt utroskap der beløpet var cirka kr. 3600000 Der uttales det i premiss 43 at.... straffenivået for grovt utroskap av mindre beløpsmessig omfang enn i nærværende sak synes imidlertid å ligge på et nivå av ubetinget fengsel i 8 10 måneder. I tilslutning til denne avgjørelsen la Borgarting lagmannsrett i L B 2016 117685 til grunn at det alminnelige straffenivået for grov økonomisk utroskap i størrelsesorden på cirka kr. 1150000 kroner ligger på fengsel i rundt 9 10 måneder. I nevnte sak var det i tillegg tale om manglende innberetning av merverdiavgift for et beløp på minst kr. 500000 samt manglende regnskapsførsel og manglende gjennomføring av lønnstrekk. Lagmannsretten kom der til at straffenivået for forholdene i siktelsen samlet sett lå på fengsel rundt ett år. Videre vises til L A 2011 105182 der grov utroskap gjaldt et beløp på kr. 600000 og hvor straffen ble fastsatt til fengsel i åtte måneder, hvorav fullbyrdelsen av 120 dager ble gjort betinget med en prøvetid på to år. Som nevnt dømmes A for to tilfeller av grovt bedrageri. Forholdet i tiltalen post V Ia gjelder at hun ved å gi uriktige opplysninger om størrelsen på sine inntekter, forledet ansatte i Bjugn sparebank til gi lån på 15 560 000 kroner. Post V Ib gjelder at hun forledet ansatte i Orkla sparebank til å gi lån på til sammen 15 413 000 kroner. Lagmannsretten slutter seg til tingrettens vurdering på side 41 42 i dommen om at det bør vektlegges i straffutmålingen for de to grove bedrageriene at tapsrisikoen var liten på grunn av sikkerheten for lånene, og at lånene ikke ble misligholdt. Dette taler for et lavere straffenivå enn beløpenes størrelse skulle tilsi. Tingretten la til grunn at straffen for hvert av forholdene i post V Ia og V Ib isolert sett er omkring åtte måneder, noe lagmannsretten kan slutte seg til. Lagmannsretten er videre enig i tingrettens vurderinger av at forholdene i post I I om skattesvik og post V II I om trygdebedrageri isolert sett ville medført en kortere ubetinget reaksjon, og at det for postene I II, V II a og b og I X isolert sett ville vært riktig med en betinget reaksjon. Øvrige forhold ville medført en bøtestraff og anses som skjerpende omstendigheter, jamfør straffeprosessloven 40 andre ledd. På denne bakgrunn slutter lagmannsretten seg til tingretten utgangspunkt om at riktig straff, før vurdering av formildende omstendigheter, er fengsel i ett år og syv måneder. Lagmannsretten går så over til å vurdere om det foreligger formildende omstendigheter og betydningen av disse. Forsvarerne har anført at det er grunnlag for reduksjon i straffen på grunn av lang saksbehandlingstid. De har påpekt at den lange saksbehandlingstiden har forsterket belastningen med saken for A. Det er anført at dette ytterligere forsterkes av at det ble tatt beslag i As bankkonti og hefte i hennes formuesgoder, jamfør daværende Inntrøndelag tingretts kjennelser om dette 5 januar 2020, og at A 27 november 2019 tegnet urådighetserklæring om at hun ikke kunne disponere over sine eiendommer. I henhold til E MK art. 6 nummer 1 og Grunnloven 95 har siktede rett til avgjørelse innen rimelig tid. Disse bestemmelsene har samme innhold, jamfør H R 2016 225 S avsnitt 26 I H R 2016 225 S avsnitt 32 og 33 la Høyesterett til grunn at det må være en liggetid på mer enn ett år for at liggetiden skal innebære et brudd på E MK art 6 nummer 1 I straffeloven er lang saksbehandlingstid uttrykkelig nevnt som en formildende omstendighet i 78 bokstav e. Det er derfor ikke nødvendig å konstatere brudd på E MK for at fradrag skal gis. I situasjoner der det klart foreligger konvensjonsbrudd, bør imidlertid dette tydeliggjøres, slik det blant annet er gjort i Rt 2005 1571 avsnitt 14 og Rt 2015 788 avsnitt 30Lagmannsretten legger til grunn at etterforskning av saker om økonomisk kriminalitet ofte er ressurs og tidkrevende. I denne saken har det vært en pågående etterforskning om mange forhold, og det er naturlig at den totale etterforskningstiden av den grunn ble lang. Det er ikke holdepunkter for at det har vært ren liggetid i politiet påtalemyndigheten. Saken kom inn til Inntrøndelag tingrett i desember 2019, og tingretten brukte omkring 12 måneder på behandlingen av saken. Dette er utover normal saksbehandlingstid, noe som hadde sammenheng med at hovedforhandlingen i tingretten ble utsatt to ganger uten at noen av utsettelsene kan lastes A. Hovedforhandling i tingretten var først berammet til 2 mars 2020 Den ble utsatt på grunn av sykdom hos aktor. Hovedforhandling ble deretter berammet til 14 april 2020 Denne hovedforhandlingen ble utsatt på grunn av koronasituasjonen. Hovedforhandling ble deretter berammet til 16 november 2020Saken kom inn til lagmannsretten 19 februar 2021, og saksbehandlingstiden i lagmannsretten har vært seks og en halv måned, noe som ligger innenfor normal saksbehandlingstid tatt i betraktning mellomliggende sommerferie. Lagmannsretten anser at det ikke er grunnlag for å konstatere brudd på E MK art 6 nummer 1, men at det likevel i formildende retning bør legges vekt på at saksbehandlingstiden i tingretten ble lang uten at A kan lastes for det. Det er også grunn til å vektlegge at den totale saksbehandlingstiden har blitt svært lang for enkelte av tiltalepostene. Dette gjelder særlig postene I a d, I I, I II, I V, hvor det eldste forholdet er fra våren 2016Lagmannsretten finner etter en skjønnsmessig vurdering at dette samlet sett skal kompenseres med et fradrag på fem måneder i fengselsstraffen. Forsvarene har anført at det i formildende retning også må legges vekt på As psykiske helse, og den belastning saken har medført for henne. As mor, N7, hennes far N23, og hennes venninne N24, påpekte i sine vitneforklaringer for lagmannsretten at saken har vært svært krevende for A og hennes familie. A har også opplevd en abort etter at hun fikk dom våren 2021A har av sin tidligere fastlege blitt henvist til oppfølging av psykologspesialist N25. Hun var første gang i samtale med N25 25 september 2017 I brev av 14 mars 2021 til advokat Marstrander Berg opplyste N25 at A i barndommen ungdommen hadde utfordringer som kvalifiserte for diagnosene F 901 Hyperkinetisk atferdsforstyrrelse (A DH D) og F93. 8 Andre spesifiserte følelsesmessige forstyrrelser i barndommen, og at hun tidligere blant annet også har hatt symptomer forenlig med diagnosen F43. 1 Posttraumatisk stresslidelse. A ble 12 februar 2020 akutt innlagt ved sykehus, psykiatrisk avdeling. Hun ble våren 2020 rehenvist til psykologspesialist N25 fra fastlege med diagnosen P02 Psykisk ubalanse krisereaksjon. Psykologspesialist N25 vurderte i sin vitneforklaring under ankeforhandlingen at A viser alvorlige stressymptomer, og at hun har en blanding av medfødte lidelser og situasjonsbetingede plager. Han opplyste at personlighetsscreening 15 mars 2021 viser at A har inklusjon på 8 av 12 mulige personlighetsforstyrrelser, og at symptomene forsterkes under sterke belastninger. Han fremhevet viktigheten av at A får validert sine diagnoser og får tilbud om behandling. Dette krever utholdenhet og oppfølging over tid. A er henvist til distrikt psykiatrisk senter ( D PS ) for å få en diagnostisk vurdering, herunder blant annet kartlegge hyperkinetiske vansker og mulig bipolaritet. As fastlege, N26, opplyste som vitne i lagmannsretten at han foreløpig ikke har mottatt tilbakemelding fra D PS. Forsvarerne har anført at A bør idømmes samfunnsstraff, og A samtykket under ankeforhandlingen til dette. Som begrunnelse for samfunnsstraff har forsvarene vist til konsekvensene en fengselsdom vil få for A og hennes familie, og på As psykiske helse. Ved alvorlig økonomisk kriminalitet, som i denne saken, skal det foreligge helt spesielle omstendigheter før samfunnsstraff kan anvendes, jamfør Rt 2011 1418 og L B 2019 92487Lagmannsretten har forståelse for at saken har vært en belastning for A, og at soning av fengselsstraff vil innebære en belastning for henne og hennes familie. A har to barn på fem og seks år, som hun har delt omsorg 40 60 for. Lagmannsretten mener imidlertid ikke at omsorgsoppgavene i seg selv gir grunnlag for samfunnsstraff eller delvis betinget fengselsstraff. Lagmannsretten er videre av den oppfatning at hensynet til As psykiske helse ikke gir grunnlag for samfunnsstraff eller delvis betinget fengselsstraff. Lagmannsretten legger til grunn at kriminalomsorgen har et ansvar for å gi domfelte nødvendig oppfølging under soningen, og at diagnostisering og eventuell behandling for psykiske lidelser også kan skje under soning. Lagmannsretten vektlegger at saken omhandler alvorlig økonomisk kriminalitet, hvor allmennpreventive hensyn gjør seg sterkt gjeldende. Lagmannsretten mener at det ikke foreligger slike helt spesielle omstendigheter som kan gi grunnlag for samfunnsstraff, og at hensynet til straffens formål tilsier at det ikke er grunnlag for slik reaksjon, jamfør straffeloven 52a bokstav d. Retten har etter dette kommet frem til at riktig straff etter at formildende hensyn er hensyntatt, er fengsel i ett år og to måneder. A ble ved Trøndelag tingretts dom 1 juni 2021 dømt til fengsel i 90 dager for overtredelse av straffeloven 272 jamfør 271 (grov kroppskrenkelse). Ved lagmannsrettens beslutning 24 juni 2021 ble anke over tingrettens dom nektet fremmet. A anket lagmannsrettens beslutning til Høyesterett. Det ble opplyst under ankeforhandlingen at A har trukket anken til Høyesterett, og lagmannsretten legger derfor til grunn at dommen er rettskraftig. Det følger av straffeloven 82 første ledd at ved domfellelse for forhold begått før dommen i en annen sak, avsies en tilleggsdom for disse forholdene når alle forholdene kunne vært pådømt samtidig. Ved straffutmålingen gjelder straffeloven 79 tilsvarende, jamfør straffeloven 82 andre ledd. Det skal tas hensyn til hva en passende straff ville vært ved samtidig pådømmelse, og den samlede straffen skal ikke være strengere enn om alle forholdene hadde vært pådømt samtidig. Lagmannsretten legger etter dette til grunn at det skal fastsettes en tilleggsdom til Trøndelag tingretts dom av 1 juni 2021Forholdene i tiltalebeslutningen i inneværende sak er videre begått både før og etter forelegg av 1 november 2019 fra Politimesteren i Trøndelag, hvor A ble ilagt et forelegg på 12 000 kroner, subsidiært 24 dager fengsel for kjøring med for høy hastighet, jamfør vegtrafikkloven 31 første ledd jamfør 5 og skiltforskriften 8 skiltnummer 362, fartsgrense. Det er opplyst at forelegget er vedtatt og betalt. Det følger av straffeloven 82 femte ledd at når det avsies fellesdom som omfatter en tidligere dom på straff som er helt eller delvis fullbyrdet, gis det fradrag for utholdt straff. I lovkommentar i Rettsdata, note 700 til straffeloven 82 har Magnus Matningsdal påpekt at dersom den forrige straffen er en bot som helt eller delvis er betalt, kan fradraget bli komplisert, noe som tilsier at det ikke bør velges fellesstraff i disse tilfellene. Lagmannsretten finner det derfor riktig å avsi en tilleggsdom for de forholdene A nå domfelles for, også når det gjelder forelegget av 1 november 2019Etter en skjønnsmessig helhetsvurdering reduserer lagmannsretten straffen med n måned på grunn av at straffen er en tilleggsdom til tingrettsdommen av 1 juni 2021 og forelegget av 1 november 2019På denne bakgrunn fastsettes straffen til fengsel i ett år og n måned. Til fradrag kommer tre dager for utholdt varetekt. 7. Erstatning Påtalemyndigheten har fremmet krav om erstatning på vegne av Elkjøp, Grønt Fokus og Skatteetaten. 7. 1 Elkjøp Erstatningskravet fra Elkjøp gjelder økonomisk tap som følge av bedrageri som A er funnet skyldig i, jamfør tiltalen post I Va. Kravet utgjør 50 662 kroner, som er tilsvarende det beløp hun er funnet skyldig i bedrageri for. Det er på det rene at det foreligger ansvarsgrunnlag og årsakssammenheng mellom As handlinger og Elkjøps økonomiske tap. A erkjente dette under ankeforhandlingen. Alle vilkårene for erstatning er oppfylt, og lagmannsretten fastsetter at A skal betale 50 662 kroner i erstatning til Elkjøp. I tillegg kommer forsinkelsesrente fra forfall til betaling skjer, jamfør forsinkelsesrenteloven 3 første ledd. 7. 2 Grønt Fokus Erstatningskravet fra Grønt Fokus gjelder økonomisk tap som følge av bedrageri som A er funnet skyldig i, jamfør tiltalen post I Vb og drøftelsen ovenfor i punkt 5 Kravet utgjør 78 503 kroner som er tilsvarende det beløp hun er funnet skyldig i bedrageri for. Det foreligger ansvarsgrunnlag og årsakssammenheng mellom bedrageriet og det økonomisk tapet til Grønt Fokus. Forsvarerne har anført at erstatningskravet er foreldet. Det er vist til at Grønt Fokus ikke fremsatte erstatningskrav ved anmeldelsen, og at det har gått mer enn tre år siden forholdet fant sted, jamfør foreldelsesloven 2 og 3Foreldelsesloven 11 har særlige regler om foreldelse av krav i forbindelse med straffesak. Det fremgår av bestemmelsen at selv om den alminnelige foreldelsesfristen er ute, kan krav på erstatning, oppreisning og inndragning som springer ut av en straffbar handling, settes fram under en straffesak der skyldneren blir funnet skyldig i det forholdet som medfører ansvaret. Bestemmelsen er et unntak fra hovedregelen i foreldelsesloven 24 nummer 1 om at ved foreldelse taper fordringshaveren sin rett til oppfyllelse. Det framgår av forarbeidene, Ot. prp. nr. 38 (1977 1978) side 64 med henvisning til tidligere forarbeider, at bestemmelsen er motivert ut fra at lovgiver fant at det ville virke støtende på den alminnelige rettsbevissthet om foreldelsesreglene var til hinder for å nå fram med et erstatningskrav i det tilfelle hvor kravet sprang ut av en straffbar handling og skyldneren ble straffansvarlig. Det er mange eksempler på at bestemmelsen er anvendt i rettspraksis, for eksempel L A 2019 108345 og L B 2018 186778Lagmannsretten finner at vilkårene i foreldelsesloven 11 er oppfylt. Det økonomiske tapet til Grønt Fokus skyldes det straffbare forholdet (bedrageriet), og A er funnet skyldig i forholdet. Erstatningskravet er følgelig ikke foreldet. Alle vilkårene for erstatning er oppfylt, og lagmannsretten fastsetter at A skal betale 78 503 kroner i erstatning til Grønt Fokus. I tillegg kommer forsinkelsesrente i fra forfall til betaling skjer, jamfør forsinkelsesrenteloven 3 første ledd. 7. 3 Skatteetaten Erstatningskravet fra Skatteetaten gjelder økonomisk tap som følge av skattesvik som A er funnet skyldig i, jamfør ovenfor i punkt 4 Kravet utgjør 185 432 kroner. Det er på det rene at det foreligger ansvarsgrunnlag og årsakssammenheng mellom As straffbare handlinger og det økonomiske tapet. Alle vilkårene for erstatning er oppfylt, og lagmannsretten fastsetter at A skal betale 185 432 kroner i erstatning til Skatteetaten. I tillegg kommer forsinkelsesrente i henhold til forsinkelsesrenteloven 3 første ledd fra forfall til betaling skjer. 8. Inndragning Påtalemyndigheten har i medhold av straffeloven 67 krevd inndragning av utbytte. Kravet spørsmålet om inndragning gjelder forholdene i tiltalens poster Ic og Id. Det følger av straffeloven 67 at utbytte av en straffbar handling skal inndras. I uttrykket straffbar handling i første ledd første punktum ligger at samtlige straffbarhetsvilkår, både de objektive og subjektive, i utgangspunktet må være oppfylt, jamfør Matningsdal, Straffeloven, Kommentarutgave, Juridika, jour per 1 januar 2021, punkt 21 til 67 I formuleringen u tbytte av en straffbar handling ligger også at det må kunne konkretiseres hvilken straffbar handling utbyttet stammer fra, jamfør N OU 1996: 21 kapittel 421 side 25 26 og Ot. prp. nr. 8 (1998 1999) kapittel 222 side 64 Det må være årsakssammenheng mellom de straffbare handlingene og utbyttet. Hovedregelen er at brutto utbytte, uten fradrag for utgifter skal inndras. Inndragning er betinget av at tiltalte faktisk har oppnådd et utbytte, jamfør H R 2016 1582 U med videre henvisning til Rt 2000 1734 Inndragningen kan ikke overstige den reelle berikelsen på tiltaltes hånd, men det er ikke noe vilkår at utbyttet er i behold. Dersom det er vanskelig å fastslå utbyttets omfang nøyaktig, kan retten fastsette dette skjønnsmessig. Det gjøres her unntak fra det alminnelige beviskravet idet retten kan legge det faktum til grunn som den finner mest sannsynlig. Lagmannsretten har på bakgrunn av bevisførselen funnet det bevist at A som følge av de straffbare handlingene hun er dømt for i postene Ic og Id har oppnådd et utbytte. Verdien av de varene lagmannsretten har funnet at hun hun anskaffet for virksomhet3 s regning, men som er til eget bruk, beløper seg til 500 000 kroner, jamfør ovenfor i punkt 34 Utbyttet ved kjøp av bil til underpris i tiltalen post Id utgjør 314 000 kroner, jamfør ovenfor i punkt 35 Til sammen utgjør det beløpet som er aktuelt for inndragning 814 000 kroner. Allmennpreventive hensyn gjør seg gjeldende også når det gjelder inndragning. Kriminell virksomhet skal ikke lønne seg. Dersom inndragning fremstår som klart urimelig kan retten likevel redusere beløpet, jamfør straffeloven 67 første ledd, siste punktum. Unntak fra hovedregelen om obligatorisk inndragning bør bare gjøres når utbyttet er forbrukt, og den siktede har en svak økonomi, jamfør H R 2016 301 A avsnitt 32 følgende med videre henvisning til Ot. prp. nr. 8 (1998 1999) side 17 Når allmenne hensyn taler for inndragning, og i gjentakelsestilfeller, bør inndragning normalt skje selv om utbyttet ikke er i behold og siktede har svak økonomi. Ifølge forarbeidene bør ikke unntak være helt avskåret i slike tilfeller, man det bør være en snever sikkerhetsventil også her. Videre pekes det på at jo mer man er i kjerneområdet for inndragning av utbytte, desto mer skal det til før inndragningsansvaret bør reduseres. De aktuelle tiltalepostene omhandler forsettlige overtredelser av straffelovens regler om grov økonomisk utroskap. Overtredelsene ligger i kjerneområdet for inndragning av utbytte. På den annen side har A betydelig gjeld. På bakgrunn av bevisførselen antar lagmannsretten at det meste av utbyttet er forbrukt, men dette framstår noe uklart. Det ble under ankeforhandlingen framlagt et hjelpedokument som viser en oversikt over gjenstander som er funnet ved ransaking av As eiendommer, og som kan være varer som ble innkjøpt av virksomhet3. Lagmannsretten har etter en helhetsvurdering kommet til at det er grunnlag for en viss lemping av inndragningsbeløpet. Lagmannsretten vektlegger As gjeldsbyrde. Hun opplyste under ankeforhandlingen at hun har cirka syv millioner kroner i gjeld. Hun har også omsorgs og forsørgeransvar for barn. Lagmannsretten vektlegger at det ikke er realistisk at hun vil være i stand til å betale et stort inndragningsbeløp, selv om hun vil kunne få en avdragsordning. Det vises til Innst. O. nr. 50 (1998 1999) side 6, der det uttales at det bør kunne legges vekt på hensyn til rehabilitering og at lovbryteren ikke må komme i en umulig gjeldssituasjon. Inndragningsbeløpet fastsettes etter dette skjønnsmessig til 500 000 kroner. 9. Rettighetstap Påtalemyndigheten har lagt ned påstand om at A fradømmes retten til å drive næringsvirksomhet i en periode på fem år. Etter straffeloven 56 første ledd bokstav b kan den som har begått en straffbar handling som viser at vedkommende er uskikket til eller kan misbruke en stilling, virksomheten eller aktivitet, når allmenne hensyn tilsier det, fratas retten for i fremtiden å ha en stilling eller utøve en virksomhet eller aktivitet. A er funnet skyldig i flere straffbare handlinger som hun har gjort som næringsdrivende. Hun har ved disse handlingene alvorlig misbrukt tillitsforholdet til offentlige instanser, knyttet til informasjon som blir lagt til grunn for beregning av skatter og avgifter. Hun har også alvorlig misbrukt tillitsforholdet til private aktører, og medført tap eller fare for tap for disse. Lagmannsretten finner at allmenne hensyn tilsier rettighetstap, for å hindre tilsvarende lovbrudd. Hovedregelen er at rettighetstapet ilegges inntil fem år fra tidspunktet fra dommen blir rettskraftig jamfør straffeloven 58 andre ledd. Det er adgang til å idømme rettighetstap på ubestemt tid hvis særlige grunner tilsier det. Etter lagmannsrettens syn foreligger det ikke særlige grunner til fastsettelse av rettighetstap på ubestemt tid. A har som en innvending mot rettighetstap vist til at hun har vært ilagt konkurskarantene. Som nevnt ovenfor i punkt 33, var hun ilagt konkurskarantene i perioden fra 11 august 2016 til 11 august 2018 I H R 1996 60 B og H R 1995 112 B la Høyesterett vekt på at tiltalte hadde vært underlagt konkurskarantene. I førstnevnte dom framgår: Domfelte har i henhold til Oslo skifteretts kjennelse 27 oktober 1992, som etter kjæremål ble stadfestet av lagmannsretten, vært undergitt konkurskarantene i henhold til konkursloven 142 i 2 år. Dette bør i seg selv ikke være til hinder for at han også idømmes rettighetstap, noe jeg mener som regel vil kunne være på sin plass ved lovbrudd av den karakter og det omfang som denne saken gjelder. Som følge av lagmannsrettsbehandlingen er imidlertid tidsrommet for konkurskarantene for lengst utløpt, slik at domfelte siden slutten av oktober 1994 ikke har vært underlagt noen slik rettighetsbegrensning. Jeg finner det da for strengt og iallfall lite hensiktsmessig at han nå på ny skal ilegges rettighetsbegrensninger som langt på vei vil være av samme art som de som gjaldt under konkurskarantenen. Lagmannsretten har funnet det bevist at A har utøvd næringsvirksomhet til tross for at hun var ilagt konkurskarantene. Konkurskarantenen har følgelig ikke hatt den ønskede virkning at den avholdt henne fra å utøve næringsvirksomhet. Lagmannsretten finner derfor ikke å legge vekt på at hun tidligere har vært underlagt konkurskarantene. Hun ilegges etter dette rettighetstap i en periode av fem år. 10. Sakskostnader Sakskostnader er ikke påstått og idømmes ikke, jamfør straffeprosessloven 437 tredje ledd. Dommen er enstemmig, med unntak av det som framgår ovenfor i punkt 32 og 33D OM SS LU TN IN G1. A, født 00/00/1992, dømmes for overtredelse av straffeloven 391, jamfør 390, straffeloven 390, straffeloven 379, jamfør straffeloven 378, straffeloven 371 og for de poster som er rettskraftig avgjort ved Inntrøndelag tingretts dom av 18 desember 2020, sammenholdt med straffeloven 79 bokstav a, til en straff av fengsel i 1 ett år og 1 n måned. Straffen er en tilleggsdom til forelegg gitt av Trøndelag politidistrikt 1 november 2019 og Trøndelag tingretts dom av 1 juni 2021, jamfør straffeloven 82 første ledd. Varetekt kommer til fradrag med 3 tre dager, jamfør straffeloven 832A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 50 662 femtitusenogsekshundreogsekstito kroner i erstatning til Elkjøp A S, med tillegg av rente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 3. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 78 503 syttiåttetusenogfemhundreogtre kroner i erstatning til Grønt Fokus A S, med tillegg av rente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 4. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 185 432 etthundreogåttifemtusenogfirehundreogtrettito kroner i erstatning til Skatt Midt Norge, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. 5. A dømmes til å tåle inndragning av 500 000 femhundretusenkroner kroner til staten, jamfør straffeloven 67, jamfør 716A dømmes til tap av retten til å drive selvstendig næringsvirksomhet, herunder være daglig leder eller inneha ledende stilling i noe selskap og retten til å sitte i noe selskapsstyre i en periode på 5 fem år fra tidspunktet for rettskraftig dom jamfør straffeloven 56 første ledd bokstav b. 
A, født, ble ved tiltalebeslutning utferdiget av statsadvokatene i Trøndelag 30 september 2020 satt under tiltale for overtredelse av: I Straffeloven 391, jamfør 390, jamfør straffeloven 15 for å ha handlet mot en annens interesser som han styrer eller har tilsyn med, med forsett om å oppnå en uberettiget vinning for seg eller andre, eller om å skade. Utroskapen er grov fordi det særlig legges vekt på om handlingenb)har eller kunne ha hatt til følge betydelig økonomisk fordel, c)om det forelå risiko for betydelig skade av økonomisk eller annen art, d)om det er registrert uriktige regnskapsopplysninger, utarbeidet uriktig regnskapsdokumentasjon eller uriktig årsregnskap Grunnlag: a)I egenskap som daglig leder i virksomhet1 A S org nummer organisasjonsnummer1 våren sommeren 2016 i sted1, anskaffet hun for selskapets regning de gjenstandene som er nevnt i post I V a) og b) til en samlet kostnad på kr. Dette til tross for at gjenstandene var til hennes private bruk og selskapet uvedkommende. b)I egenskap som daglig leder og styremedlem i virksomhet2 A S org nummer organisasjonsnummer2 i tidsrommet juli 2016 til august 2017 i sted1, bestilte hun i navnet til selskapet diverse varer og tjenester for tilsammen kr. 100 260, til privat bruk. Varene og tjenestene ble levert på kreditt og anskaffelseskostnaden ble belastet selskapet. c)I egenskap som reell daglig leder i virksomhet3 A S org nummer organisasjonsnummer3 i sted1, anskaffet hun i tidsrommet 1 oktober til 31 desember 2017 diverse gjenstander fra ulike leverandører for tilsammen kr. Gjenstandene ble anskaffet for selskapets regning, til tross for at de var til hennes private bruk og selskapet uvedkommende. d)I egenskap som reell daglig leder i virksomhet3 A S org nummer organisasjonsnummer3 i sted1, kjøpte hun i desember 2017 en Mercedes Benz V119 A2 4 M med kjennemerke kjennemerke1 fra selskapet for kjøpesum kr. Bilen ble kjøpt til underpris da selskapet 27 mars 2017 kjøpte den for kr. 558 000,, og hun skaffet seg derved en urettmessig økonomisk fordel på kr. 397000, på bekostning av selskapet. I I Straffeloven 379, jamfør 378, jamfør straffeloven 15 for grovt å ha gitt uriktig eller ufullstendig opplysning til en offentlig myndighet, når han forstod eller burde forstå at det kunne føre til skattemessige fordeler. Skattesviket er grovt fordi det særlig legges vekt på at deta)har ledet til eller kunne ha ledet til unndragelse av et betydelig beløp, b)er utført på en måte som i særlig grad har gjort det vanskelig å oppdage, d)er begått av flere i fellesskap eller har et planmessig eller organisert preg, e)er utført ved å misbruke stilling eller tillitsforhold, f)foreligger medvirkning under utøvelse av næring. Ved avgjørelsen av om skattesviket er grovt kan flere overtredelser ses i sammenheng. Grunnlag: I egenskap som reell daglig leder i virksomhet3 A S org nummer organisasjonsnummer3 i sted1, sørget hun for at en kontrakt angående kjøp av bil fra Bertel Steen A S ble bokført to ganger i henholdsvis 4 og 5 termin 2017, slik at selskapet for nevnte terminer fikk fradrag for inngående merverdiavgift med tilsammen kr. 185 432, ( 2 x kr. 92 716, ) og derved oppnådde en tilsvarende skattemessig fordel. Kjøpet av bilen ble heller aldri gjennomført og var dermed ingen reell kostnad for selskapet. Den uriktige bokføringen ble ikke korrigert i etterfølgende avgiftsterminer. I II Straffeloven 378 for å ha gitt uriktig eller ufullstendig opplysning til en offentlig myndighet, når han forstod eller burde ha forstått at det kunne føre til skattemessige fordeler. Grunnlag: 31 mai 2018 i sted1 leverte hun skattemelding for inntektsåret 2017 til Skatt Midt Norge, hvor hun under henvisning til dokumentasjon i form av fakturaer krevde fradrag for kostnader til anskaffelse av diverse byggevarer for tilsammen kr. Opplysningene var ikke riktige i det hun ikke hadde hatt disse kostnadene, da de aktuelle varer var anskaffet av selskapet virksomhet3 A S. Fakturaene som dokumenterte kostnadene var forfalsket slik at hennes navn var satt inn som fakturamottager i stedet for virksomhet3 A S. Fradrag for kostnader som angitt ovenfor ble godkjent av Skatt Midt Norge ved ligningen for 2017, og hun oppnådde derved en skattemessig fordel på 24 av kostnaden, nemlig kr 41 395, 40557,. I V Straffeloven 371 bokstav a, jamfør straffeloven 15 for med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning å ha fremkalt, styrket eller utnyttet en villfarelse og derved rettsstridig forledet noen til å gjøre eller unnlate noe som voldte tap eller fare for tap for noen. Grunnlag: a)I perioden april juni 2016 i egenskap som daglig leder i virksomhet1 A S org nummer organisasjonsnummer1, forledet hun ansatte i Elkjøp A S til å utlevere varer til selskapet på kreditt for tilsammen kr. Dette skjedde ved at hun på tidspunktet for bestilling av varene på internett unnlot å gjøre Elkjøp oppmerksom på at selskapets kassekreditt var sagt opp pga mislighold. Dette medførte fare for tap for Elkjøp. b)3. juni 2016 i egenskap som daglig leder i virksomhet1 A S org nummer organisasjonsnummer1 i sted1, forledet hun ansatte i Grønt Fokus A S til å levere på kreditt et anneks til en verdi av kr. 78 503, som hun hadde bestilt fredag 6 mai 2016 Dette skjedde ved at hun ovenfor Grønt Fokus A S fortiet både selskapets kritiske økonomiske situasjon ved bestillingen og at hun selv hadde begjært oppbud i selskapets bo 24 mai 2016 Handlingen medførte fare for tap for Grønt Fokus A S. V Straffeloven 155 for ved vold eller trusler å ha påvirket en offentlig tjenestemann til å foreta eller unnlate å foreta en tjenestehandling, eller søkt å oppnå dette. Grunnlag: Tirsdag 20 mars 2018 i sted1 ringte hun N1 ved Arbeidsgiverkontrollen i Trøndelag i forbindelse med en foreløpig rapport om regnskapet i virksomhet1 A S som N1 hadde skrevet. Hun uttrykte i denne forbindelse at N1 burde skaffe seg voldsalarm og at advokaten til N1 (bostyrer i virksomhet1 A S konkursbo advokat N2) visste hvem hun hadde i ryggen, eller lignende. V I Straffeloven 372, jamfør 371 bokstav a for med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning å ha fremkalt, styrket eller utnyttet en villfarelse og derved rettsstridig forledet noen til å gjøre eller unnlate noe som voldte tap eller fare for tap for noen. Bedrageriet er grovt fordi det særlig legges vekt på ata)det har hatt til følge en betydelig økonomisk skade, f)det er ført eller utarbeidet uriktige regnskaper eller uriktig regnskapsdokumentasjon. Grunnlag: a)Høsten 2019 i sted1 gav hun i forbindelse med lånesøknad til Bjugn Sparebank uriktige opplysninger om størrelsen på sine inntekter, herunder på leieinntekter fra fast eiendom, slik at det fremstod som disse inntektene var høyere enn de var i virkeligheten. Hun forledet derved ansatte i Bjugn Sparebank til å gi henne et tilsagn om lån på kr. Dette medførte fare for tap for banken. b)Onsdag 24 oktober 2018 i sted1 gav hun i forbindelse med lånesøknad til Orkla Sparebank uriktige opplysninger om sine inntekts og formuesforhold. Dette skjedde ved at hun ovenfor banken fremla blant annet en arbeidsavtale og en skattemelding som begge var forfalsket slik at det fremstod som om hun hadde høyere inntekt og lavere forbruksgjeld enn det hun i virkeligheten hadde. Hun forledet derved ansatte i Orkla Sparebank til å innvilge og utbetale henne lån på tilsammen kr. Dette medførte fare for tap for banken. V II Straffeloven 361 første ledd bokstav b for rettsstridig å ha brukt et ettergjort eller forfalsket dokument og latt det fremstå som ekte eller uforfalsket, Grunnlag: a)Til tid og på sted som beskrevet under post I II forholdt hun seg slik som der beskrevet ved å fremlegge forfalskede fakturaer. b)Til tid og på sted som beskrevet under post V I, grunnlag b forholdt hun seg slik som der beskrevet ved å fremlegge forfalsket arbeidsavtale og skattemelding. V II I Straffeloven 371 bokstav b for med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning å ha brukt uriktig eller ufullstendig opplysning, endret data eller datasystem, disponert over et kredittkort eller debetkort som tilhørte en annen, eller på annen måte uberettiget påvirket resultatet av en automatisert databehandling, og derved voldt tap eller fare for tap for noen. Grunnlag: I tidsrommet 4 juni 14 oktober 2018 i sted1 mottok hun arbeidsavklaringspenger fra N AV og innleverte i den forbindelse elektroniske meldekort hver 14 dag til meldekortsentralen. På meldekortene unnlot hun å oppgi alle timer hun hadde arbeidet hos sin arbeidsgiver virksomhet4 A S, og hun påvirket derved resultatet av den automatiserte behandlingen av meldekortene slik at hun fikk utbetalt arbeidsavklaringspenger hun ikke hadde rett til med tilsammen kr. Dette medførte fare for tap for N AV. I X Straffeloven 375 annet ledd, jamfør 16 for med forsett om å forsøke å få utbetalt en forsikringssum til seg eller andrea)uriktig å ha oppgitt eller gitt det utseendet av at et forsikringstilfelle er inntrådt, b)å ha gitt en skadeoppgave som står i påtakelig misforhold til skaden, eller på annen måte gitt uriktig eller ufullstendig opplysning, ellerc)å ha oppgitt til erstatning en gjenstand som ikke var forsikret, ikke var til eller ikke var skadet. Grunnlag: Lørdag 3 august 2019 i adresse1 i sted1, forfalsket hun en email hun hadde mottatt fra advokat Tor Morten Wedø i forbindelse med en tvist i et husleieforhold mellom henne som utleier og Wedø sine klienter som leietakere. Dette skjedde ved at hun endret innholdet i nevnte mail slik at denne uriktig gav uttrykk for at Wedø sine klienter innrømmet et uhell med et akvarium som resulterte i en vannskade, og sende deretter denne mailen videre til sitt forsikringsselskap, Eika Forsikring. Alt dette med det mål for øyet å gi inntrykk av at et forsikringstilfelle var inntrådt, og dermed få utbetalt en forsikringssum. Forsikringssummen ble ikke utbetalt selskapet grunnet undersøkelser. X Straffeloven 266 for ved skremmende eller plagsom opptreden eller annen hensynsløs atferd å ha forfulgt en person eller på annen måte krenket en annens fred. Grunnlag: I tidsrommet april 2019 til februar 2020 i sted2 og eller andre steder, krenket hun en annens fred ved at hun flere ganger var i kontakt med N3 og N4 som hun var i en tvist med angående leie av en bolig tilhørende henne. Ved et tilfelle sa hun til N3 at hun skulle dra henne i rævhåra ut om det var det som skulle til. Videre tømte hun søppelkassen utover gårdsplassen, fotograferte dette og sendte bildet til barnevernet som dokumentasjon på at N3 og N4 hadde det rotete. I forbindelse med behandlingen i Husleietvistutvalget og Sør tingrett om leieforholdet videresendte hun en e post hun hadde mottatt fra N5. Hun forfalsket innholdet i e posten slik at denne ga inntrykk av at N5 hadde opplevd bråk og uro og funnet sprøytespisser i hagen. X I Vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 24 første ledd første punktum for å ha ført motorvogn uten å inneha gyldig førerkort, eventuelt gyldig kompetansebevis, for vedkommende gruppe av motorvogner. Grunnlag: Tirsdag 28 januar 2020 klokka 0732 i sted2 førte hun en varebil kjennemerke2 til tross for at hun ikke hadde gyldig førerkort for vedkommende gruppe av motorvogner. I tiltalebeslutningen er inntatt de endringene som ble gjort under hovedforhandlingen i tingretten. Trøndelag tingrett (daværende Inntrøndelag tingrett) avsa 18 desember 2020 dom med slik domsslutning: 1. A, født 00/00/1992, frifinnes for post V II a. A dømmes for overtredelse av Straffeloven 391, jamfør 390, Straffeloven 390, Straffeloven 379, jamfør 378, Straffeloven 378, Straffeloven 156, Straffeloven 372, jamfør 371 bokstav a, Straffeloven 371 bokstav a, Straffeloven 361 første ledd bokstav b, Straffeloven 371 bokstav b, Straffeloven 375 annet ledd, jamfør 16, Straffeloven 266 og Vegtrafikkloven 31 første ledd, jamfør 24 første ledd første punktum, alt sammenholdt med straffeloven 2005 79 bokstav a, til fengsel i 1 ett år og 3 tre måneder hvorav 4 fire måneder gjøres betinget med en prøvetid på 2 to år, jamfør straffeloven 34 Straffen er en tilleggsdom til forelegg gitt av Trøndelag politidistrikt 1 november 2019, jamfør straffeloven 82Varetekt kommer til fradrag med tre dager, jamfør straffeloven 833A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 50 662 femtitusenogsekshundreogsekstito kroner i erstatning til Elkjøp, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 78 503 syttiåttetusenogfemhundreogtre kroner i erstatning til Grønt Fokus, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 185 432 etthundreogåttifemtusenogfirehundreogtrettito kroner i erstatning til Skatt Midt Norge, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer6. A dømmes til å tåle inndragning av 629000, sekshundreogtjuenitusen kroner til staten, jamfør straffeloven 67, jamfør 717A dømmes til tap av retten til å drive selvstendig næringsvirksomhet, herunder være daglig leder eller inneha ledende stilling i noe selskap og retten til å sitte i noe selskapsstyre i en periode på 5 fem år fra tidspunktet for rettskraftig dom jamfør straffeloven 56 første ledd bokstav b. A har anket dommen til Frostating lagmannsrett. Anken gjelder bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for tiltalens poster Ia, Ic, Id, I I, I Vb og V Ia, straffutmålingen (herunder rettighetstapet) og avgjørelsen om inndragning. A har også begjært ny behandling av de sivile kravene. Ved lagmannsrettens beslutning 21 mars 2021 ble anken over bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for tiltalen poster Ia, Ic, Id, I I og I Vb, og avgjørelsen om inndragning, henvist til ankebehandling, jamfør straffeprosessloven 325 jamfør 321 andre ledd. Lagmannsretten tok også til følge begjæringen om ny behandling av de sivile kravene. Lagmannsretten nektet fremmet anken over skyldspørsmålet for tiltalen post V Ia. Ankeforhandling ble holdt fra 23 august 2021 til 2 september 2021 Det var rettsfrie dager 26 og 27 august 2021 A møtte og avga forklaring. Retten mottok forklaring fra 32 vitner, og det ble for øvrig foretatt slik dokumentasjon som framgår av rettsboken. Aktor la ned slik påstand: 1. A født 00/00/1992 dømmes for overtredelse av straffeloven 391, jamfør 390, straffeloven 390, straffeloven 379, jamfør straffeloven 378 og for de poster som er rettskraftig avgjort ved Inntrøndelag tingretts dom av 18 desember 2020 til en straff av fengsel i 2 to år. Alt sammenholdt med straffeloven 79 a bokstav til fengsel i 2 to år. Straffen er en tilleggsdom til forelegg gitt av Trøndelag politidistrikt 1 november 2019 og Trøndelag tingretts dom av 3 juni 2021, jamfør 82 første ledd. Varetekt kommer til fradrag med 3 tre dager, jamfør straffeloven 832A, dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 50 662 femtitusenogsekshundreogsekstito kroner i erstatning til Elkjøp, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A, dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 78 503 syttiåttetusenogfemhundreogtre kroner i erstatning til Grønt Fokus A S, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A, dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 185 432 etthundreogåttifemtusenogfirehundreogtrettito kroner i erstatning til Skatt Midt Norge, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer5. A, dømmes til å tåle inndragning av 919 633, nihundreognittentusensekshundreogtrettitre kroner til staten, jamfør straffeloven 67, jamfør 716A, dømmes til tap av retten til å drive selvstendig næringsvirksomhet, herunder være daglig leder eller inneha ledende stilling i noe selskap og retten til å sitte i noe selskapsstyre i en periode på 5 fem år fra tidspunktet for rettskraftig dom jamfør straffeloven 56 første ledd bokstav b. Forsvarerne la ned slik påstand: Prinsipalt: 1. A frifinnes for utroskap, jamfør tiltalebeslutningen post Ia, for så vidt gjelder annekset fra Grønt Fokus, samt for de øvrige forhold som er til behandling i lagmannsretten. A anses på mildeste måte når det gjelder straffutmålingen for de forhold som er rettskraftig avgjort av Inntrøndelag tingrett ved dom av 18 desember 20203A dømmes til å betale erstatning til Elkjøp med 50 662 kroner og frifinnes for øvrig for påstanden om erstatning til henholdsvis Grønt Fokus og Skatteetaten. A frifinnes for inndragningskravet. A anses på mildeste måte Lagmannsrettens vurdering1. Kort om tiltalte og sakens bakgrunn A var fra april 1992 til desember 2015 registrert i folkeregisteret med navnet A, og fra desember 2015 til 18 juni 2021 var hun registrert med navnet A. Hun byttet 18 juni 2021 til A, men 29 juni 2021 byttet hun tilbake til A som er det navnet hun nå er registrert i folkeregisteret med. A er 29 år gammel og bor i sted1. Hun har to barn på fem og seks år. Hun giftet seg 10 desember 2015 med N6, og de ble separert 20 mai 2021 Hun har folkeregistrert adresse i adresse2 i sted1. Hun opplyste i sin forklaring under ankeforhandlingen at hun bor for tiden hos sin mor N7 i adresse3 i sted1, og at hun arbeider som koordinator ved virksomhet5 gjennom Manpower. Før hun flyttet til adresse2 i mars 2021, bodde hun sammen med N6 i adresse4 i sted1 fra desember 2013 til januar 2019, og deretter i adresse1 i sted1 fra januar 2019 til mars 2021Tiltalen knytter seg til en rekke poster fra tidsrommet vår sommer 2016 til februar 2020 Saken gjelder i hovedsak økonomisk kriminalitet, blant annet grov utroskap, grovt bedrageri og grovt skattesvik. Utgangspunkt for bevisbedømmelsen I henhold til Grunnloven 96 andre ledd og Den europeiske menneskerettighetskonvensjon artikkel 6 nummer 2 har enhver har rett til å bli ansett som uskyldig inntil skyld er bevist etter loven. Det er et grunnleggende utgangspunkt i strafferetten at påtalemyndigheten har bevisbyrden, og at bevisbyrden omfatter alle subjektive og objektive straffbarhetsbetingelser. Det gjelder et strengt beviskrav. For å kunne domfelle må retten på grunnlag av de bevisene som er framlagt i saken være overbevist om at tiltalte er skyldig. Prinsippet om at enhver rimelig og fornuftig tvil skal komme tiltalte til gode gjelder for bevisresultatet. Bevisbedømmelsen beror ofte på en vurdering av flere momenter som hver for seg kan ha ulik bevisstyrke. Det kreves ikke at hvert enkelt moment skal være bevist ut over enhver rimelig tvil, hvis det etter en samlet vurdering av momentene ikke er rimelig tvil om konklusjonen, jamfør Rt 2005 1353 avsnitt 143 Tiltalen post I3. 1 Rettslig utgangspunkt Tiltalens poster Ia, Ib, Ic, og Id gjelder overtredelse av straffeloven 391, jamfør 390 (grov økonomisk utroskap). Etter straffeloven 390 straffes den som med forsett om å oppnå en uberettiget vinning for seg eller andre eller om å skade handler mot en annens interesser som han styrer eller har tilsyn medicinae Uttrykket styrer eller har tilsyn med innebærer at det må være en stilling av en viss selvstendig karakter, jamfør Ot. nr. 22 (2008 2009) side 472, men det kreves ikke en overordnet eller ledende stilling. Bestemmelsen rammer både unnlatelser og aktive handlinger. I aksjeselskaper er selskapsformuen adskilt fra deltakernes midler. Det foretas derfor ikke identifikasjon selv om vedkommende er eneaksjonær, jamfør Rt 1994 1002Ved avgjørelsen om den økonomiske utroskapen er grov skal det i henhold til straffeloven 391 andre ledd særlig legges vekt på de momentene kriteriene som er nevnt i straffeloven 388 andre punktum. Det mest relevante kriteriet i denne saken er kriteriet i straffeloven 388 andre punktum bokstav b om handlingen har eller kunne hatt til følge betydelig økonomisk fordel. Det framgår av Magnus Matningsdals lovkommentar til bestemmelsen i Rettsdata, note 2435, at det skal sees hen til hvor grensen for betydelig verdi blir trukket ved andre grove formuesforbrytelser. I lovkommentar note 2334 til 372 om grovt bedrageri la Matningsdal, under henvisning til rettspraksis, til grunn at grensen for hva som kan regnes som betydelig økonomisk fordel ligger på cirka 150 000 kroner. 2 Tiltalen post Ia Tiltalen post Ia gjelder økonomisk utroskap i egenskap av å være daglig leder i virksomhet1 A S (heretter virksomhet1 ) (org nummer organisasjonsnummer1 ). A forklarte for lagmannsretten at hun møtte N6 høsten 2013 Hun jobbet da på Hurtigruten, mens N6 hadde hatt et firma som hadde gått konkurs. De startet et firma sammen. Selskapet ble stiftet i november 2013 under navnet virksomhet1 A S, og det endret 11 april 2016 navn til virksomhet1. Daglig leder og styreleder var i hele selskapets levetid A. Selskapet begjærte 13 mai 2016 oppbud, og det ble 24 mai 2016 åpnet konkurs i selskapet. Det er ikke tvilsomt og erkjent av A, at hun var daglig leder og styrte virksomheten i virksomhet1, slik at dette vilkåret i straffeloven 390 er oppfylt. Tiltalen post Ia omfatter de varene som framgår av tiltalen poster I Va og I Vb. Dette er varer fra Elkjøp A S (heretter Elkjøp) og Grønt Fokus A S (heretter Grønt Fokus). Når det gjelder Elkjøp, gjelder tiltalen diverse varer til en samlet verdi av 50 662 kroner. Tingretten fant det bevist at vilkårene for økonomisk utroskap var oppfylt knyttet til kjøp av varer fra Elkjøp, men tingretten utelukket ikke at en del av varene fra Elkjøp vedkommer driften i virksomhet1, jamfør tingrettens dom side 9 første avsnitt: Retten kan ikke utelukke at deler av varene som ble kjøpt hos Elkjøp vedkommer selskapet. Dette gjelder varmepumpe, kjøleskap og kamerautstyr, til sammen varekjøp for 42000 kroner. For øvrig kan ikke retten se at de andre varene har vært i selskapets interesse. Tiltalte har forklart at de elektriske kjøkkenartiklene ble kjøpt for å gjøre en bobil mer attraktiv for utleie, men denne forklaringen fester ikke retten lit til. Retten viser til at de aktuelle varene ble funnet hjemme hos tiltalte under ransaking, og at dette underbygger at de ble kjøpt til hennes private bruk. Tiltalte har forklart at hun overtok varene fra konkursboet, og at føring av varenes anskaffelsesverdi i selskapets mellomregningskonto var avtalt og avklart med regnskapsfører. Retten fester heller ikke lit til denne forklaringen, og viser til at regnskapsfører ikke husket noe om en slik avtale, og at det heller ikke er fremlagt regnskap som viser at mellomregningskontoen er brukt slik tiltalte hevder. Tingretten fant det på denne bakgrunn bevist at den økonomiske utroskapen fra Elkjøp omfatter varer til en verdi av 8 662 kroner. A har ikke anket tiltalen post Ia når det gjelder varekjøp fra Elkjøp. Hun har erkjent at hun handlet mot selskapets interesser med uberettiget vinnings forsett ved anskaffelse av varer fra Elkjøp til eget bruk på virksomhet1 s regning. Hun har imidlertid ikke erkjent at dette gjaldt varer i et større omfang enn det tingretten fant bevist at var til hennes eget bruk. Under ankeforhandlingen opplyste aktor at påtalemyndigheten godtar tingrettens avgrensning av omfanget av varer fra Elkjøp som anses å være kjøpt til As egen bruk. Lagmannsretten slutter seg til tingretten vurdering, og finner det hevet utover enhver rimelig tvil at den økonomiske utroskapen ved varekjøp fra Elkjøp gjelder varer til en verdi av 8 662 kroner. Tiltalen post Ia gjelder som nevnt også kjøp av et anneks fra Grønt Fokus til en verdi av 78 503 kroner. Lagmannsretten finner det klart at annekset ikke ble kjøpt i virksomhet1 s interesse, men at det var til privat bruk. Vurderingen knytter seg til om det var A som anskaffet annekset. Bestillingen av annekset ble gjort via nettsiden til Grønt Fokus. Ordrebekreftelse og faktura ble sendt på e post til e postadresse2, og melding om ankommet sending ble sendt til mobilnummer telefonnummer1. Det fremgår av faktura 1 juni 2016 fra Grønt Fokus at kundens adresse var adresse5. Dette går også fram av saksbehandlingssystemet til Grønt Fokus som ble dokumentert under ankeforhandlingen. A har både for tingretten og lagmannsretten nektet for at hun har bestilt et anneks fra Grønt Fokus, og hun har forklart at hun ikke kjenner til hvem som utførte bestillingen. Hun opplyste at N6 og N8 jobbet sammen med henne i virksomhet1 på det tidspunktet annekset ble bestilt, og at også N9 jobbet noe i selskapet på dette tidspunktet. Hun opplyste at alle disse personene hadde mulighet til å logge på en datamaskin som sto i lokalene og bruke e postadressene til firmaet. N9 benektet i sin vitneforklaring for lagmannsretten å ha bestilt et anneks eller andre varer til virksomhet1. Han opplyste at han hjalp til i virksomhet1, blant annet med klargjøring av biler for salg, men at dette var som en vennetjeneste uten betaling. Han opplyste at han opplevde å bli presset til å skrive under på å bli daglig leder og styreleder i virksomhet2 i 2016 (tiltalen post Ib), og at A og N6 fikk ham til å ta opp lån med pant i biler som skulle kjøpes og selges gjennom virksomhet1 og virksomhet1, og at han har blitt sittende igjen med billån med svært høy rente. I sine vitneforklaringer for lagmannsretten ga også N8 og N6 klart uttrykk for at de er ukjent med kjøpet av anneks. Lagmannsretten legger til grunn at det telefonnummeret som ble benyttet ved bestilling av annekset, telefonnummer1, er et nummer som A benyttet. Det samme telefonnummeret ble oppgitt ved bestillingen av varer fra Elkjøp og i oppbudsbegjæringen. Politibetjent Ragnhild Skjetne orienterte i sin vitneforklaring for lagmannsretten om sine undersøkelser om dette telefonnummeret som viser at A har brukt det nummeret flere ganger i kontakt med politiet i perioden fra 2013 til 2016 Undersøkelsene på det nevnte telefonnummeret i politiets register ga ikke noen treff på N8, N9 eller N6. A forklarte for lagmannsretten at det kan ha blitt registrert et tvillingsimkort knyttet til telefonnummer telefonnummer1, slik at flere kan ha brukt det samme telefonnummeret. Hun opplyste at det også knyttet til hennes telefonnummer telefonnummer2 kan ha blitt registrert et tvillingsimkort. Det er ikke fremlagt noen dokumentasjon på at A hadde abonnement med tvillingsimkort knyttet til noen av disse telefonnumrene, og det er ikke funnet holdepunkter for dette i politiets undersøkelser. Politibetjent kriminalanalytiker John Marius Nielsen opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han har gjort undersøkelser knyttet til begge disse telefonnumrene. Han opplyste at begge telefonnumrene i ulike perioder har vært tilknyttet abonnement i både Telia og Telenor. Når det gjelder telefonnummer1, har ikke Telia historikk på nummeret, og Telenor har ikke lagret informasjon så langt tilbake. Når det gjelder telefonnummer2 opplyste Nielsen at det var tilknyttet et abonnement i Telia fra juli 2012 til desember 2016 Fra mars til mai 2017 var nummeret tilknyttet abonnementet i Telenor, og fra mai til november 2017 tilknyttet abonnement i Telia. Han opplyste at det ikke er holdepunkter for at det har vært et tvillingsimkort knyttet til abonnementet hos noen av telefonselskapene. Det ble fremlagt fakturaer fra Telenor i perioden fra juni til oktober 2017 Politibetjent Nielsen opplyste at det ville framgått av fakturaene fra Telenor dersom det var tvillingsimkort koblet til telefonnummeret. Det er ikke framlagt dokumentasjon for noen av telefonnumrene som viser at det har vært fakturert for tvillingsimkort. Lagmannsretten legger på denne bakgrunn til grunn at det ikke er noe som tyder på at det har vært koblet et tvillingsimkort til noen av telefonnumrene. Som nevnt ovenfor, ble e postadressen e postadresse2 benyttet ved bestilling av annekset. Ved bestilling av varene fra Elkjøp ble derimot e postadressen e postadresse1 benyttet. Slik lagmannsretten ser det, har ikke dette betydning i vurderingen av om A har bestilt annekset. Det er for øvrig As kontaktopplysninger som ble benyttet ved bestilling av annekset. Det framgår av bevisførselen, at A har benyttet begge disse e postadressene. Flatpakken med byggesettet til annekset ble levert på Trondheim Pir 3 juni 2016 av Norlines A S. Fraktbrev ble signert ved mottakelse, men det er ikke mulig å tyde hvem som har signert fraktbrevet. Annekset ble først transportert fra Trondheim Pir til sted1, og deretter 15 juni 2016 fra sted1 til et industriområde på sted3. Transporten fra sted1 til sted3 ble foretatt av virksomhet6 A S ved N10. Det foreligger ikke sikre opplysninger om hvem som mottok annekset på sted3. N12 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at hans firma 14 juni 2016 fikk oppringning med bestilling av frakt av en container. Containeren skulle hentes ved sted1. N12 husket ikke om det var en mann eller dame som ringte, men han husket at han ga tilbakemelding om at de ikke hadde tid til å utføre oppdraget før 15 juni 2016N10 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at to kranbiler ble sendt til sted1 for å utføre oppdraget 15 juni 2016 Oppdraget var å hente en container og en pakke med trelast. Dette skulle fraktes inn til byen. Da de var på sted1 for å hente dette, kom politiet til stedet og ga dem beskjed om at lokalene tilhørte et konkursbo og at de måtte la containeren stå igjen. Advokat N2, som var bostyrer i virksomhet1, opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at det var hun som hadde bestemt at lokalene ved sted1 skulle sikres med forsegling og bytte av lås. Hun forsøkte å gjennomføre registreringsforretning 14 juni 2016, men denne måtte avbrytes på grunn av at A, N6 og N9 kom til stedet, og det ble kraftig munnhuggeri. Etter at registreringsforretningen ble avbrutt og hun hadde dratt fra stedet, fikk hun telefon fra utleier av lokalene om at A hadde planer om å hente en container og en pakke med trelast. Hun ringte derfor politiet og fikk stanset bortfrakting av containeren. Registreringsforretning ble gjennomført 16 juni 2016På denne bakgrunn tok N10 bare med seg pakken med trelast da han kjørte fra sted1 15 juni 2016 N10 opplyste i vitneforklaringen for lagmannsretten at han fikk en telefonoppringning på turen fra en mannsperson, men han husket ikke om oppringningen var fra N12 eller en annen mann. Fra denne personen fikk han beskjed om kjøre til sted3 for å sette av pakken med trelast der. Han opplyste at da han kom til sted3, ble han møtt av en hvit suv lignende bil med en mann og dame i. Mannen kom ut av bilen og ga N10 instruksjoner om levering av pakken i en stor industrihall, mens damen ble sittende i bilen. Han anslo at damen var mellom 30 40 år, mens mannen kunne være mellom 40 og 50 år. Han opplyste at mannen hadde et alminnelig utseende, mens damen hadde langt lyst bleket hår. I sin forklaring for lagmannsretten ga A uttrykk for at beskrivelsen av kvinnen med bleket hår passer bedre på N8s daværende samboer, N11, enn på henne. Det er framlagt bilder som viser at N11 hadde langt bleket hår på denne tiden. N11 forklarte som vitne i lagmannsretten at hun, på samme måte som N8, var ukjent med kjøpet av anneks og transporten av en pakke med trelast. Slik lagmannsretten ser det, kan observasjonen av en dame med langt lyst bleket hår passe på A som har langt, blondt hår. Det ble under ankeforhandlingen framlagt utskrift av As søknad om pass 7 januar 2016 med passbilde, hvor det kan se ut til at A hadde bleket hår på det tidspunktet. N10s beskrivelse av utseendet og alderen på mannen som møtte ham på sted3, kan passe med N6. Lagmannsretten finner imidlertid grunn til å påpeke at det framstår som en svakhet ved politiets etterforskning, at det ikke har blitt foretatt en fotokonfrontasjon ovenfor N10, for å forsøke å avklare hvem han ble møtt av da han kom til sted3 med annekset. Det er ukjent hvor annekset har tatt veien etter levering til sted3. Annekset har ikke blitt funnet under ransaking på As eiendommer. Forsvarerne påpekte at det er en svakhet ved politiets etterforskning at det ikke er foretatt ransaking av N8s eiendommer. Som påpekt av aktor, har dette trolig sammenheng med at vilkårene for ransaking ikke har blitt vurdert å vært oppfylt ovenfor N8. Lagmannsretten er derfor ikke enig i at det er en svakhet ved politiets etterforskning at det ikke er foretatt ransakning hos N8. Som nevnt ovenfor, ble annekset mellomlagret ved sted1, hvor virksomhet1 hadde et leieforhold. Det er lite trolig at A som daglig leder ikke var kjent med hva som var lagret på sted1. Dette forsterkes av at det ble forsøkt avholdt en registreringsforretning på stedet 14 juni 2016, dagen før annekset ble transportert bort. Bostyrer Drivstuen opplyste at A hadde opplyst at alle verdiene i konkursboet befant seg i lokalene i sted1, og at bostyrer ble kjent med lokalene i sted1, via tips om at virksomhet1 leide lokaler der. Dette kan tyde på at A forsøkte å holde unna verdier som var kjøpt til privat bruk. Det foreligger også andre opplysninger som tyder på at A var kjent med kjøpet av anneks fra Grønt Fokus. N13 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten, at da han sammen med sin kone kjøpte hytte av A i sted4 i 2016, ble det ved salget avtalt at de kunne få med en arkitekttegning av et anneks som skulle passe til hytta. Kjøperne holdt derfor av 50 000 kroner som de skulle utbetale når de fikk arkitekttegningen. N13 forklarte at de etter en tid fikk tilsendt en tegning av et anneks fra A, men at den viste seg å være en tegning som man kan finne på internett av et masseprodusert anneks. De nektet derfor å utbetale de 50 000 kronene som ble holdt tilbake. A tok derfor ut sak for forliksrådet. Da de møttes i forliksrådet, var også N6 medicinae N13 forklarte at da hans kone i forliksrådet sa at de ikke hadde sans for tegningen av annekset, ble N6 tydelig irritert og sa at han hadde et anneks stående på et lager på sted3 som de kunne få se. Dette var ikke aktuelt for N13 og hans kone, som ønsket arkitekttegninger. N6 og A benektet i sine forklaringer for lagmannsretten at N6 uttalte dette i forliksrådet. Lagmannsretten fester imidlertid lit til N13s forklaring, og kan ikke se noen grunn til at han skal snakke usant om dette. I den samlede vurderingen på denne bakgrunn av om det var A som bestilte annekset, har lagmannsretten delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet fagdommerne Eriksen og Malvik Moen, og meddommerne Harboe Albertsen, Bragstad, Bratsberg og Lund finner det hevet over enhver rimelig tvil at det var A som bestilte annekset. Flertallet legger særlig vekt på at As kontaktopplysninger ble brukt ved bestilling av annekset, og at det ikke er noe som underbygger at N8, N9 eller N6 har bestilt varer i As navn. Flertallet vektlegger også at A som daglig leder må ha vært kjent med at annekset var lagret ved sted1, og at opplysningene fra N13 om dialogen i forliksrådet bekrefter at A må ha vært kjent med annekset som ble oppbevart på sted3. Mindretallet meddommer Sund finner det ikke hevet over enhver rimelig tvil at det var A som bestilte annekset. Mindretallet vektlegger at det er en svakhet ved politiets etterforskning at det ikke er foretatt fotokonfrontasjon knyttet til N10s observasjon av de to personene som møtte ham på sted3. Mindretallet vektlegger også at annekset ikke er funnet ved ransaking av As eiendommer. På bakgrunn av flertallets votum omfatter den økonomisk utroskapen ovenfor virksomhet1 også kjøp av annekset fra Grønt Fokus, slik at den samlede summen av økonomisk utroskap overfor virksomhet1 utgjør 87 165 kroner. Både de objektive og subjektive vilkår for straff er oppfylt, og hun dømmes for overtredelse av straffeloven 390 På bakgrunn av beløpets størrelse anser lagmannsretten ikke forholdet som grovt. Tiltalen post Ic Tiltalen post Ic gjelder grov økonomisk utroskap mot virksomhet3 A S (heretter virksomhet3 ) med org. virksomhet3 ble stiftet 15 februar 2017 og registrert i Foretaksregisteret 8 mars 2017 N8 var registrert som daglig leder og styreleder i selskapet. Han var også eneaksjonær. Lagmannsretten legger til grunn at på samme måte som i virksomhet1 og virksomhet1, omhandlet virksomheten i virksomhet3 i hovedsak kjøp og salg av bruktbiler. Det ble 27 april 2018 sendt varsel om tvangsoppløsning av virksomhet3, og 1 juni 2018 ble det åpnet konkurs i selskapet. Det er på det rene at A ikke hadde noen formelle posisjoner i virksomhet3, hverken som eier, daglig leder eller styreleder. Vurderingen knytter seg til om hun likevel har hatt en rolle som reell daglig leder, noe som vil innebære at hun har styrt eller hatt tilsyn med interessene i selskapet, jamfør straffeloven 390 første ledd. I sin forklaring for lagmannsretten benektet A at hun hadde en ledende rolle i virksomhet3. Hun forklarte at N8 hadde vært ansatt i virksomhet1, og at det var han som skulle være daglig leder og styreleder i det nystartede selskapet. Virksomheten i virksomhet3 skulle drives fra de de samme lokalene som i virksomhet1, det vil si fra et anneks knyttet til garasjen ved As bolig i sted1. A forklarte at hun på tiden for etablering av virksomhet3, arbeidet ved virksomhet7, men at hun etter hvert av praktiske grunner heller ønsket å være en ansatt i virksomhet3 om hun fikk et ansettelsesforhold der. Hun forklarte at hun hjalp N8 med å sette ham i kontakt med leverandører, opprette elektroniske tilganger, og betaling av regninger. Hun opplyste at selskapet hadde flere e postadresser, og at alle ansatte kunne logge seg inn på datamaskinen i lokalene, og gå inn på innboksene til e postadressene. A forklarte at hennes telefonnummer ble brukt i annonser for virksomhet3. Hun forklarte at det kan ha blitt opprettet et tvillingsimkort eller datakort på hennes telefon, som gjorde at også N6 og N8 kunne bruke nummeret. Lagmannsretten legger til grunn at det heller ikke i tilknytning til driften av virksomhet3 A S er holdepunkter for at det er opprettet et tvillingsimkort, jamfør om dette ovenfor i punkt 32N8 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han på grunn av en form for krystallsyke hadde blitt sykemeldt fra sin tidligere jobb som tømrer. Han traff N6 gjennom et tidligere arbeidsforhold. Han spurte om jobb, og de fikk ordnet det slik at han fikk arbeidspraksis i virksomhet1 gjennom N AV. Han mottok arbeidsavklaringspenger fra N AV, og var et par dager per uke på jobb for A i sted1. Han opplyste at han ikke fikk lønn for sitt arbeid i virksomhet1 eller virksomhet3, utover at han fikk betalt sine utgifter når han hentet biler på Østlandet. N8 forklarte at det ble tatt opp lån i hans navn på biler som ble kjøpt i selskapets navn, og at dette har gitt ham økonomiske utfordringer. Han mottok arbeidsavklaringspenger til 31 desember 2017, og han startet i januar 2018 som bilselger ved virksomhet8. N14, som er karriereveileder i virksomhet9, forklarte som vitne i lagmannsretten at hun hadde oppfølging av N8 i arbeidsrettet rehabilitering fra han startet i arbeidspraksis hos virksomhet1 i januar 2016 Hun forklarte at hun hadde jevnlig kontakt med N8, og at hun hadde inntrykk av at N8s arbeidsoppgaver var salg av biler, utlegging av annonser på finn. no, henting av biler, og noen administrative oppgaver. N14 forklarte videre at hun hadde kontakt med A på e post og telefon knyttet til N8s arbeidspraksis. Hun fikk ikke informasjon om at N8 var daglig leder, eller at han var blitt ansatt i virksomhet3. N14 forholdt seg hele tiden til at N8 hadde arbeidspraksis i virksomhet1. Etter at N14 hadde vært i kontakt med N AV, varslet hun i e post 1 juli 2017 om at de avsluttet arbeidstreningen. Hun bisto deretter N8 med å søke andre jobber. Han gikk høsten 2017 over i tiltaket oppfølging ved N AV sted5. N8 hadde et kort opphold i firmaet virksomhet10 A S i n til to uker i oktober 2017 Daglig leder N15 i virksomhet10 forklarte som vitne i lagmannsretten at han forsto det som at N8 var utplassert i virksomhet3 som en del av sin arbeidspraksis gjennom N AV. N15 opplyste at han ikke fikk noen informasjon om at N8 var daglig leder. I vitneforklaringen for lagmannsretten forklarte N8 at han i løpet av tiden i virksomhet1 oppfattet A og N6 som venner som han kunne stole på. Han hadde få venner på denne tiden og satte pris på denne kontakten. Han forklarte at han etter en tid i virksomhet1 ble forespurt om å bli daglig leder, og han ble tatt med til regnskapsfører N16 i den forbindelse. Han forsto ikke hva stillingen som daglig leder innebar, men var fornøyd med å få den på C V en. N8 beskrev for lagmannsretten at han skrev under på en del papirer, uten at han skjønte så mye av hva han signerte på. Han forsto ikke hvorfor det ble opprettet et selskap som skulle hete virksomhet3, og trodde det var virksomhet1 han skulle være daglig leder av. Han trodde også at han automatisk ble styremedlem når han var daglig leder, men han forsto ikke at han ble styreleder. Slik lagmannsretten ser det, framsto N8 troverdig i sin beskrivelse av sin forståelse av situasjonen ved opprettelsen av selskapet. Framlagt logg fra i Message korrespondanse mellom A og N8 viser at det var tett kontakt mellom dem i den tiden virksomhet3 eksisterte. Det går tydelig fram at A hadde en sentral og aktiv rolle, og at hun ga N8 beskjeder om når han skulle undertegne dokumenter, og hva han skulle skrive i e poster til blant annet kreditorer, regnskapsfører og arbeidsgiverkontrollen. N8 forklarte i vitneforklaringen for lagmannsretten at han var i lokalene n til tre dager i uka også etter at han ble formell daglig leder, og at han bare dro dit etter innkalling. N8 opplyste at når han fikk post varer til virksomhet3 sendt hjem til seg, tok han det med til A. Slik lagmannsretten ser det, er N8s beskrivelse av sin rolle i driften av selskapet i overensstemmende med den framlagte i Message korrespondansen. I vitneforklaringen opplyste N8 også at han ikke hadde kontakt med regnskapsførerne for virksomhet3 utover den kontakten han hadde med regnskapsfører N16 ved opprettelsen av selskapet. Dette stemmer med vitneforklaringene fra regnskapsførerne, jamfør nedenfor. Fra mars 2017 hadde virksomhet3 virksomhet11 A S ved N16 som regnskapsfører. N16 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han fikk levert bilag for de første driftsmånedene. I juni 2017 valgte han å frasi seg oppdraget som regnskapsfører. Det skyldtes at kontakten med selskapet og innberetningene gjorde at han ble i tvil om det var N8 som styrte driften av selskapet. Bilagene var innrettet slik A hadde gjort det i virksomhet1, og det var A som kom med bilagene til regnskapsfører. Han fikk også opplyst fra banken, at det var A som hadde kvittert og godkjent alle betalingene i selskapet. Ifølge N16s forklaring for lagmannsretten anså han N8 som en stråmann for A, og at sistnevnte i realiteten styrte selskapet. Etter at N16 frasa seg oppdraget, byttet virksomhet3 i juli 2017 til virksomhet12 A S. Da overtok først N17, og deretter N18 som regnskapsførere for selskapet. N17 og N18 opplyste i sine vitneforklaringer for lagmannsretten, at de hadde jevnlig kontakt med A, og at det var hun de kontaktet med spørsmål knyttet til regnskapet. N17 forklarte for lagmannsretten, at hun traff N8 da han leverte en perm med regnskapsbilag da hun overtok som regnskapsfører, men at hun etter dette ikke hadde kontakt med ham. Hun sendte e poster til N8, men han svarte ikke. N18 forklarte at hun bare hadde kontakt med A, og at det var A som møtte hos henne for å gå gjennom regnskapsbilagene. Det er også framlagt e postkorrespondanse mellom N18 og A, som viser at det var A som svarte på spørsmål knyttet til regnskapsføringen. N18 forklarte at hun oppfattet at det var A som styrte selskapet. virksomhet12 tok opp uklarheten knyttet til ledelsen av selskapet i brev til virksomhet3 8 desember 2017: Ledelse av selskapet. Vil gjøre oppmerksom på at attestasjon av bilag skal gjøres av ansvarlig i selskapet. Ifølge Brønnøysund så er det N8 som både har signatur og prokura i selskapet. Det kan virke som den reelle ledelsen er andre personer enn hva som er offisielt. Ønsker gjerne en tilbakemelding på dette også. virksomhet12 mottok ingen tilbakemelding. Forsvarerne har anført at det har betydning i vurderingen at skattemyndighetene har forholdt seg til N8. N8 ble også anmeldt for forhold knyttet til konkursen i kraft av disse posisjonene, jamfør blant annet rapport om bokettersyn fra Arbeidsgiverkontrollen i Trøndelag datert 19 februar 2018 punkt 2, og Skatteetatens rapport om stedlig kontroll datert 4 juni 2018 punkt 2 Slik lagmannsretten ser det, er det naturlig at skattemyndighetene forholdt seg til N8 som hadde de formelle rollene i selskapet. Dette innebærer ikke at A ikke kan ha vært den reelle daglige lederen i selskapet. Lagmannsretten har i den avsluttende helhetsvurderingen av om A var reell daglig leder i virksomhet3, delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet Fagdommerne Eriksen og Malvik Moen, og meddommerne Harboe Albertsen, Bragstad, Bratsberg og Lund finner det hevet over enhver rimelig tvil at A var reell daglig leder i virksomhet3, slik at hun styrte eller hadde tilsyn med selskapets interesser selv om N8 var innehaver av de formelle posisjonene. Flertallet vektlegger at den framlagte i Message korrespondansen og forklaringene fra regnskapsførerne viser at A var den som styrte virksomheten i selskapet, og at hun instruerte N8 om hvordan han skulle opptre. Flertallet vektlegger at N8 var i arbeidspraksis i selskapet, og at han ikke hadde erfaring eller kunnskap om forretningsdrift. A hadde derimot erfaring fra drift av flere selskaper, og virksomheten ble drevet fra hennes lokaler. Bruken av N8 som formell daglig leder for virksomhet3 har likhetstrekk med bruken av N9 som daglig leder av virksomhet2, jamfør tiltalen post Ib. Flertallet ser bruken av stråmenn i sammenheng med at A var ilagt konkurskarantene i perioden 11 august 2016 til 11 august 2018 i forbindelse med konkursen i virksomhet1. Hun kunne da ikke ha verv som formell daglig leder i nytt selskap, jamfør konkursloven 142 tredje ledd. Flertallet legger etter dette til grunn at det var A som var den reelle daglige lederen i virksomhet3, og at hun dermed styrte eller hadde tilsyn med selskapets interesser, jamfør straffeloven 390 første ledd. Flertallet går deretter over til å vurdere om A handlet mot virksomhet3 s interesser med uberettiget vinnings forsett for seg selv eller andre, jamfør straffeloven 390 første ledd. Det var under ankeforhandlingen en omfattende bevisførsel knyttet til virksomhet3 s kjøp av varer fra ulike leverandører i tidsrommet 1 oktober 2017 til 31 desember 2017, slik det framgår av tiltalen post Ic. Tiltaleposten gjelder diverse kjøp som påtalemyndigheten anser at i særlig grad framstår å ha privat karakter. Det ble under ankeforhandlingen lagt fram et hjelpedokument, utarbeidet av politirevisor Morten Raphael Hansen, hvor summen av disse varekjøpene utgjør samlet 605 663, 41 kroner, som fordeler seg slik: varer fra Porsgrunds Porselænsfabrikk A S for 28 710 kroner diverse varer fra Felleskjøpet for 88 658 kroner diverse varer fra Komplett A S til 30 058 kroner, diverse varer fra Jula Norge As til 9 479 kroner, diverse varer fra Maxbo til 97 646 kroner, diverse varer fra Flisekompaniet til 22 737 kroner, diverse varer fra Biltema Norge A S til 29 152, 90 kroner, diverse varer fra B L Gaver og Profilering A S til 24 439 kroner, diverse varer fra Coop Ikano Bank A S til 44 423, 32 kroner, diverse varer fra I KE A Ikano Bank A S til 38 251 kroner, kjøtt fra Trondheim Slaktehus til 7 704 kroner, diverse varer fra Mester Grønn A S til 18 812 kroner, diverse mat gavekort fra Peppes til 6 000 kroner, tjenester fra Turoflow A S til 33 450 kroner diverse varer fra Tore Ligaard til 70 057 kroner, seks telefoner fra Telia Norge A S til 40 247, 25 kroner, diverse varer fra Proteinfabrikken til 8 121, 70 kroner, diverse varer fra Europris til 4 313, 24 kroner og diverse varer fra Sport Modern til 3 404 kroner. Det er framlagt en rekke bestillinger, ordrebekreftelser og fakturaer knyttet til de ulike kjøpene, og lagmannsretten har hørt vitneforklaringer fra flere av leverandørene. På bakgrunn av den samlede bevisførselen, finner flertallet det bevist at kjøpene har det omfang som framgår av oversikten ovenfor. I sin forklaring for lagmannsretten benektet A å ha hatt noe med kjøp av flere av varene nevnt i listen ovenfor. For de varene som hun erkjente å være involvert i innkjøpet av, forklarte hun at det var tale om varer til selskapet, knyttet til blant annet oppussing oppgradering av lokalene og reparasjon av minirenseanlegg. Slik flertallet ser det, taler varetyper og omfanget av innkjøpene, for at dette i hovedsak ikke var varer kjøpt til driften av et selskap som forhandler biler. Dette gjelder særlig fakturaer fra Porsgrund porselænsfabrikk, Felleskjøpet, Komplett, Jula Norge, Flisekompaniet, Biltema Norge, B L Gaver og profilering, Coop, Ikea, Trondheim slakterhus, Mestergrønn, Peppes Pizza, Tore Ligaard, Telia, Proteinfabrikken, Europris og Sport Modern. Flertallet viser også til regnskapsfører N18s vitneforklaring, hvor hun opplyste at hun tok opp med A at det var flere bilag som etter N18s syn ikke hadde noe med firmaet å gjøre, blant annet barneklær, men at A likevel bekreftet at dette skulle belastes firmaet. Nå det gjelder varer kjøpt fra Maxbo, forklarte A at virksomhet3 videresolgte disse varene til N19, og at hun i november 2018 kjøpte varene tilbake fra N19 for 145 000 kroner i forbindelse med at hun skulle kjøpe hans andel av en hyttetomt som de eide sammen. I sin vitneforklaring under ankeforhandlingen benektet N19 å ha kjøpt varer fra Maxbo av virksomhet3. Han forklarte at han kjøpte en verandadør og festemidler terasseskruer fra virksomhet3 til en samlet verdi av cirka 9 000 kroner. Han benektet å ha solgt varer fra Maxbo til A som en del av salgssummen for sin andel av tomta. Han opplyste at A, i forbindelse med at han ble kjøpt ut av tomta, kjøpte noen gamle redskaper av ham og en båtplass. N8 opplyste i sin vitneforklaring at han ikke kan huske å ha bidratt til salg av varer til N19. Det er framlagt en e post 6 november 2018 fra N19 til A hvor det framgår at 145 000 kroner skulle overføres til hans konto, og at i det beløpet inngår faktura fra Maxbo for varer som ble levert i november 2017 A erkjente under ankeforhandlingen at denne e posten er forfalsket. Hun begrunnet forfalskningen med at hun ønsket å spesifisere dokumentere at det dreide seg om varer fra Maxbo for å få skattefradrag knyttet til vedlikehold av egen hytte, jamfør tiltalen post I II. På denne bakgrunn mener flertallet at det ikke er holdepunkter for at noen av varene som virksomhet3 har kjøpt fra Maxbo ble solgt til N19 og senere kjøpt tilbake av A. Det framstår for flertallet som at kjøp av varer uten sammenheng med virksomheten i selskapet økte sterkt i omfang på samme tid som aktiviteten i virksomhet3 var i ferd med å opphøre. Det framstår som at det på dette punktet er klare likhetstrekk knyttet til de tre firmaene virksomhet1, virksomhet2 og virksomhet3. Det er brukt betydelige beløp på byggematerialer verktøy hos Maxbo, Flisekompaniet, Coop Bygg, Tore Ligaard og Ikea i oktober november 2017 A forklarte at virksomhet3 fikk leie lokaler av henne i sted1, og at selskapet skulle slippe å betale husleie i de første seks månedene dersom det tok kostnadene med oppussing av lokalene. Etter flertallets oppfatning er det ikke troverdig at virksomhet3 skulle sette i gang med omfattende oppussing av lokalene i en periode hvor økonomien i selskapet var kritisk dårlig, og det nesten ikke var drift i selskapet, og like før N8 gikk over i en ny stilling som bilselger ved virksomhet8. Flertallet finner det heller ikke troverdig at det på dette tidspunktet var behov for innkjøp av for eksempel varmepumpe fra Jula, eller seks nye I Phone mobiletelefoner fra Telia. På bakgrunn av selskapets svært vanskelige situasjon, og at det var svært få personer involvert i driften av selskapet, finner flertallet det videre usannsynlig at det var behov for store innkjøp av blomster og pyntegjenstander til virksomheten, eller store innkjøp til julebord, blant annet fra Trondheim Slaktehus, slik A har forklart. Til tross for dette, kan flertallet slutte seg til tingrettens vurdering på side 18 i dommen, om at det ikke helt kan utelukkes at noen av varekjøpene vedkommer selskapet. Slik flertallet ser det, gjelder denne usikkerheten faktura fra Turoflow om reparasjon oppgradering av avløpspumpestasjon, og at noen av byggevarene kan være knyttet til nødvendig vedlikehold av lokaler. Etter en skjønnsmessig vurdering på denne bakgrunn gjør flertallet fradrag av 100 000 kroner for at noen av varekjøpene kan ha vært knyttet til virksomheten i selskapet. Flertallet finner det etter dette utvilsomt at varekjøp for avrundet 500 000 kroner er selskapet uvedkommende. Etter flertallets oppfatning er det ikke holdepunkter for at noen av varekjøpene er foretatt av N8. Det vises til at det var A som sto for driften i selskapet, og det var også hun som sto for bestillingene og utførte betalingene. Til flere av leverandørene var det N8 som søkte om firmakort bedriftskort, men på bakgrunn av bevisførselen legger lagmannsretten til grunn at disse søknadene ble sendt etter instruks fra A. Den framlagte i Message korrespondansen viser at A ba N8 om å blokkere telefonnummer fra enkelte leverandører. Dette tyder på at det var hun som hadde foretatt bestillingene, og at hun ikke ønsket at N8 skulle bli kontaktet av kreditorene. Flertallet finner derfor ikke grunnlag for å gjøre fradrag for at noen av varekjøpene kan være foretatt av N8. Flertallet finner det etter dette hevet over enhver rimelig tvil at A har kjøpt varer for 500 000 kroner i virksomhet3 s navn som var til hennes eget bruk, jamfør straffeloven 390 Handlingen har hatt til følge betydelig økonomisk fordel, noe som gjør at forholdet anses grovt, jamfør straffeloven 391Mindretallet meddommer Sund finner det ikke hevet over enhver rimelig tvil at A var den reelle daglige lederen i virksomhet3. Mindretallet vektlegger at N8 var registrert som daglig leder og styreleder. N8 fikk informasjon fra regnskapsfører N16 ved opprettelsen av selskapet om hva disse rollene innebar, og han må ha vært klar over hvilket ansvar han påtok seg. Mindretallet viser også til at N8s samboer, N11, opplyste i sin vitneforklaring at hennes far advarte N8 mot å påta seg et slikt ansvar. Mindretallet mener at det ikke kan utelukkes at A bare var en medhjelper som fikk delegert myndighet fra N8 som daglig leder. A dømmes etter dette i tråd med flertallets votum for overtredelse av straffeloven 390, jamfør 39134 Tiltalen post Id Tiltalen post Id gjelder kjøp av Mercedes Benz V119 (2017 modell) fra virksomhet3 med registreringsnummer kjennemerke1. virksomhet3 kjøpte bilen fra Bertel O. Steen 27 mars 2017 for 558 000 kroner. virksomhet3 inngikk en låneavtale på 474 300 kroner i forbindelse med kjøpet. Lånkontrakten er underskrevet av N8. A forklarte for lagmannsretten at virksomhet3 benyttet bilen blant annet til frakt av bildeler. virksomhet3 solgte bilen i desember 2017 Det er fremlagt to kjøpekontrakter som begge er datert 15 desember 2017 Kjøpesummen var 161 000 kroner. I begge kontraktene er virksomhet3 oppgitt som selger, og N8 har undertegnet på vegne av selger. N6 står oppført som kjøper på den ene kontrakten, mens navnet hans er strøket over og erstattet med A på den andre. I denne kontrakten har både N6 og A undertegnet som kjøpere. Oppgitt e postadresse og telefonnummer i kontrakten tilhører N6. N8 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han ikke husker prosessen med salg av bilen fra virksomhet3 til A. Han forklarte at han kan ha skrevet under på kjøpekontrakt for bilen, men han var ikke klar over at bilen ble solgt til underpris. I sin vitneforklaring for lagmannsretten forklarte N6 at han kjøpte bilen fra N8 virksomhet3 i desember 2017 Han forklarte at den reelle kjøpesummen var høyere enn 161 000 kroner. Han opplyste at kjøpesummen omfattet det som gjensto i lån på bilen, 161 000 kroner. I tillegg betalte han 88 000 kroner som N8 betalte i egenkapital ved kjøp av bilen, og 50 000 kroner som han hadde lånt av N8. A var derfor av den oppfatning at bilen i realiteten ble kjøpt for 299 000 kroner. Bankkontoutskrift og oversikt over banktransaksjoner fra virksomhet3 viser at N6 8 juni 2017 fikk tilbakebetalt beløpet på 88 000 kroner som han innbetalte ved kjøp av bilen. Dette beløpet kan følgelig ikke anses som en del av kjøpesummen for bilen. Lagmannsretten kan videre ikke se at det foreligger dokumentasjon som bekrefter N6s opplysning om at han som en del av kjøpesummen slettet gjeld til N8 med 50 000 kroner. Lagmannsretten legger derfor til grunn at kjøpesummen i desember 2017 var 161 000 kroner. Oversikt over registreringsforhold viser at bilen ble registrert på A 9 januar 2018, og deretter på As mor N7 6 februar 2018 I sin vitneforklaring for lagmannsretten forklarte N7 dette med at bilen skulle stå på henne en kort stund, fordi A hadde mange biler stående på seg på det tidspunktet. Både A og N6 forklarte for lagmannsretten at årsaken til at N6 omregistrere bilen på A, var at han ikke fikk forsikring på grunn av betalingsanmerkninger. På bakgrunn av at bilen ble registrert på A, legger lagmannsretten til grunn at det var hun som var kjøperen av bilen fra virksomhet3. Dette går også fram i e post 2 februar 2018 til N18, hvor A skrev: Varsel! Jeg har kjøpt denne bilen å den tilhører ikke virksomhet3 lengre. Regnskapsfører N18 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at hun oppfattet at bilen ble kjøpt av A. Lagmannsretten går så over til å vurdere om bilen ble solgt til underpris. Som nevnt ovenfor kjøpte virksomhet3 bilen for 558 000 kroner i mars 2017, og den ble solgt til N6 A i desember 2017 for 161 000 kroner. A og N6 forklarte for lagmannsretten at i desember 2017 var verdien av bilen kraftig redusert på grunn av skader på bilen. De forklarte at A hadde et uhell med bilen i september oktober 2017, og at N8 hadde utforkjøring med bilen i november 2017 De forklarte at skadene etter den første hendelsen ble reparert i en forsikringssak, men at bilen ikke var reparert etter den siste hendelsen. N6 forklarte at bilen hadde skader langs siden og på taket som han reparerte selv, og at lakkeringsarbeid ble utført ved virksomhet13, hvor han arbeidet i en periode mens han var under soning. Det ble under ankeforhandlingen framlagt en verdivurdering av bilen datert 4 desember 2017 utført av N20 ved virksomhet13, hvor bilens markedsverdi ble vurdert til 175 000 kroner. Det ble i verdivurderingen listet opp flere feil ved bilen. Slik lagmannsretten ser det, ga N20 en lite tillitsvekkende forklaring i lagmannsretten. Han opplyste at det var første gang han utførte en slik takst verdivurdering av bil. Han husket ikke hvem som kontaktet ham, eller hvem som leverte eller hentet bilen. Han opplyste at han fant sammenlikningsgrunnlag for verdivurderingen i biler på internett, men han husket ikke hvor gammel den aktuelle bilen var eller kilometerstand. Dette framgår heller ikke av den skriftlige verdivurderingen. Lagmannsretten kan slutte seg til Skatteetatens påpekninger av svakheter ved verdivurderingen i vedtak 11 februar 2019 om endring av skattefastsetting for 2017 for N8 punkt 44: På tidspunktet hvor taksten ble gitt, hadde selskapet eid bilen i 8 måneder og bilen hadde gått cirka 10 000 km. Det er videre dokumentert at bilen hadde vært utsatt for en møteulykke som medførte skifte av speil og utbedring av lakkskader. Taksten beskriver at det er nødvendig med skifte av bremseklosser og fjærer på bilen. Skattekontoret stiller spørsmål ved hvor vanlig det er at disse må skiftes med den kjørelengde og den alder bilen i saken representerer. Det er videre beskrevet slitte vinterdekk. Til dette vil skattekontoret tilføye at bilen på tidspunktet for taksten knapt nok kan ha vært brukt på vinterføre. I tillegg fremgikk det av annonse på Finn. no tre måneder før taksten ble gjort at bilen hadde nye vinterdekk og felger, jamfør det som fremkommer lengre ned i vurderingen. Taksten viser også til at bilen var godt brukt og manglet vedlikehold. Det er imidlertid ikke spesifisert hvilket vedlikehold det siktes til på en bil som er 8 måneder. Heller ikke fremkommer opplysninger om hvordan bilen har vært anvendt i disse 8 månedene som skulle ha medført stor reduksjon i bilens salgsverdi. Tvert i mot tilsier selskapets formålsbeskrivelse at bilen skulle ha vært behandlet på en måte som ikke tilsier et verdifall. Taksten viser videre til mangler som sannsynligvis kan knyttes til forsikringssaken nevnt over, og som således var utbedret på salgstidspunktet. Videre til noen mangler som ikke er nærmere forklart for eksempel på dørstokk, på støtfanger og i varerommet. Slik skattekontoret ser det kan det stilles spørsmål ved den fremlagte taksten. Den synes ikke å beskrive mangler som tilsier det verdifallet som reflekteres. Lagmannsretten finner på denne bakgrunn ikke å kunne legge noen vekt på verdivurderingen fra N20. Forsvarerne framla på siste dag av ankeforhandlingen bilder av en Mercedes Benz Vito med synlige skader. Det ble opplyst at bildene var mottatt fra N6, og at det skal være den aktuelle bilen som er avbildet. Bildene viser en bil uten registreringsnummer, og det går heller ikke på annen måte fram hvilken bil som er avbildet. Lagmannsretten finner det påfallende at bildene ikke er framlagt tidligere i saken, dersom de viser skader på den aktuelle bilen. Lagmannsretten finner på denne bakgrunn ikke å kunne legge noe vekt på de framlagte bildene. I sin forklaring for lagmannsretten benektet N8 å ha kjørt den aktuelle bilen, og følgelig også at han har vært utsatt for en trafikkulykke med bilen. no viser at bilen både i august og september 2017, og i april 2018 ble lagt ut for salg med en kjøpesum på over 500 000 kroner. Bilen ble solgt til virksomhet14 i april 2018, før den ble solgt til og omregistrert til N21 24 april 2018 Kjøpesummen var da 509 000 kroner. N21 opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at bilen var i god stand da han kjøpte den, med unntak av at han måtte få godkjent senkesettet. Han fikk ved overdragelsen ikke opplyst at bilen skal ha vært skadet. N21 opplyste at han så noen skader på taket av bilen etter at den hadde vært innlevert for godkjenning av senkesettet etter at kjøpet var gjennomført, som trolig hadde sammenheng med at bilen ble løftet i løftebukk. Disse skadene ble reparert av virksomhet13. På denne bakgrunn fester lagmannsretten ikke lit til A og N6s opplysning om at verdien av bilen var redusert på grunn av skader da virksomhet3 solgte den i desember 2017 I rapport 19 februar 2018 om bokettersyn fra Arbeidsgiverkontrollen i Trøndelag, ble markedsverdien av bilen, på bakgrunn av opplysninger fra Motor Trade, skjønnsmessig vurdert til 475 000 kroner, og denne markedsverdien ble lagt til grunn i vedtak 11 februar 2019 om endring av skattefastsetting for 2017 for N8 punkt 44 Lagmannsretten er enig i tingrettens vurdering på side 22 i dommen at denne verdien trygt kan legges til grunn som den reelle verdien på bilen i desember 2017Lagmannsretten finner det på denne bakgrunn hevet over enhver rimelig tvil at A forsettlig kjøpte bilen til underpris og derved skaffet seg en uberettiget økonomisk fordel på 314 000 kroner på bekostning av virksomhet3. De subjektive og objektive vilkår for straff er oppfylt, og A domfelles for overtredelse av straffeloven 390 Handlingen har hatt til følge betydelig økonomisk fordel, noe som gjør at forholdet anses grovt, jamfør straffeloven 3914 Tiltalen post I I4. 1 Rettslig utgangspunkt Etter straffeloven 378 straffes den for skattesvik som gir uriktig eller ufullstendig opplysning til en offentlig myndighet, eller unnlater å gi pliktig opplysning, når han forstår eller bør forstå at det kan føre til skattemessige fordeler. Strafferammen er bot eller fengsel i inntil to år En opplysning er uriktig når den ikke er i samsvar med faktiske forhold av betydning for den skatterettslige vurderingen, mens opplysningene er ufullstendige dersom de ikke gir tilstrekkelig grunnlag for en riktig vurdering av de skatterettslige forholdene, jamfør Ot. nr. 21 (1991 1992) kapittel 5221 Bestemmelsen retter seg mot handlinger som kan føre til skattemessige fordeler. Dette innebærer at overtredelsen må muliggjøre en skatte eller avgiftsbesparelse, men det kreves ikke at besparelsen faktisk ble oppnådd. Det er tilstrekkelig at gjerningspersonen forstår eller bør forstå at de uriktige eller manglende opplysningene kan føre til skattemessige fordeler. Ved vurderingen av om skattesviket er grovt skal det legges særlig vekt på om det har ledet til eller kunne ha ledet til unndragelse av et betydelig beløp, jamfør straffeloven 379 bokstav a. I kommentar til bestemmelsen i Rettsdata har Magnus Matningsdal vist til at det i Ot. nr. 22 (2008 2009) kapittel 1611 side 467 er forutsatt at beløpsgrensen for hva som regnes som betydelig skal harmoniseres med det som ellers gjelder for grensen mellom ordinære og grove formuesforbrytelser. 2 Den konkrete vurderingen Selger N22 ved Bertel O. Steen A S opplyste i sin vitneforklaring for lagmannsretten at han i juli august 2017 var i kontakt med en mannsperson i virksomhet3 for kjøp av en Mercedes Benz Vito, og at A skrev under på lånepapirer i forbindelse med kjøp av bilen. N22 sendte kjøpekontrakt for bilen til virksomhet3, og bilen ble omregistrert på virksomhet3. På grunn av at N22 ikke fikk svar fra virksomhet3, sendte han en S MS til A 13 september 2017 hvor han etterlyste henting av bilen. A svarte at de skulle komme å hente bilen i løpet av den neste uken. På grunn av at bilen ikke ble hentet, etterlyste N22 på nytt svar fra A. I e post 25 oktober 2017 ga hun følgende svar: Ringer om litt har sendt Vognkort del 2 i retur til deg. N8 har klumset det til. Etter dette hørte ikke N22 noe fra virksomhet3 før underskrevet salgsmelding kom i posten. Det er på det rene at Bertel O. Steen sendte to versjoner av kjøpekontrakten til virksomhet3; en kontrakt datert 8 august 2017 og en kontrakt datert 20 oktober 2017 I sistnevnte kontrakt er registreringsnummeret på bilen oppgitt å være kjennemerke3. Det er videre klart at kontraktene gjelder den samme bilen, jamfør at begge kjøpekontraktene bruker samme internnummer i Bertel O. Steen; Z759 HH 1465 1 5750228 Det er også klart at kjøpet ikke ble gjennomført, men at begge kontraktene likevel ble bokført i virksomhet3 s regnskap. Den ene er bokført i 4 termin av regnskapsfører N17, og den andre kontrakten er bokført i 5 termin av regnskapsfører N18. Dette ble bekreftet i deres vitneforklaringer for lagmannsretten. Bokføringen medførte at virksomhet3 for disse to terminene fikk fradrag for inngående merverdiavgift med til sammen 185 432 kroner (92 716 kroner x 2), og at selskapet på denne måten fikk en tilsvarende skattemessig fordel. De faktiske forholdene går også fram på side 5 7 i Skatteetatens rapport fra stedlig kontroll datert 4 juni 2018, som dannet grunnlag for skatteetatens vedtak 21 juni 2018 om tilbakeføring av inngående merverdiavgift i 2017Lagmannsretten går så over til å vurdere om A hadde forsett om uberettiget vinning. A forklarte for lagmannsretten at hun ikke hadde noen befatning med regnskapet i virksomhet3, og at hun ikke hadde noen kjennskap til bokføring av de to kjøpekontraktene. Lagmannsretten fester ikke lit til As forklaring om dette. Som nevnt ovenfor i punkt 33, hadde hun kontakten med regnskapsførerne, og det var hun som fungerte som reell daglig leder i virksomhet3. Lagmannsretten legger til grunn at N8, i motsetning til A, hadde svært liten erfaring og kunnskap om føring av regnskap og om hvilke utgifter som kan fradragsføres. Regnskapsfører N17 opplyste i sin vitneforklaring at A derimot var opptatt av fradrag og hvilke muligheter selskapet hadde for å få mest mulig momsfradrag. Lagmannsretten finner det på denne bakgrunn hevet over enhver rimelig tvil at A sørget for å få begge kontraktene bokført, og at hun forsto at det kunne føre til skattemessige fordeler for selskapet. Både objektive og subjektive vilkår for straff er oppfylt, og A skal domfelles for overtredelse av straffeloven 379, jamfør 378 Skattesviket anses grovt fordi det ledet til unndragelse av et betydelig beløp. Tiltalen post I Vb5. 1 Rettslig utgangspunkt I henhold til straffeloven 371 straffes den for bedrageri som med forsett om å skaffe seg eller andre en uberettiget vinning fremkaller, styrker eller utnytter en villfarelse og derved rettsstridig forleder noen til å gjøre eller unnlate noe som volder tap eller fare for tap for noen. Straffen er bot eller fengsel i inntil to år. I henhold til straffeloven 372 er strafferammen for grovt bedrageri inntil seks års fengsel. Ved vurderingen av om bedrageriet er grovt skal det blant annet særlig legges vekt på om det har hatt til følge en betydelig økonomisk skade, jamfør straffeloven 372 bokstav a. Som nevnt ovenfor i punkt 31, ligger grensen for hva som er betydelig økonomisk skade på omkring 150 000 kroner. 2 Konkret vurdering Lagmannsretten har ovenfor i punkt 32 knyttet til post Ia, funnet det bevist at A på virksomhet1 s regning anskaffet et anneks fra Grønt Fokus til tross for at annekset var til hennes eget bruk og selskapet uvedkommende. Vurderingen knyttet til post I Vb gjelder om hun forledet Grønt Fokus til å levere annekset på kreditt til virksomhet1 ved å fortie selskapets kritiske økonomiske situasjon. Det er klart at virksomhet1 var i en svært vanskelig økonomisk situasjon da annekset ble bestilt 6 mai 2016 Selskapet innga 18 mai 2016 oppbudsbegjæring til tingretten, i etterkant av styremøte i selskapet 13 mai 2016 Når det gjelder videre drift i selskapet framgår av referatet fra styremøtet: Med bakgrunn i at selskapets bankforbindelse Sparebank1 S MN har sendt oppsigelse av engasjement i brev av 17/03/2016, medfører dette umiddelbart krav om innfrielse av kassekreditt på N OK 3, 1 million Dette har skapt en likviditetssituasjon som selskapet ikke klarer å håndtere. Styret har forsøkt forhandling med potensielle nye bankforbindelser uten å lykkes med dette. En oversikt viser eiendeler for N OK 3, 6 mill og gjeld i størrelsesorden N OK 4, 5 million A forklarte for lagmannsretten at virksomhet1 måtte levere oppbudsbegjæring da selskapet ikke fikk på plass en ny kassekreditt, men parallelt med at det ble innlevert oppbudsbegjæring jobbet de iherdig for å få ferdig merverdiavgiftsoppgaven og årsregnskapet slik at de kunne få innvilget ny kassekreditt. Slik lagmannsretten ser det, må A ha vært godt kjent med at virksomhet1 var i en svært vanskelig økonomisk situasjon på tidspunktet for bestillingen av annekset, og lagmannsretten finner det klart at hun burde opplyst dette til Grønt Fokus. Lagmannsretten finner det etter dette bevist utover enhver rimelig tvil at A forsettlig og med vinnings forsett fortiet opplysninger om den vanskelige økonomiske stillingen i virksomhet1, og at hun på den måten forledet Grønt Fokus til å utlevere annekset på kreditt, ved å utnytte den villfarelse som oppsto på grunn av fortielsen. Det oppsto derfor et tap eller fare for tap på 78 503 kroner for Grønt Fokus. Både de objektive og subjektive vilkår for straff etter straffeloven 371 er oppfylt. På bakgrunn av beløpets størrelse anses ikke bedrageriet som grovt. Straffutmåling Lagmannsretten har funnet A skyldig i tre tilfeller av økonomisk utroskap (hvorav to grove), ett tilfelle av grovt skattesvik, og ett tilfelle av bedrageri. I tillegg har tingretten i den påankede dommen rettskraftig avgjort at A skal dømmes for ett tilfelle av økonomisk utroskap, ett tilfelle av skattesvik, tre tilfeller av bedrageri (hvorav to grove), ett tilfelle av trygdebedrageri, ett tilfelle av forulemping av offentlig tjenestemann, ett tilfelle av dokumentfalsk, ett tilfelle av forsøk på forsikringsbedrageri, ett tilfelle av hensynsløs atferd, og ett tilfelle av kjøring uten gyldig førerkort. Lagmannsretten skal fastsette en felles straff for alle forholdene, jamfør straffeprosessloven 348 første ledd. Straffeloven 79 første ledd bokstav a kommer til anvendelse. Det skal utmåles en straff som er lavere enn den straffen som ville vært utmålt ved en kumulasjon av straffen for de ulike forholdene. Straffen skal ta utgangspunkt i de alvorligste forholdene. De øvrige forholdene skal deretter lede til et tillegg i straffen, jamfør H R 2017 1282 A avsnitt 75De alvorligste forholdene er postene om grov økonomisk utroskap og grovt bedrageri. Tiltalens poster Ic og Id om grov økonomisk utroskap gjelder et beløp på til sammen 814 000 kroner. Lagmannsretten vurderer at riktig straffenivå for disse postene isolert sett er ubetinget fengsel i åtte til ti måneder. Lagmannsretten har i denne vurderingen sett hen til L A 2019 153562 hvor straffen for to tilfeller av grov utroskap for til sammen en million kroner, og to tilfeller av brudd på bokføringsloven, ble fastsatt til fengsel i ti måneder. Lagmannsretten ga i den dommen slik redegjørelse for rettspraksis: Rettspraksis vedrørende grovt utroskap er omfattende og de faktiske forhold i den enkelte sak er ofte forskjellig. Saken i Rt 2011 855 gjaldt grovt utroskap der beløpet var cirka kr. 3600000 Der uttales det i premiss 43 at.... straffenivået for grovt utroskap av mindre beløpsmessig omfang enn i nærværende sak synes imidlertid å ligge på et nivå av ubetinget fengsel i 8 10 måneder. I tilslutning til denne avgjørelsen la Borgarting lagmannsrett i L B 2016 117685 til grunn at det alminnelige straffenivået for grov økonomisk utroskap i størrelsesorden på cirka kr. 1150000 kroner ligger på fengsel i rundt 9 10 måneder. I nevnte sak var det i tillegg tale om manglende innberetning av merverdiavgift for et beløp på minst kr. 500000 samt manglende regnskapsførsel og manglende gjennomføring av lønnstrekk. Lagmannsretten kom der til at straffenivået for forholdene i siktelsen samlet sett lå på fengsel rundt ett år. Videre vises til L A 2011 105182 der grov utroskap gjaldt et beløp på kr. 600000 og hvor straffen ble fastsatt til fengsel i åtte måneder, hvorav fullbyrdelsen av 120 dager ble gjort betinget med en prøvetid på to år. Som nevnt dømmes A for to tilfeller av grovt bedrageri. Forholdet i tiltalen post V Ia gjelder at hun ved å gi uriktige opplysninger om størrelsen på sine inntekter, forledet ansatte i Bjugn sparebank til gi lån på 15 560 000 kroner. Post V Ib gjelder at hun forledet ansatte i Orkla sparebank til å gi lån på til sammen 15 413 000 kroner. Lagmannsretten slutter seg til tingrettens vurdering på side 41 42 i dommen om at det bør vektlegges i straffutmålingen for de to grove bedrageriene at tapsrisikoen var liten på grunn av sikkerheten for lånene, og at lånene ikke ble misligholdt. Dette taler for et lavere straffenivå enn beløpenes størrelse skulle tilsi. Tingretten la til grunn at straffen for hvert av forholdene i post V Ia og V Ib isolert sett er omkring åtte måneder, noe lagmannsretten kan slutte seg til. Lagmannsretten er videre enig i tingrettens vurderinger av at forholdene i post I I om skattesvik og post V II I om trygdebedrageri isolert sett ville medført en kortere ubetinget reaksjon, og at det for postene I II, V II a og b og I X isolert sett ville vært riktig med en betinget reaksjon. Øvrige forhold ville medført en bøtestraff og anses som skjerpende omstendigheter, jamfør straffeprosessloven 40 andre ledd. På denne bakgrunn slutter lagmannsretten seg til tingretten utgangspunkt om at riktig straff, før vurdering av formildende omstendigheter, er fengsel i ett år og syv måneder. Lagmannsretten går så over til å vurdere om det foreligger formildende omstendigheter og betydningen av disse. Forsvarerne har anført at det er grunnlag for reduksjon i straffen på grunn av lang saksbehandlingstid. De har påpekt at den lange saksbehandlingstiden har forsterket belastningen med saken for A. Det er anført at dette ytterligere forsterkes av at det ble tatt beslag i As bankkonti og hefte i hennes formuesgoder, jamfør daværende Inntrøndelag tingretts kjennelser om dette 5 januar 2020, og at A 27 november 2019 tegnet urådighetserklæring om at hun ikke kunne disponere over sine eiendommer. I henhold til E MK art. 6 nummer 1 og Grunnloven 95 har siktede rett til avgjørelse innen rimelig tid. Disse bestemmelsene har samme innhold, jamfør H R 2016 225 S avsnitt 26 I H R 2016 225 S avsnitt 32 og 33 la Høyesterett til grunn at det må være en liggetid på mer enn ett år for at liggetiden skal innebære et brudd på E MK art 6 nummer 1 I straffeloven er lang saksbehandlingstid uttrykkelig nevnt som en formildende omstendighet i 78 bokstav e. Det er derfor ikke nødvendig å konstatere brudd på E MK for at fradrag skal gis. I situasjoner der det klart foreligger konvensjonsbrudd, bør imidlertid dette tydeliggjøres, slik det blant annet er gjort i Rt 2005 1571 avsnitt 14 og Rt 2015 788 avsnitt 30Lagmannsretten legger til grunn at etterforskning av saker om økonomisk kriminalitet ofte er ressurs og tidkrevende. I denne saken har det vært en pågående etterforskning om mange forhold, og det er naturlig at den totale etterforskningstiden av den grunn ble lang. Det er ikke holdepunkter for at det har vært ren liggetid i politiet påtalemyndigheten. Saken kom inn til Inntrøndelag tingrett i desember 2019, og tingretten brukte omkring 12 måneder på behandlingen av saken. Dette er utover normal saksbehandlingstid, noe som hadde sammenheng med at hovedforhandlingen i tingretten ble utsatt to ganger uten at noen av utsettelsene kan lastes A. Hovedforhandling i tingretten var først berammet til 2 mars 2020 Den ble utsatt på grunn av sykdom hos aktor. Hovedforhandling ble deretter berammet til 14 april 2020 Denne hovedforhandlingen ble utsatt på grunn av koronasituasjonen. Hovedforhandling ble deretter berammet til 16 november 2020Saken kom inn til lagmannsretten 19 februar 2021, og saksbehandlingstiden i lagmannsretten har vært seks og en halv måned, noe som ligger innenfor normal saksbehandlingstid tatt i betraktning mellomliggende sommerferie. Lagmannsretten anser at det ikke er grunnlag for å konstatere brudd på E MK art 6 nummer 1, men at det likevel i formildende retning bør legges vekt på at saksbehandlingstiden i tingretten ble lang uten at A kan lastes for det. Det er også grunn til å vektlegge at den totale saksbehandlingstiden har blitt svært lang for enkelte av tiltalepostene. Dette gjelder særlig postene I a d, I I, I II, I V, hvor det eldste forholdet er fra våren 2016Lagmannsretten finner etter en skjønnsmessig vurdering at dette samlet sett skal kompenseres med et fradrag på fem måneder i fengselsstraffen. Forsvarene har anført at det i formildende retning også må legges vekt på As psykiske helse, og den belastning saken har medført for henne. As mor, N7, hennes far N23, og hennes venninne N24, påpekte i sine vitneforklaringer for lagmannsretten at saken har vært svært krevende for A og hennes familie. A har også opplevd en abort etter at hun fikk dom våren 2021A har av sin tidligere fastlege blitt henvist til oppfølging av psykologspesialist N25. Hun var første gang i samtale med N25 25 september 2017 I brev av 14 mars 2021 til advokat Marstrander Berg opplyste N25 at A i barndommen ungdommen hadde utfordringer som kvalifiserte for diagnosene F 901 Hyperkinetisk atferdsforstyrrelse (A DH D) og F93. 8 Andre spesifiserte følelsesmessige forstyrrelser i barndommen, og at hun tidligere blant annet også har hatt symptomer forenlig med diagnosen F43. A ble 12 februar 2020 akutt innlagt ved sykehus, psykiatrisk avdeling. Hun ble våren 2020 rehenvist til psykologspesialist N25 fra fastlege med diagnosen P02 Psykisk ubalanse krisereaksjon. Psykologspesialist N25 vurderte i sin vitneforklaring under ankeforhandlingen at A viser alvorlige stressymptomer, og at hun har en blanding av medfødte lidelser og situasjonsbetingede plager. Han opplyste at personlighetsscreening 15 mars 2021 viser at A har inklusjon på 8 av 12 mulige personlighetsforstyrrelser, og at symptomene forsterkes under sterke belastninger. Han fremhevet viktigheten av at A får validert sine diagnoser og får tilbud om behandling. Dette krever utholdenhet og oppfølging over tid. A er henvist til distrikt psykiatrisk senter ( D PS ) for å få en diagnostisk vurdering, herunder blant annet kartlegge hyperkinetiske vansker og mulig bipolaritet. As fastlege, N26, opplyste som vitne i lagmannsretten at han foreløpig ikke har mottatt tilbakemelding fra D PS. Forsvarerne har anført at A bør idømmes samfunnsstraff, og A samtykket under ankeforhandlingen til dette. Som begrunnelse for samfunnsstraff har forsvarene vist til konsekvensene en fengselsdom vil få for A og hennes familie, og på As psykiske helse. Ved alvorlig økonomisk kriminalitet, som i denne saken, skal det foreligge helt spesielle omstendigheter før samfunnsstraff kan anvendes, jamfør Rt 2011 1418 og L B 2019 92487Lagmannsretten har forståelse for at saken har vært en belastning for A, og at soning av fengselsstraff vil innebære en belastning for henne og hennes familie. A har to barn på fem og seks år, som hun har delt omsorg 40 60 for. Lagmannsretten mener imidlertid ikke at omsorgsoppgavene i seg selv gir grunnlag for samfunnsstraff eller delvis betinget fengselsstraff. Lagmannsretten er videre av den oppfatning at hensynet til As psykiske helse ikke gir grunnlag for samfunnsstraff eller delvis betinget fengselsstraff. Lagmannsretten legger til grunn at kriminalomsorgen har et ansvar for å gi domfelte nødvendig oppfølging under soningen, og at diagnostisering og eventuell behandling for psykiske lidelser også kan skje under soning. Lagmannsretten vektlegger at saken omhandler alvorlig økonomisk kriminalitet, hvor allmennpreventive hensyn gjør seg sterkt gjeldende. Lagmannsretten mener at det ikke foreligger slike helt spesielle omstendigheter som kan gi grunnlag for samfunnsstraff, og at hensynet til straffens formål tilsier at det ikke er grunnlag for slik reaksjon, jamfør straffeloven 52a bokstav d. Retten har etter dette kommet frem til at riktig straff etter at formildende hensyn er hensyntatt, er fengsel i ett år og to måneder. A ble ved Trøndelag tingretts dom 1 juni 2021 dømt til fengsel i 90 dager for overtredelse av straffeloven 272 jamfør 271 (grov kroppskrenkelse). Ved lagmannsrettens beslutning 24 juni 2021 ble anke over tingrettens dom nektet fremmet. A anket lagmannsrettens beslutning til Høyesterett. Det ble opplyst under ankeforhandlingen at A har trukket anken til Høyesterett, og lagmannsretten legger derfor til grunn at dommen er rettskraftig. Det følger av straffeloven 82 første ledd at ved domfellelse for forhold begått før dommen i en annen sak, avsies en tilleggsdom for disse forholdene når alle forholdene kunne vært pådømt samtidig. Ved straffutmålingen gjelder straffeloven 79 tilsvarende, jamfør straffeloven 82 andre ledd. Det skal tas hensyn til hva en passende straff ville vært ved samtidig pådømmelse, og den samlede straffen skal ikke være strengere enn om alle forholdene hadde vært pådømt samtidig. Lagmannsretten legger etter dette til grunn at det skal fastsettes en tilleggsdom til Trøndelag tingretts dom av 1 juni 2021Forholdene i tiltalebeslutningen i inneværende sak er videre begått både før og etter forelegg av 1 november 2019 fra Politimesteren i Trøndelag, hvor A ble ilagt et forelegg på 12 000 kroner, subsidiært 24 dager fengsel for kjøring med for høy hastighet, jamfør vegtrafikkloven 31 første ledd jamfør 5 og skiltforskriften 8 skiltnummer 362, fartsgrense. Det er opplyst at forelegget er vedtatt og betalt. Det følger av straffeloven 82 femte ledd at når det avsies fellesdom som omfatter en tidligere dom på straff som er helt eller delvis fullbyrdet, gis det fradrag for utholdt straff. I lovkommentar i Rettsdata, note 700 til straffeloven 82 har Magnus Matningsdal påpekt at dersom den forrige straffen er en bot som helt eller delvis er betalt, kan fradraget bli komplisert, noe som tilsier at det ikke bør velges fellesstraff i disse tilfellene. Lagmannsretten finner det derfor riktig å avsi en tilleggsdom for de forholdene A nå domfelles for, også når det gjelder forelegget av 1 november 2019Etter en skjønnsmessig helhetsvurdering reduserer lagmannsretten straffen med n måned på grunn av at straffen er en tilleggsdom til tingrettsdommen av 1 juni 2021 og forelegget av 1 november 2019På denne bakgrunn fastsettes straffen til fengsel i ett år og n måned. Til fradrag kommer tre dager for utholdt varetekt. Erstatning Påtalemyndigheten har fremmet krav om erstatning på vegne av Elkjøp, Grønt Fokus og Skatteetaten. 1 Elkjøp Erstatningskravet fra Elkjøp gjelder økonomisk tap som følge av bedrageri som A er funnet skyldig i, jamfør tiltalen post I Va. Kravet utgjør 50 662 kroner, som er tilsvarende det beløp hun er funnet skyldig i bedrageri for. Det er på det rene at det foreligger ansvarsgrunnlag og årsakssammenheng mellom As handlinger og Elkjøps økonomiske tap. A erkjente dette under ankeforhandlingen. Alle vilkårene for erstatning er oppfylt, og lagmannsretten fastsetter at A skal betale 50 662 kroner i erstatning til Elkjøp. I tillegg kommer forsinkelsesrente fra forfall til betaling skjer, jamfør forsinkelsesrenteloven 3 første ledd. 2 Grønt Fokus Erstatningskravet fra Grønt Fokus gjelder økonomisk tap som følge av bedrageri som A er funnet skyldig i, jamfør tiltalen post I Vb og drøftelsen ovenfor i punkt 5 Kravet utgjør 78 503 kroner som er tilsvarende det beløp hun er funnet skyldig i bedrageri for. Det foreligger ansvarsgrunnlag og årsakssammenheng mellom bedrageriet og det økonomisk tapet til Grønt Fokus. Forsvarerne har anført at erstatningskravet er foreldet. Det er vist til at Grønt Fokus ikke fremsatte erstatningskrav ved anmeldelsen, og at det har gått mer enn tre år siden forholdet fant sted, jamfør foreldelsesloven 2 og 3Foreldelsesloven 11 har særlige regler om foreldelse av krav i forbindelse med straffesak. Det fremgår av bestemmelsen at selv om den alminnelige foreldelsesfristen er ute, kan krav på erstatning, oppreisning og inndragning som springer ut av en straffbar handling, settes fram under en straffesak der skyldneren blir funnet skyldig i det forholdet som medfører ansvaret. Bestemmelsen er et unntak fra hovedregelen i foreldelsesloven 24 nummer 1 om at ved foreldelse taper fordringshaveren sin rett til oppfyllelse. Det framgår av forarbeidene, Ot. nr. 38 (1977 1978) side 64 med henvisning til tidligere forarbeider, at bestemmelsen er motivert ut fra at lovgiver fant at det ville virke støtende på den alminnelige rettsbevissthet om foreldelsesreglene var til hinder for å nå fram med et erstatningskrav i det tilfelle hvor kravet sprang ut av en straffbar handling og skyldneren ble straffansvarlig. Det er mange eksempler på at bestemmelsen er anvendt i rettspraksis, for eksempel L A 2019 108345 og L B 2018 186778Lagmannsretten finner at vilkårene i foreldelsesloven 11 er oppfylt. Det økonomiske tapet til Grønt Fokus skyldes det straffbare forholdet (bedrageriet), og A er funnet skyldig i forholdet. Erstatningskravet er følgelig ikke foreldet. Alle vilkårene for erstatning er oppfylt, og lagmannsretten fastsetter at A skal betale 78 503 kroner i erstatning til Grønt Fokus. I tillegg kommer forsinkelsesrente i fra forfall til betaling skjer, jamfør forsinkelsesrenteloven 3 første ledd. 3 Skatteetaten Erstatningskravet fra Skatteetaten gjelder økonomisk tap som følge av skattesvik som A er funnet skyldig i, jamfør ovenfor i punkt 4 Kravet utgjør 185 432 kroner. Det er på det rene at det foreligger ansvarsgrunnlag og årsakssammenheng mellom As straffbare handlinger og det økonomiske tapet. Alle vilkårene for erstatning er oppfylt, og lagmannsretten fastsetter at A skal betale 185 432 kroner i erstatning til Skatteetaten. I tillegg kommer forsinkelsesrente i henhold til forsinkelsesrenteloven 3 første ledd fra forfall til betaling skjer. Inndragning Påtalemyndigheten har i medhold av straffeloven 67 krevd inndragning av utbytte. Kravet spørsmålet om inndragning gjelder forholdene i tiltalens poster Ic og Id. Det følger av straffeloven 67 at utbytte av en straffbar handling skal inndras. I uttrykket straffbar handling i første ledd første punktum ligger at samtlige straffbarhetsvilkår, både de objektive og subjektive, i utgangspunktet må være oppfylt, jamfør Matningsdal, Straffeloven, Kommentarutgave, Juridika, jour per 1 januar 2021, punkt 21 til 67 I formuleringen u tbytte av en straffbar handling ligger også at det må kunne konkretiseres hvilken straffbar handling utbyttet stammer fra, jamfør N OU 1996: 21 kapittel 421 side 25 26 og Ot. nr. 8 (1998 1999) kapittel 222 side 64 Det må være årsakssammenheng mellom de straffbare handlingene og utbyttet. Hovedregelen er at brutto utbytte, uten fradrag for utgifter skal inndras. Inndragning er betinget av at tiltalte faktisk har oppnådd et utbytte, jamfør H R 2016 1582 U med videre henvisning til Rt 2000 1734 Inndragningen kan ikke overstige den reelle berikelsen på tiltaltes hånd, men det er ikke noe vilkår at utbyttet er i behold. Dersom det er vanskelig å fastslå utbyttets omfang nøyaktig, kan retten fastsette dette skjønnsmessig. Det gjøres her unntak fra det alminnelige beviskravet idet retten kan legge det faktum til grunn som den finner mest sannsynlig. Lagmannsretten har på bakgrunn av bevisførselen funnet det bevist at A som følge av de straffbare handlingene hun er dømt for i postene Ic og Id har oppnådd et utbytte. Verdien av de varene lagmannsretten har funnet at hun hun anskaffet for virksomhet3 s regning, men som er til eget bruk, beløper seg til 500 000 kroner, jamfør ovenfor i punkt 34 Utbyttet ved kjøp av bil til underpris i tiltalen post Id utgjør 314 000 kroner, jamfør ovenfor i punkt 35 Til sammen utgjør det beløpet som er aktuelt for inndragning 814 000 kroner. Allmennpreventive hensyn gjør seg gjeldende også når det gjelder inndragning. Kriminell virksomhet skal ikke lønne seg. Dersom inndragning fremstår som klart urimelig kan retten likevel redusere beløpet, jamfør straffeloven 67 første ledd, siste punktum. Unntak fra hovedregelen om obligatorisk inndragning bør bare gjøres når utbyttet er forbrukt, og den siktede har en svak økonomi, jamfør H R 2016 301 A avsnitt 32 følgende med videre henvisning til Ot. nr. 8 (1998 1999) side 17 Når allmenne hensyn taler for inndragning, og i gjentakelsestilfeller, bør inndragning normalt skje selv om utbyttet ikke er i behold og siktede har svak økonomi. Ifølge forarbeidene bør ikke unntak være helt avskåret i slike tilfeller, man det bør være en snever sikkerhetsventil også her. Videre pekes det på at jo mer man er i kjerneområdet for inndragning av utbytte, desto mer skal det til før inndragningsansvaret bør reduseres. De aktuelle tiltalepostene omhandler forsettlige overtredelser av straffelovens regler om grov økonomisk utroskap. Overtredelsene ligger i kjerneområdet for inndragning av utbytte. På den annen side har A betydelig gjeld. På bakgrunn av bevisførselen antar lagmannsretten at det meste av utbyttet er forbrukt, men dette framstår noe uklart. Det ble under ankeforhandlingen framlagt et hjelpedokument som viser en oversikt over gjenstander som er funnet ved ransaking av As eiendommer, og som kan være varer som ble innkjøpt av virksomhet3. Lagmannsretten har etter en helhetsvurdering kommet til at det er grunnlag for en viss lemping av inndragningsbeløpet. Lagmannsretten vektlegger As gjeldsbyrde. Hun opplyste under ankeforhandlingen at hun har cirka syv millioner kroner i gjeld. Hun har også omsorgs og forsørgeransvar for barn. Lagmannsretten vektlegger at det ikke er realistisk at hun vil være i stand til å betale et stort inndragningsbeløp, selv om hun vil kunne få en avdragsordning. Det vises til Innst. O. nr. 50 (1998 1999) side 6, der det uttales at det bør kunne legges vekt på hensyn til rehabilitering og at lovbryteren ikke må komme i en umulig gjeldssituasjon. Inndragningsbeløpet fastsettes etter dette skjønnsmessig til 500 000 kroner. Rettighetstap Påtalemyndigheten har lagt ned påstand om at A fradømmes retten til å drive næringsvirksomhet i en periode på fem år. Etter straffeloven 56 første ledd bokstav b kan den som har begått en straffbar handling som viser at vedkommende er uskikket til eller kan misbruke en stilling, virksomheten eller aktivitet, når allmenne hensyn tilsier det, fratas retten for i fremtiden å ha en stilling eller utøve en virksomhet eller aktivitet. A er funnet skyldig i flere straffbare handlinger som hun har gjort som næringsdrivende. Hun har ved disse handlingene alvorlig misbrukt tillitsforholdet til offentlige instanser, knyttet til informasjon som blir lagt til grunn for beregning av skatter og avgifter. Hun har også alvorlig misbrukt tillitsforholdet til private aktører, og medført tap eller fare for tap for disse. Lagmannsretten finner at allmenne hensyn tilsier rettighetstap, for å hindre tilsvarende lovbrudd. Hovedregelen er at rettighetstapet ilegges inntil fem år fra tidspunktet fra dommen blir rettskraftig jamfør straffeloven 58 andre ledd. Det er adgang til å idømme rettighetstap på ubestemt tid hvis særlige grunner tilsier det. Etter lagmannsrettens syn foreligger det ikke særlige grunner til fastsettelse av rettighetstap på ubestemt tid. A har som en innvending mot rettighetstap vist til at hun har vært ilagt konkurskarantene. Som nevnt ovenfor i punkt 33, var hun ilagt konkurskarantene i perioden fra 11 august 2016 til 11 august 2018 I H R 1996 60 B og H R 1995 112 B la Høyesterett vekt på at tiltalte hadde vært underlagt konkurskarantene. I førstnevnte dom framgår: Domfelte har i henhold til Oslo skifteretts kjennelse 27 oktober 1992, som etter kjæremål ble stadfestet av lagmannsretten, vært undergitt konkurskarantene i henhold til konkursloven 142 i 2 år. Dette bør i seg selv ikke være til hinder for at han også idømmes rettighetstap, noe jeg mener som regel vil kunne være på sin plass ved lovbrudd av den karakter og det omfang som denne saken gjelder. Som følge av lagmannsrettsbehandlingen er imidlertid tidsrommet for konkurskarantene for lengst utløpt, slik at domfelte siden slutten av oktober 1994 ikke har vært underlagt noen slik rettighetsbegrensning. Jeg finner det da for strengt og iallfall lite hensiktsmessig at han nå på ny skal ilegges rettighetsbegrensninger som langt på vei vil være av samme art som de som gjaldt under konkurskarantenen. Lagmannsretten har funnet det bevist at A har utøvd næringsvirksomhet til tross for at hun var ilagt konkurskarantene. Konkurskarantenen har følgelig ikke hatt den ønskede virkning at den avholdt henne fra å utøve næringsvirksomhet. Lagmannsretten finner derfor ikke å legge vekt på at hun tidligere har vært underlagt konkurskarantene. Hun ilegges etter dette rettighetstap i en periode av fem år. Sakskostnader Sakskostnader er ikke påstått og idømmes ikke, jamfør straffeprosessloven 437 tredje ledd. Dommen er enstemmig, med unntak av det som framgår ovenfor i punkt 32 og 33D OM SS LU TN IN G1. A, født 00/00/1992, dømmes for overtredelse av straffeloven 391, jamfør 390, straffeloven 390, straffeloven 379, jamfør straffeloven 378, straffeloven 371 og for de poster som er rettskraftig avgjort ved Inntrøndelag tingretts dom av 18 desember 2020, sammenholdt med straffeloven 79 bokstav a, til en straff av fengsel i 1 ett år og 1 n måned. Straffen er en tilleggsdom til forelegg gitt av Trøndelag politidistrikt 1 november 2019 og Trøndelag tingretts dom av 1 juni 2021, jamfør straffeloven 82 første ledd. Varetekt kommer til fradrag med 3 tre dager, jamfør straffeloven 832A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 50 662 femtitusenogsekshundreogsekstito kroner i erstatning til Elkjøp A S, med tillegg av rente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 78 503 syttiåttetusenogfemhundreogtre kroner i erstatning til Grønt Fokus A S, med tillegg av rente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A dømmes til innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen til å betale 185 432 etthundreogåttifemtusenogfirehundreogtrettito kroner i erstatning til Skatt Midt Norge, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd første punktum fra forfall til betaling skjer. A dømmes til å tåle inndragning av 500 000 femhundretusenkroner kroner til staten, jamfør straffeloven 67, jamfør 716A dømmes til tap av retten til å drive selvstendig næringsvirksomhet, herunder være daglig leder eller inneha ledende stilling i noe selskap og retten til å sitte i noe selskapsstyre i en periode på 5 fem år fra tidspunktet for rettskraftig dom jamfør straffeloven 56 første ledd bokstav b.
Saken gjaldt i hovedsak økonomisk kriminalitet, herunder grov utroskap (straffeloven 391 jamfør 390), grovt bedrageri (straffeloven 372 jamfør 371) og grovt skattesvik (straffeloven 379 jamfør 378). Tiltalen omhandlet en rekke forhold fra en periode på cirka fire år, og ankesaken omfattet bevisbedømmelsen under skyldspørsmålet for noen av postene og straffutmåling for alle postene. Tiltalte, en 29 år gammel kvinne, ble av lagmannsretten dømt til fengsel i ett år og n måned. Hun ble dømt til å betale erstatning til to firma og til skatteetaten. Lagmannsretten fastsatte også inndragning av 500 000 kroner i medhold av straffeloven 37, og fratakelse av retten til å utøve selvstendig næringsvirksomhet i fem år i medhold av straffeloven 56 første ledd bokstav b. Henvisninger: Straffeloven 37, 56, 371, 372, 378, 379, 390, 391