Strafferett  Dyrevelferd  Straffutmåling  Katt  Vold mot dyr  Ulovlig avliving  Dyrevelferdsloven § 14 og § 37  Forskrift om avliving av hund og katt § 2
A, født 00/00/1997, er ved tiltalebeslutning utferdiget av statsadvokatene i Vestfold, Telemark og Buskerud satt under tiltale ved Telemark tingrett for overtredelse av I Dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd bokstav afor grovt å ha utøvd vold mot dyr. Grunnlag: Mandag 1 november 2021 i adresse skjøt han minst 7 skudd med et Gamo Coyote luftgevær mot katten Tussi og traff kattens høyre fremben, nakke, hals og hode slik at katten døde som følge av blodtap og skader og blødninger i hoderegionen. I I Dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 12 femte ledd, jamfør forskrift om avliving av hund og katt 2for å ha foretatt avliving av katt uten med skudd mot dyrets hjerne fortrinnsvis med haglgevær, eventuelt annet dertil egnet skytevåpen som avfyres på en avstand tilpasset det våpen som anvendes, og mens dyret er i ro. Avlivingen må foretas av person som er kyndig i bruk av vedkommende skytevåpen. Overtredelsen anses grov fordi det er lagt vekt på graden av utvist skyld og overtredelsens omfang og virkninger. Grunnlag: Til tid og på sted som nevnt i post I avlivet han katten Tussi ved å skyte på den gjentatte ganger med et luftgevær som nærmere beskrevet i post I. I II Våpenloven 39, jamfør 41, jamfør våpenforskriften 3 6for å ha innehatt elektrosjokkvåpen. Grunnlag: Til tid og på sted som nevnt i post I var han i besittelse av et elektrosjokkvåpen. Allmenne hensyn er vurdert, jamfør straffeprosessloven 62a. Påstand om inndragning, jamfør straffeloven 69 jamfør 75 første ledd, forbeholdes nedlagt. Det tas forbehold om påstand om at den tiltalte fradømmes retten til å eie, holde, stelle eller ha ansvaret for dyr, jamfør dyrevelferdsloven 33 annet ledd. Hovedforhandling ble holdt den 14 september 2022 Tiltalte møtte og erkjente seg skyldig etter tiltalebeslutningen. Retten mottok forklaring fra tre vitner, og det ble foretatt slik dokumentasjon som framgår av rettsboken. Aktor la ned påstand om at tiltalte dømmes i samsvar med tiltalebeslutningen til fengsel i fem måneder. Videre la aktor ned påstand om inndragning av tre våpen, og at den tiltalte fradømmes retten til å holde dyr inntil videre. Forsvarer la ned påstand om at tiltalte anses på mildeste måte. Rettens vurdering av skyldspørsmålet: Den tiltalte har i rettsmøtet av den 14 september 2022 avgitt en uforbeholden tilståelse som omfatter alle tre postene i tiltalen. Når det gjelder tiltalens post I II, har den tiltalte uttalt at han lånte en lommelykt, og at det viste seg at den også var et elektrosjokkvåpen. Han visste ikke på forhånd at gjenstanden var et elektrosjokkvåpen, men fant det ut etter at han hadde fått den i sin besittelse. Den tiltalte fortalte at han lånte den et par dager før politiet oppdaget våpenet, og at han hadde tenkt til å levere den tilbake. Dette ble imidlertid ikke gjort fordi han var opptatt av andre ting. Retten finner at hans beskrivelse av situasjonen omfattes av våpenloven 39, jamfør 41, jamfør våpenforskriften 3 6 første ledd nummer 1, som setter forbud mot å besitte elektrosjokkvåpen. Hans innrømmelse styrkes av de øvrige bevisene i saken. Det vises til illustrasjonsmappen (dok 09, 01 side 21 23), hvor det aktuelle våpenet ligger på komfyren til den tiltalte, referat fra samtale med B (dok 05, 05), hvor det fremgår at den tiltalte uttalte at elektrosjokkvåpenet tilhører B, og at B samtykket til destruksjon, og til politibetjent C sin forklaring. Vedrørende tiltalens post I og I I viser retten til vitnet D sin forklaring. Hun fortalte at den tiltalte tidligere på dagen hadde truet med å drepe katten hennes, og at hun ble tilsendt en rekke bilder på Snap Chat som viste svært mye blod på gulvet. Det vises her til illustrasjonsmappene (dok 09, 02 side 5 og dok 09, 04 side 2 3), hvor man kan se at den tiltalte har sendt et bilde til D av et blodig gulv, og at den tiltalte uttalte til D at katten hadde blitt påkjørt. Når det gjelder den siste påstanden, er den ikke opprettholdt i dagens rettsmøte, og retten finner det bevist utover enhver rimelig tvil at dette ikke har vært tilfelle. Retten viser her videre til bildene av katten som ble funnet på utsiden av den tiltales bolig. Her kan man se at katten har fått betydelige skader, og er svært blodig. Man kan også se at det er gjort et forsøk på å grave et hull på tomten, og at det er blodige filler på den tiltaltes kjøkkenbenk. Den tiltalte har forklart at han hadde drukket mye alkohol, og tatt mange tabletter. Katten tilhørte ikke han, men hans daværende nåværende kjæreste, D. Han fortalte at katten var under sengen da han skjøt den for første gang. Skuddet traff katten i halsen. Katten skal da ha ligget midt under sengen, og luftgeværet til den tiltalte skal da ha befunnet seg rundt 30 centimeter unna katten. Den tiltalte fortalte at hensikten bak å skyte den, var å ta livet av den. Da han skjøt det første skuddet, skal katten ha begynt å løpe rundt. Den tiltalte uttalte at han i forkant av hendelsen trodde at dette var et våpen som var egnet for å avlive katten, men at han etter avfyringen av det første skuddet ikke lenger var av denne oppfatningen. Han skal deretter ha fått panikk, og skutt flere skudd for å gjøre jobben ferdig. Utgangspunktet er at avlivning av dyr er tillatt, og at det ikke kreves noen særskilt, eller aktverdig grunn for å avlive et dyr. Det er imidlertid gitt særlige regler om måten avlivningen av dyr skal skje på. Av dyrevelferdsloven 12 første ledd fremgår det at avlivningen av dyr skal skje på en dyrevelferdsmessig måte, mens dyrevelferdsloven 12 femte ledd, jamfør forskrift om avlivning av hund og katt 2 fastsetter at avlivning av katt kun kan foretas med skudd mot dyrets hjerne med et egnet skytevåpen, som er avfyrt på en avstand som er tilpasset våpenet som anvendes, og mens dyret er i ro. Om man overtrer denne bestemmelsen forsettlig eller grovt uaktsomt, kan man i henhold til dyrevelferdsloven 37 første ledd straffes med fengsel i inntil ett år, mens grove overtredelser kan medføre en straff i opptil tre år. Slik retten ser det, foreligger det et forsettlig brudd på denne bestemmelsen. Den tiltalte uttalte riktignok at før han løsnet det første skuddet, trodde han at luftgeværet var et egnet våpen. Da det viste seg at dette ikke var tilfellet, valgte han imidlertid å fortsette å rette skudd mot katten. Uttalelser fra den sakkyndige Valheim, kombinert med uttalelsene fra politibetjent C, viser at katten ble skutt syv ganger. Dette gjorde han selv om han etter avfyringen av det første skuddet, forstod at våpenet ikke var egnet til avlivning av katten. At våpenet overhode ikke er egnet til avlivning, ble bekreftet av C i hans vitneforklaring. På bakgrunn av dette, foreligger det et forsettlig brudd på bestemmelsen. Den tiltalte har ved sine handlinger vist at han ønsket å handle slik at gjerningsbeskrivelsen som dekkes i straffebudet ble oppfylt, jamfør Ot. prp. nr. 90 (2003 2004) side 424 425, og han har dermed handlet med hensikt da han avfyrte de øvrige skuddene, jamfør straffeloven 22 første ledd litra A. At den tiltalte opprinnelig trodde at våpenet var egnet, endrer ikke på dette, jamfør L F 2019 98933 Da katten blødde i hjel som følger av de mange skuddskadene, anser retten at gjerningsbeskrivelsen i straffebudet er oppfylt. Det påpekes for øvrig kort at hans opprinnelige oppfatning om at våpenet var egnet til avlivning, også bryter med lovens strenge krav til aktsomhet, jamfør Rt 1963 769 og Ot. prp. nummer 15 (2008 2009) side 100, og må betegnes som grovt uaktsomt. Påtalemyndigheten har også nedlagt påstand om at den tiltalte domfelles for overtredelse av dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd bokstav a. Bestemmelsen setter forbud mot å utøve vold mot dyr. På bakgrunn av det ovennevnte, er det liten tvil om at hendelsesforløpet innebærer at det har blitt utøvd grov vold mot katten. Den har blitt skutt gjentatte ganger, og opplevd stor smerte som følge av dette. Retten vil knytte en kort kommentar til spørsmålet om bestemmelsene kan benyttes i idealkonkurrens. I Rt 2000 40 er det lagt til grunn at det avgjørende for om to bestemmelser kan anvendes i konkurrens er om man får markert noe mer ved å anvende flere straffebud, og i H R 2016 295 A og Rt 1993 1380 har Høyesterett lagt til grunn at dette er tilfellet for disse to bestemmelsene. Slik retten ser det, er det derfor også grunnlag for å domfelle den tiltalte for overtredelse av dyrevelferdsloven 37 første og annet ledd, jamfør dyrevelferdsloven 14 første ledd litra A. Rettens vurdering av straffutmålingsspørsmålet Tiltalte er her siktet for flere forhold, og det skal utmåles en samlet straff. I slike tilfeller bestemmer straffeloven 79 litra A at det skal tas utgangspunkt i det mest alvorlige forholdet, og gis et tillegg i straffen for de øvrige overtredelsene. Det mest alvorlige forholdet er avlivningen av katten, og i likhet med hva som var tilfellet i H R 2016 295 A, legger tingretten til grunn at bruddet på dyrevelferdsloven 12 og 14 må vurderes under ett (avsnitt 35). Dyrevelferdsloven 37 annet ledd fastslår at grov overtredelse av loven straffes med fengsel i inntil 3 år, og at det skal legges særlig vekt på overtredelsens omfang, virkninger, og grad av skyld ved vurderingen av om overtredelsen er grov. Slik retten ser det, er det grunn til å legge stor vekt på hvilke virkninger handlingene til den tiltalte fikk. Med virkninger, sikter man til de dyrevelferdsmessige konsekvensene dyret utsettes for ved handlingen, jamfør Stenevik og Mejdell Dyrevelferdsloven side 423 I denne saken fyrte den tiltalte hele syv skudd mot katten. Kjæledyret døde ikke momentant, men blødde i hjel. Den sakkyndige Valheim, har uttalt at det kan ha tatt opp mot en halv time, og at det var usikkert når den mistet sin bevissthet. Retten kan ikke si med sikkerhet hvor lang tid det tok før katten blødde i hjel, men retten legger til grunn at tiden det tok ikke kan karakteriseres som ubetydelig. Videre legges det vekt på at selv om det er usikkert når katten mistet sin bevissthet, må den ha opplevd intense smerter i hele kroppen, og da særlig hode, før den døde. Våpenet som ble brukt har vært totalt uegnet til å avlive katten, og retten anser det som svært klanderverdig at den tiltalte valgte å bruke et luftgevær til å gjøre dette. Når man også ser hen til kulenes treffpunkter på katten, det vil si ikke alle avfyrte skudd har truffet steder på katten som er egnet til å avlive den, er det rettens klare oppfatning at avlivningen, herunder volden katten opplevde i forkant, må betraktes som grov. Hvilke vurderingskriterier som skal anvendes for utmålingen av straffen, har blitt klarlagt gjennom rettspraksis. I H R 2016 295 A uttalte Høyesterett at Ved fastsettelsen av straff er det først og fremst handlingens grovhet som er styrende. Det betyr at det må stå sentralt hvor mange dyr som rammes, hvor stor lidelse de er påført, og graden av skyld. (Avsnitt 30). I saken fra Høyesterett hadde en mann avlivet en hund ved å binde den fast til et jernrør, og kastet den i vannet så den druknet. Høyesterett mente at utgangspunktet for straffen var 120 dagers fengsel, og la vekt på at handlingen var egnet til å skape smerte og alvorlig frykt hos hunden, at den benyttede måten var overlagt, den tiltaltes tilståelse, og at man trodde dette var en human måte å avlive hunden på. I L G 2021 14263 mente lagmannsretten at fengsel i seks måneder var korrekt utgangspunkt for en mann som hadde stukket en hund tre ganger med en skarp kniv. Det hadde trolig gått mellom 20 30 minutter frem til hunden mistet sin bevissthet, og handlingene hadde vært egnet til å skape stor smerte, stress og frykt hos hunden. I L F 2019 98933 hadde en mann slått en elg gjentatte ganger med en biljekk. Lagmannsretten la vekt på at jekken ikke var et egnet redskap til å avlive elgen, særlig etter det første slaget. Elgen hadde blitt utsatt for sterke fysiske smerter, og gitt elgen en alvorlig belastning. Mannen hadde slått elgen som følger av en annen person sin påkjørsel av elgen, og hans ønske hadde vært å ende smertene til elgen så raskt som mulig. I T SO FT 2020 35401 hadde en mann avlivet to værer på en amatørmessig måte. Han hadde brukt elektrosjokkvåpen for å bedøve, uten at dette hadde hatt den ønskede effekten. Værene var dermed ikke bedøvet da deres struper ble skåret over, og de ble utsatt for store smerter. Retten la vekt på at overtredelsen ble begått forsettlig, og at den tiltaltes handlemåte var egnet til å skape betydelig smerte, stress og frykt hos sauene. Det ble imidlertid lagt vekt på at smertene hadde vært kortvarige, kortere enn hva tilfellet hadde vært i H R 2016 295 A, og tingretten la til grunn at overtredelsen kvalifiserte til fengsel i 5 6 måneder. Etter rettens syn, er denne saken mer alvorlig enn hva tilfellet var for saken gikk for Høyesterett. Riktignok er det ikke bevist utover enhver tvil at avlivningen var overlagt, selv om den tiltalte sendte Snapchattmeldinger til D tidligere på dagen hvor han truet med å drepe katten. Retten legger imidlertid vekt på de omfattende skadene katten fikk, og det vises til den sakkyndige Valheim sin forklaring. Hun uttalte at katten hadde store skader på hode, hals, og høyre fremfot. I hennes sakkyndige rapport (dok 14, 01, 07) uttales det at Ved mikroskopiundersøkelse av hjernen ble det påvist blødninger i hjernehinnene og mange små blødninger i hjernevevet. Ved undersøkelse av lungevev så en forøkt mengde glatt muskulatur og sparsom infiltrasjon av betennelsesceller. I spredte områder i nyrebarken var det kroniske skader (i glomeruli og tubuli) og betennelsesforandringer. Diagnoser: Hode og hals: Skuddskader; hudsår, skader og blødninger i knokkelvev, muskulatur og underhud Påvist fem kuler i skadene Begge øyne: Blødninger og skader på øyeeplet Hjerne: Store blødninger i hjernehinner og blødninger i hjernevevet Høgre framfot: Skuddskade; hudsår, skade og blødninger i knokkelvev og underhud Påvist to kuler i skaden Forblødning med blødninger i hoderegionen og bleike og blodtomme indre organer Lunge: Forøkt mengde glatt muskulatur og mild betennelsesreaksjon Nyre: Kronisk nyrebetennelse, begrenset utbredelse multifokal. Kommentar: Katten hadde mye blod i pelsen og indre organer (lever og milt) var bleike og avblødde. Det er sannsynlig at katten har dødd som en følge av blodtap og mange skader og blødninger i hoderegionen. Valheim har under dagens rettsmøte uttalt at hun tenker at katten ble utsatt for mye smerte før den døde. Retten legger betydelig vekt på dette forholdet, og det som fremkommer av den siterte rapporten. Videre legger retten vekt på at dette var et dyr den tiltalte hadde omsorgsansvaret for. Dette tilsier at man har en særskilt plikt til å behandle den pent. Samtidig legges det også vekt på at tiltalte har drept en katt som ikke tilhørte ham. Retten ser også hen til at handlingen var egnet til å skape alvorlig frykt hos katten, at handlingen ble begått med forsett, med et våpen som var totalt uegnet til å avlive et dyr, og at den tiltalte traff katten flere steder, som for eksempel på poten, som ikke er egnet til å avlive dyret. På bakgrunn av dette, mener retten at saken har store likhetstrekk med tilfellet nevnt i den gjengitte dommen fra Gulating lagmannsrett, og retten mener at normalstraffen for dette forholdet, ligger på seks måneder. Når det gjelder bruddet på våpenlovens bestemmelser, er dette isolert sett et bøteforhold. Det vises til Direktiv for straffesaksbehandling ved Sør Øst politidistrikt (bøtedirektivet) hvor det fastsettes at boten skal være på kr 10 000 ved ulovlig besittelse av elektrosjokkvåpen, og at det skal tas ut tiltale dersom besitteren er i et belastet miljø. Slik retten ser det, ville dette forholdet isolert sett medført at den tiltalte fikk 14 dagers betinget fengsel, da han må sies å være i et belastet miljø. I henhold til straffeloven 78 litra F skal det imidlertid i formildende retning tas i betraktning at lovbryteren har avgitt en uforbeholden tilståelse. Hvor stor vekt tilståelsen skal få, avhenger av hvilken betydning den har hatt for saken. Generelt sett har tilståelser som avgis etter at forholdet er avslørt mindre vekt. I Rt 2012 193 viste Høyesterett til at tilståelsen utelukkende hadde hatt en prosessøkonomisk virkning ved at saken kunne idømmes som tilståelsessak, og da kunne det ikke gjøres et fradrag på mer enn i overkant 10. Dommen anses for å være i tråd med det som er praksis på området, jamfør Matningsdal Straffeloven Alminnelige bestemmelser: Kommentarutgave side 727 728 med videre henvisninger. I denne saken har den tiltalte tilstått. Dette gjorde han først i avhør. Aktor har uttalt at saken ikke kunne gå som tilståelsessak som følge av at det var tvil om hans tilståelse i avhøret var uforbeholden. Slik retten ser det, på bakgrunn av hans erkjennelse i rettsmøtet, burde saken gått som tilståelsessak. At saken ikke gikk som tilståelsessak, er etter rettens syn derfor ikke noe han kan lastes for, og retten mener at han bør få en tilståelsesrabatt på rundt 10. I tillegg har saken blitt noe gammel. I hovedsak fremstår det som om man har måtte avvente veterinærinstituttet sin rapport. Denne var ferdigstilt den 26 januar 2022 I etterkant av denne har politiet måtte foreta noe etterforskning, og det kan ikke synes å være liggetid i saken. Hovedforhandlingen har også måtte blitt avlyst en gang. Slik retten ser det, er likevel den totale saksbehandlingstiden noe lang, men uten at dette påvirker straffutmålingen i vesentlig grad. På bakgrunn av det ovennevnte er det rettens syn at korrekt straff i denne saken er fengsel i fem måneder. Rettens vurdering av inndragningsspørsmålet Det er bedt om inndragning av et luftgevær, et elektrosjokkvåpen, og en blankettpistol. Retten finner at vilkårene er oppfylt i alle tre relasjoner, og viser samtidig til at den tiltalte har samtykket til dette. Luftgeværet har vært brukt ved en straffbar handling, og elektrosjokkvåpenet er ulovlig. Vilkårene i straffeloven 69 første ledd er oppfylt, og retten anser at inndragning er nødvendig, og når det gjelder elektrosjokkvåpenet er det også påkrevd av hensyn til en effektiv håndheving av straffebudet, jamfør straffeloven 69 tredje ledd. Når det gjelder blankettpistolen, er det en fare for at denne kan bli brukt ved en straffbar handling, og retten anser det som nødvendig å inndra våpenet, jamfør straffeloven 70 første ledd. Rettens vurdering av spørsmålet om å fradømme tiltalte retten til å ha dyr Etter dyrevelferdsloven 33 kan det settes forbud mot at en person eier, holder, håndterer, eller på noen måte har ansvar for dyr. Vilkåret for dette er blant annet at man grovt har overtrådt bestemmelser gitt i, eller i medhold av loven. Som påpekt over har den tiltalte grovt brutt reglene i dyrevelferdsloven. Han gjorde dette da han var ruset, og sier at han aldri ville ha gjort dette dersom han var edru. Den tiltalte har vært rusfri i rundt 40 dager, og har mottatt behandling. Han har imidlertid hatt et rusproblem siden 2014, og har hatt tilbakefall tidligere. Gitt at den tiltalte uttalte at dette bare var noe som skjedde og at han ikke kan forklare hvorfor, mener retten at det er store betenkeligheter knyttet til om den tiltalte skal kunne ha adgang til dyrehold i fremtiden. Av hensyn til dyrevelferd mener retten at det er et behov for at han inntil videre fradømmes retten til å eie, holde, med mer dyr. Retten kan ikke se at dette er et uforholdsmessig inngrep overfor den tiltalte. D OM SS LU TN IN G1. A, født 00/00/1997, dømmes for overtredelse av dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd bokstav a, dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 12 femte ledd, jamfør forskrift om avlivning av hund og katt 2, og våpenloven 39, jamfør 41, jamfør våpenforskriften 3 6, jamfør straffeloven 79 bokstav a, til fengsel i 5 fem måneder. 2. A, født 00/00/1997, dømmes til å tåle inndragning av en Gamo Coyote Black P CP 4, 5 mm (. 177) luftgevær, et elektrosjokkvåpen, og en blankpistol 9 mm P AK, i koffert med tomt magasin, alle i beslag hos politiet. 3. A, født 00/00/1997, fradømmes retten til å eie, holde, håndtere, eller på annen måte ha ansvar for dyr inntil videre. 
A, født 00/00/1997, er ved tiltalebeslutning utferdiget av statsadvokatene i Vestfold, Telemark og Buskerud satt under tiltale ved Telemark tingrett for overtredelse av I Dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd bokstav afor grovt å ha utøvd vold mot dyr. Grunnlag: Mandag 1 november 2021 i adresse skjøt han minst 7 skudd med et Gamo Coyote luftgevær mot katten Tussi og traff kattens høyre fremben, nakke, hals og hode slik at katten døde som følge av blodtap og skader og blødninger i hoderegionen. I I Dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 12 femte ledd, jamfør forskrift om avliving av hund og katt 2for å ha foretatt avliving av katt uten med skudd mot dyrets hjerne fortrinnsvis med haglgevær, eventuelt annet dertil egnet skytevåpen som avfyres på en avstand tilpasset det våpen som anvendes, og mens dyret er i ro. Avlivingen må foretas av person som er kyndig i bruk av vedkommende skytevåpen. Overtredelsen anses grov fordi det er lagt vekt på graden av utvist skyld og overtredelsens omfang og virkninger. Grunnlag: Til tid og på sted som nevnt i post I avlivet han katten Tussi ved å skyte på den gjentatte ganger med et luftgevær som nærmere beskrevet i post I. I II Våpenloven 39, jamfør 41, jamfør våpenforskriften 3 6for å ha innehatt elektrosjokkvåpen. Grunnlag: Til tid og på sted som nevnt i post I var han i besittelse av et elektrosjokkvåpen. Allmenne hensyn er vurdert, jamfør straffeprosessloven 62a. Påstand om inndragning, jamfør straffeloven 69 jamfør 75 første ledd, forbeholdes nedlagt. Det tas forbehold om påstand om at den tiltalte fradømmes retten til å eie, holde, stelle eller ha ansvaret for dyr, jamfør dyrevelferdsloven 33 annet ledd. Hovedforhandling ble holdt den 14 september 2022 Tiltalte møtte og erkjente seg skyldig etter tiltalebeslutningen. Retten mottok forklaring fra tre vitner, og det ble foretatt slik dokumentasjon som framgår av rettsboken. Aktor la ned påstand om at tiltalte dømmes i samsvar med tiltalebeslutningen til fengsel i fem måneder. Videre la aktor ned påstand om inndragning av tre våpen, og at den tiltalte fradømmes retten til å holde dyr inntil videre. Forsvarer la ned påstand om at tiltalte anses på mildeste måte. Rettens vurdering av skyldspørsmålet: Den tiltalte har i rettsmøtet av den 14 september 2022 avgitt en uforbeholden tilståelse som omfatter alle tre postene i tiltalen. Når det gjelder tiltalens post I II, har den tiltalte uttalt at han lånte en lommelykt, og at det viste seg at den også var et elektrosjokkvåpen. Han visste ikke på forhånd at gjenstanden var et elektrosjokkvåpen, men fant det ut etter at han hadde fått den i sin besittelse. Den tiltalte fortalte at han lånte den et par dager før politiet oppdaget våpenet, og at han hadde tenkt til å levere den tilbake. Dette ble imidlertid ikke gjort fordi han var opptatt av andre ting. Retten finner at hans beskrivelse av situasjonen omfattes av våpenloven 39, jamfør 41, jamfør våpenforskriften 3 6 første ledd nummer 1, som setter forbud mot å besitte elektrosjokkvåpen. Hans innrømmelse styrkes av de øvrige bevisene i saken. Det vises til illustrasjonsmappen (dok 09, 01 side 21 23), hvor det aktuelle våpenet ligger på komfyren til den tiltalte, referat fra samtale med B (dok 05, 05), hvor det fremgår at den tiltalte uttalte at elektrosjokkvåpenet tilhører B, og at B samtykket til destruksjon, og til politibetjent C sin forklaring. Vedrørende tiltalens post I og I I viser retten til vitnet D sin forklaring. Hun fortalte at den tiltalte tidligere på dagen hadde truet med å drepe katten hennes, og at hun ble tilsendt en rekke bilder på Snap Chat som viste svært mye blod på gulvet. Det vises her til illustrasjonsmappene (dok 09, 02 side 5 og dok 09, 04 side 2 3), hvor man kan se at den tiltalte har sendt et bilde til D av et blodig gulv, og at den tiltalte uttalte til D at katten hadde blitt påkjørt. Når det gjelder den siste påstanden, er den ikke opprettholdt i dagens rettsmøte, og retten finner det bevist utover enhver rimelig tvil at dette ikke har vært tilfelle. Retten viser her videre til bildene av katten som ble funnet på utsiden av den tiltales bolig. Her kan man se at katten har fått betydelige skader, og er svært blodig. Man kan også se at det er gjort et forsøk på å grave et hull på tomten, og at det er blodige filler på den tiltaltes kjøkkenbenk. Den tiltalte har forklart at han hadde drukket mye alkohol, og tatt mange tabletter. Katten tilhørte ikke han, men hans daværende nåværende kjæreste, D. Han fortalte at katten var under sengen da han skjøt den for første gang. Skuddet traff katten i halsen. Katten skal da ha ligget midt under sengen, og luftgeværet til den tiltalte skal da ha befunnet seg rundt 30 centimeter unna katten. Den tiltalte fortalte at hensikten bak å skyte den, var å ta livet av den. Da han skjøt det første skuddet, skal katten ha begynt å løpe rundt. Den tiltalte uttalte at han i forkant av hendelsen trodde at dette var et våpen som var egnet for å avlive katten, men at han etter avfyringen av det første skuddet ikke lenger var av denne oppfatningen. Han skal deretter ha fått panikk, og skutt flere skudd for å gjøre jobben ferdig. Utgangspunktet er at avlivning av dyr er tillatt, og at det ikke kreves noen særskilt, eller aktverdig grunn for å avlive et dyr. Det er imidlertid gitt særlige regler om måten avlivningen av dyr skal skje på. Av dyrevelferdsloven 12 første ledd fremgår det at avlivningen av dyr skal skje på en dyrevelferdsmessig måte, mens dyrevelferdsloven 12 femte ledd, jamfør forskrift om avlivning av hund og katt 2 fastsetter at avlivning av katt kun kan foretas med skudd mot dyrets hjerne med et egnet skytevåpen, som er avfyrt på en avstand som er tilpasset våpenet som anvendes, og mens dyret er i ro. Om man overtrer denne bestemmelsen forsettlig eller grovt uaktsomt, kan man i henhold til dyrevelferdsloven 37 første ledd straffes med fengsel i inntil ett år, mens grove overtredelser kan medføre en straff i opptil tre år. Slik retten ser det, foreligger det et forsettlig brudd på denne bestemmelsen. Den tiltalte uttalte riktignok at før han løsnet det første skuddet, trodde han at luftgeværet var et egnet våpen. Da det viste seg at dette ikke var tilfellet, valgte han imidlertid å fortsette å rette skudd mot katten. Uttalelser fra den sakkyndige Valheim, kombinert med uttalelsene fra politibetjent C, viser at katten ble skutt syv ganger. Dette gjorde han selv om han etter avfyringen av det første skuddet, forstod at våpenet ikke var egnet til avlivning av katten. At våpenet overhode ikke er egnet til avlivning, ble bekreftet av C i hans vitneforklaring. På bakgrunn av dette, foreligger det et forsettlig brudd på bestemmelsen. Den tiltalte har ved sine handlinger vist at han ønsket å handle slik at gjerningsbeskrivelsen som dekkes i straffebudet ble oppfylt, jamfør Ot. nr. 90 (2003 2004) side 424 425, og han har dermed handlet med hensikt da han avfyrte de øvrige skuddene, jamfør straffeloven 22 første ledd litra A. At den tiltalte opprinnelig trodde at våpenet var egnet, endrer ikke på dette, jamfør L F 2019 98933 Da katten blødde i hjel som følger av de mange skuddskadene, anser retten at gjerningsbeskrivelsen i straffebudet er oppfylt. Det påpekes for øvrig kort at hans opprinnelige oppfatning om at våpenet var egnet til avlivning, også bryter med lovens strenge krav til aktsomhet, jamfør Rt 1963 769 og Ot. nummer 15 (2008 2009) side 100, og må betegnes som grovt uaktsomt. Påtalemyndigheten har også nedlagt påstand om at den tiltalte domfelles for overtredelse av dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd bokstav a. Bestemmelsen setter forbud mot å utøve vold mot dyr. På bakgrunn av det ovennevnte, er det liten tvil om at hendelsesforløpet innebærer at det har blitt utøvd grov vold mot katten. Den har blitt skutt gjentatte ganger, og opplevd stor smerte som følge av dette. Retten vil knytte en kort kommentar til spørsmålet om bestemmelsene kan benyttes i idealkonkurrens. I Rt 2000 40 er det lagt til grunn at det avgjørende for om to bestemmelser kan anvendes i konkurrens er om man får markert noe mer ved å anvende flere straffebud, og i H R 2016 295 A og Rt 1993 1380 har Høyesterett lagt til grunn at dette er tilfellet for disse to bestemmelsene. Slik retten ser det, er det derfor også grunnlag for å domfelle den tiltalte for overtredelse av dyrevelferdsloven 37 første og annet ledd, jamfør dyrevelferdsloven 14 første ledd litra A. Rettens vurdering av straffutmålingsspørsmålet Tiltalte er her siktet for flere forhold, og det skal utmåles en samlet straff. I slike tilfeller bestemmer straffeloven 79 litra A at det skal tas utgangspunkt i det mest alvorlige forholdet, og gis et tillegg i straffen for de øvrige overtredelsene. Det mest alvorlige forholdet er avlivningen av katten, og i likhet med hva som var tilfellet i H R 2016 295 A, legger tingretten til grunn at bruddet på dyrevelferdsloven 12 og 14 må vurderes under ett (avsnitt 35). Dyrevelferdsloven 37 annet ledd fastslår at grov overtredelse av loven straffes med fengsel i inntil 3 år, og at det skal legges særlig vekt på overtredelsens omfang, virkninger, og grad av skyld ved vurderingen av om overtredelsen er grov. Slik retten ser det, er det grunn til å legge stor vekt på hvilke virkninger handlingene til den tiltalte fikk. Med virkninger, sikter man til de dyrevelferdsmessige konsekvensene dyret utsettes for ved handlingen, jamfør Stenevik og Mejdell Dyrevelferdsloven side 423 I denne saken fyrte den tiltalte hele syv skudd mot katten. Kjæledyret døde ikke momentant, men blødde i hjel. Den sakkyndige Valheim, har uttalt at det kan ha tatt opp mot en halv time, og at det var usikkert når den mistet sin bevissthet. Retten kan ikke si med sikkerhet hvor lang tid det tok før katten blødde i hjel, men retten legger til grunn at tiden det tok ikke kan karakteriseres som ubetydelig. Videre legges det vekt på at selv om det er usikkert når katten mistet sin bevissthet, må den ha opplevd intense smerter i hele kroppen, og da særlig hode, før den døde. Våpenet som ble brukt har vært totalt uegnet til å avlive katten, og retten anser det som svært klanderverdig at den tiltalte valgte å bruke et luftgevær til å gjøre dette. Når man også ser hen til kulenes treffpunkter på katten, det vil si ikke alle avfyrte skudd har truffet steder på katten som er egnet til å avlive den, er det rettens klare oppfatning at avlivningen, herunder volden katten opplevde i forkant, må betraktes som grov. Hvilke vurderingskriterier som skal anvendes for utmålingen av straffen, har blitt klarlagt gjennom rettspraksis. I H R 2016 295 A uttalte Høyesterett at Ved fastsettelsen av straff er det først og fremst handlingens grovhet som er styrende. Det betyr at det må stå sentralt hvor mange dyr som rammes, hvor stor lidelse de er påført, og graden av skyld. I saken fra Høyesterett hadde en mann avlivet en hund ved å binde den fast til et jernrør, og kastet den i vannet så den druknet. Høyesterett mente at utgangspunktet for straffen var 120 dagers fengsel, og la vekt på at handlingen var egnet til å skape smerte og alvorlig frykt hos hunden, at den benyttede måten var overlagt, den tiltaltes tilståelse, og at man trodde dette var en human måte å avlive hunden på. I L G 2021 14263 mente lagmannsretten at fengsel i seks måneder var korrekt utgangspunkt for en mann som hadde stukket en hund tre ganger med en skarp kniv. Det hadde trolig gått mellom 20 30 minutter frem til hunden mistet sin bevissthet, og handlingene hadde vært egnet til å skape stor smerte, stress og frykt hos hunden. I L F 2019 98933 hadde en mann slått en elg gjentatte ganger med en biljekk. Lagmannsretten la vekt på at jekken ikke var et egnet redskap til å avlive elgen, særlig etter det første slaget. Elgen hadde blitt utsatt for sterke fysiske smerter, og gitt elgen en alvorlig belastning. Mannen hadde slått elgen som følger av en annen person sin påkjørsel av elgen, og hans ønske hadde vært å ende smertene til elgen så raskt som mulig. I T SO FT 2020 35401 hadde en mann avlivet to værer på en amatørmessig måte. Han hadde brukt elektrosjokkvåpen for å bedøve, uten at dette hadde hatt den ønskede effekten. Værene var dermed ikke bedøvet da deres struper ble skåret over, og de ble utsatt for store smerter. Retten la vekt på at overtredelsen ble begått forsettlig, og at den tiltaltes handlemåte var egnet til å skape betydelig smerte, stress og frykt hos sauene. Det ble imidlertid lagt vekt på at smertene hadde vært kortvarige, kortere enn hva tilfellet hadde vært i H R 2016 295 A, og tingretten la til grunn at overtredelsen kvalifiserte til fengsel i 5 6 måneder. Etter rettens syn, er denne saken mer alvorlig enn hva tilfellet var for saken gikk for Høyesterett. Riktignok er det ikke bevist utover enhver tvil at avlivningen var overlagt, selv om den tiltalte sendte Snapchattmeldinger til D tidligere på dagen hvor han truet med å drepe katten. Retten legger imidlertid vekt på de omfattende skadene katten fikk, og det vises til den sakkyndige Valheim sin forklaring. Hun uttalte at katten hadde store skader på hode, hals, og høyre fremfot. I hennes sakkyndige rapport (dok 14, 01, 07) uttales det at Ved mikroskopiundersøkelse av hjernen ble det påvist blødninger i hjernehinnene og mange små blødninger i hjernevevet. Ved undersøkelse av lungevev så en forøkt mengde glatt muskulatur og sparsom infiltrasjon av betennelsesceller. I spredte områder i nyrebarken var det kroniske skader (i glomeruli og tubuli) og betennelsesforandringer. Diagnoser: Hode og hals: Skuddskader; hudsår, skader og blødninger i knokkelvev, muskulatur og underhud Påvist fem kuler i skadene Begge øyne: Blødninger og skader på øyeeplet Hjerne: Store blødninger i hjernehinner og blødninger i hjernevevet Høgre framfot: Skuddskade; hudsår, skade og blødninger i knokkelvev og underhud Påvist to kuler i skaden Forblødning med blødninger i hoderegionen og bleike og blodtomme indre organer Lunge: Forøkt mengde glatt muskulatur og mild betennelsesreaksjon Nyre: Kronisk nyrebetennelse, begrenset utbredelse multifokal. Kommentar: Katten hadde mye blod i pelsen og indre organer (lever og milt) var bleike og avblødde. Det er sannsynlig at katten har dødd som en følge av blodtap og mange skader og blødninger i hoderegionen. Valheim har under dagens rettsmøte uttalt at hun tenker at katten ble utsatt for mye smerte før den døde. Retten legger betydelig vekt på dette forholdet, og det som fremkommer av den siterte rapporten. Videre legger retten vekt på at dette var et dyr den tiltalte hadde omsorgsansvaret for. Dette tilsier at man har en særskilt plikt til å behandle den pent. Samtidig legges det også vekt på at tiltalte har drept en katt som ikke tilhørte ham. Retten ser også hen til at handlingen var egnet til å skape alvorlig frykt hos katten, at handlingen ble begått med forsett, med et våpen som var totalt uegnet til å avlive et dyr, og at den tiltalte traff katten flere steder, som for eksempel på poten, som ikke er egnet til å avlive dyret. På bakgrunn av dette, mener retten at saken har store likhetstrekk med tilfellet nevnt i den gjengitte dommen fra Gulating lagmannsrett, og retten mener at normalstraffen for dette forholdet, ligger på seks måneder. Når det gjelder bruddet på våpenlovens bestemmelser, er dette isolert sett et bøteforhold. Det vises til Direktiv for straffesaksbehandling ved Sør Øst politidistrikt (bøtedirektivet) hvor det fastsettes at boten skal være på kr 10 000 ved ulovlig besittelse av elektrosjokkvåpen, og at det skal tas ut tiltale dersom besitteren er i et belastet miljø. Slik retten ser det, ville dette forholdet isolert sett medført at den tiltalte fikk 14 dagers betinget fengsel, da han må sies å være i et belastet miljø. I henhold til straffeloven 78 litra F skal det imidlertid i formildende retning tas i betraktning at lovbryteren har avgitt en uforbeholden tilståelse. Hvor stor vekt tilståelsen skal få, avhenger av hvilken betydning den har hatt for saken. Generelt sett har tilståelser som avgis etter at forholdet er avslørt mindre vekt. I Rt 2012 193 viste Høyesterett til at tilståelsen utelukkende hadde hatt en prosessøkonomisk virkning ved at saken kunne idømmes som tilståelsessak, og da kunne det ikke gjøres et fradrag på mer enn i overkant 10. Dommen anses for å være i tråd med det som er praksis på området, jamfør Matningsdal Straffeloven Alminnelige bestemmelser: Kommentarutgave side 727 728 med videre henvisninger. I denne saken har den tiltalte tilstått. Dette gjorde han først i avhør. Aktor har uttalt at saken ikke kunne gå som tilståelsessak som følge av at det var tvil om hans tilståelse i avhøret var uforbeholden. Slik retten ser det, på bakgrunn av hans erkjennelse i rettsmøtet, burde saken gått som tilståelsessak. At saken ikke gikk som tilståelsessak, er etter rettens syn derfor ikke noe han kan lastes for, og retten mener at han bør få en tilståelsesrabatt på rundt 10. I tillegg har saken blitt noe gammel. I hovedsak fremstår det som om man har måtte avvente veterinærinstituttet sin rapport. Denne var ferdigstilt den 26 januar 2022 I etterkant av denne har politiet måtte foreta noe etterforskning, og det kan ikke synes å være liggetid i saken. Hovedforhandlingen har også måtte blitt avlyst en gang. Slik retten ser det, er likevel den totale saksbehandlingstiden noe lang, men uten at dette påvirker straffutmålingen i vesentlig grad. På bakgrunn av det ovennevnte er det rettens syn at korrekt straff i denne saken er fengsel i fem måneder. Rettens vurdering av inndragningsspørsmålet Det er bedt om inndragning av et luftgevær, et elektrosjokkvåpen, og en blankettpistol. Retten finner at vilkårene er oppfylt i alle tre relasjoner, og viser samtidig til at den tiltalte har samtykket til dette. Luftgeværet har vært brukt ved en straffbar handling, og elektrosjokkvåpenet er ulovlig. Vilkårene i straffeloven 69 første ledd er oppfylt, og retten anser at inndragning er nødvendig, og når det gjelder elektrosjokkvåpenet er det også påkrevd av hensyn til en effektiv håndheving av straffebudet, jamfør straffeloven 69 tredje ledd. Når det gjelder blankettpistolen, er det en fare for at denne kan bli brukt ved en straffbar handling, og retten anser det som nødvendig å inndra våpenet, jamfør straffeloven 70 første ledd. Rettens vurdering av spørsmålet om å fradømme tiltalte retten til å ha dyr Etter dyrevelferdsloven 33 kan det settes forbud mot at en person eier, holder, håndterer, eller på noen måte har ansvar for dyr. Vilkåret for dette er blant annet at man grovt har overtrådt bestemmelser gitt i, eller i medhold av loven. Som påpekt over har den tiltalte grovt brutt reglene i dyrevelferdsloven. Han gjorde dette da han var ruset, og sier at han aldri ville ha gjort dette dersom han var edru. Den tiltalte har vært rusfri i rundt 40 dager, og har mottatt behandling. Han har imidlertid hatt et rusproblem siden 2014, og har hatt tilbakefall tidligere. Gitt at den tiltalte uttalte at dette bare var noe som skjedde og at han ikke kan forklare hvorfor, mener retten at det er store betenkeligheter knyttet til om den tiltalte skal kunne ha adgang til dyrehold i fremtiden. Av hensyn til dyrevelferd mener retten at det er et behov for at han inntil videre fradømmes retten til å eie, holde, med mer dyr. Retten kan ikke se at dette er et uforholdsmessig inngrep overfor den tiltalte. D OM SS LU TN IN G1. A, født 00/00/1997, dømmes for overtredelse av dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd bokstav a, dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 12 femte ledd, jamfør forskrift om avlivning av hund og katt 2, og våpenloven 39, jamfør 41, jamfør våpenforskriften 3 6, jamfør straffeloven 79 bokstav a, til fengsel i 5 fem måneder. A, født 00/00/1997, dømmes til å tåle inndragning av en Gamo Coyote Black P CP 4, 5 mm (. 177) luftgevær, et elektrosjokkvåpen, og en blankpistol 9 mm P AK, i koffert med tomt magasin, alle i beslag hos politiet. A, født 00/00/1997, fradømmes retten til å eie, holde, håndtere, eller på annen måte ha ansvar for dyr inntil videre.
En mann ble siktet og dømt for å ha utøvd grov vold mot dyr, jamfør dyrevelferdsloven 37 annet ledd, jamfør første ledd, jamfør 14 første ledd etter å ha skutt flere skudd mot en katt. Mannen avlivet katten med disse skuddene. Mannen ble dømt til fengsel i 5 mnd. )Henvisninger: Forskrift om avliving av hund og katt 2 Dyrevelferdsloven 14, 37