Dekningsrett  Utleggstrekk  Tvangsfullbyrdelsesloven § 7-21  Dekningsloven § 2-7
Saken gjelder klage over utleggsforretning med resultat intet til utlegg. Sakens bakgrunn Namsmannen i Haugesund mottok 29 mars 2022 begjæring om utlegg fra Modhi Finance A S (heretter Modhi ). Saksøkt etter begjæringen var A. Kravet har bakgrunn i et misligholdt låneforhold mellom A og Santander Consumer Bank A S fra 2008 På et senere tidspunkt har kravet blitt overdratt til Modhi og beløp seg på begjæringstidspunktet til 11 779, 87 kroner. Utleggsforretning ble avholdt 8 juni 2022 med intet til utlegg. Det løp allerede trekk i As ytelser fra N AV og namsmannen fant det etter en konkret vurdering ikke hensiktsmessig å fastsette trekk frem i tid. Modhi påklaget avgjørelsen og bad om at namsmannen omgjorde utleggstrekket til trekk i As ytelser fra 1 januar 2023 Det ble vist til L G 2019 124144 som stadfester at namsmannen har adgang til å nedlegge trekk med oppstart frem i tid. Namsmannen vurderte klagen og opprettholdt 23 juni 2022 sin avgjørelse. Namsmannen ga slik begrunnelse:... Namsmannen har siden lagmannsrettens kjennelse langt på vei ilagt utleggstrekk i saksøktes ytelser hele toårsperioden. Som en følge av dette er det ikke uvanlig at saksøkere har over 10 utleggstrekk i kø hos namsmannen. Namsmannen ser at dette i seg selv kan fremstå hensiktsmessig. Erfaringen har imidlertid vist store utfordringer med ordningen. Særlig til ugunst for saksøkte, men også til ugunst for saksøker og kreditorfellesskapet. For det første går namsmannens korrespondanse til private arbeidsgivere pr brevpost eller digital postkasse. Lønnskontoene må manuelt legge inn trekk og ha oversikt over trekkenes størrelse i de ulike sakene langt frem i tid. Der namsmannen nedlegger variabelt trekk eller der skatteetaten legger prosent trekk, kan det forekomme feil. Namsmannen er kjent med at feil hos arbeidsgivere har ført til at det er trukket for mye hos saksøkte. Saksøkte kan eventuelt kontakte kreditor for tilbakebetaling. Tidvis betaler kreditor tilbake, noen ganger nekter de dette. Saksøkte vil da ikke ha midler til livsopphold etter livsoppholdsforskriften. Det bemerkes her at den trekkpliktige (arbeidsgiver) er erstatningsansvarlig dersom trekket ikke gjennomføres i tråd med namsmannens pålegg om trekk. Enkelte trekkpliktige kontakter likevel namsmannen dersom de oppdager at saksøkte sitter igjen med mindre enn livsoppholdssatsen. I vår sak har saksøkte pensjon. Trekk informasjon til N AV går elektronisk og avhenger ikke av manuell saksbehandling hos N AV. Ved endring av pågående trekk hos namsmannen kan det likevel oppstå feil der saksbehandlers korrigerer etterfølgende trekk, noe som kan føre til at det planlegges for dobbelt trekk frem i tid. Systemet har ingen barrierer for å hindre dette. Ettersom trekket hos N AV ilegges helautomatisk er det heller ingen lønnsmedarbeider som kan fange dette opp og kontakte namsmannen for å forsikre seg om at trekket er riktig. Mange parallelle eller etterfølgende trekk gjør saken også uoversiktlig for saksøkte, og saksøkte vil ofte ikke være i stand til å ivareta egne interesser. Debitorer med mange trekk har dessuten ofte konvolutt angst, og vil ikke kontrollere trekkplanene. For det andre har praksisen med å ilegge trekk hele toårsperioden medført en betydelig økning i begjæringer til namsmannen om endring av utleggstrekkene etter tvangsl. 7 23 og 7 24, altså ved prioriterte trekk, ved endret økonomi hos saksøkte eller ved bytte av jobb. Felles for disse begjæringene om endring er at det pågående trekket må endres eller stoppes, og dette får følgevirkning for alle etterfølgende trekk. Ofte må namsmannen stanse alle planlagte trekk fordi vi ikke med sikkerhet kan fastsette når det blir rom for nye trekk eller hvor stor trekkbeløpet kan være uten at det overskrider det saksøkte har rett på etter livsoppholdsforskriften. Det kan også være hensiktsmessig å stanse trekkene dersom det er påregnelig med nye prioriterte trekk eller endringer i saksøktes livssituasjon og økonomi. I slike tilfeller vil de planlagte trekkene blokkere for nye trekk ved at saksøkte kan få et overskudd på sine ytelser, men i sum er det allerede besluttet trekk som overstiger det saksøkte kan betale i toårsperioden. Da vil namsmannen ikke ilegge nye trekk selv om saksøkte har overskudd. Namsmannen kan ikke starte eller gjøre endringer i trekket som har tidligst prioritet uten begjæring fra denne første saksøkeren, jamfør tvangsl. 7 23Å starte opp en sak med senere prioritert, for deretter å stanse eller endre denne dersom den prioriterte saken begjæres igangsatt, lar seg gjøre, men kan føre til feil hos både private arbeidsgivere og hos namsmannens oppbygging av nye trekkplaner. I praksis kan saksøkte gå uten trekk i opptil to år selv om saksøkte har mye gjeld og det prinsipielt er besluttet trekk i mange saker. Dette er til stor ugunst for kreditorfellesskapet. Sentralt i denne saken er at saksøkte allerede har seks utleggstrekk, hvorav ett som gjelder lovbestemt forsørgelsesplikt etter dekningsloven 2 8 bokstav a på kr 3220 som ble besluttet 20/01/2022 med oppstart 20/01/2022 uten sluttdato, ett som gjelder skattekrav etter 2 8 bokstav d på 4 som ble besluttet 05/05/2022 med trekkperiode fra 05/05/2022 til 20/05/2024, ett fra S I som gjelder andre krav etter 2 8 bokstav e på som ble besluttet 08/10/2020 med trekkperiode 08/10/2020 til 08/10/2022 og tre fra Namsmannen i Haugesund som også gjelder andre krav etter dekningsloven 2 8 bokstav e som ble mottatt av namsmannen 07/05/2020, 15/03/2022 og 15/3/2022 med trekkperioder på hhv. 20/09/2020 til 20/07/2022, 01/8/2022 til 01/10/2022 og 01/11/2022 til 01/12/2022. Saksøkte er født i 1983, har sivilstatus som enslig, har ett særkullsbarn født i 2011 med Samværskl. 0, 0 netter per mnd. Inntekt er ifølge våre opplysninger uføretrygd angitt til periode 1221 0522Namsmannen finner det sannsynlig at det kan oppstå endringer i saksøktes livssituasjon, privatøkonomi eller at det kommer andre prioriterte trekk før det eventuelt blir aktuelt med trekk i denne saken. Namsmannen antar at denne saken er i kategorien der alle krav kan bli satt med trekkbeløp kr 0, på et tidspunkt. Lagmannsrettens avgjørelse er ikke ensbetydende med at namsmannen skal nedlegge trekk frem i tid, og det må foretas en konkret helhetsvurdering i den enkelte sak. I denne saken er det ikke hensiktsmessig, verken av hensyn til saksøkte selv eller kreditorfellesskapet. Namsmannen vil avslutningsvis bemerke at vi må forholde oss til det manuelle saksbehandlingssystemet politiet nå har, og den risikoen for feil systemet innebærer. Politiet samarbeider imidlertid med Skatteetaten om et automatisert system i prosjektet Fremtidens Innkreving. Det nye systemet skal implementeres i 2025 og skal etter planene gjøre innkrevingen mer hensiktsmessig for alle parter. Klagen ble deretter oversendt tingretten. Tingretten ga A anledning til å inngi merknader, uten at noe ble mottatt. For sakens bakgrunn ellers og det som ble gjort gjeldende for tingretten, vises det til tingrettens avgjørelse. Tingretten avsa 19 august 2022 kjennelse med slik slutning: Klage fra Modhi Collect A S over namsmannens utleggsforretning i sak T2022 126306 tas ikke til følge. Modhi har rettidig anket tingrettens avgjørelse. Anken gjelder tingrettens rettsanvendelse og bevisbedømmelse. Anken og pålegg om tilsvar er lovlig forkynt for A, som ikke har inngitt anketilsvar. Lagmannsretten finner saken tilstrekkelig opplyst og klar til avgjørelse. Partenes påstander og grunnlaget for disse Modhi Finance A S har i anke i hovedtrekk gjort gjeldende: Namsmannen må nedlegge trekk i As ytelser fra det tidspunktet det blir rom for slikt trekk, sannsynligvis fra årsskiftet. Namsmyndighetene har tilpasset seg L G 2019 124144, men redegjør i klagesaken for systematiske utfordringer knyttet til lovforståelsen. Det kan ikke være avgjørende for lovforståelsen at systemene til namsmannen ikke ivaretar skyldners interesse på en betryggende måte. Tingretten tar korrekt utgangspunkt i at utfordringene med saksbehandlingssystemet i seg selv ikke er grunnlag for ikke å beslutte utleggstrekk. Likevel gjør tingretten nettopp det ved å henvise til en generell fare for at den kan etableres trekk utover hva det er anledning til på grunn av saksbehandlingssystemet og historikk. Argumentasjonen er ikke konkret og vil treffe de fleste saker. Lovforståelsen i L G 2019 124144 blir da i realiteten ikke fulgt. Det tingretten derimot vurderer konkret, er om det er sannsynlig at det vil være rom for trekk i saksøktes ytelser i fremtiden. Dette ligger innenfor lovforståelsen i L G 2019 124144, men tingrettens bevisbedømmelse svikter. Namsmannen har redegjort for faktum ved å vise til løpende trekk. Det løper ett trekk knyttet til det som forstås å være barnebidrag som løper fra 20 januar 22 og uten stoppdato. Det er imidlertid funnet rom for trekk utover dette. Det trekkes for et skattekrav i perioden mai 2022 til mai 2024, et trekk fra Statens innkrevingssentral som løper fra oktober 2020 til oktober 2022, samt tre krav fra namsmannen i Haugesund, som har trekkperioder fra september 2020 til september 2022, fra august 2022 til oktober 2022 og fra november 2022 til desember 2022 Fra januar 2023 vil det sannsynligvis være rom for ytterligere trekk, siden de to første trekkene ikke vil øke i størrelse. Argumentasjonen om at skyldners inntektssituasjon kan endres, er ikke knyttet til en konkret vurdering. Det er uklart hva slags ytelse A får fra N AV. Det er vist til at det er tidsbegrenset ytelse, samtidig som det legges til grunn at det er uføretrygd. Det er sannsynlig at det er arbeidsavklaringspenger etter folketrygdloven og det er ikke sannsynliggjort at ytelsen vil endres i trekkperioden. Et bortfall av ytelser fra N AV uten at annet livsopphold er sikret, fremstår svært usannsynlig. Dette er ikke klare holdepunkter for at debitors situasjon vil endre seg, jamfør L G 2019 124144 For øvrig vil det være slik at dersom det skjer endringer, må dette nødvendigvis medføre at trekket tilpasses, slik det påpekes i L G 2019 124144 under henvisning til tvangsfullbyrdelsesloven 7 23Når det må legges til grunn at As ytelser vil forbli de samme også over nyttår og det sannsynligvis vil være rom for trekk, bør trekk etableres. Det vil være både i skyldners og kreditors interesse. Det er lagt ned slik påstand: 1. Klagen tas til følge. 2. A betaler til Modhi Finance A S sakens omkostninger for tingretten og lagmannsretten med kr 2000 med tillegg av rettens gebyrer. Lagmannsrettens vurdering Anke over kjennelse avgjøres normalt etter skriftlig behandling jamfør tvisteloven 29 15 første ledd, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 2 12 Muntlig forhandling er ikke begjært og anses ikke nødvendig for en forsvarlig og rettferdig behandling av saken, jamfør tvisteloven 29 15 andre ledd og E MK artikkel 6 nummer 1Av tvangsfullbyrdelsesloven 7 21 første ledd følger at trekkperioden ved utleggstrekk ikke kan overstige to år regnet fra dagen for beslutningen om utleggstrekk dersom ikke annet følger av dekningsloven 2 7 tredje ledd. Av sistnevnte bestemmelse fremkommer: Utlegg i lønnskrav m v kan bare tas i krav som har forfalt eller forfaller innen to år, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 7 21 Trekkperioden for bøtekrav er fem år. For skattekrav kan utlegg alltid tas i krav som forfaller inntil fem år etter utgangen av det inntektsåret skatten gjelder, eller i tilfelle endring av fastsettingen av formues og inntektsskatt fem år etter utgangen av det kalenderår da endringsvedtak ble truffet. For bidragskrav gjelder ingen tidsbegrensning. Bestemmelsens ordlyd oppstiller ingen begrensninger i adgangen til å etablere utleggstrekk fra opphøret av eksisterende trekk, så lenge det er innenfor to årsperioden. Gulating lagmannsretten kom i L G 2019 124144 til at det ikke var grunnlag for å tolke bestemmelsen innskrenkende. Etter en gjennomgang om underrettspraksis og juridisk teori konkluderte lagmannsretten slik: Lagmannsretten er kommet til at det må være adgang for namsmannen til å gi trekkpålegg som først skal tre i kraft når et annet trekk er opphørt og for den resterende del av toårsperioden i dekningsloven 2 7 tredje ledd. Dette er noe annet enn en venteliste hos namsmannen, da en slik løsning innebærer at begjæringen blir behandlet når den kommer inn. Det avgjørende må være at loven ikke stenger for en slik løsning, og at også hensynet til både debitor og kreditor langt på vei taler for en slik løsning. Dersom kreditor må sende ny begjæring om utlegg etter utløpet av det eksisterende trekket, vil det medføre ytterligere kostnader for debitor i form av blant annet rettsgebyr. For debitor vil det ikke ha stor betydning om det er en eller flere kreditorer som fyller opp toårsperioden. Det vil uansett ikke være mulighet til å etablere trekk utover denne perioden, uten at det sendes ny begjæring og gjøres en ny vurdering av debitors situasjon. Lagmannsretten kan ikke se at det er vesentlige hensyn som tilsier at det ikke bør være adgang til å beslutte slikt trekk med oppstart lengre enn to til tre måneder frem i tid. Dersom det skjer endringer i debitors økonomiske situasjon, vil det være mulighet til å gjøre endringer i trekket med hjemmel i tvangsfullbyrdelsesloven 7 23 Lagmannsretten kan vanskelig se at det er mer betenkelig å ha trekk fra en debitor med varighet i to år, enn at det er to kreditorer som fyller opp toårsperioden. Endringer i debitors situasjon vil kunne skje uavhengig av antall kreditorer som fyller opp toårsperioden. Dersom namsmannen på avholdelsestidspunktet har klare holdepunkter for at debitors situasjon vil endre seg før det nye trekket trer i kraft, eksempelvis fordi vedkommende venter barn eller blir pensjonert, bør det imidlertid ikke besluttes slik fremtidig oppstartstidspunkt. Lagmannsretten kan heller ikke se at eventuelle vanskeligheter for arbeidsgiver med å administrere et fremtidig trekk, kan tillegges noen avgjørende vekt. Lagmannsretten gir sin tilslutning til den lovforståelsen som her fremkommer, og legger den til grunn også i denne saken. Både namsmannen og tingretten har lagt til grunn at det det følger av L G 2019 124144 at det skal foretas en konkret vurdering i den enkelte sak av om det skal nedlegges trekk frem i tid, der det skal tas hensyn til forhold på saksøktes og kreditorfellesskapets side. Tingretten har, i likhet med namsmannen, kommet til at det etter en helhetsvurdering ikke skal besluttes utleggstrekk hos A med fremtidig oppstartdato. Lagmannsretten er ikke enig i at L G 2019 124144 kan forstås slik at den gir anvisning på en slik bred og konkret helhetsvurdering som namsmannen har gjort i denne saken. Det lagmannsretten tok stilling til i nevnte avgjørelse var et rent lovtolkningsspørsmål om det var adgang for namsmannen til å gi trekkpålegg som først skulle tre i kraft når et annet trekk var opphørt og for den resterende del av toårsperioden i dekningsloven 2 7 tredje ledd. Den vurderingen lagmannsretten gjør i avsnittene gjengitt ovenfor er altså en generell vurdering av hvordan loven skal tolkes, hvor det tas hensyn til ulike tolkningsfaktorer. Det er altså ikke foretatt en konkret vurdering av hvorvidt det burde fastsettes trekk fremover i tid i den aktuelle saken. Det lagmannsretten derimot gir anvisning på i L G 2019 124144, er at det ikke bør besluttes utleggstrekk med fremtidig oppstartstidspunkt i situasjoner hvor det er klare holdepunkter for at debitors situasjon vil endre seg før det nye trekket trer i kraft. Som eksempel er det vist til graviditet eller pensjon. Dette er slik lagmannsretten ser det noe annet enn en konkret helhetsvurdering av den typen som namsmannen har gjort her. Slik lagmannsretten ser det, er flere av de momentene namsmannen har lagt vekt på i sin begrunnelse for at klagen ikke fører frem, ikke aktuelle i en slik vurdering av debitors situasjon, og den bygger følgelig på feil lovforståelse. Det er forståelig at det skaper utfordringer at namsmannens saksbehandlingssystem ikke er tilpasset en ordning med fremtidige trekk, men lagmannsretten kan ikke se at det kan ha betydning verken for lovforståelsen, eller for vurderingen av debitors situasjon. Dette problemet må finne sin løsning på annen måte enn gjennom namsmannens praksis. Det er i namsmannens begrunnelse også vist til generelle problemer for arbeidsgiver med å administrere fremtidige trekk, selv om A etter det opplyste ikke har noen arbeidsgiver og lagmannsretten i L G 2019 124144 har gitt anvisning på at dette ikke kan tillegges avgjørende vekt. Når det gjelder den delen av begrunnelsen som knytter seg til N AVs administrasjon av fremtidige trekk, er denne knyttet til en hypotetisk og generell fare for at saksbehandler kan gjøre feil. Lagmannsretten har vanskelig for å se at det kan tillegges vekt i en vurdering av om det er klare holdepunkter for endringer i debitors situasjon. Namsmannens begrunnelse inneholder også noen momenter som knytter seg mer konkret til debitors situasjon. Begrunnelsen er imidlertid uklar, og det er vanskelig for lagmannsretten å vurdere om det er tilstrekkelig til at det foreligger klare holdepunkter for endring i As situasjon fremover. Dette blant annet fordi det er opplyst at As ytelse hos N AV er uføretrygd i perioden desember 2021 til mai 2022 Det er uklart for lagmannsretten hva slags ytelse A nå faktisk mottar fra N AV og om det utsikter til endringen i denne fremover. Samlet sett mener lagmannsretten at namsmannens beslutning om fremme utleggsforretningen med intet til utlegg bygger på feil lovforståelse ved at det ved vurdering av fremtidige trekk er lagt ved på utenforliggende hensyn. Anken har etter dette ført frem, og klagen over namsmannens beslutning tas til følge. Dette innebærer ikke at lagmannsretten har tatt stilling til om det her er grunnlag for å beslutte utleggestrekk med fremtidig oppstart, men at namsmannen som utgangspunkt må gjøre en ny vurdering av fremtidig trekk med utgangspunkt i om det er klare holdepunkter for endringer i debitors situasjon før oppstart at trekket. Sakskostnader Modhi anses etter dette å ha vunnet saken og har krav på å få dekket sine nødvendige kostnader for lagmannsretten, jamfør tvisteloven 20 2 første og andre ledd, jamfør 20 5 Etter tvisteloven 20 9 andre ledd legger lagmannsretten sitt resultat til grunn ved avgjørelsen av krav på sakskostnader for tingretten, og Modhi har krav på å få dekket sine kostnader også for tingrettens behandling. Etter tvisteloven 20 2 tredje ledd kan den tapende part fritas for sakskostnadsansvaret, helt eller delvis, hvis tungtveiende grunner gjør det rimelig. Tvisteloven 20 2 tredje ledd bokstavene a til c angir momenter som det særlig skal legges vekt på ved vurderingen. Momentlisten er ikke uttømmende. Den overordnede normen er om tungtveiende grunner gjør det rimelig å frita fra sakskostnadsansvar, jamfør H R 2011 983 U avsnitt 20Lagmannsretten har etter en samlet vurdering funnet at det foreligger tungtveiende grunner for å frita A for sakskostnadsansvaret både for tingretten og lagmannsretten, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Det er for det første et svært skjevt styrkeforhold mellom partene. Det er også slik at Modhi, som spesialiserer seg på å kjøpe opp forfalte fordringer, har stor interesse i utfallet av saken. Saken har betydning for namsmannens praksis og vil følgelig ha betydning også for andre saker hvor Modhi er kreditor. A har ikke på noe tidspunkt tatt til motmæle mot Modhi sitt syn, og lagmannsretten kan samlet sett ikke se at det er rimelig at han skal bære Modhis kostnader verken med klagen og anken. Kjennelsen er enstemmig. S LU TN IN G1. Klage over Namsmannen i Haugesunds beslutning om å fremme utleggsforretning i T2022 126306 med intet til utlegg tas til følge. 2. Partene bærer sine respektive sakskostnader for tingretten og lagmannsretten. 
Saken gjelder klage over utleggsforretning med resultat intet til utlegg. Sakens bakgrunn Namsmannen i Haugesund mottok 29 mars 2022 begjæring om utlegg fra Modhi Finance A S (heretter Modhi ). Saksøkt etter begjæringen var A. Kravet har bakgrunn i et misligholdt låneforhold mellom A og Santander Consumer Bank A S fra 2008 På et senere tidspunkt har kravet blitt overdratt til Modhi og beløp seg på begjæringstidspunktet til 11 779, 87 kroner. Utleggsforretning ble avholdt 8 juni 2022 med intet til utlegg. Det løp allerede trekk i As ytelser fra N AV og namsmannen fant det etter en konkret vurdering ikke hensiktsmessig å fastsette trekk frem i tid. Modhi påklaget avgjørelsen og bad om at namsmannen omgjorde utleggstrekket til trekk i As ytelser fra 1 januar 2023 Det ble vist til L G 2019 124144 som stadfester at namsmannen har adgang til å nedlegge trekk med oppstart frem i tid. Namsmannen vurderte klagen og opprettholdt 23 juni 2022 sin avgjørelse. Namsmannen ga slik begrunnelse:... Namsmannen har siden lagmannsrettens kjennelse langt på vei ilagt utleggstrekk i saksøktes ytelser hele toårsperioden. Som en følge av dette er det ikke uvanlig at saksøkere har over 10 utleggstrekk i kø hos namsmannen. Namsmannen ser at dette i seg selv kan fremstå hensiktsmessig. Erfaringen har imidlertid vist store utfordringer med ordningen. Særlig til ugunst for saksøkte, men også til ugunst for saksøker og kreditorfellesskapet. For det første går namsmannens korrespondanse til private arbeidsgivere pr brevpost eller digital postkasse. Lønnskontoene må manuelt legge inn trekk og ha oversikt over trekkenes størrelse i de ulike sakene langt frem i tid. Der namsmannen nedlegger variabelt trekk eller der skatteetaten legger prosent trekk, kan det forekomme feil. Namsmannen er kjent med at feil hos arbeidsgivere har ført til at det er trukket for mye hos saksøkte. Saksøkte kan eventuelt kontakte kreditor for tilbakebetaling. Tidvis betaler kreditor tilbake, noen ganger nekter de dette. Saksøkte vil da ikke ha midler til livsopphold etter livsoppholdsforskriften. Det bemerkes her at den trekkpliktige (arbeidsgiver) er erstatningsansvarlig dersom trekket ikke gjennomføres i tråd med namsmannens pålegg om trekk. Enkelte trekkpliktige kontakter likevel namsmannen dersom de oppdager at saksøkte sitter igjen med mindre enn livsoppholdssatsen. I vår sak har saksøkte pensjon. Trekk informasjon til N AV går elektronisk og avhenger ikke av manuell saksbehandling hos N AV. Ved endring av pågående trekk hos namsmannen kan det likevel oppstå feil der saksbehandlers korrigerer etterfølgende trekk, noe som kan føre til at det planlegges for dobbelt trekk frem i tid. Systemet har ingen barrierer for å hindre dette. Ettersom trekket hos N AV ilegges helautomatisk er det heller ingen lønnsmedarbeider som kan fange dette opp og kontakte namsmannen for å forsikre seg om at trekket er riktig. Mange parallelle eller etterfølgende trekk gjør saken også uoversiktlig for saksøkte, og saksøkte vil ofte ikke være i stand til å ivareta egne interesser. Debitorer med mange trekk har dessuten ofte konvolutt angst, og vil ikke kontrollere trekkplanene. For det andre har praksisen med å ilegge trekk hele toårsperioden medført en betydelig økning i begjæringer til namsmannen om endring av utleggstrekkene etter tvangsl. 7 23 og 7 24, altså ved prioriterte trekk, ved endret økonomi hos saksøkte eller ved bytte av jobb. Felles for disse begjæringene om endring er at det pågående trekket må endres eller stoppes, og dette får følgevirkning for alle etterfølgende trekk. Ofte må namsmannen stanse alle planlagte trekk fordi vi ikke med sikkerhet kan fastsette når det blir rom for nye trekk eller hvor stor trekkbeløpet kan være uten at det overskrider det saksøkte har rett på etter livsoppholdsforskriften. Det kan også være hensiktsmessig å stanse trekkene dersom det er påregnelig med nye prioriterte trekk eller endringer i saksøktes livssituasjon og økonomi. I slike tilfeller vil de planlagte trekkene blokkere for nye trekk ved at saksøkte kan få et overskudd på sine ytelser, men i sum er det allerede besluttet trekk som overstiger det saksøkte kan betale i toårsperioden. Da vil namsmannen ikke ilegge nye trekk selv om saksøkte har overskudd. Namsmannen kan ikke starte eller gjøre endringer i trekket som har tidligst prioritet uten begjæring fra denne første saksøkeren, jamfør tvangsl. 7 23Å starte opp en sak med senere prioritert, for deretter å stanse eller endre denne dersom den prioriterte saken begjæres igangsatt, lar seg gjøre, men kan føre til feil hos både private arbeidsgivere og hos namsmannens oppbygging av nye trekkplaner. I praksis kan saksøkte gå uten trekk i opptil to år selv om saksøkte har mye gjeld og det prinsipielt er besluttet trekk i mange saker. Dette er til stor ugunst for kreditorfellesskapet. Sentralt i denne saken er at saksøkte allerede har seks utleggstrekk, hvorav ett som gjelder lovbestemt forsørgelsesplikt etter dekningsloven 2 8 bokstav a på kr 3220 som ble besluttet 20/01/2022 med oppstart 20/01/2022 uten sluttdato, ett som gjelder skattekrav etter 2 8 bokstav d på 4 som ble besluttet 05/05/2022 med trekkperiode fra 05/05/2022 til 20/05/2024, ett fra S I som gjelder andre krav etter 2 8 bokstav e på som ble besluttet 08/10/2020 med trekkperiode 08/10/2020 til 08/10/2022 og tre fra Namsmannen i Haugesund som også gjelder andre krav etter dekningsloven 2 8 bokstav e som ble mottatt av namsmannen 07/05/2020, 15/03/2022 og 15/3/2022 med trekkperioder på hhv. 20/09/2020 til 20/07/2022, 01/8/2022 til 01/10/2022 og 01/11/2022 til 01/12/2022. Saksøkte er født i 1983, har sivilstatus som enslig, har ett særkullsbarn født i 2011 med Samværskl. 0, 0 netter per mnd. Inntekt er ifølge våre opplysninger uføretrygd angitt til periode 1221 0522Namsmannen finner det sannsynlig at det kan oppstå endringer i saksøktes livssituasjon, privatøkonomi eller at det kommer andre prioriterte trekk før det eventuelt blir aktuelt med trekk i denne saken. Namsmannen antar at denne saken er i kategorien der alle krav kan bli satt med trekkbeløp kr 0, på et tidspunkt. Lagmannsrettens avgjørelse er ikke ensbetydende med at namsmannen skal nedlegge trekk frem i tid, og det må foretas en konkret helhetsvurdering i den enkelte sak. I denne saken er det ikke hensiktsmessig, verken av hensyn til saksøkte selv eller kreditorfellesskapet. Namsmannen vil avslutningsvis bemerke at vi må forholde oss til det manuelle saksbehandlingssystemet politiet nå har, og den risikoen for feil systemet innebærer. Politiet samarbeider imidlertid med Skatteetaten om et automatisert system i prosjektet Fremtidens Innkreving. Det nye systemet skal implementeres i 2025 og skal etter planene gjøre innkrevingen mer hensiktsmessig for alle parter. Klagen ble deretter oversendt tingretten. Tingretten ga A anledning til å inngi merknader, uten at noe ble mottatt. For sakens bakgrunn ellers og det som ble gjort gjeldende for tingretten, vises det til tingrettens avgjørelse. Tingretten avsa 19 august 2022 kjennelse med slik slutning: Klage fra Modhi Collect A S over namsmannens utleggsforretning i sak T2022 126306 tas ikke til følge. Modhi har rettidig anket tingrettens avgjørelse. Anken gjelder tingrettens rettsanvendelse og bevisbedømmelse. Anken og pålegg om tilsvar er lovlig forkynt for A, som ikke har inngitt anketilsvar. Lagmannsretten finner saken tilstrekkelig opplyst og klar til avgjørelse. Partenes påstander og grunnlaget for disse Modhi Finance A S har i anke i hovedtrekk gjort gjeldende: Namsmannen må nedlegge trekk i As ytelser fra det tidspunktet det blir rom for slikt trekk, sannsynligvis fra årsskiftet. Namsmyndighetene har tilpasset seg L G 2019 124144, men redegjør i klagesaken for systematiske utfordringer knyttet til lovforståelsen. Det kan ikke være avgjørende for lovforståelsen at systemene til namsmannen ikke ivaretar skyldners interesse på en betryggende måte. Tingretten tar korrekt utgangspunkt i at utfordringene med saksbehandlingssystemet i seg selv ikke er grunnlag for ikke å beslutte utleggstrekk. Likevel gjør tingretten nettopp det ved å henvise til en generell fare for at den kan etableres trekk utover hva det er anledning til på grunn av saksbehandlingssystemet og historikk. Argumentasjonen er ikke konkret og vil treffe de fleste saker. Lovforståelsen i L G 2019 124144 blir da i realiteten ikke fulgt. Det tingretten derimot vurderer konkret, er om det er sannsynlig at det vil være rom for trekk i saksøktes ytelser i fremtiden. Dette ligger innenfor lovforståelsen i L G 2019 124144, men tingrettens bevisbedømmelse svikter. Namsmannen har redegjort for faktum ved å vise til løpende trekk. Det løper ett trekk knyttet til det som forstås å være barnebidrag som løper fra 20 januar 22 og uten stoppdato. Det er imidlertid funnet rom for trekk utover dette. Det trekkes for et skattekrav i perioden mai 2022 til mai 2024, et trekk fra Statens innkrevingssentral som løper fra oktober 2020 til oktober 2022, samt tre krav fra namsmannen i Haugesund, som har trekkperioder fra september 2020 til september 2022, fra august 2022 til oktober 2022 og fra november 2022 til desember 2022 Fra januar 2023 vil det sannsynligvis være rom for ytterligere trekk, siden de to første trekkene ikke vil øke i størrelse. Argumentasjonen om at skyldners inntektssituasjon kan endres, er ikke knyttet til en konkret vurdering. Det er uklart hva slags ytelse A får fra N AV. Det er vist til at det er tidsbegrenset ytelse, samtidig som det legges til grunn at det er uføretrygd. Det er sannsynlig at det er arbeidsavklaringspenger etter folketrygdloven og det er ikke sannsynliggjort at ytelsen vil endres i trekkperioden. Et bortfall av ytelser fra N AV uten at annet livsopphold er sikret, fremstår svært usannsynlig. Dette er ikke klare holdepunkter for at debitors situasjon vil endre seg, jamfør L G 2019 124144 For øvrig vil det være slik at dersom det skjer endringer, må dette nødvendigvis medføre at trekket tilpasses, slik det påpekes i L G 2019 124144 under henvisning til tvangsfullbyrdelsesloven 7 23Når det må legges til grunn at As ytelser vil forbli de samme også over nyttår og det sannsynligvis vil være rom for trekk, bør trekk etableres. Det vil være både i skyldners og kreditors interesse. Det er lagt ned slik påstand: 1. Klagen tas til følge. A betaler til Modhi Finance A S sakens omkostninger for tingretten og lagmannsretten med kr 2000 med tillegg av rettens gebyrer. Lagmannsrettens vurdering Anke over kjennelse avgjøres normalt etter skriftlig behandling jamfør tvisteloven 29 15 første ledd, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 2 12 Muntlig forhandling er ikke begjært og anses ikke nødvendig for en forsvarlig og rettferdig behandling av saken, jamfør tvisteloven 29 15 andre ledd og E MK artikkel 6 nummer 1Av tvangsfullbyrdelsesloven 7 21 første ledd følger at trekkperioden ved utleggstrekk ikke kan overstige to år regnet fra dagen for beslutningen om utleggstrekk dersom ikke annet følger av dekningsloven 2 7 tredje ledd. Av sistnevnte bestemmelse fremkommer: Utlegg i lønnskrav m v kan bare tas i krav som har forfalt eller forfaller innen to år, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 7 21 Trekkperioden for bøtekrav er fem år. For skattekrav kan utlegg alltid tas i krav som forfaller inntil fem år etter utgangen av det inntektsåret skatten gjelder, eller i tilfelle endring av fastsettingen av formues og inntektsskatt fem år etter utgangen av det kalenderår da endringsvedtak ble truffet. For bidragskrav gjelder ingen tidsbegrensning. Bestemmelsens ordlyd oppstiller ingen begrensninger i adgangen til å etablere utleggstrekk fra opphøret av eksisterende trekk, så lenge det er innenfor to årsperioden. Gulating lagmannsretten kom i L G 2019 124144 til at det ikke var grunnlag for å tolke bestemmelsen innskrenkende. Etter en gjennomgang om underrettspraksis og juridisk teori konkluderte lagmannsretten slik: Lagmannsretten er kommet til at det må være adgang for namsmannen til å gi trekkpålegg som først skal tre i kraft når et annet trekk er opphørt og for den resterende del av toårsperioden i dekningsloven 2 7 tredje ledd. Dette er noe annet enn en venteliste hos namsmannen, da en slik løsning innebærer at begjæringen blir behandlet når den kommer inn. Det avgjørende må være at loven ikke stenger for en slik løsning, og at også hensynet til både debitor og kreditor langt på vei taler for en slik løsning. Dersom kreditor må sende ny begjæring om utlegg etter utløpet av det eksisterende trekket, vil det medføre ytterligere kostnader for debitor i form av blant annet rettsgebyr. For debitor vil det ikke ha stor betydning om det er en eller flere kreditorer som fyller opp toårsperioden. Det vil uansett ikke være mulighet til å etablere trekk utover denne perioden, uten at det sendes ny begjæring og gjøres en ny vurdering av debitors situasjon. Lagmannsretten kan ikke se at det er vesentlige hensyn som tilsier at det ikke bør være adgang til å beslutte slikt trekk med oppstart lengre enn to til tre måneder frem i tid. Dersom det skjer endringer i debitors økonomiske situasjon, vil det være mulighet til å gjøre endringer i trekket med hjemmel i tvangsfullbyrdelsesloven 7 23 Lagmannsretten kan vanskelig se at det er mer betenkelig å ha trekk fra en debitor med varighet i to år, enn at det er to kreditorer som fyller opp toårsperioden. Endringer i debitors situasjon vil kunne skje uavhengig av antall kreditorer som fyller opp toårsperioden. Dersom namsmannen på avholdelsestidspunktet har klare holdepunkter for at debitors situasjon vil endre seg før det nye trekket trer i kraft, eksempelvis fordi vedkommende venter barn eller blir pensjonert, bør det imidlertid ikke besluttes slik fremtidig oppstartstidspunkt. Lagmannsretten kan heller ikke se at eventuelle vanskeligheter for arbeidsgiver med å administrere et fremtidig trekk, kan tillegges noen avgjørende vekt. Lagmannsretten gir sin tilslutning til den lovforståelsen som her fremkommer, og legger den til grunn også i denne saken. Både namsmannen og tingretten har lagt til grunn at det det følger av L G 2019 124144 at det skal foretas en konkret vurdering i den enkelte sak av om det skal nedlegges trekk frem i tid, der det skal tas hensyn til forhold på saksøktes og kreditorfellesskapets side. Tingretten har, i likhet med namsmannen, kommet til at det etter en helhetsvurdering ikke skal besluttes utleggstrekk hos A med fremtidig oppstartdato. Lagmannsretten er ikke enig i at L G 2019 124144 kan forstås slik at den gir anvisning på en slik bred og konkret helhetsvurdering som namsmannen har gjort i denne saken. Det lagmannsretten tok stilling til i nevnte avgjørelse var et rent lovtolkningsspørsmål om det var adgang for namsmannen til å gi trekkpålegg som først skulle tre i kraft når et annet trekk var opphørt og for den resterende del av toårsperioden i dekningsloven 2 7 tredje ledd. Den vurderingen lagmannsretten gjør i avsnittene gjengitt ovenfor er altså en generell vurdering av hvordan loven skal tolkes, hvor det tas hensyn til ulike tolkningsfaktorer. Det er altså ikke foretatt en konkret vurdering av hvorvidt det burde fastsettes trekk fremover i tid i den aktuelle saken. Det lagmannsretten derimot gir anvisning på i L G 2019 124144, er at det ikke bør besluttes utleggstrekk med fremtidig oppstartstidspunkt i situasjoner hvor det er klare holdepunkter for at debitors situasjon vil endre seg før det nye trekket trer i kraft. Som eksempel er det vist til graviditet eller pensjon. Dette er slik lagmannsretten ser det noe annet enn en konkret helhetsvurdering av den typen som namsmannen har gjort her. Slik lagmannsretten ser det, er flere av de momentene namsmannen har lagt vekt på i sin begrunnelse for at klagen ikke fører frem, ikke aktuelle i en slik vurdering av debitors situasjon, og den bygger følgelig på feil lovforståelse. Det er forståelig at det skaper utfordringer at namsmannens saksbehandlingssystem ikke er tilpasset en ordning med fremtidige trekk, men lagmannsretten kan ikke se at det kan ha betydning verken for lovforståelsen, eller for vurderingen av debitors situasjon. Dette problemet må finne sin løsning på annen måte enn gjennom namsmannens praksis. Det er i namsmannens begrunnelse også vist til generelle problemer for arbeidsgiver med å administrere fremtidige trekk, selv om A etter det opplyste ikke har noen arbeidsgiver og lagmannsretten i L G 2019 124144 har gitt anvisning på at dette ikke kan tillegges avgjørende vekt. Når det gjelder den delen av begrunnelsen som knytter seg til N AVs administrasjon av fremtidige trekk, er denne knyttet til en hypotetisk og generell fare for at saksbehandler kan gjøre feil. Lagmannsretten har vanskelig for å se at det kan tillegges vekt i en vurdering av om det er klare holdepunkter for endringer i debitors situasjon. Namsmannens begrunnelse inneholder også noen momenter som knytter seg mer konkret til debitors situasjon. Begrunnelsen er imidlertid uklar, og det er vanskelig for lagmannsretten å vurdere om det er tilstrekkelig til at det foreligger klare holdepunkter for endring i As situasjon fremover. Dette blant annet fordi det er opplyst at As ytelse hos N AV er uføretrygd i perioden desember 2021 til mai 2022 Det er uklart for lagmannsretten hva slags ytelse A nå faktisk mottar fra N AV og om det utsikter til endringen i denne fremover. Samlet sett mener lagmannsretten at namsmannens beslutning om fremme utleggsforretningen med intet til utlegg bygger på feil lovforståelse ved at det ved vurdering av fremtidige trekk er lagt ved på utenforliggende hensyn. Anken har etter dette ført frem, og klagen over namsmannens beslutning tas til følge. Dette innebærer ikke at lagmannsretten har tatt stilling til om det her er grunnlag for å beslutte utleggestrekk med fremtidig oppstart, men at namsmannen som utgangspunkt må gjøre en ny vurdering av fremtidig trekk med utgangspunkt i om det er klare holdepunkter for endringer i debitors situasjon før oppstart at trekket. Sakskostnader Modhi anses etter dette å ha vunnet saken og har krav på å få dekket sine nødvendige kostnader for lagmannsretten, jamfør tvisteloven 20 2 første og andre ledd, jamfør 20 5 Etter tvisteloven 20 9 andre ledd legger lagmannsretten sitt resultat til grunn ved avgjørelsen av krav på sakskostnader for tingretten, og Modhi har krav på å få dekket sine kostnader også for tingrettens behandling. Etter tvisteloven 20 2 tredje ledd kan den tapende part fritas for sakskostnadsansvaret, helt eller delvis, hvis tungtveiende grunner gjør det rimelig. Tvisteloven 20 2 tredje ledd bokstavene a til c angir momenter som det særlig skal legges vekt på ved vurderingen. Momentlisten er ikke uttømmende. Den overordnede normen er om tungtveiende grunner gjør det rimelig å frita fra sakskostnadsansvar, jamfør H R 2011 983 U avsnitt 20Lagmannsretten har etter en samlet vurdering funnet at det foreligger tungtveiende grunner for å frita A for sakskostnadsansvaret både for tingretten og lagmannsretten, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Det er for det første et svært skjevt styrkeforhold mellom partene. Det er også slik at Modhi, som spesialiserer seg på å kjøpe opp forfalte fordringer, har stor interesse i utfallet av saken. Saken har betydning for namsmannens praksis og vil følgelig ha betydning også for andre saker hvor Modhi er kreditor. A har ikke på noe tidspunkt tatt til motmæle mot Modhi sitt syn, og lagmannsretten kan samlet sett ikke se at det er rimelig at han skal bære Modhis kostnader verken med klagen og anken. S LU TN IN G1. Klage over Namsmannen i Haugesunds beslutning om å fremme utleggsforretning i T2022 126306 med intet til utlegg tas til følge. Partene bærer sine respektive sakskostnader for tingretten og lagmannsretten.
Saken gjelder klage over utleggsforretning med resultat intet til utlegg. Da forretningen ble avholdt var det allerede etablert et utleggstrekk i debitors ytelser fra N AV. Namsmannen fant etter en konkret vurdering ikke grunnlag for å etablere utleggstrekk med oppstart frem i tid, jamfør L G 2019 124144 Tingretten tok ikke klagen til følge. Anken til lagmannsretten førte frem og klagen tatt til følge. Både namsmannen og tingretten hadde lagt til grunn feil forståelse av L G 2019 124144, og tatt utenforliggende hensyn ved vurderingen av om det skulle ilegges fremtidig trekk. Henvisninger: Dekningsloven 2 7 Tvangsfullbyrdelsesloven 7 21