Sivilprosess  Oppfriskning  Fristforelegg  Tvisteloven § 16-12 tredje ledd
Saken gjelder anke over kjennelse der begjæring om fristforelegg ikke ble tatt til følge, samt spørsmål om oppfriskning av ankefrist og avvisning av anken. Sakens bakgrunn D døde i 2019 Hun satt i uskiftebo etter E, som døde i 2005 C, A og F er sønner av de avdøde. I 2007 mottok C vederlagsfritt fra sin mor en halvpart av gnr. 1 bruksnummer 40 i sted kommune. Brødrene samtykket til overdragelsen ved erklæring. I 2019 overførte hun fra uskifteboet gnr. 2 bruksnummer 533 til A og hans ektefelle B. C tok ut stevning for Haugaland tingrett i mars 2020 for å få omstøtt overføringen av bruksnummer 533 etter arveloven 19, subsidiært at A og B skulle dømmes til å tilbakeføre kr 1 900 000 til dødsboet. A og B hevdet i tilsvar at C fikk forskudd på arv i 2007, at eiendommen hadde hatt større verdi enn forutsatt og at overføringen i 2019 derfor utgjør tilsvarende oppgjør, jamfør arveloven 21 annet ledd. A og F fremmet videre motsøksmål i august 2020, med påstand om at det skulle gjøres fradrag i Cs arvelodd i boet med et beløp fastsatt etter rettens skjønn, jamfør arveloven 21 tredje ledd. Under henvisning til arveloven 40 ble det anført at avkortning måtte gjøres med grunnlag i dagens verdi. Det ble i motsøksmålet provosert fremlagt nærmere angitt dokumentasjon for å kunne belyse nåverdi og verdien i 2007 av bruksnummer 40 Det ble også anmodet om at en eiendomsmegler skulle få tilgang til eiendommen for befaring. Dette ble fulgt opp kort tid etter, med begjæring om fristforelegg. I prosesskriv av 01/09/2020 ble det anført at de etterspurte bevis er like viktige for hovedsøksmålet som for motsøksmålet. Det ble bedt om at det også for hovedsøksmålet bestemmes fristforelegg med fraværsvirkninger. Haugaland tingrett avsa kjennelse 24/09/2020 med slik slutning: Begjæring i sak 20 161325 AS K G UL A A VD1 om utferdigelse av fristforelegg tas ikke til følge. Det er for lagmannsretten opplyst at tingretten i etterkant av kjennelsen har forent motsøksmålet med hovedsøksmålet ved særskilt avgjørelse. Advokat Geir Berg, som representerer både A, B og F, begjærte utsatt ankefrist knyttet til kjennelsen av 24/09/2020 overfor Haugaland tingrett 23/10/2020. Tingrettsdommeren bekreftet i brev til advokat Berg samme dag at ankefristen ble utsatt til 30/10/2020. Anke ble inngitt 30/10/2020 på vegne av A og B, og gjelder tingrettens bevisbedømmelse og lovanvendelse. C inngav anketilsvar. Lagmannsretten varslet om avvisning av anke og veiledet om muligheten for å begjære oppfriskning i brev av 11/12/2020. Ankende parter, ved advokat Geir Berg, begjærte deretter oppfriskning innen frist fastsatt av lagmannsretten. Det ble ikke inngitt merknader fra ankemotparten i anledning begjæring om oppfriskning. For sakens bakgrunn for øvrig og det som ble gjort gjeldende for tingretten, vises det til tingrettens avgjørelse. Lagmannsretten finner saken tilstrekkelig opplyst og klar til avgjørelse. Partenes påstander og grunnlaget for disse A og B har i hovedtrekk anført: Vilkårene for oppfriskning er tilstede. Det fremgår ikke eksplisitt av tvisteloven 29 5 eller domstolloven 151 at det ikke er anledning til å gi utsatt ankefrist. En har gått ut fra at tingretten ikke gav utsettelse i strid med tvisteloven og domstolloven. Ankende parter kunne ha bygget på tingrettens veiledning dersom de var selvprosederende. Det vil være urimelig om de skal lide rettstap fordi de har engasjert advokat. Reglene er ikke lett tilgjengelige, og både advokater og publikum bør kunne stole på at tingretten har oversikt. Ankemotparten påvirkes i liten grad ved oppfriskning. Det er tale om en ukes forsinkelse. Dom på ufullstendig bevisførsel vil uansett kunne ankes. Det vil være unødvendig ressursbruk om partene må vente på en ankeomgang for å få anledning til å kreve relevante bevis fremlagt. Fristforelegg er begjært fordi det er nødvendig å avklare dagens verdi og historisk verdi for eiendommen overdratt i 2007 Dette vil være det vesentlige beviset for ankende parters standpunkt i hovedsøksmålet. Eiendommen var verdt det dobbelte av hva C fremstilte det som. Det er nødvendig at en megler får tilgang til eiendommen, hvor utførte oppgraderinger blir påvist, for å vurdere eiendommens verdi i 2007 og i dag. Megler vil ikke utføre verdivurdering uten eiers samtykke. Tingretten har uriktig lagt til grunn at tilgang til eiendommen for besiktelse i liten grad vil kunne belyse verdien på boligen i 2007 Partsforklaringer vil være utilstrekkelig. Dersom det ikke foreligger kvitteringer og annen etterspurt dokumentasjon, styrker dette kravet om at megler skal gis tilgang til eiendommen. I motsøksmål med krav om avkortning etter arveloven 21 tredje ledd, vil hovedtyngden av bevisførselen dreie seg om hva arvingene har mottatt under uskifteperioden. Felles for både hovedsøksmålet og motsøksmål er at domsresultatet hviler på en tolkning av avtalen fra 2007 Denne tolkningen kan ikke forsvarlig gjennomføres uten tilgjengelige bevis for verdien av huset i 2007 og 2008Tingretten har uriktig lagt til grunn at bevistemaet er at ankende parters sak helt avhenger av fremleggelsen av opplysningene. Det er anvendt en for høy terskel. Tingretten skulle i stedet ha vurdert om prosesshandlingen er av vesentlig betydning for ankende parter. Vilkåret er uansett oppfylt uavhengig av hvilken terskel som legges til grunn. Det er nedlagt slik påstand knyttet til tingrettens kjennelse: 1. Tingrettens kjennelse datert 24/9/2020 oppheves2. C dømmes til å erstatte ankende parters sakskostnader knyttet til fristforeleggspørsmålet for tingretten og lagmannsretten med kr. 15 000, inklusive merverdiavgift. Oppfyllelsesfristen er 2 uker fra kjennelsens forkynnelse. Det er nedlagt slik påstand knyttet til begjæring om oppfriskning: 1. Det begjæres oppfriskning av utløpt ankefrist C har i hovedtrekk anført: Det foreligger ikke plikt til å fremlegge omspurt dokumentasjon, og da kan det heller ikke utstedes fristforelegg, jamfør tvisteloven 16 7 tredje ledd. Tingretten har gjort rett i sin bevisbedømmelse og lovanvendelse. Bestemmelsen i arveloven 21 andre ledd er ikke anvendelig. Overføringen i 2007 var en gave, og ikke et arveoppgjør som kan utløse en rett til tilsvarende arveoppgjør. Ettersom Cs krav om omstøtelse etter arveloven 19 ikke kan møtes med regelen i arveloven 21 andre ledd, foreligger heller ingen plikt for C til å fremlegge aktuell dokumentasjon for mottatt verdi i 2007 Det er under selve skiftebehandlingen en vil kunne få svar på spørsmål knyttet til om C har mottatt mer enn de andre, jamfør arveloven 21 tredje ledd. En vil da også se hva som tilbakeføres boet gjennom omstøtelsessaken. Tingretten har uansett korrekt lagt til grunn at det er den historiske verdien av eiendommen som er avgjørende. Fremleggelse av de omspurte dokumenter og opplysninger er ikke egnet til å styrke avgjørelsesgrunnlaget. Det er nedlagt slik påstand: 1. Anken forkastes. 2. A og B tilpliktes in solidum å erstatte C sakskostnader knyttet til fristforeleggspørsmålet for tingretten og lagmannsretten med kr. 12500, inklusive merverdiavgift. Oppfyllelsesfristen er 2 uker fra kjennelsens forkynnelse. Lagmannsrettens vurdering Partene har ikke bedt om muntlig forhandling. Dette anses heller ikke nødvendig for en forsvarlig og rettferdig behandling av saken, jamfør tvisteloven 29 15 andre ledd og E MK artikkel 6 nummer 1 Saken behandles skriftlig i samsvar med hovedregelen i tvisteloven 29 15 første ledd. Lagmannsretten finner innledningsvis grunn til å påpeke at det er noe uklart hvilket rettsforhold som er avgjort ved tingrettens kjennelse. Begjæring om fristforelegg er opprinnelig inngitt i motsøksmålet, men det er kun partene i hovedsøksmålet som er angitt som parter i kjennelsen, anken og anketilsvar. Samtidig er både hovedsøksmålet og motsøksmålet omtalt både under sakens bakgrunn og i kjennelsens premisser. Ettersom anken uansett avvises som for sent fremsatt, finner ikke lagmannsretten det nødvendig å ta stilling til om det foreligger mangler ved kjennelsen som hindrer prøving av anken, jamfør 29 21 andre ledd bokstav c. Det oppfattes ikke å være omtvistet mellom partene at kjennelsen ble forkynt 25/09/2020, og at ankefristen derfor løp ut 25/10/2020, jamfør tvisteloven 29 5 første ledd, jamfør domstolloven 179 Det har ikke betydning for fristens utløp at tingretten 23/10/2020 utsatte fristen til 30/10/2020. Domstolloven 151 andre ledd, som regulerer adgangen til å utsette frister, må leses i lys av 151 andre ledd andre punktum. Bestemmelsen krever et særlig hjemmelsgrunnlag for utsettelse av lovbestemte frister. Det følger motsetningsvis av tvisteloven 29 5 første og fjerde ledd at det ikke kan gis utsatt frist for anke over kjennelser, jamfør også H R 2008 2161 A avsnitt 24 om forholdet mellom bestemmelsene. Ettersom anken først ble fremsatt 30/10/2020, er fristen oversittet med flere dager. Er en prosesshandling ikke foretatt i tide, og unnlatelsen betyr fravær i saken etter tvisteloven 16 7 eller 16 8, kan parten ved fristoppfriskning etter reglene i 16 12 til 16 14 tillates å foreta prosesshandlingen og fortsette saken i samme stilling som før forsømmelsen, jamfør 16 6 For sent inngitt anke regnes som fravær i saken, jamfør tvisteloven 16 7 første ledd bokstav død Lagmannsretten skal da avvise anken dersom det ikke gis oppfriskning, jamfør 16 9 første ledd. Etter tvisteloven 16 13 andre og tredje ledd er fristen for å begjære oppfriskning n måned fra forsømmelsen, det vil si n måned etter utløpet av ankefristen 25/10/2020. Fristen for å begjære fristoppfriskning utløp derfor 25/11/2020. Oppfriskningsbegjæringen forelå først 14/12/2020. Slik loven er bygget opp, skulle en for sent fremsatt begjæring om oppfriskning av oversittet ankefrist, medføre avvisning av både begjæringen om oppfriskning og anken. Ettersom en slik avvisningskjennelse uansett kan begjæres oppfrisket i medhold av 16 11, har Høyesterett slått fast at en allerede ved første gangs behandling skal ta realitetsstilling til oppfriskningsspørsmålet, jamfør H R 2010 115 U avsnitt 18 med videre henvisninger. De nærmere vilkårene for oppfriskning følger av 16 12 Det er på det rene at det ikke foreligger gyldig fravær eller gyldig fristoversitting, jamfør første og annet ledd. Det er da kun 16 12 tredje ledd som kan være aktuell: I andre tilfeller kan oppfriskning gis om det ville være urimelig å nekte parten videre behandling av saken på grunn av forsømmelsen. Ved avgjørelsen legges særlig vekt på forsømmelsens karakter, partens interesse i å foreta prosesshandlingen og hensynet til motparten. Ved avgjørelsen legges særlig vekt på forsømmelsens karakter, partens interesse i å foreta prosesshandlingen og hensynet til motparten. I forarbeidene er det presisert at de opplistede momentene ikke er uttømmende, og det er understreket at det er interesseavveiningen mellom partene som er det sentrale. Dette er også fulgt opp i rettspraksis, jamfør blant annet H R 2010 115 U avsnitt 19 og H R 2013 677 U avsnitt 17 Ved vurderingen av forsømmelsens karakter skal det ses hen til hva forsømmelsen går ut på, årsaken til forsømmelsen og graden av skyld. I uttrykket partens interesse i å foreta prosesshandlingen, inngår om saken gjelder spørsmål av stor personlig eller økonomisk betydning, om avgjørelsen har betydning utover den konkrete sak, og hensynet til å oppnå en materielt riktig avgjørelse, jamfør Schei m. fl., Tvisteloven kommentarutgave, 2 utgave, side 562 Ved fristoversittelse må det også legges vekt på hvor lang fristoversittelsen er, jamfør H R 2012 1093 U. Som påpekt i H R 2018 327 U avsnitt 23, bør ankefristen håndheves konsekvent. Det skal ikke være kurant å oppnå oppfriskning, selv om fristoversittelsen ikke er langvarig. I motsatt fall ville ankefristen ha liten realitet. I H R 2018 430 U var det spørsmål om gyldigheten av et vedtak fra Klagenemnda for merverdiavgift. Kravet utgjorde cirka 34 millioner kroner og det var anført at saken var av prinsipiell betydning. Anken over lagmannsrettens dom ble inngitt n dag for sent. Høyesterett kom til at oppfriskning ikke skulle gis. Det ble blant annet uttalt at frister med fraværsvirkninger er sentrale regler som det må forutsettes at en prosessfullmektig behersker. Oppfriskning i et slikt tilfelle ville uthule regelverket. En advokat som påtar seg oppdrag som prosessfullmektig i ankesaker, må beherske reglene om beregningen av ankefristen. Det hører til den grunnleggende kompetansen som må forventes. Det foretas full identifikasjon mellom en part og hans prosessfullmektig i sivile saker, jamfør tvisteloven 3 5 andre ledd. Dette er de klare utgangspunkter, også i foreliggende sak. Det foreligger en relativt sett betydelig fristoversittelse. Det er samtidig på det rene at tingretten har unnlatt å veilede prosessfullmektigen ved en konkret henvendelse om mulighet for å få utsatt ankefrist. Ved å i tillegg bekrefte at ankefristen ble utsatt til 30/10/2020, bidro tingretten til å bestyrke prosessfullmektigens villfarelse om at fristen kunne utsettes. I H R 2018 327 U ble det etter en konkret vurdering gitt oppfriskning for oversittet ankefrist, fordi spesielle hensyn gjorde seg gjeldende. Prosessfullmektigen hadde utvist aktivitet for å klarlegge ankefristen, og tingretten hadde ikke opptrådt slik en kunne forvente. Hensynet til motparten talte heller ikke avgjørende imot at oppfriskning ble gitt. I vår sak kan det argumenteres for at tingrettens opptreden taler for at oppfriskning gis. Det foreligger heller ikke innrettelseshensyn på ankemotpartens hånd. Ved vurderingen av hvorvidt det vil være urimelig å nekte oppfriskning, må det imidlertid også foretas en vurdering av hvorvidt anken vil kunne føre frem, jamfør H R 2014 674 U avsnitt 4 Det er et vilkår for å utstede fristforelegg at plikten til å foreta prosesshandlingen er rettskraftig avgjort, jamfør 16 7 tredje ledd. Dette innebærer at en bevistvist må være endelig avgjort i forutgående kjennelse. Først når dette har skjedd, og frist for prosesshandlingen er oversittet, kan det bli aktuelt å ilegge fristforelegg med siste frist for fremleggelse, jamfør H R 2019 125 U avsnitt 20 Den underliggende tvisten om bevistilgang var ikke rettskraftig avgjort da tingretten tok stilling til begjæring om fristforelegg. Tingretten kunne derfor ikke under noen omstendighet ha kommet til et annet resultat i spørsmålet om fristforelegg. Lagmannsretten er samlet sett kommet til at fristoversittelsens lengde, karakteren av forsømmelsen og det forhold at anken under enhver omstendighet ikke kan føre frem, medfører at det ikke vil være urimelig å nekte A og B videre behandling av ankesaken som følge av forsømmelsen, jamfør 16 12 tredje ledd. Sakskostnader Avgjørelse av spørsmål om fristforelegg er avgjørelse av annet enn krav som er tvistegjenstand i saken, jamfør tvisteloven 20 8 andre ledd første punktum. Ved særskilt anke over slike avgjørelser skal sakskostnader for alle instanser fastsettes særskilt av ankeinstansen, jamfør 20 8 andre ledd andre punktum. Ettersom anken avvises, har C vunnet saken og har krav på å få dekket nødvendige sakskostnader, jamfør hovedregelen i tvisteloven 20 2 første og andre ledd. Lagmannsretten har vurdert om det er grunn til å anvende unntaket i tvisteloven 20 2 tredje ledd, men kan ikke se at tungtveiende grunner gjør det rimelig. Lagmannsretten skal legge sitt resultat til grunn ved avgjørelse av krav på sakskostnader for tingretten, jamfør 20 9 andre ledd. Saken stiller seg ikke annerledes i spørsmålet om sakskostnader for tingretten. Med henvisning til den begrunnelsen som er gitt ovenfor om sakskostnader for lagmannsretten, blir C følgelig også tilkjent sakskostnader for tingretten. C har krevet sakskostnader erstattet med totalt kr 12 500 inkludert merverdiavgift for tingretten og lagmannsretten. Lagmannsretten finner at beløpet var nødvendig for å ivareta C sine interesser, jamfør 20 5 første ledd. Kjennelsen er enstemmig. S LU TN IN G1. Begjæring om oppfriskning tas ikke til følge. 2. Anken avvises. 3. A og B tilpliktes in solidum å erstatte C sakskostnader for tingretten og lagmannsretten med kr 12 500 tolvtusenfemhundre. Oppfyllelsesfristen er to 2 uker fra forkynnelse av denne kjennelse. 
Saken gjelder anke over kjennelse der begjæring om fristforelegg ikke ble tatt til følge, samt spørsmål om oppfriskning av ankefrist og avvisning av anken. Sakens bakgrunn D døde i 2019 Hun satt i uskiftebo etter E, som døde i 2005 C, A og F er sønner av de avdøde. I 2007 mottok C vederlagsfritt fra sin mor en halvpart av gnr. 1 bruksnummer 40 i sted kommune. Brødrene samtykket til overdragelsen ved erklæring. I 2019 overførte hun fra uskifteboet gnr. 2 bruksnummer 533 til A og hans ektefelle B. C tok ut stevning for Haugaland tingrett i mars 2020 for å få omstøtt overføringen av bruksnummer 533 etter arveloven 19, subsidiært at A og B skulle dømmes til å tilbakeføre kr 1 900 000 til dødsboet. A og B hevdet i tilsvar at C fikk forskudd på arv i 2007, at eiendommen hadde hatt større verdi enn forutsatt og at overføringen i 2019 derfor utgjør tilsvarende oppgjør, jamfør arveloven 21 annet ledd. A og F fremmet videre motsøksmål i august 2020, med påstand om at det skulle gjøres fradrag i Cs arvelodd i boet med et beløp fastsatt etter rettens skjønn, jamfør arveloven 21 tredje ledd. Under henvisning til arveloven 40 ble det anført at avkortning måtte gjøres med grunnlag i dagens verdi. Det ble i motsøksmålet provosert fremlagt nærmere angitt dokumentasjon for å kunne belyse nåverdi og verdien i 2007 av bruksnummer 40 Det ble også anmodet om at en eiendomsmegler skulle få tilgang til eiendommen for befaring. Dette ble fulgt opp kort tid etter, med begjæring om fristforelegg. I prosesskriv av 01/09/2020 ble det anført at de etterspurte bevis er like viktige for hovedsøksmålet som for motsøksmålet. Det ble bedt om at det også for hovedsøksmålet bestemmes fristforelegg med fraværsvirkninger. Haugaland tingrett avsa kjennelse 24/09/2020 med slik slutning: Begjæring i sak 20 161325 AS K G UL A A VD1 om utferdigelse av fristforelegg tas ikke til følge. Det er for lagmannsretten opplyst at tingretten i etterkant av kjennelsen har forent motsøksmålet med hovedsøksmålet ved særskilt avgjørelse. Advokat Geir Berg, som representerer både A, B og F, begjærte utsatt ankefrist knyttet til kjennelsen av 24/09/2020 overfor Haugaland tingrett 23/10/2020. Tingrettsdommeren bekreftet i brev til advokat Berg samme dag at ankefristen ble utsatt til 30/10/2020. Anke ble inngitt 30/10/2020 på vegne av A og B, og gjelder tingrettens bevisbedømmelse og lovanvendelse. Lagmannsretten varslet om avvisning av anke og veiledet om muligheten for å begjære oppfriskning i brev av 11/12/2020. Ankende parter, ved advokat Geir Berg, begjærte deretter oppfriskning innen frist fastsatt av lagmannsretten. Det ble ikke inngitt merknader fra ankemotparten i anledning begjæring om oppfriskning. For sakens bakgrunn for øvrig og det som ble gjort gjeldende for tingretten, vises det til tingrettens avgjørelse. Lagmannsretten finner saken tilstrekkelig opplyst og klar til avgjørelse. Partenes påstander og grunnlaget for disse A og B har i hovedtrekk anført: Vilkårene for oppfriskning er tilstede. Det fremgår ikke eksplisitt av tvisteloven 29 5 eller domstolloven 151 at det ikke er anledning til å gi utsatt ankefrist. En har gått ut fra at tingretten ikke gav utsettelse i strid med tvisteloven og domstolloven. Ankende parter kunne ha bygget på tingrettens veiledning dersom de var selvprosederende. Det vil være urimelig om de skal lide rettstap fordi de har engasjert advokat. Reglene er ikke lett tilgjengelige, og både advokater og publikum bør kunne stole på at tingretten har oversikt. Ankemotparten påvirkes i liten grad ved oppfriskning. Det er tale om en ukes forsinkelse. Dom på ufullstendig bevisførsel vil uansett kunne ankes. Det vil være unødvendig ressursbruk om partene må vente på en ankeomgang for å få anledning til å kreve relevante bevis fremlagt. Fristforelegg er begjært fordi det er nødvendig å avklare dagens verdi og historisk verdi for eiendommen overdratt i 2007 Dette vil være det vesentlige beviset for ankende parters standpunkt i hovedsøksmålet. Eiendommen var verdt det dobbelte av hva C fremstilte det som. Det er nødvendig at en megler får tilgang til eiendommen, hvor utførte oppgraderinger blir påvist, for å vurdere eiendommens verdi i 2007 og i dag. Megler vil ikke utføre verdivurdering uten eiers samtykke. Tingretten har uriktig lagt til grunn at tilgang til eiendommen for besiktelse i liten grad vil kunne belyse verdien på boligen i 2007 Partsforklaringer vil være utilstrekkelig. Dersom det ikke foreligger kvitteringer og annen etterspurt dokumentasjon, styrker dette kravet om at megler skal gis tilgang til eiendommen. I motsøksmål med krav om avkortning etter arveloven 21 tredje ledd, vil hovedtyngden av bevisførselen dreie seg om hva arvingene har mottatt under uskifteperioden. Felles for både hovedsøksmålet og motsøksmål er at domsresultatet hviler på en tolkning av avtalen fra 2007 Denne tolkningen kan ikke forsvarlig gjennomføres uten tilgjengelige bevis for verdien av huset i 2007 og 2008Tingretten har uriktig lagt til grunn at bevistemaet er at ankende parters sak helt avhenger av fremleggelsen av opplysningene. Det er anvendt en for høy terskel. Tingretten skulle i stedet ha vurdert om prosesshandlingen er av vesentlig betydning for ankende parter. Vilkåret er uansett oppfylt uavhengig av hvilken terskel som legges til grunn. Det er nedlagt slik påstand knyttet til tingrettens kjennelse: 1. Tingrettens kjennelse datert 24/9/2020 oppheves2. C dømmes til å erstatte ankende parters sakskostnader knyttet til fristforeleggspørsmålet for tingretten og lagmannsretten med kr. 15 000, inklusive merverdiavgift. Oppfyllelsesfristen er 2 uker fra kjennelsens forkynnelse. Det er nedlagt slik påstand knyttet til begjæring om oppfriskning: 1. Det begjæres oppfriskning av utløpt ankefrist C har i hovedtrekk anført: Det foreligger ikke plikt til å fremlegge omspurt dokumentasjon, og da kan det heller ikke utstedes fristforelegg, jamfør tvisteloven 16 7 tredje ledd. Tingretten har gjort rett i sin bevisbedømmelse og lovanvendelse. Bestemmelsen i arveloven 21 andre ledd er ikke anvendelig. Overføringen i 2007 var en gave, og ikke et arveoppgjør som kan utløse en rett til tilsvarende arveoppgjør. Ettersom Cs krav om omstøtelse etter arveloven 19 ikke kan møtes med regelen i arveloven 21 andre ledd, foreligger heller ingen plikt for C til å fremlegge aktuell dokumentasjon for mottatt verdi i 2007 Det er under selve skiftebehandlingen en vil kunne få svar på spørsmål knyttet til om C har mottatt mer enn de andre, jamfør arveloven 21 tredje ledd. En vil da også se hva som tilbakeføres boet gjennom omstøtelsessaken. Tingretten har uansett korrekt lagt til grunn at det er den historiske verdien av eiendommen som er avgjørende. Fremleggelse av de omspurte dokumenter og opplysninger er ikke egnet til å styrke avgjørelsesgrunnlaget. Det er nedlagt slik påstand: 1. A og B tilpliktes in solidum å erstatte C sakskostnader knyttet til fristforeleggspørsmålet for tingretten og lagmannsretten med kr. Oppfyllelsesfristen er 2 uker fra kjennelsens forkynnelse. Lagmannsrettens vurdering Partene har ikke bedt om muntlig forhandling. Dette anses heller ikke nødvendig for en forsvarlig og rettferdig behandling av saken, jamfør tvisteloven 29 15 andre ledd og E MK artikkel 6 nummer 1 Saken behandles skriftlig i samsvar med hovedregelen i tvisteloven 29 15 første ledd. Lagmannsretten finner innledningsvis grunn til å påpeke at det er noe uklart hvilket rettsforhold som er avgjort ved tingrettens kjennelse. Begjæring om fristforelegg er opprinnelig inngitt i motsøksmålet, men det er kun partene i hovedsøksmålet som er angitt som parter i kjennelsen, anken og anketilsvar. Samtidig er både hovedsøksmålet og motsøksmålet omtalt både under sakens bakgrunn og i kjennelsens premisser. Ettersom anken uansett avvises som for sent fremsatt, finner ikke lagmannsretten det nødvendig å ta stilling til om det foreligger mangler ved kjennelsen som hindrer prøving av anken, jamfør 29 21 andre ledd bokstav c. Det oppfattes ikke å være omtvistet mellom partene at kjennelsen ble forkynt 25/09/2020, og at ankefristen derfor løp ut 25/10/2020, jamfør tvisteloven 29 5 første ledd, jamfør domstolloven 179 Det har ikke betydning for fristens utløp at tingretten 23/10/2020 utsatte fristen til 30/10/2020. Domstolloven 151 andre ledd, som regulerer adgangen til å utsette frister, må leses i lys av 151 andre ledd andre punktum. Bestemmelsen krever et særlig hjemmelsgrunnlag for utsettelse av lovbestemte frister. Det følger motsetningsvis av tvisteloven 29 5 første og fjerde ledd at det ikke kan gis utsatt frist for anke over kjennelser, jamfør også H R 2008 2161 A avsnitt 24 om forholdet mellom bestemmelsene. Ettersom anken først ble fremsatt 30/10/2020, er fristen oversittet med flere dager. Er en prosesshandling ikke foretatt i tide, og unnlatelsen betyr fravær i saken etter tvisteloven 16 7 eller 16 8, kan parten ved fristoppfriskning etter reglene i 16 12 til 16 14 tillates å foreta prosesshandlingen og fortsette saken i samme stilling som før forsømmelsen, jamfør 16 6 For sent inngitt anke regnes som fravær i saken, jamfør tvisteloven 16 7 første ledd bokstav død Lagmannsretten skal da avvise anken dersom det ikke gis oppfriskning, jamfør 16 9 første ledd. Etter tvisteloven 16 13 andre og tredje ledd er fristen for å begjære oppfriskning n måned fra forsømmelsen, det vil si n måned etter utløpet av ankefristen 25/10/2020. Fristen for å begjære fristoppfriskning utløp derfor 25/11/2020. Oppfriskningsbegjæringen forelå først 14/12/2020. Slik loven er bygget opp, skulle en for sent fremsatt begjæring om oppfriskning av oversittet ankefrist, medføre avvisning av både begjæringen om oppfriskning og anken. Ettersom en slik avvisningskjennelse uansett kan begjæres oppfrisket i medhold av 16 11, har Høyesterett slått fast at en allerede ved første gangs behandling skal ta realitetsstilling til oppfriskningsspørsmålet, jamfør H R 2010 115 U avsnitt 18 med videre henvisninger. De nærmere vilkårene for oppfriskning følger av 16 12 Det er på det rene at det ikke foreligger gyldig fravær eller gyldig fristoversitting, jamfør første og annet ledd. Det er da kun 16 12 tredje ledd som kan være aktuell: I andre tilfeller kan oppfriskning gis om det ville være urimelig å nekte parten videre behandling av saken på grunn av forsømmelsen. Ved avgjørelsen legges særlig vekt på forsømmelsens karakter, partens interesse i å foreta prosesshandlingen og hensynet til motparten. Ved avgjørelsen legges særlig vekt på forsømmelsens karakter, partens interesse i å foreta prosesshandlingen og hensynet til motparten. I forarbeidene er det presisert at de opplistede momentene ikke er uttømmende, og det er understreket at det er interesseavveiningen mellom partene som er det sentrale. Dette er også fulgt opp i rettspraksis, jamfør blant annet H R 2010 115 U avsnitt 19 og H R 2013 677 U avsnitt 17 Ved vurderingen av forsømmelsens karakter skal det ses hen til hva forsømmelsen går ut på, årsaken til forsømmelsen og graden av skyld. I uttrykket partens interesse i å foreta prosesshandlingen, inngår om saken gjelder spørsmål av stor personlig eller økonomisk betydning, om avgjørelsen har betydning utover den konkrete sak, og hensynet til å oppnå en materielt riktig avgjørelse, jamfør Schei m. fl., Tvisteloven kommentarutgave, 2 utgave, side 562 Ved fristoversittelse må det også legges vekt på hvor lang fristoversittelsen er, jamfør H R 2012 1093 U. Som påpekt i H R 2018 327 U avsnitt 23, bør ankefristen håndheves konsekvent. Det skal ikke være kurant å oppnå oppfriskning, selv om fristoversittelsen ikke er langvarig. I motsatt fall ville ankefristen ha liten realitet. I H R 2018 430 U var det spørsmål om gyldigheten av et vedtak fra Klagenemnda for merverdiavgift. Kravet utgjorde cirka 34 millioner kroner og det var anført at saken var av prinsipiell betydning. Anken over lagmannsrettens dom ble inngitt n dag for sent. Høyesterett kom til at oppfriskning ikke skulle gis. Det ble blant annet uttalt at frister med fraværsvirkninger er sentrale regler som det må forutsettes at en prosessfullmektig behersker. Oppfriskning i et slikt tilfelle ville uthule regelverket. En advokat som påtar seg oppdrag som prosessfullmektig i ankesaker, må beherske reglene om beregningen av ankefristen. Det hører til den grunnleggende kompetansen som må forventes. Det foretas full identifikasjon mellom en part og hans prosessfullmektig i sivile saker, jamfør tvisteloven 3 5 andre ledd. Dette er de klare utgangspunkter, også i foreliggende sak. Det foreligger en relativt sett betydelig fristoversittelse. Det er samtidig på det rene at tingretten har unnlatt å veilede prosessfullmektigen ved en konkret henvendelse om mulighet for å få utsatt ankefrist. Ved å i tillegg bekrefte at ankefristen ble utsatt til 30/10/2020, bidro tingretten til å bestyrke prosessfullmektigens villfarelse om at fristen kunne utsettes. I H R 2018 327 U ble det etter en konkret vurdering gitt oppfriskning for oversittet ankefrist, fordi spesielle hensyn gjorde seg gjeldende. Prosessfullmektigen hadde utvist aktivitet for å klarlegge ankefristen, og tingretten hadde ikke opptrådt slik en kunne forvente. Hensynet til motparten talte heller ikke avgjørende imot at oppfriskning ble gitt. I vår sak kan det argumenteres for at tingrettens opptreden taler for at oppfriskning gis. Det foreligger heller ikke innrettelseshensyn på ankemotpartens hånd. Ved vurderingen av hvorvidt det vil være urimelig å nekte oppfriskning, må det imidlertid også foretas en vurdering av hvorvidt anken vil kunne føre frem, jamfør H R 2014 674 U avsnitt 4 Det er et vilkår for å utstede fristforelegg at plikten til å foreta prosesshandlingen er rettskraftig avgjort, jamfør 16 7 tredje ledd. Dette innebærer at en bevistvist må være endelig avgjort i forutgående kjennelse. Først når dette har skjedd, og frist for prosesshandlingen er oversittet, kan det bli aktuelt å ilegge fristforelegg med siste frist for fremleggelse, jamfør H R 2019 125 U avsnitt 20 Den underliggende tvisten om bevistilgang var ikke rettskraftig avgjort da tingretten tok stilling til begjæring om fristforelegg. Tingretten kunne derfor ikke under noen omstendighet ha kommet til et annet resultat i spørsmålet om fristforelegg. Lagmannsretten er samlet sett kommet til at fristoversittelsens lengde, karakteren av forsømmelsen og det forhold at anken under enhver omstendighet ikke kan føre frem, medfører at det ikke vil være urimelig å nekte A og B videre behandling av ankesaken som følge av forsømmelsen, jamfør 16 12 tredje ledd. Sakskostnader Avgjørelse av spørsmål om fristforelegg er avgjørelse av annet enn krav som er tvistegjenstand i saken, jamfør tvisteloven 20 8 andre ledd første punktum. Ved særskilt anke over slike avgjørelser skal sakskostnader for alle instanser fastsettes særskilt av ankeinstansen, jamfør 20 8 andre ledd andre punktum. Ettersom anken avvises, har C vunnet saken og har krav på å få dekket nødvendige sakskostnader, jamfør hovedregelen i tvisteloven 20 2 første og andre ledd. Lagmannsretten har vurdert om det er grunn til å anvende unntaket i tvisteloven 20 2 tredje ledd, men kan ikke se at tungtveiende grunner gjør det rimelig. Lagmannsretten skal legge sitt resultat til grunn ved avgjørelse av krav på sakskostnader for tingretten, jamfør 20 9 andre ledd. Saken stiller seg ikke annerledes i spørsmålet om sakskostnader for tingretten. Med henvisning til den begrunnelsen som er gitt ovenfor om sakskostnader for lagmannsretten, blir C følgelig også tilkjent sakskostnader for tingretten. C har krevet sakskostnader erstattet med totalt kr 12 500 inkludert merverdiavgift for tingretten og lagmannsretten. Lagmannsretten finner at beløpet var nødvendig for å ivareta C sine interesser, jamfør 20 5 første ledd. S LU TN IN G1. Begjæring om oppfriskning tas ikke til følge. A og B tilpliktes in solidum å erstatte C sakskostnader for tingretten og lagmannsretten med kr 12 500 tolvtusenfemhundre. Oppfyllelsesfristen er to 2 uker fra forkynnelse av denne kjennelse.
Tingretten tok ikke til følge begjæring om å ilegge motparten fristforelegg i forbindelse med tvist om bevis. Anke over tingrettens kjennelse ble for sent fremsatt. Det var samtidig på det rene at tingretten hadde gitt utsatt ankefrist i strid med loven. Oppfriskningsbegjæringen ble ikke tatt til følge, blant annet fordi anken uansett ikke ville kunne føre frem. Henvisninger: Tvisteloven 16 12