Erstatningsrett  Profesjonsansvar  Advokat  Skatterådgiving  Merverdiavgift på sakskostnader  Skadeserstatningsloven § 2-1
Saken gjelder krav om erstatning rettet mot advokatselskap for mangelfull skatterettslig rådgivning. Sakens bakgrunn Saken har sin bakgrunn i et advokatoppdrag B DO Advokater A S (heretter B DO Advokater) utførte i 2016 for Europa Infrastruktur A S (heretter E I), som er et datterselskap av Skandinaviska Enskilda Banken A B Oslofilialen N UF (heretter S EB). Oppdraget gjaldt skatterettslig bistand. S EB etablerte E I i 2008 Formålet med selskapet E I var å investere i andeler i E QT Infrastructure Fund L P (heretter Fondet). Fondet har forretningsadresse på Guernsey. S EB engasjerte i 2014 B DO A S som forretningsfører for E I. Oppdragsansvarlig var autorisert regnskapsfører A. I forbindelse med skattemeldingen for E I for 2015 ble B DO Advokater engasjert til å foreta en skattemessig vurdering av kapitalinntekter fra Fondet til E I. Vurderingen ble gitt i form av et notat datert 7 april 2016 Notatet ble utarbeidet av advokat B ved advokatfullmektig C. B var også oppdragsansvarlig advokat. Notatet var stilet til E I v regnskapsfører A. Notatet konkluderte med at under henvisning til fritaksmetoden var gevinster ved salg av aksjer fra Fondet fritatt for beskatning, og bare tre prosent av utdeling fra fondet skulle beskattes som kapitalinntekt. I notatets beskrivelse av faktum ble det lagt til grunn at det er et direkte eierskap i aksjene som er realisert, det vil si at det ikke ligger holdingselskaper mellom aksjeinvesteringene og E QT. I ettertid har det vist seg at denne forutsetningen var uriktig. Som lagmannsretten kommer tilbake til, tok imidlertid B DO Advokater i notatet forbehold knyttet til forståelsen av faktum. Notatet ble 26 april 2016 videresendt fra A til E Is enestyre E og E Is revisor F. I skattemeldingen for 2015 oppførte E I 45 561 059 kroner i utbytte fra Fondet. I tråd med oppfatningen om at kun tre prosent av fondet skulle beskattes som kapitalinntekt, ble 44 097 227 kroner av utbyttet ført til fradrag. Som vedlegg til skattemeldingen fulgte en noe endret versjon av B DO Advokaters notat av 7 april 2016På sensommeren i 2016 avholdt skatteetaten bokettersyn hos E I. Det ble avdekket at investeringene i Fondet var foretatt via aksjeselskaper hjemmehørende på Guernsey, og ikke ved direkte investeringer fra Fondet. Dette var i strid med hva som var opplyst i E Is skattemelding for både 2015 og de foregående tre årene. Ettersom Guernsey er å anse som et lavskatteland utenfor E ØS, fulgte det av skatteloven 2 38 tredje ledd bokstav a at fritaksmetoden ikke kom til anvendelse. Dermed var inntektene fra Fondet likevel skattepliktige. I vedtak 30 november 2016 kom skattekontoret på denne bakgrunn til at E Is alminnelige inntekt for årene 2012 til 2015 skulle økes med til sammen 54 677 528 kroner, hvorav 44 097 227 kroner gjaldt skatteåret 2015 Videre ble E I ilagt tilleggsskatt med 30 prosent. E I påklaget ileggelsen av tilleggsskatt. I Skatteklagenemndas vedtak 20 april 2018 ble ileggelsen opprettholdt, men tilleggsskattesatsen ble redusert fra 30 til 20 prosent. Som følge av vedtakene måtte det innbetales både ytterligere ordinær skatt og tilleggsskatt. Skattekravet ble betalt av investorene i E I, uten at det ble reist krav mot E Is rådgivere. Tilleggsskatten var det imidlertid S EB som dekket, og de erstatningskrav E I måtte ha mot sine rådgivere, ble overdratt til S EB. S EB rettet erstatningskrav mot E Is revisor for den ilagte tilleggsskatten for hele perioden fra 2012 til 2015 I forliksavtale 15 oktober 2018 aksepterte E Is revisor å betale 300 000 kroner. I avtalen ble det presisert at oppgjøret gjaldt den ilagte tilleggsskatten for 2012 og 2013, men at S EB samtidig frafalt forfølgning av krav for årene 2014 og 2015 S EB rettet også erstatningskrav mot forretningsfører B DO A S, men dette kravet er etter det opplyste ikke fulgt opp ytterligere. Videre rettet S EB erstatningskrav mot B DO Advokater for den ilagte tilleggsskatten for 2015, på 2 381 250 kroner. S EB sendte påkrav til B DO Advokater 25 august 2017 S EB v advokat Ristvedt sendte søksmålsvarsel 19 oktober 2018Ved stevning 2 april 2019 tok S EB ut søksmål mot B DO Advokater ved Oslo tingrett. Oslo tingrett avsa dom 11 februar 2020 Tingretten fant at det forelå ansvarsgrunnlag, men erstatningen ble satt ned med 50 prosent under henvisning til skadelidtes medvirkning, jamfør skadeserstatningsloven 5 1 Dommen har slik domsslutning: 1. B DO Advokater A S dømmes til å betale erstatning til Skandinaviska Enskilda Banken A B (publ) Oslofilialen N UF med 1 190 625 enmilionetthundreognittitusensekshundreogtjuefem kroner med tillegg av forsinkelsesrente fra 25 september 2017 til betaling skjer. 2. I sakskostnader betaler B DO Advokater A S 309 376 trehundre og nitusen og sekshundre og tjuefem kroner til Skandinaviska Enskilda Banken A B (publ) Oslofilialen N UFs. 3. Oppfyllingsfristen er 2 to uker. B DO Advokater har anket dommen til Borgarting lagmannsrett. S EB har inngitt avledet anke. Ankeforhandling er holdt 14 og 15 september 2021 i Borgarting lagmannsretts hus. Partene møtte sammen med sine prosessfullmektiger og avga forklaring. Det ble avhørt ett vitne. Om bevisføringen for øvrig vises det til rettsboken. Den ankende part, B DO Advokater A S, har i hovedtrekk anført: B DO advokater har ikke opptrådt erstatningsbetingende uaktsomt. Det er ikke omtvistet at advokatens forståelse av de skatterettslige reglene er korrekt. Det må generelt være adgang til å ta forbehold om faktum ved juridisk rådgivning. Klienten E I må i dette tilfellet identifiseres med både selskapets regnskapsfører i B DO A S og med revisor. Advokaten har i dette tilfellet tatt klart og tydelig forbehold i notatet og i den øvrige kontakten med E I og deres representanter. Det fremgår at et annet faktum ville kunne endre konklusjonen og at klienten måtte gi tilbakemelding dersom man hadde lagt til grunn et feilaktig faktum. Videre forespurte advokaten klienten om en avklaring på eierstrukturen. Ettersom man ikke fikk slik avklaring, ble notatet utarbeidet med forbehold om at det beskrevne faktum var korrekt. Det må legges vekt på at klienten er et profesjonelt investeringsselskap. I en slik situasjon må en advokat ha anledning til å utforme et rådgivningsdokument med klar angivelse om at man tar forbehold om et gitt faktum. Advokaten måtte kunne forvente at notatet som da ble utformet med forbehold ble forelagt E I som oppdragsgiver og at E I sørget for avklaring av faktum. Vedlegget til skattemeldingen hadde en noe annen utforming enn notatet av 7 april 2016 Etter bevisførselen må det legges til grunn at det var regnskapsfører A som gjorde endringene i dokumentet. Under enhver omstendighet er det ingen holdepunkter for at B DO Advokater har trukket tilbake sitt forbehold fra notatet. Det bestrides ikke at det foreligger årsakssammenheng og økonomisk tap. Heller ikke tapets størrelse og forsinkelsesrentedatoen bestrides. Subsidiært, for det tilfelle at det foreligger ansvarsgrunnlag, anføres det at erstatningen må falle bort eller nedsettes betydelig under henvisning til skadelidtes medvirkning, jamfør skadeserstatningsloven 5 1 Både E Is egne handlinger og unnlatelser, og handlinger og unnlatelser fra andre rådgivere, må få betydning. Det viktigste momentet er at ingen av mottakerne av notatet, forretningsfører, styret og revisor, kom tilbake til tross for uttrykkelige spørsmål fra advokaten og forbeholdet i notatet. Det er lagt ned slik påstand: I hovedanken: 1B DO Advokater A S frifinnes. 2. B DO Advokater A S tilkjennes sakens omkostninger. I den avledede anken: 1Anken forkastes. 2. B DO Advokater A S tilkjennes sakens omkostninger. Ankemotparten, Skandinaviska Enskilda Banken A B (publ) Oslofilialen N UF, har i hovedtrekk anført: B DO Advokater har opptrådt erstatningsbetingende uaktsomt når de ikke foretok sentrale og nødvendige undersøkelser for å avklare investeringsstrukturen i Fondet og ga uriktig juridisk rådgivning. Det er en sentral oppgave for advokater å sikre at opplysninger om faktum innhentes på en betryggende måte og foreta de skritt som er nødvendige for å skape oversikt over saken og avklare klientens rettsstilling. B DO Advokater driver spesialisert advokatbistand til høye timepriser, blant annet på skatterettens område. Dette tilsier at aktsomhetsnormen må være særlig streng. B DO Advokater ble spesifikt kontaktet for å gjøre en skatterettslig vurdering av gevinster og kapitalinntekter fra Fondet i forbindelse med skattemeldingen for 2015, og advokaten var godt kjent med inntektens betydelige størrelse det aktuelle skatteåret. Det var også på det rene at det klienten ønsket var et velfundert skatterettslig råd, og at tidligere antagelser ikke skulle legges til grunn. Videre var B DO Advokater klar over at vurderingen av om fritaksmetoden kom til anvendelse var avgjørende for E Is skattemelding og hadde meget stor økonomisk betydning for selskapet, samt at konsekvensen av å gi uriktige opplysninger til skattemyndighetene med stor sannsynlighet ville bli tilleggsskatt. Advokaten hadde under disse omstendigheter en sterk oppfordring om å bringe det sentrale faktum på det rene via nødvendige undersøkelser før han avga sin skatterettslige vurdering. Det er også på det rene at B DO Advokater hadde god tid til å foreta nødvendige undersøkelser. I stedet la B DO advokater egenhendig inn en sentral forutsetning om direkte investering fra Fondet etter å ha blitt gjort kjent med at klienten ikke visste om dette var riktig faktum. Advokaten hadde etter tilbakemeldingen fra klienten ingen berettiget forventning om at premissen ville bli avklart. I den foreliggende situasjonen var det advokaten som burde ha foretatt nødvendige undersøkelser av om den oppstilte premissen for konklusjonen stemte. B DO Advokater forsøkte ikke engang å undersøke, til tross for at advokaten i partsforklaringen erkjente at man måtte vite hvordan Fondet investerte. Advokatfirmaet Harboes undersøkelser i ettertid viser at dette enkelt kunne ha vært gjort ved for eksempel å kontakte fondet direkte. B DO Advokater hadde også andre handlingsalternativer, de kunne ha konkludert med alternative resultater avhengig av faktum eller de kunne ha lagt til grunn den mest forsiktige forståelsen og sagt at fritaksmodellen sannsynligvis ikke kan benyttes. Det var uaktsomt i seg selv å legge inn den uriktige forutsetningen i notatet, og dette forsterkes ved unnlatelsen av å følge opp med nødvendige undersøkelser etter å ha fått beskjed om klientens manglende kunnskap. Det er etter bevisførselen ikke sannsynliggjort at forretningsfører A på egen hånd endret notatet fra B DO Advokater før det ble lagt ved skattemeldingen, slik ankende part anfører. Det var advokatfullmektig C som foretok endringene der forbeholdet om faktum ble tatt ut. Det er ubestridt at det foreligger årsakssammenheng og økonomisk tap. Det er også ubestridt at tapet utgjør 2 381 250 med tillegg av forsinkelsesrente fra 25 september 2017Ankemotparten bestrider at det er grunnlag for å nedsette erstatningsansvaret. Det er ikke påvist at E I er å bebreide for at selskapet ble ilagt tilleggsskatt. Heller ikke B DO A S, som forretningsfører, fikk oppfordring om å undersøke ytterligere. Videre er det ikke relevant hvilke vurderinger som ble gjort av E I ved etableringen i 2008, eller hvilke vurderinger som ble lagt til grunn i skattemeldinger før 2015 Det er heller ikke relevant å vise til skattyters opplysningsplikt etter ligningsloven. Det er nettopp advokaten klienten kontaktet for å få profesjonell bistand med skattemeldingen, og advokaten visste at notatet skulle benyttes som vedlegg til denne. Under enhver omstendighet er det ikke grunnlag for å nedsette erstatningsansvaret med mer enn en begrenset andel, for eksempel 25 prosent. Det er lagt ned slik påstand: I hovedanken: Anken forkastes I den avledede anken: B DO Advokater A S dømmes til å betale erstatning til Skandinaviska Enskilda Banken A B (Publ) Oslofilialen N UF med kr 2 381 250, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd, første punktum, fra 25 september 2017 til betaling skjer. I begge tilfeller: B DO Advokater A S dømmes til å betale Skandinaviska Enskilda Banken A B (Publ) Oslofilialen N UFs sakskostnader for Oslo tingrett og Borgarting lagmannsrett. Lagmannsretten ser slik på saken: Lagmannsretten har kommet til et annet resultat enn tingretten. Lagmannsrettens konklusjon er at det ikke foreligger ansvarsgrunnlag, slik at B DO Advokater må frifinnes. Rettslige utgangspunkter Det aktuelle ansvarsgrunnlaget er det ulovfestede profesjonsansvaret for advokater. Ansvaret for selskapet B DO Advokater, for det tilfelle at en advokat eller advokatfullmektig i selskapet har opptrådt uaktsomt, følger av arbeidsgiveransvaret i skadeserstatningsloven 2 1, se Rt 2015 475 Det er ikke bestridt at B DO Advokater er rett ansvarssubjekt dersom det foreligger ansvarsgrunnlag. I henhold til rettspraksis gjelder det en streng aktsomhetsnorm for advokater og andre profesjonsutøvere. I Rt 1995 1350 uttales det på side 1356: Det gjelder i utgangspunktet et strengt, ulovfestet uaktsomhetsansvar for profesjonsutøvere. Likevel er det et visst spillerom før atferd som kan kritiseres, må anses som erstatningsbetingende uaktsomhet. Aktsomhetsvurderingen må ta utgangspunkt i hvilket oppdrag advokaten har påtatt seg, jamfør Rt 2000 679 på side 684 Det er naturlig å se hen til oppdragsavtalen dersom dette foreligger, og øvrige bevis som kan belyse oppdragets omfang og karakter. Domstolloven 224 fastsetter overordnede krav til advokaters yrkesutøvelse. Her fremgår det at advokatvirksomhet skal utøves i samsvar med god advokatskikk, og at dette blant annet innebærer at advokatvirksomhet skal utføres grundig, samvittighetsfullt, og i overensstemmelse med hva berettigede hensyn til klientens tarv tilsier, jamfør også Regler for god advokatskikk, inntatt i advokatforskriften kapittel 12, punkt 312 første ledd første punktum. Det sentrale blir om advokaten har misligholdt kravene klienten med rimelighet kan stille til oppdragsutførelsen. Når det skal oppstilles en norm for hva klienten kan forvente, må denne bero på hvilke krav som følger av lover og regler og hva som er ansett som vanlig god praksis. Som ankemotparten anfører, må det stilles strengere krav til en advokat som markedsfører seg som spesialist på det aktuelle rettsområdet, se L B 2019 85292 Videre må det legges vekt på klientens kunnskap og kompetanse, se Rt 2003 400 avsnitt 39Ved rettslig rådgivning er en sentral oppgave å finne frem til det relevante faktum og eventuell bevismessig usikkerhet knyttet til dette. Advokaten må foreta de skritt som er nødvendige for å skape oversikt over saken og for å avklare klientens rettsstilling, se L B 2006 73847 og Wågheim, Advokaters erstatningsansvar, 2009, side 149 Hvilket arbeid advokaten må forventes å gjøres som ledd i å klarlegge de faktiske forhold, vil måtte bero på omstendighetene i den enkelte sak. Mens det i noen tilfeller vil være tilstrekkelig å få opplysninger muntlig fra klienten, vil advokaten i andre situasjoner måtte innhente dokumentasjon for å kunne gi et forsvarlig råd. Dersom en opplysning fra klienten fremstår som usikker eller er av sentral betydning for klientens rettsstilling, kan det tenkes at advokaten må kontrollere riktigheten av en opplysning klienten har gitt advokaten, se Wågheim (op. cit. ) side 155Dersom advokaten gir et råd uten at faktum er kontrollert, bør det tas forbehold om at rådgivningen kan være avhengig av andre faktiske omstendigheter som advokaten ikke har undersøkt, se Wågheim (op. cit. ) side 149 Lagmannsretten legger imidlertid til grunn at et slikt forbehold ikke i ethvert tilfelle vil kunne frita advokaten for ansvar. Etter omstendighetene vil advokaten kunne ha en særlig oppfordring til å foreta ytterligere undersøkelser for å ivareta klienten. Det vil da kunne være uaktsomt av advokaten i stedet å nøye seg med å legge til grunn et usikkert faktumalternativ med forbehold om at dette er riktig. Etter denne redegjørelsen for de rettslige utgangspunktene, går lagmannsretten over til å se på denne konkrete saken. I det følgende vil det først bli redegjort kort for advokatoppdraget B DO Advokater påtok seg, og deretter for det nærmere faktum knyttet til oppdragsutførelsen. Så vil lagmannsretten foreta den konkrete vurderingen av om arbeidet utført av B DO Advokater var ansvarsbetingende uaktsomt. Advokatoppdraget B DO Advokater påtok seg Advokatoppdraget gikk ut på at B DO Advokater skulle foreta en skattemessig vurdering av kapitalinntekter fra Fondet til E I. I e post 6 april 2016 bekreftet B DO Advokater v advokatfullmektig C at de ville utarbeide et notat om problemstillingen. Notatet ble oversendt til E I v A 7 april 2016 Notatet skulle også danne grunnlag for et vedlegg til E Is skattemelding. Som lagmannsretten kommer tilbake til nedenfor, er det på det rene at advokatfullmektig C bistod E I også i slutten av april 2016, i forbindelse med at notatet, i en noe revidert versjon, skulle benyttes som vedlegg til skattemeldingen. Som ankemotparten har påpekt, utarbeidet B DO Advokater ikke noen skriftlig oppdragsbekreftelse. Advokatforeningen har pålagt sine medlemmer å benytte skriftlig oppdragsbekreftelse, men det gjelder ikke noe krav om dette etter domstolloven eller advokatforskriften. Manglende skriftlig oppdragsbekreftelse vil kunne få betydning som et moment ved tvil om oppdragets omfang, men lagmannsretten kan ikke se at dette er en aktuell problemstilling her. Nærmere om utførelsen av advokatoppdraget EIs forretningsfører, A, tok først opp spørsmålet om bruk av fritaksmetoden ved utdeling fra Fondet med B DO Advokater sommeren 2015 Advokatfullmektig C skrev i en e post til A 11 juni 2015 følgende: Dette med utdeling er noe mer usikkert ift fritaksmetoden, jeg tror det må analyseres grundigere om det er aktuelt med utdeling fra E QT til Europa Infrastruktur A S. Under arbeidet med skattemeldingen for 2015 kom temaet opp på ny. Inntektene fra fondet for skatteåret 2015 hadde vært betydelig større enn de foregående årene. Som redegjort for over, avtalte A og C at C skulle utarbeide et notat om problemstillingen. I e post 7 april 2016 stilte C følgende spørsmål: Har du oversikt overs strukturen mellom E QT Infrastructure Fund, Guernsey og underliggende investeringer? I e post samme dag klokka 1120 svarte A: Viser til info i årsrapport. I tillegg kan du se på denne linken: http: www. egt. se lnvestment Strategies Funds Active Funds E QT lnfrastructure I Jeg har ikke oversikt utover det. Det opplyses om E QT fondet sin eierandel ved investering og den ligger på 70 100. Ref. notat fra 2014Advokatfullmektig C svarte som følger klokka 1139 samme dag: Ok, da legger jeg inn en forutsetning at de eier direkte, og ikke gjennom underselskaper fond. Deretter svarte A klokka 1214: Hei, Jeg er ikke kjent med noe annet. Den samme dagen, 7 april 2016, ferdigstilte advokatfullmektig C et utkast til notat som ble sendt til hans prinsipal, advokat B, med A som kopimottaker. Advokat B bekreftet dagen etter at han ikke har korrigert men gjennomgått notatet. B skrev videre at Har du spørsmål regner jeg med du tar kontakt. Notatet er n og en halv side langt. Det er først en kort innledning der det fremgår at notatet inneholder en skattemessig vurdering av kapitalinntekt fra venture fondet E QT Infrastructure Fund L P, Guernsey (heretter E QT) til den norske aksjonæren Europa Infrastruktur A S. Videre fremgår følgende under overskriften Beskrivelse av faktum: E QT har i løpet av 2015 realisert aksjer som har utløst gevinst for fondet på over N OKm 50 Vi forstår at samtlige aksjer er eiet med mer enn 10 og over 2 år, og at det er et direkte eierskap i aksjene som er realisert, det vil si at det ikke ligger holdingselskaper mellom aksjeinvesteringene og E QT. Vi forstår det slik at E QT er et deltakerlignet selskap (kommandittselskap) hvor beskatningen skjer hos aksjonærene. Vi forstår videre at både realisasjon av aksjene og utbyttet fra E QT har funnet sted i 2015Notatet inneholder deretter en vurderingsdel der det drøftes om fritaksmetoden kommer til anvendelse: Etter fritaksmetoden kommer gevinst ved salg av aksjer i selskaper som er hjemmehørende innenfor E U E ØS (og i normalskatteland utenfor E U E ØS hvis eiet med mer enn 10 over 2 år) ikke til beskatning. (... ) Da vi forstår at samtlige av de solgte aksjene er i aksjeselskaper direkte eiet av E QT med over 10 over 2 år, legger vi til grunn at dette kravet er oppfylt for E QT. Dette innebærer at gevinsten ikke skal inngå i selskapets alminnelige inntekt. For at gevinsten skal deles ut til E I må det foretas en utdeling fra E QT. Spørsmålet er da om også utdelingen av gevinsten omfattes av fritaksmetoden. Det følger av skatteloven 2 38, 6 ledd bokstav a at det skattepliktige beløp ved utdeling fra deltakerlignet selskap til norsk aksjeselskap utgjør 3 av utdelingen redusert med skatt på andel av overskudd hos deltaker. Deretter, under overskriften Konklusjon, fremgår følgende: Gevinst ved salg av aksjer innenfor fritaksmetoden i det deltakerliknede selskapet fritas for beskatning, mens 3 av utdeling fra det deltakerliknede selskapet til E I beskattes med 27. Konklusjonen er avgitt på bakgrunn av vår forståelse av de faktiske forhold. Dersom faktum er annerledes vil det kunne endre vår konklusjon, og vi ber derfor om tilbakemelding om vi har lagt til grunn feil forståelse av faktum. Konklusjonen er begrenset til det beskrevne tilfellet og vi anbefaler at det foretas en vurdering i hvert enkelt tilfelle. Endelig inneholder notatet et eget punkt om Forbehold. Her er det tatt forbehold knyttet til organiseringen av det deltakerlignede selskapet. Forbeholdet har ikke direkte betydning for problemstillingen i denne saken. Etter bevisførselen legger lagmannsretten til grunn at det etter notatet og den refererte korrespondansen 7 og 8 april 2016 ikke var kontakt mellom B DO Advokater og A før A vel to uker senere nærmet seg slutten på sitt arbeid med E Is skattemelding for 2015 Partene er enige om at det var telefonkontakt mellom A og advokatfullmektig C i denne forbindelse, og at et tema i denne kontakten var at notatet skulle benyttes som vedlegg til skattemeldingen. A oversendte notatet på e post til styreleder og enestyre i E I E og til E Is revisor D 26 april 2016 Notatet ble oversendt i samme versjon som A mottok det fra C 7 april, sammen med årsregnskap og ligningspapirer. Som redegjort for over, ble notatet lagt ved E Is skattemelding i en noe endret versjon. Endringene bestod i at forbeholdene knyttet til faktum ble tatt ut. Under overskriften konklusjon ble hele setningen som begynner med Dersom faktum er annerledes... tatt ut. For øvrig ble dette avsnittet stående uendret. Videre ble hele det siste punktet med overskrift Forbehold fjernet. Ellers var notatet uendret. Partene er uenige om hvorvidt endringene i notatet ble foretatt av A eller C. Advokat B har forklart at han har undersøkt grundig i B DO Advokaters dokumentbehandlingssystem, og at han ikke har funnet at det ble laget noen ny versjon av notatet. Lagmannsretten finner det likevel mest sannsynlig at det var advokatfullmektig C som endret notatet, og legger dette til grunn. Lagmannsretten viser til at det har formodningen mot seg at A ville gjøre endringer i et notat utferdiget av B DO Advokater, på deres brevpapir. Videre foreligger det ikke nærtidig dokumentasjon som underbygger ankende parts anførsel om at A foretok endringen. Verken C eller A er ført som vitner. B DO Advokater var ikke involvert i innleveringen av skattemeldingen. Det var A som utarbeidet den, og F og E signerte. Som redegjort for innledningsvis i dommen, oppdaget skatteetaten i ettertid at opplysningen i notatet om at det ikke lå holdingselskaper mellom aksjeinvesteringene og Fondet var feil. Dette medførte betydelig økt skatt samt tilleggskatt. Hvorvidt B DO Advokater har opptrådt ansvarsbetingende uaktsomt Ved vurderingen av om B DO Advokater har opptrådt ansvarsbetingende uaktsomt, vil lagmannsretten først peke på noen utgangspunkter. Aktsomhetsvurderingen må som nevnt ta utgangspunkt i hvilket oppdrag advokaten har påtatt seg. Dette beror på avtalen som er inngått med klienten i forbindelse med oppdragsbekreftelsen. Som redegjort for tidligere, gikk B DO Advokaters oppdrag ut på å foreta en skatterettslig vurdering av om fritaksmetoden kom til anvendelse for inntekter fra Fondet. Det skulle utarbeides et notat om dette til klienten. I tillegg skulle det noe senere foretas nødvendige justeringer i notatet slik at dette skulle kunne benyttes som vedlegg til E Is skattemelding. Som lagmannsretten allerede har vært inne på, er det en sentral oppgave for advokater å finne frem til det relevante faktum og eventuell bevismessig usikkerhet knyttet til dette. Som ledd i det skatterettslige rådgivningsoppdraget B DO Advokater påtok seg, innebærer dette at advokaten måtte identifisere og bidra til at klienten i nødvendig grad fikk klarlagt faktiske forhold av betydning for E Is skatteposisjon knyttet til inntekter fra Fondet. Det må legges til grunn at E I henvendte seg til B DO Advokater for å få spesialisert, skatterettslig bistand. B DO Advokater markedsfører seg som spesialister i blant annet skatterett, og de opererer med timepriser som gjenspeiler dette. Advokat B har også forklart at skatterett er et av hans sentrale arbeidsområder. Advokat B må identifiseres med advokatfullmektig C, og det har ingen betydning for hvilke krav klienten kan stille til ytelsen at arbeidet ble gjort av en advokatfullmektig. Lagmannsretten finner det klart at E I hadde en berettiget forventning om å få kvalifisert skatterettslig bistand. Lagmannsretten finner videre grunn til å knytte noen bemerkninger til B DO A S, der forretningsfører A var ansatt, og dette selskapets rolle. B DO A S og B DO Advokater har etter det opplyste tilhold i samme bygning, og de har et forretningsmessig samarbeid. Det er imidlertid tale om to separate rettssubjekter. Det er ikke inngått noen felles oppdragsavtale mellom E I og disse selskapene. Derimot er det fremlagt en oppdragsavtale ( Forretningsføreravtale ) mellom B DO A S og E I, der det uttrykkelig fremgår at B DO A S overfor tredjemenn opptrer som E Is agent. Det er følgelig ikke grunnlag for rettslig identifikasjon mellom B DO Advokater og B DO A S overfor E I. På den annen side er lagmannsretten enig med ankende part i at det er grunnlag for å identifisere E I med B DO A S overfor B DO Advokater. B DO A S v A var E Is forretningsfører, og det er ikke bestridt at A hadde fullmakt fra E I til å engasjere B DO Advokater til advokatoppdraget denne saken gjelder. Det er etter lagmannsrettens syn ikke tvilsomt at fullmakten må forstås slik at A også opptrådte på E Is vegne i den nærmere korrespondansen mellom advokat og klient om blant annet sakens faktum. Det vises i denne forbindelse til e post fra A til G i S EB med kopi til E Is enestyre E 7 april 2016, der det fremgår at Vi avventer en skattevurdering av gevinsten i E I før vi kan styrebehandle regnskapet. Revisor F bistod E I med rådgivning, og E I må overfor B DO Advokater identifiseres også med ham. Når lagmannsretten med disse utgangspunktene går inn i den konkrete vurderingen av advokatbistanden, er det først grunn til å bemerke at det ikke er holdepunkter for annet enn at B DO Advokater hadde en korrekt forståelse av de rettslige problemstillingene. Det må legges til grunn at advokatfullmektig C hadde en riktig oppfatning av hvilke vilkår som måtte være oppfylt for at E I skulle ha rett til å benytte seg av fritaksordningen ved uttak fra Fondet. Herunder var B og C klar over at det kunne være avgjørende om det fantes holdingselskaper mellom Fondets investeringer og Fondet. Dersom det fantes slike holdingsselskaper, og disse selskapene var hjemmehørende i lavskatteland utenfor E ØS som Guernsey ville dette medføre at fritaksmetoden likevel ikke kom til anvendelse. Etter lagmannsrettens syn er forutsetningen om at det ikke ligger holdingselskaper mellom Fondet og investeringene, og denne forutsetningens betydning for det skattemessige rådet, identifisert på en tydelig måte i notatet. Notatets faktumbeskrivelse er kort, og denne faktiske forutsetningen er tydelig angitt. For en profesjonell mottaker av advokattjenester som E I og A fremgår det klart av notatet at konklusjonen om at fritaksmetoden kommer til anvendelse, kan bli en annen dersom forutsetningen ikke skulle stemme. Lagmannsretten viser til formuleringen Dersom faktum er annerledes vil det kunne endre vår konklusjon, og vi ber derfor om tilbakemelding om vi har lagt til grunn feil forståelse av faktum, under punktet Konklusjon. Det er på det rene at advokatfullmektig C forsøkte å klarlegge det aktuelle faktum, men uten å lykkes. I mailutvekslingen mellom A og C i juni 2015, gjengitt ovenfor, påpekte C at det var behov for en analyse av om fritaksmetoden kom til anvendelse. I e post 7 april 2016 stilte C uttrykkelig spørsmål til A om hun hadde oversikt over strukturen mellom Fondet og de underliggende investeringene. A svarte ved å vise til årsrapporten og fondets nettside, og bemerket samtidig at hun ikke hadde oversikt utover dette. Det er ikke påvist noe i årsrapporten eller den aktuelle nettsiden som var egnet til å gi svar på Cs spørsmål. Som ankemotparten har påpekt, var dermed realiteten i tilbakemeldingen fra A at hun ikke visste svaret. Slik lagmannsretten ser det, blir det sentrale spørsmålet for aktsomhetsvurderingen om det var forsvarlig å legge til grunn forutsetningen om at investeringene var foretatt direkte og ta forbehold om dette i notatet, eller om advokaten burde ha foretatt ytterligere undersøkelser. Dette må bero på en samlet vurdering av advokat Kleiven og advokatfullmektig Cs handlemåte. Lagmannsretten legger til grunn at advokat B og advokatfullmektig C selv vurderte det som forsvarlig å innta det aktuelle forbeholdet. Advokat B har forklart at han og advokatfullmektig C hadde interne diskusjoner før C utarbeidet notatet og at premissen om at investeringene var foretatt direkte, da var et tema. B var kjent med at det forekommer at det benyttes slike mellomliggende selskaper som det her er tale om. B var med andre ord klar over at dette var et relevant faktisk forhold å få klarlagt. B har videre forklart at han var kjent med As dialog med C og at B selv hadde gjennomgått årsrapporten A henviste til. B var også kjent med at selskapet, forretningsfører og revisor over flere år hadde basert seg på at fritaksmodellen kom til anvendelse. Det ble etter omstendighetene tatt det forbehold som fremgår av notatet. Lagmannsretten legger til grunn den faktiske redegjørelsen B her har gitt. Det må legges til grunn at verken B eller C foretok seg noe mer etter at notatet var sendt 7 april 2016, for å undersøke faktum. Ankemotparten har, i likhet med tingretten, pekt på aktuelle handlingsalternativer advokaten kunne ha valgt. Det er anført at advokaten i notatet kunne ha presentert ulike konklusjoner avhengig av faktum. Lagmannsretten er imidlertid enig med ankende part i at dette i praksis er gjort i notatet. Som påpekt ovenfor, fremgår det tilstrekkelig klart at konklusjonen kunne bli en annen dersom faktum på dette punktet var annerledes. Et annet handlingsalternativ ankemotparten har vist til, er at advokaten kunne ha lagt til grunn den mest forsiktige forståelsen og sagt at fritaksmodellen sannsynligvis ikke kan benyttes. Slik lagmannsretten ser det, fremstår imidlertid dette som mindre nærliggende. B DO Advokater hadde ingen konkret informasjon som tydet på at det fantes holdingselskaper mellom Fondet og investeringene. Da er det mer nærliggende å løse dette slik B DO Advokater gjorde, ved å legge inn motsatt forutsetning. Et moment i denne sammenheng er også at en slik fremgangsmåte ville kunne føre til at klienten kunne komme i skade for å legge dette alternativ til grunn om det var feil, og således lide rettstap. Ankemotparten har videre pekt på at B DO Advokater kunne ha gjort ytterligere undersøkelser. Lagmannsretten er enig i at dette var et aktuelt handlingsalternativ. Advokaten kunne ha undersøkt faktum selv, eventuelt etter først å ha spurt klienten om samtykke, for eksempel ved å ta kontakt med Fondet direkte. Alternativt kunne advokaten ha sagt uttrykkelig fra om at E I måtte undersøke faktum nærmere, ettersom forholdet fremstod som uavklart. Når lagmannsretten skal vurdere B og Cs valg av handlingsalternativ opp mot aktsomhetsnormen, er det som redegjort for ovenfor et grunnleggende utgangspunkt at advokaten skal gjøre et så grundig arbeid som hensynet til klientens tarv tilsier. Etter omstendighetene vil det ikke alltid være tilstrekkelig å legge inn en premiss om faktum i kombinasjon med et forbehold; advokaten kan være forpliktet til å kontrollere hva som er riktig faktum. Særlig gjelder dette dersom en opplysning fra klienten fremstår som usikker eller er av sentral betydning for klientens rettsstilling. I dette tilfellet er begge momentene til stede: Faktum fra klienten, jamfør svarene fra A på Cs spørsmål, fremstod som usikkert og kunne dessuten ha avgjørende betydning for klientens skatteposisjon. B og C visste at E I skulle benytte notatet til skattemeldingen, og dersom faktum skulle vise seg å være feil på et avgjørende punkt, kunne dette med høy grad av sannsynlighet medføre ileggelse av tilleggsskatt. Slik lagmannsretten ser det, valgte advokatfullmektig C en naturlig fremgangsmåte da han spurte klienten v A. Klienten er en profesjonell investor, og opplysningen gjaldt strukturelle forhold knyttet til klientens eiendeler. Det var etter lagmannsrettens syn en nærliggende løsning å søke å avklare faktum ved å spørre klienten. På den annen side mener lagmannsretten at advokaten kunne ha vært mer proaktiv ved å gjøre ytterligere undersøkelser, når det viste seg at klientens representant, A, ikke visste svaret. Som ankemotparten har påpekt, fikk Advokatfirmaet Harboe Co, som ble engasjert av S EB høsten 2016, etter en e posthenvendelse til Fondet avklart at de aktuelle investeringene ble eiet av Fondet gjennom holdingselskaper. Selv om disse undersøkelsene er gjort i ettertid, bør det ha fremstått som et mulig og ikke fjerntliggende handlingsalternativ for B DO Advokater våren 2016 å sende en tilsvarende henvendelse. Hvor enkelt det rent faktisk var for Harboe Co å fremskaffe faktum, og hvordan dette må ha fremstått for B DO Advokater på tidspunktet, er imidlertid noe uklart. Dersom det på tidspunktet var enkelt for B DO Advokater å fremskaffe informasjonen, kan det også stilles spørsmål om hvorfor ikke klienten ved A ga informasjon om hvordan dette kunne gjøres. Ved vurderingen av om det var uaktsomt av advokaten ikke å gjøre ytterligere undersøkelser, har det etter lagmannsrettens syn vesentlig betydning at advokaten forholdt seg til en klient som var en profesjonell investor, og som var representert ved en profesjonell forretningsfører. Lagmannsretten mener at advokatfullmektig C overfor A ga uttrykk for at spørsmålet om det foreligger selskaper mellom Fondet og investeringene, var av sentral betydning for den skatterettslige problemstillingen. Som påpekt tidligere, må budskapet i notatet på dette punktet anses som klart for en profesjonell mottaker som E I v A. Også Cs uttrykkelige spørsmål om temaet på e post før notatet ble oversendt, viste for A at dette var et viktig tema. C ga A tilbakemelding på e post 7 april 2016 om at han i notatet legger inn en forutsetning om at de eier direkte, og ikke gjennom underselskaper fond. Lagmannsretten er enig med ankende part i at advokaten kunne ha en berettiget forventning om at notatet ville bli forelagt E I som oppdragsgiver, og om at E I ville gjøre anskrik dersom de faktiske forutsetningene i notatet var feil. Lagmannsretten viser også til at styreleder i E I E og revisor F mottok notatet på e post til 26 april 2016 I e posten står det: Vedlagt følger årsregnskap og likningspapirer med spesifikasjoner. Dokument for skattevurdering av fondet følger vedlagt. Dokumentet vedlegges likningspapirene. Bør dokumentet for skattemessig vurdering også sendes ut til aksjonærene sammen med årsregnskapet? Hvis D bekrefter at alt er ok kan vi legge ut papirene i Altinn. Lagmannsretten mener at oversendelsen må forstås som en oppfordring til E og F om å lese notatet, dersom de ikke hadde lest det tidligere. E har under ankeforhandlingen forklart at han ikke kan huske hvorvidt han leste notatet, men han kunne bekrefte at han mottok det på e post. Revisor F har ikke avgitt forklaring, men det er fremlagt en e post fra revisor D til A av 17 oktober 2016 der det fremstår som at F var overrasket over at det fantes holdingselskaper mellom Fondet og investeringene. Slik lagmannsretten ser det, burde E, og særlig revisor F, ha lest notatet og ha reagert på forbeholdet om faktum. Revisor skulle kvalitetssikre regnskapet og skattemeldingen, og notatet fra B DO Advokater fremstår som et sentralt dokument i E Is skattemelding for 2015 Advokatfullmektig C måtte kunne legge til grunn at revisor som ledd i sitt arbeid, om han ikke hadde gjort det tidligere, ville lese gjennom notatet. Ved den samlede vurderingen av om det foreligger ansvarsbetingende uaktsomhet, må det også vurderes om B DO Advokater burde ha handlet annerledes da de bisto E I med å utarbeide vedlegget til skattemeldingen for 2015 Lagmannsretten forstår ankemotparten slik at det anføres at det var uforsvarlig av C å ta ut forbeholdet av notatet før dette ble lagt ved E Is skattemelding. Lagmannsretten er enig i at det må legges til grunn at det var C som foretok de aktuelle endringene i notatet, se ovenfor. Det er ikke holdepunkter for at C på dette tidspunktet hadde gjort ytterligere undersøkelser om faktum eller at han var sikrere enn tidligere på at han la riktig faktum til grunn. Lagmannsretten er likevel ikke enig med ankemotparten i at det var uforsvarlig å ta ut de aktuelle formuleringene i notatet. Notatet skulle nå benyttes til et annet formål enn tidligere. Forbeholdet var rettet til klienten, og klienten hadde allerede blitt oppfordret til å gi tilbakemelding dersom faktum var feil. Når klienten ikke hadde gitt slik tilbakemelding, og notatet skulle benyttes som vedlegg til skattemeldingen, var det naturlig å ta ut forbeholdet. Sammenfatningsvis bemerker lagmannsretten at det ved den samlede vurderingen av om aktsomhetsnormen er overtrådt, er momenter som trekker i begge retninger. Advokaten kunne ha valgt å foreta ytterligere undersøkelser i stedet for å legge til grunn et usikkert faktum med forbehold om at dette var riktig. Den store økonomiske betydningen den usikre forutsetningen hadde for klienten, taler for at dette ville ha vært en bedre måte å gjennomføre advokatoppdraget på. Som redegjort for innledningsvis, er det imidlertid et visst spillerom før atferd som kan kritiseres er å anse som erstatningsbetingende uaktsom, jamfør Rt 1995 1350 på side 1356Det som blir avgjørende for lagmannsretten, er at advokaten i notatet av 7 april 2016 gjorde det tydelig for klienten, som var en profesjonell investor bistått av en profesjonell rådgiver, både at det ble tatt et forbehold om faktum og den mulige konsekvensen dersom faktum var annerledes. Regnskapsfører A, som E I må identifiseres med, burde på dette tidspunktet ha gjort anskrik dersom forutsetningen eller forbeholdet ikke kunne aksepteres. For lagmannsrettens samlede vurdering har det også betydning at notatet også ble videresendt til E Is styreleder og revisor, uten at disse foretok seg noe overfor advokaten. Styreleder, og særlig revisor, hadde en klar oppfordring til å lese notatet og til eventuelt å reagere på forbeholdet om faktum. Etter lagmannsrettens syn er det ikke noe ytterligere å bemerke til hvordan advokatfullmektig C utførte den siste delen av advokatoppdraget på, da notatet ble revidert og vedlagt skattemeldingen. Det som medførte tilleggsskatt, var at det ble gitt uriktige opplysninger om eierforholdene som ga utbyttene. Som nevnt over, måtte imidlertid C kunne legge til grunn at notatet med forutsetninger var lest, og at disse forutsetningene var riktige når det ikke ble gitt tilbakemelding om noe annet fra klienten. Lagmannsrettens konklusjon er at advokat B og advokatfullmektig C, etter en samlet vurdering, ikke har handlet ansvarsbetingende uaktsomt. Etter dette foreligger ikke ansvarsgrunnlag, og B DO Advokater blir å frifinne. Sakskostnader Anken har ført frem, og S EB har ikke fått medhold i sin avledede anke. B DO Advokater har dermed vunnet saken og har krav på å få erstattet sine sakskostnader, jamfør tvisteloven 20 2 første ledd. Lagmannsretten mener at det ikke er grunnlag for å anvende unntaksregelen i 20 2 tredje ledd. Saken har riktignok budt på en viss tvil, og S EB var ikke uten rimelig grunn til å få saken prøvet, jamfør 20 2 tredje ledd bokstav a. På den annen side foreligger det ikke andre momenter som taler for at unntaksregelen kommer til anvendelse. Det er dokumentert at S EB har ønsket forliksforhandlinger, men det er ikke fremlagt noe forlikstilbud fra S EB. Samlet finner lagmannsretten at det ikke foreligger tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita S EB for kostnadsansvaret. Lagmannsretten legger sitt resultat til grunn ved avgjørelsen av krav om sakskostnader for tingretten, jamfør tvisteloven 20 9 annet ledd. Heller ikke for disse sakskostnadene foreligger det etter lagmannsrettens syn tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita ankemotpartene helt eller delvis fra erstatningsplikt, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Det vises til drøftelsen ovenfor. Advokat Svartebekk har fremlagt sakskostnadsoppgave for tingretten og lagmannsretten. Oppgaven for tingretten er på totalt 199 200 kroner i salær for 83 timers arbeid, med tillegg av 750 kroner i reise og oppholdsutgifter for prosessfullmektigen. Samlet blir dette 199 950 kroner. Oppgaven for lagmannsretten er på 197 600 kroner i salær for 76 timers arbeid, med tillegg av 750 kroner i reise og oppholdsutgifter for prosessfullmektigen. Samlet blir det 198 350 kroner. I kostnadsoppgavene er det ikke tillagt merverdiavgift. Under ankeforhandlingen har imidlertid B DO Advokater gjort gjeldende at det skal legges til merverdiavgift både for tingretten og lagmannsretten. S EB har bestridt at det er grunnlag for dette. Lagmannsretten finner det klart at det ikke kan legges til en ny post til sakskostnadsoppgaven for tingretten når saken står for lagmannsretten. Kravet om tillegg for merverdiavgift for tingretten kan dermed allerede av denne grunn ikke føre frem. Spørsmålet som da gjenstår, er om det skal legges merverdiavgift til salæret for ankende parts sakskostnader for lagmannsretten. Ankende part har anført at det må tillegges merverdiavgift til kostnadskravet, selv om ankende part er merverdiavgiftspliktig. Bakgrunnen er den forståelse som er kommet til uttrykk i L B 2019 88007, og at det er advokatfirmaets forsikringsselskap som skal betale saksomkostningene. Lagmannsretten er ikke enig i dette. Ankende part driver merverdiavgiftspliktig virksomhet, og det er ikke tvilsomt at den rådgivning tvisten gjelder også er innenfor avgiftsområdet. Saken i L B 2019 88007 gjaldt spørsmålet om erstatning for utbedringskostnader Statens Vegvesen hadde foretatt etter en skade påført av et kjøretøy der eieren drev merverdiavgiftspliktig virksomhet. Statens Vegvesen hadde selv engasjert entreprenør for utbedringen, og mottok fakturaer for dette inkludert merverdiavgift. Forsikringsselskapet ønsket at fakturaene skulle stiles til eier av den skadevoldende bil, slik at denne fikk fradrag for inngående merverdiavgift. Deretter skulle forsikringsselskapet erstatte kostnadene til Statens Vegvesen eksklusive merverdiavgift. Lagmannsretten kom til at en slik ordning ikke var i samsvar med blant annet bokføringsloven, bokføringsforskriften 5 1 1 og 5 1 2, og Bestemmelser om økonomistyring i staten. Forholdet i den saken er imidlertid et annet enn i saken her. I den omtalte saken var det tale om å betale erstatning på vegne av en skadevolder til den som hadde fått utført det avgiftspliktige arbeidet, Statens Vegvesen. Hvis det skulle trekkes en parallell til sakskostnader, måtte det være at en part med fradragsrett som blir dømt til å betale motpartens kostnader, og der motparten ikke har fradragsrett, får stilet motpartens salærfakturaer direkte til seg og fradragsfører merverdiavgiften. En slik løsning ville, på samme måte som i L B 2019 88007, ikke være riktig, jamfør også Merverdiavgiftshåndboken 2021 punkt 8 147I H R 2020 1734 U uttaler Høyesteretts ankeutvalg følgende i avsnitt 15 til 17: Med hensyn til anførselen om at det ikke skulle ha vært tilkjent erstatning for merverdiavgift, viser ankeutvalget til at Tryg Forsikrings omsetning av forsikringstjenester er unntatt merverdiavgiftsplikt, jamfør merverdiavgiftsloven 3 6 bokstav a. Tryg Forsikring er dermed ikke registrert i merverdiavgiftsregisteret og har ikke krav på fradrag for påløpt merverdiavgift, jamfør merverdiavgiftsloven 8 1 Dersom Tryg Forsikring alene hadde vært saksøkt, ville dermed selskapet klart ha krav på å få dekket merverdiavgiftsbeløpet, jamfør H R 2018 2322 U. Grunnteknikk A S har derimot fradragsrett. Spørsmålet er da om et slikt tilfelle hvor entreprenøren og dets forsikringsselskap ble saksøkt samtidig står i en annen stilling. I H R 2018 2322 U avsnitt 20 ble dette spørsmålet holdt åpent. I saken her ble Tryg Forsikring saksøkt med hjemmel i direkteansvarsregelen i forsikringsavtaleloven 7 6 første ledd. Fordelingen av pådratte sakskostnader er da et internt forhold mellom forsikringsselskapet og sikrede som ikke er gjenstand for overprøving ved utmålingen av erstatning for sakskostnader. I avgjørelsen i H R 2018 2322 U, som det er vist til i ankeutvalgets kjennelse, var situasjonen at en advokats forsikringsselskap var saksøkt alene. Det ble i avsnitt 20 uttalt: Ankeutvalget kan ikke se at A IGs eksterne advokatbistand i en sak hvor kun A IG er part, er en tjeneste som er til bruk for advokat Fs avgiftspliktige virksomhet. Om dette hadde stilt seg annerledes dersom også advokat F hadde vært part i saken, er det ikke nødvendig for ankeutvalget å ta stilling til. I saken her er imidlertid ikke forsikringsselskapet part, og løsningen må da bli en annen slik lagmannsretten ser det. Advokat Svartebekk er prosessfullmektig for ankende part. Selv om ankende part er dekket gjennom advokatforsikringen, springer kostnadene som pådras ut av avtaleforholdet mellom Svartebekk og ankende part. Det er derfor riktig at faktura for arbeidet stiles til oppdragsgiver, og merverdiavgiften vil være fradragsberettiget som inngående avgift. Det endres ikke av et etterfølgende forsikringsoppgjør der ankemotparten får dekket sine utgifter. Med lagmannsrettens resultat antas det for så vidt at den situasjonen ikke oppstår, i og med at ankemotparten dømmes til å betale ankende parts netto sakskostnader. Etter dette tilkjennes sakskostnader for lagmannsretten eksklusive merverdiavgift. For øvrig har S EB ikke hatt innsigelser til salærkravenes størrelse. Lagmannsretten mener at kostnadene i henhold til advokat Svartebekks kostnadsoppgaver for tingretten og lagmannsretten har vært nødvendige og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. Sakskostnader tilkjennes i samsvar med kravene. Dommen er enstemmig. D OM SS LU TN IN G1. B DO Advokater A S frifinnes. 2. I sakskostnader for tingretten betaler Skandinaviska Enskilda Banken A B Oslofilialen N UF til B DO Advokater A S 199 950 etthundreognittinitusennihundreogfemti kroner innen 2 to uker etter forkynnelsen av denne dommen. 3. I sakskostnader for lagmannsretten betaler Skandinaviska Enskilda Banken A B Oslofilialen N UF til B DO Advokater A S 198 350 etthundreognittiåttetusentrehundreogfemti kroner innen 2 to uker etter forkynnelsen av denne dommen. Henrik Westborg Smiseth Jeg bekrefter at avgjørelsens innhold er godkjent av rettens øvrige medlemmer, jamfør midlertidig lov 26 mai 2020 nummer 47 8 andre ledd. 
Saken gjelder krav om erstatning rettet mot advokatselskap for mangelfull skatterettslig rådgivning. Sakens bakgrunn Saken har sin bakgrunn i et advokatoppdrag B DO Advokater A S (heretter B DO Advokater) utførte i 2016 for Europa Infrastruktur A S (heretter E I), som er et datterselskap av Skandinaviska Enskilda Banken A B Oslofilialen N UF (heretter S EB). Oppdraget gjaldt skatterettslig bistand. S EB etablerte E I i 2008 Formålet med selskapet E I var å investere i andeler i E QT Infrastructure Fund L P (heretter Fondet). Fondet har forretningsadresse på Guernsey. S EB engasjerte i 2014 B DO A S som forretningsfører for E I. Oppdragsansvarlig var autorisert regnskapsfører A. I forbindelse med skattemeldingen for E I for 2015 ble B DO Advokater engasjert til å foreta en skattemessig vurdering av kapitalinntekter fra Fondet til E I. Vurderingen ble gitt i form av et notat datert 7 april 2016 Notatet ble utarbeidet av advokat B ved advokatfullmektig C. B var også oppdragsansvarlig advokat. Notatet var stilet til E I v regnskapsfører A. Notatet konkluderte med at under henvisning til fritaksmetoden var gevinster ved salg av aksjer fra Fondet fritatt for beskatning, og bare tre prosent av utdeling fra fondet skulle beskattes som kapitalinntekt. I notatets beskrivelse av faktum ble det lagt til grunn at det er et direkte eierskap i aksjene som er realisert, det vil si at det ikke ligger holdingselskaper mellom aksjeinvesteringene og E QT. I ettertid har det vist seg at denne forutsetningen var uriktig. Som lagmannsretten kommer tilbake til, tok imidlertid B DO Advokater i notatet forbehold knyttet til forståelsen av faktum. Notatet ble 26 april 2016 videresendt fra A til E Is enestyre E og E Is revisor F. I skattemeldingen for 2015 oppførte E I 45 561 059 kroner i utbytte fra Fondet. I tråd med oppfatningen om at kun tre prosent av fondet skulle beskattes som kapitalinntekt, ble 44 097 227 kroner av utbyttet ført til fradrag. Som vedlegg til skattemeldingen fulgte en noe endret versjon av B DO Advokaters notat av 7 april 2016På sensommeren i 2016 avholdt skatteetaten bokettersyn hos E I. Det ble avdekket at investeringene i Fondet var foretatt via aksjeselskaper hjemmehørende på Guernsey, og ikke ved direkte investeringer fra Fondet. Dette var i strid med hva som var opplyst i E Is skattemelding for både 2015 og de foregående tre årene. Ettersom Guernsey er å anse som et lavskatteland utenfor E ØS, fulgte det av skatteloven 2 38 tredje ledd bokstav a at fritaksmetoden ikke kom til anvendelse. Dermed var inntektene fra Fondet likevel skattepliktige. I vedtak 30 november 2016 kom skattekontoret på denne bakgrunn til at E Is alminnelige inntekt for årene 2012 til 2015 skulle økes med til sammen 54 677 528 kroner, hvorav 44 097 227 kroner gjaldt skatteåret 2015 Videre ble E I ilagt tilleggsskatt med 30 prosent. E I påklaget ileggelsen av tilleggsskatt. I Skatteklagenemndas vedtak 20 april 2018 ble ileggelsen opprettholdt, men tilleggsskattesatsen ble redusert fra 30 til 20 prosent. Som følge av vedtakene måtte det innbetales både ytterligere ordinær skatt og tilleggsskatt. Skattekravet ble betalt av investorene i E I, uten at det ble reist krav mot E Is rådgivere. Tilleggsskatten var det imidlertid S EB som dekket, og de erstatningskrav E I måtte ha mot sine rådgivere, ble overdratt til S EB. S EB rettet erstatningskrav mot E Is revisor for den ilagte tilleggsskatten for hele perioden fra 2012 til 2015 I forliksavtale 15 oktober 2018 aksepterte E Is revisor å betale 300 000 kroner. I avtalen ble det presisert at oppgjøret gjaldt den ilagte tilleggsskatten for 2012 og 2013, men at S EB samtidig frafalt forfølgning av krav for årene 2014 og 2015 S EB rettet også erstatningskrav mot forretningsfører B DO A S, men dette kravet er etter det opplyste ikke fulgt opp ytterligere. Videre rettet S EB erstatningskrav mot B DO Advokater for den ilagte tilleggsskatten for 2015, på 2 381 250 kroner. S EB sendte påkrav til B DO Advokater 25 august 2017 S EB v advokat Ristvedt sendte søksmålsvarsel 19 oktober 2018Ved stevning 2 april 2019 tok S EB ut søksmål mot B DO Advokater ved Oslo tingrett. Oslo tingrett avsa dom 11 februar 2020 Tingretten fant at det forelå ansvarsgrunnlag, men erstatningen ble satt ned med 50 prosent under henvisning til skadelidtes medvirkning, jamfør skadeserstatningsloven 5 1 Dommen har slik domsslutning: 1. B DO Advokater A S dømmes til å betale erstatning til Skandinaviska Enskilda Banken A B (publ) Oslofilialen N UF med 1 190 625 enmilionetthundreognittitusensekshundreogtjuefem kroner med tillegg av forsinkelsesrente fra 25 september 2017 til betaling skjer. I sakskostnader betaler B DO Advokater A S 309 376 trehundre og nitusen og sekshundre og tjuefem kroner til Skandinaviska Enskilda Banken A B (publ) Oslofilialen N UFs. Oppfyllingsfristen er 2 to uker. B DO Advokater har anket dommen til Borgarting lagmannsrett. S EB har inngitt avledet anke. Ankeforhandling er holdt 14 og 15 september 2021 i Borgarting lagmannsretts hus. Partene møtte sammen med sine prosessfullmektiger og avga forklaring. Det ble avhørt ett vitne. Om bevisføringen for øvrig vises det til rettsboken. Den ankende part, B DO Advokater A S, har i hovedtrekk anført: B DO advokater har ikke opptrådt erstatningsbetingende uaktsomt. Det er ikke omtvistet at advokatens forståelse av de skatterettslige reglene er korrekt. Det må generelt være adgang til å ta forbehold om faktum ved juridisk rådgivning. Klienten E I må i dette tilfellet identifiseres med både selskapets regnskapsfører i B DO A S og med revisor. Advokaten har i dette tilfellet tatt klart og tydelig forbehold i notatet og i den øvrige kontakten med E I og deres representanter. Det fremgår at et annet faktum ville kunne endre konklusjonen og at klienten måtte gi tilbakemelding dersom man hadde lagt til grunn et feilaktig faktum. Videre forespurte advokaten klienten om en avklaring på eierstrukturen. Ettersom man ikke fikk slik avklaring, ble notatet utarbeidet med forbehold om at det beskrevne faktum var korrekt. Det må legges vekt på at klienten er et profesjonelt investeringsselskap. I en slik situasjon må en advokat ha anledning til å utforme et rådgivningsdokument med klar angivelse om at man tar forbehold om et gitt faktum. Advokaten måtte kunne forvente at notatet som da ble utformet med forbehold ble forelagt E I som oppdragsgiver og at E I sørget for avklaring av faktum. Vedlegget til skattemeldingen hadde en noe annen utforming enn notatet av 7 april 2016 Etter bevisførselen må det legges til grunn at det var regnskapsfører A som gjorde endringene i dokumentet. Under enhver omstendighet er det ingen holdepunkter for at B DO Advokater har trukket tilbake sitt forbehold fra notatet. Det bestrides ikke at det foreligger årsakssammenheng og økonomisk tap. Heller ikke tapets størrelse og forsinkelsesrentedatoen bestrides. Subsidiært, for det tilfelle at det foreligger ansvarsgrunnlag, anføres det at erstatningen må falle bort eller nedsettes betydelig under henvisning til skadelidtes medvirkning, jamfør skadeserstatningsloven 5 1 Både E Is egne handlinger og unnlatelser, og handlinger og unnlatelser fra andre rådgivere, må få betydning. Det viktigste momentet er at ingen av mottakerne av notatet, forretningsfører, styret og revisor, kom tilbake til tross for uttrykkelige spørsmål fra advokaten og forbeholdet i notatet. Det er lagt ned slik påstand: I hovedanken: 1B DO Advokater A S frifinnes. B DO Advokater A S tilkjennes sakens omkostninger. I den avledede anken: 1Anken forkastes. B DO Advokater A S tilkjennes sakens omkostninger. Ankemotparten, Skandinaviska Enskilda Banken A B (publ) Oslofilialen N UF, har i hovedtrekk anført: B DO Advokater har opptrådt erstatningsbetingende uaktsomt når de ikke foretok sentrale og nødvendige undersøkelser for å avklare investeringsstrukturen i Fondet og ga uriktig juridisk rådgivning. Det er en sentral oppgave for advokater å sikre at opplysninger om faktum innhentes på en betryggende måte og foreta de skritt som er nødvendige for å skape oversikt over saken og avklare klientens rettsstilling. B DO Advokater driver spesialisert advokatbistand til høye timepriser, blant annet på skatterettens område. Dette tilsier at aktsomhetsnormen må være særlig streng. B DO Advokater ble spesifikt kontaktet for å gjøre en skatterettslig vurdering av gevinster og kapitalinntekter fra Fondet i forbindelse med skattemeldingen for 2015, og advokaten var godt kjent med inntektens betydelige størrelse det aktuelle skatteåret. Det var også på det rene at det klienten ønsket var et velfundert skatterettslig råd, og at tidligere antagelser ikke skulle legges til grunn. Videre var B DO Advokater klar over at vurderingen av om fritaksmetoden kom til anvendelse var avgjørende for E Is skattemelding og hadde meget stor økonomisk betydning for selskapet, samt at konsekvensen av å gi uriktige opplysninger til skattemyndighetene med stor sannsynlighet ville bli tilleggsskatt. Advokaten hadde under disse omstendigheter en sterk oppfordring om å bringe det sentrale faktum på det rene via nødvendige undersøkelser før han avga sin skatterettslige vurdering. Det er også på det rene at B DO Advokater hadde god tid til å foreta nødvendige undersøkelser. I stedet la B DO advokater egenhendig inn en sentral forutsetning om direkte investering fra Fondet etter å ha blitt gjort kjent med at klienten ikke visste om dette var riktig faktum. Advokaten hadde etter tilbakemeldingen fra klienten ingen berettiget forventning om at premissen ville bli avklart. I den foreliggende situasjonen var det advokaten som burde ha foretatt nødvendige undersøkelser av om den oppstilte premissen for konklusjonen stemte. B DO Advokater forsøkte ikke engang å undersøke, til tross for at advokaten i partsforklaringen erkjente at man måtte vite hvordan Fondet investerte. Advokatfirmaet Harboes undersøkelser i ettertid viser at dette enkelt kunne ha vært gjort ved for eksempel å kontakte fondet direkte. B DO Advokater hadde også andre handlingsalternativer, de kunne ha konkludert med alternative resultater avhengig av faktum eller de kunne ha lagt til grunn den mest forsiktige forståelsen og sagt at fritaksmodellen sannsynligvis ikke kan benyttes. Det var uaktsomt i seg selv å legge inn den uriktige forutsetningen i notatet, og dette forsterkes ved unnlatelsen av å følge opp med nødvendige undersøkelser etter å ha fått beskjed om klientens manglende kunnskap. Det er etter bevisførselen ikke sannsynliggjort at forretningsfører A på egen hånd endret notatet fra B DO Advokater før det ble lagt ved skattemeldingen, slik ankende part anfører. Det var advokatfullmektig C som foretok endringene der forbeholdet om faktum ble tatt ut. Det er ubestridt at det foreligger årsakssammenheng og økonomisk tap. Det er også ubestridt at tapet utgjør 2 381 250 med tillegg av forsinkelsesrente fra 25 september 2017Ankemotparten bestrider at det er grunnlag for å nedsette erstatningsansvaret. Det er ikke påvist at E I er å bebreide for at selskapet ble ilagt tilleggsskatt. Heller ikke B DO A S, som forretningsfører, fikk oppfordring om å undersøke ytterligere. Videre er det ikke relevant hvilke vurderinger som ble gjort av E I ved etableringen i 2008, eller hvilke vurderinger som ble lagt til grunn i skattemeldinger før 2015 Det er heller ikke relevant å vise til skattyters opplysningsplikt etter ligningsloven. Det er nettopp advokaten klienten kontaktet for å få profesjonell bistand med skattemeldingen, og advokaten visste at notatet skulle benyttes som vedlegg til denne. Under enhver omstendighet er det ikke grunnlag for å nedsette erstatningsansvaret med mer enn en begrenset andel, for eksempel 25 prosent. Det er lagt ned slik påstand: I hovedanken: Anken forkastes I den avledede anken: B DO Advokater A S dømmes til å betale erstatning til Skandinaviska Enskilda Banken A B (Publ) Oslofilialen N UF med kr 2 381 250, med tillegg av forsinkelsesrente etter forsinkelsesrenteloven 3 første ledd, første punktum, fra 25 september 2017 til betaling skjer. I begge tilfeller: B DO Advokater A S dømmes til å betale Skandinaviska Enskilda Banken A B (Publ) Oslofilialen N UFs sakskostnader for Oslo tingrett og Borgarting lagmannsrett. Lagmannsretten ser slik på saken: Lagmannsretten har kommet til et annet resultat enn tingretten. Lagmannsrettens konklusjon er at det ikke foreligger ansvarsgrunnlag, slik at B DO Advokater må frifinnes. Rettslige utgangspunkter Det aktuelle ansvarsgrunnlaget er det ulovfestede profesjonsansvaret for advokater. Ansvaret for selskapet B DO Advokater, for det tilfelle at en advokat eller advokatfullmektig i selskapet har opptrådt uaktsomt, følger av arbeidsgiveransvaret i skadeserstatningsloven 2 1, se Rt 2015 475 Det er ikke bestridt at B DO Advokater er rett ansvarssubjekt dersom det foreligger ansvarsgrunnlag. I henhold til rettspraksis gjelder det en streng aktsomhetsnorm for advokater og andre profesjonsutøvere. I Rt 1995 1350 uttales det på side 1356: Det gjelder i utgangspunktet et strengt, ulovfestet uaktsomhetsansvar for profesjonsutøvere. Likevel er det et visst spillerom før atferd som kan kritiseres, må anses som erstatningsbetingende uaktsomhet. Aktsomhetsvurderingen må ta utgangspunkt i hvilket oppdrag advokaten har påtatt seg, jamfør Rt 2000 679 på side 684 Det er naturlig å se hen til oppdragsavtalen dersom dette foreligger, og øvrige bevis som kan belyse oppdragets omfang og karakter. Domstolloven 224 fastsetter overordnede krav til advokaters yrkesutøvelse. Her fremgår det at advokatvirksomhet skal utøves i samsvar med god advokatskikk, og at dette blant annet innebærer at advokatvirksomhet skal utføres grundig, samvittighetsfullt, og i overensstemmelse med hva berettigede hensyn til klientens tarv tilsier, jamfør også Regler for god advokatskikk, inntatt i advokatforskriften kapittel 12, punkt 312 første ledd første punktum. Det sentrale blir om advokaten har misligholdt kravene klienten med rimelighet kan stille til oppdragsutførelsen. Når det skal oppstilles en norm for hva klienten kan forvente, må denne bero på hvilke krav som følger av lover og regler og hva som er ansett som vanlig god praksis. Som ankemotparten anfører, må det stilles strengere krav til en advokat som markedsfører seg som spesialist på det aktuelle rettsområdet, se L B 2019 85292 Videre må det legges vekt på klientens kunnskap og kompetanse, se Rt 2003 400 avsnitt 39Ved rettslig rådgivning er en sentral oppgave å finne frem til det relevante faktum og eventuell bevismessig usikkerhet knyttet til dette. Advokaten må foreta de skritt som er nødvendige for å skape oversikt over saken og for å avklare klientens rettsstilling, se L B 2006 73847 og Wågheim, Advokaters erstatningsansvar, 2009, side 149 Hvilket arbeid advokaten må forventes å gjøres som ledd i å klarlegge de faktiske forhold, vil måtte bero på omstendighetene i den enkelte sak. Mens det i noen tilfeller vil være tilstrekkelig å få opplysninger muntlig fra klienten, vil advokaten i andre situasjoner måtte innhente dokumentasjon for å kunne gi et forsvarlig råd. Dersom en opplysning fra klienten fremstår som usikker eller er av sentral betydning for klientens rettsstilling, kan det tenkes at advokaten må kontrollere riktigheten av en opplysning klienten har gitt advokaten, se Wågheim (op. side 155Dersom advokaten gir et råd uten at faktum er kontrollert, bør det tas forbehold om at rådgivningen kan være avhengig av andre faktiske omstendigheter som advokaten ikke har undersøkt, se Wågheim (op. side 149 Lagmannsretten legger imidlertid til grunn at et slikt forbehold ikke i ethvert tilfelle vil kunne frita advokaten for ansvar. Etter omstendighetene vil advokaten kunne ha en særlig oppfordring til å foreta ytterligere undersøkelser for å ivareta klienten. Det vil da kunne være uaktsomt av advokaten i stedet å nøye seg med å legge til grunn et usikkert faktumalternativ med forbehold om at dette er riktig. Etter denne redegjørelsen for de rettslige utgangspunktene, går lagmannsretten over til å se på denne konkrete saken. I det følgende vil det først bli redegjort kort for advokatoppdraget B DO Advokater påtok seg, og deretter for det nærmere faktum knyttet til oppdragsutførelsen. Så vil lagmannsretten foreta den konkrete vurderingen av om arbeidet utført av B DO Advokater var ansvarsbetingende uaktsomt. Advokatoppdraget B DO Advokater påtok seg Advokatoppdraget gikk ut på at B DO Advokater skulle foreta en skattemessig vurdering av kapitalinntekter fra Fondet til E I. I e post 6 april 2016 bekreftet B DO Advokater v advokatfullmektig C at de ville utarbeide et notat om problemstillingen. Notatet ble oversendt til E I v A 7 april 2016 Notatet skulle også danne grunnlag for et vedlegg til E Is skattemelding. Som lagmannsretten kommer tilbake til nedenfor, er det på det rene at advokatfullmektig C bistod E I også i slutten av april 2016, i forbindelse med at notatet, i en noe revidert versjon, skulle benyttes som vedlegg til skattemeldingen. Som ankemotparten har påpekt, utarbeidet B DO Advokater ikke noen skriftlig oppdragsbekreftelse. Advokatforeningen har pålagt sine medlemmer å benytte skriftlig oppdragsbekreftelse, men det gjelder ikke noe krav om dette etter domstolloven eller advokatforskriften. Manglende skriftlig oppdragsbekreftelse vil kunne få betydning som et moment ved tvil om oppdragets omfang, men lagmannsretten kan ikke se at dette er en aktuell problemstilling her. Nærmere om utførelsen av advokatoppdraget EIs forretningsfører, A, tok først opp spørsmålet om bruk av fritaksmetoden ved utdeling fra Fondet med B DO Advokater sommeren 2015 Advokatfullmektig C skrev i en e post til A 11 juni 2015 følgende: Dette med utdeling er noe mer usikkert ift fritaksmetoden, jeg tror det må analyseres grundigere om det er aktuelt med utdeling fra E QT til Europa Infrastruktur A S. Under arbeidet med skattemeldingen for 2015 kom temaet opp på ny. Inntektene fra fondet for skatteåret 2015 hadde vært betydelig større enn de foregående årene. Som redegjort for over, avtalte A og C at C skulle utarbeide et notat om problemstillingen. I e post 7 april 2016 stilte C følgende spørsmål: Har du oversikt overs strukturen mellom E QT Infrastructure Fund, Guernsey og underliggende investeringer? I e post samme dag klokka 1120 svarte A: Viser til info i årsrapport. I tillegg kan du se på denne linken: http: www. se lnvestment Strategies Funds Active Funds E QT lnfrastructure I Jeg har ikke oversikt utover det. Det opplyses om E QT fondet sin eierandel ved investering og den ligger på 70 100. notat fra 2014Advokatfullmektig C svarte som følger klokka 1139 samme dag: Ok, da legger jeg inn en forutsetning at de eier direkte, og ikke gjennom underselskaper fond. Deretter svarte A klokka 1214: Hei, Jeg er ikke kjent med noe annet. Den samme dagen, 7 april 2016, ferdigstilte advokatfullmektig C et utkast til notat som ble sendt til hans prinsipal, advokat B, med A som kopimottaker. Advokat B bekreftet dagen etter at han ikke har korrigert men gjennomgått notatet. B skrev videre at Har du spørsmål regner jeg med du tar kontakt. Notatet er n og en halv side langt. Det er først en kort innledning der det fremgår at notatet inneholder en skattemessig vurdering av kapitalinntekt fra venture fondet E QT Infrastructure Fund L P, Guernsey (heretter E QT) til den norske aksjonæren Europa Infrastruktur A S. Videre fremgår følgende under overskriften Beskrivelse av faktum: E QT har i løpet av 2015 realisert aksjer som har utløst gevinst for fondet på over N OKm 50 Vi forstår at samtlige aksjer er eiet med mer enn 10 og over 2 år, og at det er et direkte eierskap i aksjene som er realisert, det vil si at det ikke ligger holdingselskaper mellom aksjeinvesteringene og E QT. Vi forstår det slik at E QT er et deltakerlignet selskap (kommandittselskap) hvor beskatningen skjer hos aksjonærene. Vi forstår videre at både realisasjon av aksjene og utbyttet fra E QT har funnet sted i 2015Notatet inneholder deretter en vurderingsdel der det drøftes om fritaksmetoden kommer til anvendelse: Etter fritaksmetoden kommer gevinst ved salg av aksjer i selskaper som er hjemmehørende innenfor E U E ØS (og i normalskatteland utenfor E U E ØS hvis eiet med mer enn 10 over 2 år) ikke til beskatning. (... ) Da vi forstår at samtlige av de solgte aksjene er i aksjeselskaper direkte eiet av E QT med over 10 over 2 år, legger vi til grunn at dette kravet er oppfylt for E QT. Dette innebærer at gevinsten ikke skal inngå i selskapets alminnelige inntekt. For at gevinsten skal deles ut til E I må det foretas en utdeling fra E QT. Spørsmålet er da om også utdelingen av gevinsten omfattes av fritaksmetoden. Det følger av skatteloven 2 38, 6 ledd bokstav a at det skattepliktige beløp ved utdeling fra deltakerlignet selskap til norsk aksjeselskap utgjør 3 av utdelingen redusert med skatt på andel av overskudd hos deltaker. Deretter, under overskriften Konklusjon, fremgår følgende: Gevinst ved salg av aksjer innenfor fritaksmetoden i det deltakerliknede selskapet fritas for beskatning, mens 3 av utdeling fra det deltakerliknede selskapet til E I beskattes med 27. Konklusjonen er avgitt på bakgrunn av vår forståelse av de faktiske forhold. Dersom faktum er annerledes vil det kunne endre vår konklusjon, og vi ber derfor om tilbakemelding om vi har lagt til grunn feil forståelse av faktum. Konklusjonen er begrenset til det beskrevne tilfellet og vi anbefaler at det foretas en vurdering i hvert enkelt tilfelle. Endelig inneholder notatet et eget punkt om Forbehold. Her er det tatt forbehold knyttet til organiseringen av det deltakerlignede selskapet. Forbeholdet har ikke direkte betydning for problemstillingen i denne saken. Etter bevisførselen legger lagmannsretten til grunn at det etter notatet og den refererte korrespondansen 7 og 8 april 2016 ikke var kontakt mellom B DO Advokater og A før A vel to uker senere nærmet seg slutten på sitt arbeid med E Is skattemelding for 2015 Partene er enige om at det var telefonkontakt mellom A og advokatfullmektig C i denne forbindelse, og at et tema i denne kontakten var at notatet skulle benyttes som vedlegg til skattemeldingen. A oversendte notatet på e post til styreleder og enestyre i E I E og til E Is revisor D 26 april 2016 Notatet ble oversendt i samme versjon som A mottok det fra C 7 april, sammen med årsregnskap og ligningspapirer. Som redegjort for over, ble notatet lagt ved E Is skattemelding i en noe endret versjon. Endringene bestod i at forbeholdene knyttet til faktum ble tatt ut. Under overskriften konklusjon ble hele setningen som begynner med Dersom faktum er annerledes... tatt ut. For øvrig ble dette avsnittet stående uendret. Videre ble hele det siste punktet med overskrift Forbehold fjernet. Ellers var notatet uendret. Partene er uenige om hvorvidt endringene i notatet ble foretatt av A eller C. Advokat B har forklart at han har undersøkt grundig i B DO Advokaters dokumentbehandlingssystem, og at han ikke har funnet at det ble laget noen ny versjon av notatet. Lagmannsretten finner det likevel mest sannsynlig at det var advokatfullmektig C som endret notatet, og legger dette til grunn. Lagmannsretten viser til at det har formodningen mot seg at A ville gjøre endringer i et notat utferdiget av B DO Advokater, på deres brevpapir. Videre foreligger det ikke nærtidig dokumentasjon som underbygger ankende parts anførsel om at A foretok endringen. Verken C eller A er ført som vitner. B DO Advokater var ikke involvert i innleveringen av skattemeldingen. Det var A som utarbeidet den, og F og E signerte. Som redegjort for innledningsvis i dommen, oppdaget skatteetaten i ettertid at opplysningen i notatet om at det ikke lå holdingselskaper mellom aksjeinvesteringene og Fondet var feil. Dette medførte betydelig økt skatt samt tilleggskatt. Hvorvidt B DO Advokater har opptrådt ansvarsbetingende uaktsomt Ved vurderingen av om B DO Advokater har opptrådt ansvarsbetingende uaktsomt, vil lagmannsretten først peke på noen utgangspunkter. Aktsomhetsvurderingen må som nevnt ta utgangspunkt i hvilket oppdrag advokaten har påtatt seg. Dette beror på avtalen som er inngått med klienten i forbindelse med oppdragsbekreftelsen. Som redegjort for tidligere, gikk B DO Advokaters oppdrag ut på å foreta en skatterettslig vurdering av om fritaksmetoden kom til anvendelse for inntekter fra Fondet. Det skulle utarbeides et notat om dette til klienten. I tillegg skulle det noe senere foretas nødvendige justeringer i notatet slik at dette skulle kunne benyttes som vedlegg til E Is skattemelding. Som lagmannsretten allerede har vært inne på, er det en sentral oppgave for advokater å finne frem til det relevante faktum og eventuell bevismessig usikkerhet knyttet til dette. Som ledd i det skatterettslige rådgivningsoppdraget B DO Advokater påtok seg, innebærer dette at advokaten måtte identifisere og bidra til at klienten i nødvendig grad fikk klarlagt faktiske forhold av betydning for E Is skatteposisjon knyttet til inntekter fra Fondet. Det må legges til grunn at E I henvendte seg til B DO Advokater for å få spesialisert, skatterettslig bistand. B DO Advokater markedsfører seg som spesialister i blant annet skatterett, og de opererer med timepriser som gjenspeiler dette. Advokat B har også forklart at skatterett er et av hans sentrale arbeidsområder. Advokat B må identifiseres med advokatfullmektig C, og det har ingen betydning for hvilke krav klienten kan stille til ytelsen at arbeidet ble gjort av en advokatfullmektig. Lagmannsretten finner det klart at E I hadde en berettiget forventning om å få kvalifisert skatterettslig bistand. Lagmannsretten finner videre grunn til å knytte noen bemerkninger til B DO A S, der forretningsfører A var ansatt, og dette selskapets rolle. B DO A S og B DO Advokater har etter det opplyste tilhold i samme bygning, og de har et forretningsmessig samarbeid. Det er imidlertid tale om to separate rettssubjekter. Det er ikke inngått noen felles oppdragsavtale mellom E I og disse selskapene. Derimot er det fremlagt en oppdragsavtale ( Forretningsføreravtale ) mellom B DO A S og E I, der det uttrykkelig fremgår at B DO A S overfor tredjemenn opptrer som E Is agent. Det er følgelig ikke grunnlag for rettslig identifikasjon mellom B DO Advokater og B DO A S overfor E I. På den annen side er lagmannsretten enig med ankende part i at det er grunnlag for å identifisere E I med B DO A S overfor B DO Advokater. B DO A S v A var E Is forretningsfører, og det er ikke bestridt at A hadde fullmakt fra E I til å engasjere B DO Advokater til advokatoppdraget denne saken gjelder. Det er etter lagmannsrettens syn ikke tvilsomt at fullmakten må forstås slik at A også opptrådte på E Is vegne i den nærmere korrespondansen mellom advokat og klient om blant annet sakens faktum. Det vises i denne forbindelse til e post fra A til G i S EB med kopi til E Is enestyre E 7 april 2016, der det fremgår at Vi avventer en skattevurdering av gevinsten i E I før vi kan styrebehandle regnskapet. Revisor F bistod E I med rådgivning, og E I må overfor B DO Advokater identifiseres også med ham. Når lagmannsretten med disse utgangspunktene går inn i den konkrete vurderingen av advokatbistanden, er det først grunn til å bemerke at det ikke er holdepunkter for annet enn at B DO Advokater hadde en korrekt forståelse av de rettslige problemstillingene. Det må legges til grunn at advokatfullmektig C hadde en riktig oppfatning av hvilke vilkår som måtte være oppfylt for at E I skulle ha rett til å benytte seg av fritaksordningen ved uttak fra Fondet. Herunder var B og C klar over at det kunne være avgjørende om det fantes holdingselskaper mellom Fondets investeringer og Fondet. Dersom det fantes slike holdingsselskaper, og disse selskapene var hjemmehørende i lavskatteland utenfor E ØS som Guernsey ville dette medføre at fritaksmetoden likevel ikke kom til anvendelse. Etter lagmannsrettens syn er forutsetningen om at det ikke ligger holdingselskaper mellom Fondet og investeringene, og denne forutsetningens betydning for det skattemessige rådet, identifisert på en tydelig måte i notatet. Notatets faktumbeskrivelse er kort, og denne faktiske forutsetningen er tydelig angitt. For en profesjonell mottaker av advokattjenester som E I og A fremgår det klart av notatet at konklusjonen om at fritaksmetoden kommer til anvendelse, kan bli en annen dersom forutsetningen ikke skulle stemme. Lagmannsretten viser til formuleringen Dersom faktum er annerledes vil det kunne endre vår konklusjon, og vi ber derfor om tilbakemelding om vi har lagt til grunn feil forståelse av faktum, under punktet Konklusjon. Det er på det rene at advokatfullmektig C forsøkte å klarlegge det aktuelle faktum, men uten å lykkes. I mailutvekslingen mellom A og C i juni 2015, gjengitt ovenfor, påpekte C at det var behov for en analyse av om fritaksmetoden kom til anvendelse. I e post 7 april 2016 stilte C uttrykkelig spørsmål til A om hun hadde oversikt over strukturen mellom Fondet og de underliggende investeringene. A svarte ved å vise til årsrapporten og fondets nettside, og bemerket samtidig at hun ikke hadde oversikt utover dette. Det er ikke påvist noe i årsrapporten eller den aktuelle nettsiden som var egnet til å gi svar på Cs spørsmål. Som ankemotparten har påpekt, var dermed realiteten i tilbakemeldingen fra A at hun ikke visste svaret. Slik lagmannsretten ser det, blir det sentrale spørsmålet for aktsomhetsvurderingen om det var forsvarlig å legge til grunn forutsetningen om at investeringene var foretatt direkte og ta forbehold om dette i notatet, eller om advokaten burde ha foretatt ytterligere undersøkelser. Dette må bero på en samlet vurdering av advokat Kleiven og advokatfullmektig Cs handlemåte. Lagmannsretten legger til grunn at advokat B og advokatfullmektig C selv vurderte det som forsvarlig å innta det aktuelle forbeholdet. Advokat B har forklart at han og advokatfullmektig C hadde interne diskusjoner før C utarbeidet notatet og at premissen om at investeringene var foretatt direkte, da var et tema. B var kjent med at det forekommer at det benyttes slike mellomliggende selskaper som det her er tale om. B var med andre ord klar over at dette var et relevant faktisk forhold å få klarlagt. B har videre forklart at han var kjent med As dialog med C og at B selv hadde gjennomgått årsrapporten A henviste til. B var også kjent med at selskapet, forretningsfører og revisor over flere år hadde basert seg på at fritaksmodellen kom til anvendelse. Det ble etter omstendighetene tatt det forbehold som fremgår av notatet. Lagmannsretten legger til grunn den faktiske redegjørelsen B her har gitt. Det må legges til grunn at verken B eller C foretok seg noe mer etter at notatet var sendt 7 april 2016, for å undersøke faktum. Ankemotparten har, i likhet med tingretten, pekt på aktuelle handlingsalternativer advokaten kunne ha valgt. Det er anført at advokaten i notatet kunne ha presentert ulike konklusjoner avhengig av faktum. Lagmannsretten er imidlertid enig med ankende part i at dette i praksis er gjort i notatet. Som påpekt ovenfor, fremgår det tilstrekkelig klart at konklusjonen kunne bli en annen dersom faktum på dette punktet var annerledes. Et annet handlingsalternativ ankemotparten har vist til, er at advokaten kunne ha lagt til grunn den mest forsiktige forståelsen og sagt at fritaksmodellen sannsynligvis ikke kan benyttes. Slik lagmannsretten ser det, fremstår imidlertid dette som mindre nærliggende. B DO Advokater hadde ingen konkret informasjon som tydet på at det fantes holdingselskaper mellom Fondet og investeringene. Da er det mer nærliggende å løse dette slik B DO Advokater gjorde, ved å legge inn motsatt forutsetning. Et moment i denne sammenheng er også at en slik fremgangsmåte ville kunne føre til at klienten kunne komme i skade for å legge dette alternativ til grunn om det var feil, og således lide rettstap. Ankemotparten har videre pekt på at B DO Advokater kunne ha gjort ytterligere undersøkelser. Lagmannsretten er enig i at dette var et aktuelt handlingsalternativ. Advokaten kunne ha undersøkt faktum selv, eventuelt etter først å ha spurt klienten om samtykke, for eksempel ved å ta kontakt med Fondet direkte. Alternativt kunne advokaten ha sagt uttrykkelig fra om at E I måtte undersøke faktum nærmere, ettersom forholdet fremstod som uavklart. Når lagmannsretten skal vurdere B og Cs valg av handlingsalternativ opp mot aktsomhetsnormen, er det som redegjort for ovenfor et grunnleggende utgangspunkt at advokaten skal gjøre et så grundig arbeid som hensynet til klientens tarv tilsier. Etter omstendighetene vil det ikke alltid være tilstrekkelig å legge inn en premiss om faktum i kombinasjon med et forbehold; advokaten kan være forpliktet til å kontrollere hva som er riktig faktum. Særlig gjelder dette dersom en opplysning fra klienten fremstår som usikker eller er av sentral betydning for klientens rettsstilling. I dette tilfellet er begge momentene til stede: Faktum fra klienten, jamfør svarene fra A på Cs spørsmål, fremstod som usikkert og kunne dessuten ha avgjørende betydning for klientens skatteposisjon. B og C visste at E I skulle benytte notatet til skattemeldingen, og dersom faktum skulle vise seg å være feil på et avgjørende punkt, kunne dette med høy grad av sannsynlighet medføre ileggelse av tilleggsskatt. Slik lagmannsretten ser det, valgte advokatfullmektig C en naturlig fremgangsmåte da han spurte klienten v A. Klienten er en profesjonell investor, og opplysningen gjaldt strukturelle forhold knyttet til klientens eiendeler. Det var etter lagmannsrettens syn en nærliggende løsning å søke å avklare faktum ved å spørre klienten. På den annen side mener lagmannsretten at advokaten kunne ha vært mer proaktiv ved å gjøre ytterligere undersøkelser, når det viste seg at klientens representant, A, ikke visste svaret. Som ankemotparten har påpekt, fikk Advokatfirmaet Harboe Co, som ble engasjert av S EB høsten 2016, etter en e posthenvendelse til Fondet avklart at de aktuelle investeringene ble eiet av Fondet gjennom holdingselskaper. Selv om disse undersøkelsene er gjort i ettertid, bør det ha fremstått som et mulig og ikke fjerntliggende handlingsalternativ for B DO Advokater våren 2016 å sende en tilsvarende henvendelse. Hvor enkelt det rent faktisk var for Harboe Co å fremskaffe faktum, og hvordan dette må ha fremstått for B DO Advokater på tidspunktet, er imidlertid noe uklart. Dersom det på tidspunktet var enkelt for B DO Advokater å fremskaffe informasjonen, kan det også stilles spørsmål om hvorfor ikke klienten ved A ga informasjon om hvordan dette kunne gjøres. Ved vurderingen av om det var uaktsomt av advokaten ikke å gjøre ytterligere undersøkelser, har det etter lagmannsrettens syn vesentlig betydning at advokaten forholdt seg til en klient som var en profesjonell investor, og som var representert ved en profesjonell forretningsfører. Lagmannsretten mener at advokatfullmektig C overfor A ga uttrykk for at spørsmålet om det foreligger selskaper mellom Fondet og investeringene, var av sentral betydning for den skatterettslige problemstillingen. Som påpekt tidligere, må budskapet i notatet på dette punktet anses som klart for en profesjonell mottaker som E I v A. Også Cs uttrykkelige spørsmål om temaet på e post før notatet ble oversendt, viste for A at dette var et viktig tema. C ga A tilbakemelding på e post 7 april 2016 om at han i notatet legger inn en forutsetning om at de eier direkte, og ikke gjennom underselskaper fond. Lagmannsretten er enig med ankende part i at advokaten kunne ha en berettiget forventning om at notatet ville bli forelagt E I som oppdragsgiver, og om at E I ville gjøre anskrik dersom de faktiske forutsetningene i notatet var feil. Lagmannsretten viser også til at styreleder i E I E og revisor F mottok notatet på e post til 26 april 2016 I e posten står det: Vedlagt følger årsregnskap og likningspapirer med spesifikasjoner. Dokument for skattevurdering av fondet følger vedlagt. Bør dokumentet for skattemessig vurdering også sendes ut til aksjonærene sammen med årsregnskapet? Hvis D bekrefter at alt er ok kan vi legge ut papirene i Altinn. Lagmannsretten mener at oversendelsen må forstås som en oppfordring til E og F om å lese notatet, dersom de ikke hadde lest det tidligere. E har under ankeforhandlingen forklart at han ikke kan huske hvorvidt han leste notatet, men han kunne bekrefte at han mottok det på e post. Revisor F har ikke avgitt forklaring, men det er fremlagt en e post fra revisor D til A av 17 oktober 2016 der det fremstår som at F var overrasket over at det fantes holdingselskaper mellom Fondet og investeringene. Slik lagmannsretten ser det, burde E, og særlig revisor F, ha lest notatet og ha reagert på forbeholdet om faktum. Revisor skulle kvalitetssikre regnskapet og skattemeldingen, og notatet fra B DO Advokater fremstår som et sentralt dokument i E Is skattemelding for 2015 Advokatfullmektig C måtte kunne legge til grunn at revisor som ledd i sitt arbeid, om han ikke hadde gjort det tidligere, ville lese gjennom notatet. Ved den samlede vurderingen av om det foreligger ansvarsbetingende uaktsomhet, må det også vurderes om B DO Advokater burde ha handlet annerledes da de bisto E I med å utarbeide vedlegget til skattemeldingen for 2015 Lagmannsretten forstår ankemotparten slik at det anføres at det var uforsvarlig av C å ta ut forbeholdet av notatet før dette ble lagt ved E Is skattemelding. Lagmannsretten er enig i at det må legges til grunn at det var C som foretok de aktuelle endringene i notatet, se ovenfor. Det er ikke holdepunkter for at C på dette tidspunktet hadde gjort ytterligere undersøkelser om faktum eller at han var sikrere enn tidligere på at han la riktig faktum til grunn. Lagmannsretten er likevel ikke enig med ankemotparten i at det var uforsvarlig å ta ut de aktuelle formuleringene i notatet. Notatet skulle nå benyttes til et annet formål enn tidligere. Forbeholdet var rettet til klienten, og klienten hadde allerede blitt oppfordret til å gi tilbakemelding dersom faktum var feil. Når klienten ikke hadde gitt slik tilbakemelding, og notatet skulle benyttes som vedlegg til skattemeldingen, var det naturlig å ta ut forbeholdet. Sammenfatningsvis bemerker lagmannsretten at det ved den samlede vurderingen av om aktsomhetsnormen er overtrådt, er momenter som trekker i begge retninger. Advokaten kunne ha valgt å foreta ytterligere undersøkelser i stedet for å legge til grunn et usikkert faktum med forbehold om at dette var riktig. Den store økonomiske betydningen den usikre forutsetningen hadde for klienten, taler for at dette ville ha vært en bedre måte å gjennomføre advokatoppdraget på. Som redegjort for innledningsvis, er det imidlertid et visst spillerom før atferd som kan kritiseres er å anse som erstatningsbetingende uaktsom, jamfør Rt 1995 1350 på side 1356Det som blir avgjørende for lagmannsretten, er at advokaten i notatet av 7 april 2016 gjorde det tydelig for klienten, som var en profesjonell investor bistått av en profesjonell rådgiver, både at det ble tatt et forbehold om faktum og den mulige konsekvensen dersom faktum var annerledes. Regnskapsfører A, som E I må identifiseres med, burde på dette tidspunktet ha gjort anskrik dersom forutsetningen eller forbeholdet ikke kunne aksepteres. For lagmannsrettens samlede vurdering har det også betydning at notatet også ble videresendt til E Is styreleder og revisor, uten at disse foretok seg noe overfor advokaten. Styreleder, og særlig revisor, hadde en klar oppfordring til å lese notatet og til eventuelt å reagere på forbeholdet om faktum. Etter lagmannsrettens syn er det ikke noe ytterligere å bemerke til hvordan advokatfullmektig C utførte den siste delen av advokatoppdraget på, da notatet ble revidert og vedlagt skattemeldingen. Det som medførte tilleggsskatt, var at det ble gitt uriktige opplysninger om eierforholdene som ga utbyttene. Som nevnt over, måtte imidlertid C kunne legge til grunn at notatet med forutsetninger var lest, og at disse forutsetningene var riktige når det ikke ble gitt tilbakemelding om noe annet fra klienten. Lagmannsrettens konklusjon er at advokat B og advokatfullmektig C, etter en samlet vurdering, ikke har handlet ansvarsbetingende uaktsomt. Etter dette foreligger ikke ansvarsgrunnlag, og B DO Advokater blir å frifinne. Sakskostnader Anken har ført frem, og S EB har ikke fått medhold i sin avledede anke. B DO Advokater har dermed vunnet saken og har krav på å få erstattet sine sakskostnader, jamfør tvisteloven 20 2 første ledd. Lagmannsretten mener at det ikke er grunnlag for å anvende unntaksregelen i 20 2 tredje ledd. Saken har riktignok budt på en viss tvil, og S EB var ikke uten rimelig grunn til å få saken prøvet, jamfør 20 2 tredje ledd bokstav a. På den annen side foreligger det ikke andre momenter som taler for at unntaksregelen kommer til anvendelse. Det er dokumentert at S EB har ønsket forliksforhandlinger, men det er ikke fremlagt noe forlikstilbud fra S EB. Samlet finner lagmannsretten at det ikke foreligger tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita S EB for kostnadsansvaret. Lagmannsretten legger sitt resultat til grunn ved avgjørelsen av krav om sakskostnader for tingretten, jamfør tvisteloven 20 9 annet ledd. Heller ikke for disse sakskostnadene foreligger det etter lagmannsrettens syn tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita ankemotpartene helt eller delvis fra erstatningsplikt, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Det vises til drøftelsen ovenfor. Advokat Svartebekk har fremlagt sakskostnadsoppgave for tingretten og lagmannsretten. Oppgaven for tingretten er på totalt 199 200 kroner i salær for 83 timers arbeid, med tillegg av 750 kroner i reise og oppholdsutgifter for prosessfullmektigen. Samlet blir dette 199 950 kroner. Oppgaven for lagmannsretten er på 197 600 kroner i salær for 76 timers arbeid, med tillegg av 750 kroner i reise og oppholdsutgifter for prosessfullmektigen. Samlet blir det 198 350 kroner. I kostnadsoppgavene er det ikke tillagt merverdiavgift. Under ankeforhandlingen har imidlertid B DO Advokater gjort gjeldende at det skal legges til merverdiavgift både for tingretten og lagmannsretten. S EB har bestridt at det er grunnlag for dette. Lagmannsretten finner det klart at det ikke kan legges til en ny post til sakskostnadsoppgaven for tingretten når saken står for lagmannsretten. Kravet om tillegg for merverdiavgift for tingretten kan dermed allerede av denne grunn ikke føre frem. Spørsmålet som da gjenstår, er om det skal legges merverdiavgift til salæret for ankende parts sakskostnader for lagmannsretten. Ankende part har anført at det må tillegges merverdiavgift til kostnadskravet, selv om ankende part er merverdiavgiftspliktig. Bakgrunnen er den forståelse som er kommet til uttrykk i L B 2019 88007, og at det er advokatfirmaets forsikringsselskap som skal betale saksomkostningene. Lagmannsretten er ikke enig i dette. Ankende part driver merverdiavgiftspliktig virksomhet, og det er ikke tvilsomt at den rådgivning tvisten gjelder også er innenfor avgiftsområdet. Saken i L B 2019 88007 gjaldt spørsmålet om erstatning for utbedringskostnader Statens Vegvesen hadde foretatt etter en skade påført av et kjøretøy der eieren drev merverdiavgiftspliktig virksomhet. Statens Vegvesen hadde selv engasjert entreprenør for utbedringen, og mottok fakturaer for dette inkludert merverdiavgift. Forsikringsselskapet ønsket at fakturaene skulle stiles til eier av den skadevoldende bil, slik at denne fikk fradrag for inngående merverdiavgift. Deretter skulle forsikringsselskapet erstatte kostnadene til Statens Vegvesen eksklusive merverdiavgift. Lagmannsretten kom til at en slik ordning ikke var i samsvar med blant annet bokføringsloven, bokføringsforskriften 5 1 1 og 5 1 2, og Bestemmelser om økonomistyring i staten. Forholdet i den saken er imidlertid et annet enn i saken her. I den omtalte saken var det tale om å betale erstatning på vegne av en skadevolder til den som hadde fått utført det avgiftspliktige arbeidet, Statens Vegvesen. Hvis det skulle trekkes en parallell til sakskostnader, måtte det være at en part med fradragsrett som blir dømt til å betale motpartens kostnader, og der motparten ikke har fradragsrett, får stilet motpartens salærfakturaer direkte til seg og fradragsfører merverdiavgiften. En slik løsning ville, på samme måte som i L B 2019 88007, ikke være riktig, jamfør også Merverdiavgiftshåndboken 2021 punkt 8 147I H R 2020 1734 U uttaler Høyesteretts ankeutvalg følgende i avsnitt 15 til 17: Med hensyn til anførselen om at det ikke skulle ha vært tilkjent erstatning for merverdiavgift, viser ankeutvalget til at Tryg Forsikrings omsetning av forsikringstjenester er unntatt merverdiavgiftsplikt, jamfør merverdiavgiftsloven 3 6 bokstav a. Tryg Forsikring er dermed ikke registrert i merverdiavgiftsregisteret og har ikke krav på fradrag for påløpt merverdiavgift, jamfør merverdiavgiftsloven 8 1 Dersom Tryg Forsikring alene hadde vært saksøkt, ville dermed selskapet klart ha krav på å få dekket merverdiavgiftsbeløpet, jamfør H R 2018 2322 U. Grunnteknikk A S har derimot fradragsrett. Spørsmålet er da om et slikt tilfelle hvor entreprenøren og dets forsikringsselskap ble saksøkt samtidig står i en annen stilling. I H R 2018 2322 U avsnitt 20 ble dette spørsmålet holdt åpent. I saken her ble Tryg Forsikring saksøkt med hjemmel i direkteansvarsregelen i forsikringsavtaleloven 7 6 første ledd. Fordelingen av pådratte sakskostnader er da et internt forhold mellom forsikringsselskapet og sikrede som ikke er gjenstand for overprøving ved utmålingen av erstatning for sakskostnader. I avgjørelsen i H R 2018 2322 U, som det er vist til i ankeutvalgets kjennelse, var situasjonen at en advokats forsikringsselskap var saksøkt alene. Det ble i avsnitt 20 uttalt: Ankeutvalget kan ikke se at A IGs eksterne advokatbistand i en sak hvor kun A IG er part, er en tjeneste som er til bruk for advokat Fs avgiftspliktige virksomhet. Om dette hadde stilt seg annerledes dersom også advokat F hadde vært part i saken, er det ikke nødvendig for ankeutvalget å ta stilling til. I saken her er imidlertid ikke forsikringsselskapet part, og løsningen må da bli en annen slik lagmannsretten ser det. Advokat Svartebekk er prosessfullmektig for ankende part. Selv om ankende part er dekket gjennom advokatforsikringen, springer kostnadene som pådras ut av avtaleforholdet mellom Svartebekk og ankende part. Det er derfor riktig at faktura for arbeidet stiles til oppdragsgiver, og merverdiavgiften vil være fradragsberettiget som inngående avgift. Det endres ikke av et etterfølgende forsikringsoppgjør der ankemotparten får dekket sine utgifter. Med lagmannsrettens resultat antas det for så vidt at den situasjonen ikke oppstår, i og med at ankemotparten dømmes til å betale ankende parts netto sakskostnader. Etter dette tilkjennes sakskostnader for lagmannsretten eksklusive merverdiavgift. For øvrig har S EB ikke hatt innsigelser til salærkravenes størrelse. Lagmannsretten mener at kostnadene i henhold til advokat Svartebekks kostnadsoppgaver for tingretten og lagmannsretten har vært nødvendige og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. Sakskostnader tilkjennes i samsvar med kravene. D OM SS LU TN IN G1. B DO Advokater A S frifinnes. I sakskostnader for tingretten betaler Skandinaviska Enskilda Banken A B Oslofilialen N UF til B DO Advokater A S 199 950 etthundreognittinitusennihundreogfemti kroner innen 2 to uker etter forkynnelsen av denne dommen. I sakskostnader for lagmannsretten betaler Skandinaviska Enskilda Banken A B Oslofilialen N UF til B DO Advokater A S 198 350 etthundreognittiåttetusentrehundreogfemti kroner innen 2 to uker etter forkynnelsen av denne dommen. Henrik Westborg Smiseth Jeg bekrefter at avgjørelsens innhold er godkjent av rettens øvrige medlemmer, jamfør midlertidig lov 26 mai 2020 nummer 47 8 andre ledd.
Erstatningskrav mot advokatselskap etter mangelfull skatterådgivning for ilagt tilleggsskatt. Advokatens notat, som ble lagt ved klientens skattemelding, bygget på en avgjørende faktisk forutsetning som senere viste seg å være feil. Som følge av dette ble klienten ilagt tilleggsskatt. Lagmannsretten la til grunn at en advokat har anledning til å ta forbehold om faktum overfor klienten, men at det likevel vil være situasjoner der dette ikke er ansvarsfriende og det vil være uaktsomt ikke å foreta ytterligere undersøkelser. I dette tilfellet fremstod faktum som usikkert da advokaten foretok sin vurdering, og advokaten valgte likevel å legge det antatte faktum til grunn med forbehold om at dette var riktig. Advokaten kunne ha foretatt ytterligere undersøkelser, men lagmannsretten fant likevel at advokatens handlemåte ikke overskred grensen for ansvarsbetingende uaktsomhet. Lagt avgjørende vekt på at klienten, som var en profesjonell investor og bistått av profesjonell forretningsfører mv., ikke hadde reagert på advokatens klare forbehold. Henvisninger: Skadeserstatningsloven 2 1