Utleggstrekk
Saken gjelder klage over namsmannens beslutning om utleggstrekk. Sakens bakgrunn Namsmannen mottok 12 februar 2019 begjæring om utlegg fra Lindorff A S på vegne av Sbanken A SA, mot A. Utleggsforretning ble avholdt 30 juli 2019 Det ble besluttet utleggstrekk og utlegg i innestående på bankkonto. I desember 2019 mottok A varsel om at kravet var overdratt fra Sbanken A SA til Lindorff Capital A S. A har fremmet en rekke klager innsigelser til namsmannen. Denne saken gjelder klage 21 april 2021 Namsmannen tok ikke klagen til følge, og oversendte saken til Sør Rogaland tingrett. Sør Rogaland tingrett avsa 19 juli 2021 kjennelse med slik slutning: 1. Klagen i namsmannens sak kr T2019 066880 tas ikke til følge. 2. A betaler Lindorff Capital A S sine omkostninger ved saken med kr 15 750, femtentusensjuhundereogfemti innen to uker fra forkynnelsen av denne kjennelsen. A har rettidig anket tingrettens kjennelse. Anken gjelder saksbehandlingen og rettsanvendelsen. Lindorff Capital A S har inngitt anketilsvar. Saken anses tilstrekkelig opplyst og klar til avgjørelse. Partenes påstander og grunnlaget for disse A, også kalt A, har i hovedtrekk gjort gjeldende: Etter innføringen av personvernforordningen G DP R er kjøp og salg av fordringer å anse som to selvstendige erverv: Erverv av selve fordringen, og erverv av opplysninger om skyldneren. For at kravet skal kunne utgjøre tvangsgrunnlag, må lovlighetsvilkåret i tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 være oppfylt for begge ervervene. Overdragelse av personopplysninger mellom den opprinnelige banken og annen bank må kunne forankres i ett av vilkårene i personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 for å være lovlig. Kravet er ervervet i strid med artikkel 6 nummer 1 Personopplysninger som er ulovlig ervervet skal slettes omgående, jamfør artikkel 17 nummer 1 bokstav død Det foreligger ikke tvangsgrunnlag. Lindorff har ikke en berettiget interesse i å erverve opplysningene som veier tyngre enn As rimelige forventninger, jamfør personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 bokstav født Lindorff kjøpte kravet for kroner 53 303, men krever tvangsfullbyrdelse for kroner 263 778, 93. Kjøpesummen er så lav, at A selv kunne ha innfridd kravet til denne prisen. Han hadde derfor ingen rimelig forventning om at overdragelsen av hans personopplysninger skulle muliggjøre tvangsinndrivelse av hele fordringen. Formålet med forordningen, å sikre hans interesser eller grunnleggende rettigheter og friheter, går foran Lindorffs interesse. Hensynet til rettferdighet, økonomisk og sosial fremgang og styrking av As velferd skal veie tyngre enn hensynet til Lindorffs økonomiske profitt. Tingretten har ikke vurdert lovlighetskravet i forordningen opp mot lovlighetskravet i tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 Tingrettens manglende vurdering av det rettslige grunnlaget for overdragelse av personopplysningene må føre til opphevelse. Det foreligger en saksbehandlingsfeil som har innvirket på resultatet. Det foreligger også feil ved tingrettens rettsanvendelse. Artikkel 6 nr. 1 bokstav f kan aldri utgjøre en berettiget interesse så lenge den opprinnelige banken og Lindorff vet at overdragelse vil komme til å skje. Praksisen med å kjøpe fordringer til en lavere pris enn lånets pålydende er ukjent for A, og fremstår som direkte støtende. A reagerer på prisen Lindorff har betalt for gjelden. Det reageres kraftig på at Lindorff har en berettiget interesse i å erverve hans gjeldsopplysninger, med attraktiv informasjon som muliggjør en støtende profitt på hans bekostning. En slik tolkning av bokstav f strider mot hans grunnleggende rett til å verne om privatlivet sitt. Det er derfor kun samtykke etter bokstav a som kan utgjøre rettslig grunnlag for ervervet. Slikt samtykke har han ikke gitt. Det er også feil rettsanvendelse når tingretten er kommet til at dersom personopplysningene er behandlet feil, må dette sanksjoneres etter personopplysningsloven kapittel 7 Saken gjelder As rettigheter etter forordningen, uavhengig av om brudd på forordningen skal sanksjoneres av det offentlige. Det er nedlagt slik påstand: 1. Sør Rogaland tingretts sak nummer 21 067366 TV A T SR OÆ ST A oppheves. 2. Lindorff Capital A S dømmes til å erstatte den ankende parts kostnader for tingrett, lagmannsrett. Lindorff Capital A S, også kalt Lindorff, har i hovedtrekk gjort gjeldende: Det foreligger ikke feil ved saksbehandlingen. Tingretten har vurdert at det ikke foreligger feil ved behandlingen av personopplysninger, samt at eventuelle feil uansett ikke har betydning for tvangsfullbyrdelsen. Ved vurderingen er det vist til namsmannens og Lindorffs begrunnelser, som tingretten har tiltrådt. Det foreligger heller ikke feil ved rettsanvendelsen. Utgangspunktet er at fordringer kan overdras. I henhold til Lindorffs personvernerklæring behandles personopplysningene med hjemmel i personvernforordningen artikkel 6 bokstav født Fordringen er lovlig ervervet fra Sbanken A SA. Behandling av personopplysninger er nødvendig for å forfølge den berettigede interesse Lindorff har for å få oppgjør for kravet. Opplysningene som gis om debitor, typisk navn og fødselsnummer, gir et svært begrenset inngrep. Hensynet til A kan ikke gå foran den interessen Lindorff har for å få oppgjør. Når kravet er overdratt, har kjøper blitt ny avtalepart. Det kan derfor også hevdes at det er rettslig grunnlag for behandling i artikkel 6 bokstav b. Tingretten har korrekt lagt til grunn at eventuell feilbehandling av personopplysninger kan gi grunnlag for sanksjoner etter personopplysningsloven kapittel 7 Dette medfører ikke at pengekravet ikke er lovlig overdratt. Det er lagt ned slik påstand: 1. Anken forkastes. 2. A tilpliktes å betale til Lindorff Capital A S sakens omkostninger for ting og lagmannstett. Lagmannsrettens vurdering Tvistelovens sjette del gjelder ved bruk av rettsmidler mot tingrettens avgjørelse, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 2 12 Det er ikke bedt om muntlig forhandling, og det er heller ikke nødvendig for en forsvarlig og rettferdig behandling av saken, jamfør tvisteloven 29 15 første og andre ledd og E MK artikkel 6 nummer 1 Saken behandles skriftlig i samsvar med hovedregelen i tvisteloven 29 15 første ledd. Lagmannsretten behandler saksbehandlingsanken først, jamfør tvisteloven 29 22 første ledd. Feil ved saksbehandlingen skal tillegges virkning hvis det er nærliggende at feilen kan ha hatt betydning for den avgjørelse som er anket, jamfør 29 21 første ledd. Det følger av tvisteloven 19 6 fjerde og femte ledd at kjennelser skal begrunnes. Begrunnelsen skal blant annet omfatte framstilling av saken og rettens vurdering. Det skal videre redegjøres for den bevisvurdering og rettsanvendelse avgjørelsen er bygd på. Begrunnelsesplikten varierer med sakens karakter og viktigheten av de bevisspørsmål som er omtvistet. Det rettslige og faktiske grunnlaget retten bygger resultatet på, må fremgå på en tilfredsstillende måte, jamfør Schei m. fl., Tvisteloven lovkommentar, punkt 3, 4 og 7 til 19 6 fjerde og femte ledd, www. Juridika. no, jour per 1 mars 2021Lagmannsretten har full kompetanse i saken, jamfør tvisteloven 29 3 første ledd. Mangelfull begrunnelse vil da bare i sjeldne og mer graverende tilfeller kunne danne grunnlag for opphevelse, jamfør Skoghøy, Tvisteløsning, side 1041 42 med videre henvisninger og Schei m. fl., punkt 2 til 29 21 andre ledd bokstav c. I tingrettens kjennelse er både namsmannens vurdering og partenes anførsler kopiert inn ordrett. Tingrettens begrunnelse lyder slik: Etter rettens vurdering kan klagen ikke føre frem. Retten viser til namsmannens vedtak, og retten kan fullt ut slutte seg til de vurderinger og konklusjoner som er gjort av Lindorff Capital A S v advokat Larsson. Tvangsgrunnlaget i saken er et gjeldsbrev, jamfør tvfbl. 7 2 Retten kan ikke se at det foreligger noen anførsler om at gjeldsbrevet ikke skulle være gyldig i forholdet mellom A og den opprinnelige eieren av kravet Sbanken A SA. Det følger videre av tvfbl. 4 6 at tvangsfullbyrdelse kan begjæres av den som lovlig har ervervet kravet. Det foreligger ingen opplysninger i saken som sannsynliggjør at ervervelsen ikke var gyldig i forbindelse med overdragelsen av kravet til Lindorff Capital A S. Retten kan ikke se at det foreligger noen feil behandling av personopplysninger i saken. Dersom det skulle være slike må dette eventuelt forfølges gjennom de sanksjoner som følger av personopplysningsloven kapittel 7 Under enhver omstendighet har dette ikke betydning for tvangsfullbyrdelsen, jamfør Rt 1997 1392Tingretten har ikke foretatt noen selvstendig fremstilling av saken, de rettslige utgangspunktene eller konkret vurdering av personopplysningsloven og personvernforordningen. Dette må ses i sammenheng med at tingretten har lagt til grunn at eventuelle feil uansett ikke vil være av betydning for tvangsfullbyrdelsen. Det er normalt ikke nødvendig å foreta noen dyptgående rettslig vurdering dersom utfallet av vurderingen uansett ikke vil påvirke resultatet. Lagmannsretten finner det ikke nødvendig å ta stilling til om det er mangler ved tingrettens avgjørelsesgrunner. Saken gjelder et rent rettsanvendelsesspørsmål som lagmannsretten fullt ut kan behandle. Saken kan derfor fremmes til realitetsavgjørelse, jamfør tvisteloven 29 22 andre ledd. Det er klart at vilkårene i bestemmelsens bokstav a og b er oppfylt. Faktum er ikke bestridt. Hensynet til partene tilsier dermed ikke at kravet bør prøves på nytt i tingretten, jamfør bokstav c. Den som har et pengekrav mot en annen, kan begjære utlegg for kravet når det foreligger tvangskraftig tvangsgrunnlag, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 7 1 første ledd. Gjeldsbrev er et særlig tvangsgrunnlag, jamfør 7 2 første ledd bokstav a. Det er ikke bestridt at gjeldsbrevet var gyldig i forholdet mellom A og den opprinnelige kravshaveren, Sbanken A SA. Etter tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 første ledd kan tvangsfullbyrdelse begjæres av den som lovlig har ervervet kravet. Spørsmålet er om gjeldsbrevet er lovlig ervervet av Lindorff. Utgangspunktet i norsk rett er at pengekrav kan overdras til ny kreditor, uten skyldners samtykke. Det følger imidlertid av finansavtaleloven 45 første ledd at overdragelse av fordring fra en bank til andre enn finansinstitusjoner eller lignende institusjoner krever særskilt samtykke fra låntaker. Det er ubestridt at Lindorff har konsesjon med hjemmel i finansforetaksloven. Det kreves således i utgangspunktet ikke samtykke fra A. Basert på anførslene i anken vil det bemerkes at det også forut for personvernforordningen ble stilt vilkår om behandlingsgrunnlag for behandling av personopplysninger. Tidligere personopplysningslov 8 tilsvarte langt på vei vilkårene for behandling i personvernforordningen. Det følger av personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 at behandling av personopplysninger er lovlig bare dersom, og i den grad, ett av de nærmere angitte vilkårene i bokstavene a f er oppfylt. Artikkel 6 nummer 1 bokstav f lyder slik: behandlingen er nødvendig for formål knyttet til de berettigede interessene som forfølges av den behandlingsansvarlige eller en tredjepart, med mindre den registrertes interesser eller grunnleggende rettigheter og friheter går foran og krever vern av personopplysninger, særlig dersom den registrerte er et barn. For at bokstav f skal kunne være behandlingsgrunnlag, må den behandlingsansvarlige forfølge en legitim interesse, opplysningene må være nødvendige for å ivareta den legitime interessen, og den registrertes grunnleggende rettigheter og friheter må ikke overstige den behandlingsansvarliges interesser, jamfør Skullerud m. fl., Personvernforordningen Lovkommentar, kommentar til artikkel 6 nummer 1 bokstav f med videre henvisninger til E U domstolens dom i sak C 40 17 ( Fashion I D saken ), www. juridika. no, jour per 1 april 2021 Dommen gjelder direktør 95 46 artikkel 7 bokstav f, som langt på vei tilsvarer personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 bokstav f. Lindorff har lovlig ervervet et pengekrav, og må dermed også kunne inndrive kravet. Etter lagmannsrettens syn utgjør dette en legitim interesse i tråd med hovedregelen om at fordringer kan overdras. Personopplysningene er helt nødvendige for å kunne inndrive pengekravet. De aktuelle personopplysningene er av et begrenset omfang, hovedsakelig navn, adresse og fødselsnummer. Dette utgjør et begrenset inngrep. Lagmannsretten kan ikke se at A har påvist interesser eller grunnleggende rettigheter og friheter som overstiger Lindorffs interesse i å inndrive kravet. I lys av ankende parts anførsler, bemerker lagmannsretten at det er uten betydning for avgjørelsen om ankemotparten har kjøpt Sbankens fordring til en betydelig lavere pris enn restlånets verdi, se for eksempel H R 2008 498 A avsnitt 61 Lindorff har lovlig behandlingsgrunnlag etter personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 bokstav f. Det er under enhver omstendighet ingen holdepunkter for at brudd på artikkel 6 skulle medføre at ervervet av pengekravet er ugyldig. Lagmannsretten er enig med tingretten i at eventuelle brudd på personopplysningsloven og personvernforordningen må sanksjoneres etter personopplysningsloven kapittel 7 Selv om reglene om behandling av personopplysninger skulle være brutt ved ervervet av pengekravet, er selve pengekravet likevel lovlig ervervet av Lindorff, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 første ledd. Lindorff kan dermed begjære tvangsfullbyrdelse av kravet. Klagen over namsmannens beslutning om utleggstrekk kan ikke føre frem. Anken har etter dette ikke ført frem, og skal forkastes. Sakskostnader Når anken forkastes har Lindorff vunnet saken for lagmannsretten, jamfør tvisteloven 20 2 første jamfør andre ledd. Lagmannsretten har vurdert om tungtveiende grunner tilsier at det skal gjøres unntak fra sakskostnadsansvaret, men kan ikke se at slike grunner foreligger, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Advokat Larsson har på vegne av Lindorff krevd seg tilkjent kroner 7 000 inklusive merverdiavgift i sakskostnader for lagmannsretten. Det er opplyst om at Lindorffs virksomhet ikke er merverdiavgiftspliktig, og at merverdiavgift dermed er en reell kostnad som kan kreves dekket av A. Sakskostnadskravet er ikke nærmere spesifisert, men er innenfor det som kan kreves dekket uten inngivelse av kostnadsoppgave, jamfør tvisteloven 20 5 fjerde ledd. Beløpet anses å reflektere nødvendige kostnader for ivaretakelse av Lindorffs interesser for lagmannsretten, jamfør 20 2 første og andre ledd og 20 5 Beløpet tilkjennes. Kjennelsen er enstemmig. S LU TN IN G1. Anken forkastes. 2. I sakskostnader for lagmannsretten betaler A kroner 7 000 syvtusen til Lindorff Capital A S innen 2 to uker fra forkynnelsen av denne kjennelsen. 
Saken gjelder klage over namsmannens beslutning om utleggstrekk. Sakens bakgrunn Namsmannen mottok 12 februar 2019 begjæring om utlegg fra Lindorff A S på vegne av Sbanken A SA, mot A. Utleggsforretning ble avholdt 30 juli 2019 Det ble besluttet utleggstrekk og utlegg i innestående på bankkonto. I desember 2019 mottok A varsel om at kravet var overdratt fra Sbanken A SA til Lindorff Capital A S. A har fremmet en rekke klager innsigelser til namsmannen. Denne saken gjelder klage 21 april 2021 Namsmannen tok ikke klagen til følge, og oversendte saken til Sør Rogaland tingrett. Sør Rogaland tingrett avsa 19 juli 2021 kjennelse med slik slutning: 1. Klagen i namsmannens sak kr T2019 066880 tas ikke til følge. A betaler Lindorff Capital A S sine omkostninger ved saken med kr 15 750, femtentusensjuhundereogfemti innen to uker fra forkynnelsen av denne kjennelsen. A har rettidig anket tingrettens kjennelse. Anken gjelder saksbehandlingen og rettsanvendelsen. Lindorff Capital A S har inngitt anketilsvar. Saken anses tilstrekkelig opplyst og klar til avgjørelse. Partenes påstander og grunnlaget for disse A, også kalt A, har i hovedtrekk gjort gjeldende: Etter innføringen av personvernforordningen G DP R er kjøp og salg av fordringer å anse som to selvstendige erverv: Erverv av selve fordringen, og erverv av opplysninger om skyldneren. For at kravet skal kunne utgjøre tvangsgrunnlag, må lovlighetsvilkåret i tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 være oppfylt for begge ervervene. Overdragelse av personopplysninger mellom den opprinnelige banken og annen bank må kunne forankres i ett av vilkårene i personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 for å være lovlig. Kravet er ervervet i strid med artikkel 6 nummer 1 Personopplysninger som er ulovlig ervervet skal slettes omgående, jamfør artikkel 17 nummer 1 bokstav død Det foreligger ikke tvangsgrunnlag. Lindorff har ikke en berettiget interesse i å erverve opplysningene som veier tyngre enn As rimelige forventninger, jamfør personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 bokstav født Lindorff kjøpte kravet for kroner 53 303, men krever tvangsfullbyrdelse for kroner 263 778, 93. Kjøpesummen er så lav, at A selv kunne ha innfridd kravet til denne prisen. Han hadde derfor ingen rimelig forventning om at overdragelsen av hans personopplysninger skulle muliggjøre tvangsinndrivelse av hele fordringen. Formålet med forordningen, å sikre hans interesser eller grunnleggende rettigheter og friheter, går foran Lindorffs interesse. Hensynet til rettferdighet, økonomisk og sosial fremgang og styrking av As velferd skal veie tyngre enn hensynet til Lindorffs økonomiske profitt. Tingretten har ikke vurdert lovlighetskravet i forordningen opp mot lovlighetskravet i tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 Tingrettens manglende vurdering av det rettslige grunnlaget for overdragelse av personopplysningene må føre til opphevelse. Det foreligger en saksbehandlingsfeil som har innvirket på resultatet. Det foreligger også feil ved tingrettens rettsanvendelse. Artikkel 6 nr. 1 bokstav f kan aldri utgjøre en berettiget interesse så lenge den opprinnelige banken og Lindorff vet at overdragelse vil komme til å skje. Praksisen med å kjøpe fordringer til en lavere pris enn lånets pålydende er ukjent for A, og fremstår som direkte støtende. A reagerer på prisen Lindorff har betalt for gjelden. Det reageres kraftig på at Lindorff har en berettiget interesse i å erverve hans gjeldsopplysninger, med attraktiv informasjon som muliggjør en støtende profitt på hans bekostning. En slik tolkning av bokstav f strider mot hans grunnleggende rett til å verne om privatlivet sitt. Det er derfor kun samtykke etter bokstav a som kan utgjøre rettslig grunnlag for ervervet. Slikt samtykke har han ikke gitt. Det er også feil rettsanvendelse når tingretten er kommet til at dersom personopplysningene er behandlet feil, må dette sanksjoneres etter personopplysningsloven kapittel 7 Saken gjelder As rettigheter etter forordningen, uavhengig av om brudd på forordningen skal sanksjoneres av det offentlige. Det er nedlagt slik påstand: 1. Sør Rogaland tingretts sak nummer 21 067366 TV A T SR OÆ ST A oppheves. Lindorff Capital A S dømmes til å erstatte den ankende parts kostnader for tingrett, lagmannsrett. Lindorff Capital A S, også kalt Lindorff, har i hovedtrekk gjort gjeldende: Det foreligger ikke feil ved saksbehandlingen. Tingretten har vurdert at det ikke foreligger feil ved behandlingen av personopplysninger, samt at eventuelle feil uansett ikke har betydning for tvangsfullbyrdelsen. Ved vurderingen er det vist til namsmannens og Lindorffs begrunnelser, som tingretten har tiltrådt. Det foreligger heller ikke feil ved rettsanvendelsen. Utgangspunktet er at fordringer kan overdras. I henhold til Lindorffs personvernerklæring behandles personopplysningene med hjemmel i personvernforordningen artikkel 6 bokstav født Fordringen er lovlig ervervet fra Sbanken A SA. Behandling av personopplysninger er nødvendig for å forfølge den berettigede interesse Lindorff har for å få oppgjør for kravet. Opplysningene som gis om debitor, typisk navn og fødselsnummer, gir et svært begrenset inngrep. Hensynet til A kan ikke gå foran den interessen Lindorff har for å få oppgjør. Når kravet er overdratt, har kjøper blitt ny avtalepart. Det kan derfor også hevdes at det er rettslig grunnlag for behandling i artikkel 6 bokstav b. Tingretten har korrekt lagt til grunn at eventuell feilbehandling av personopplysninger kan gi grunnlag for sanksjoner etter personopplysningsloven kapittel 7 Dette medfører ikke at pengekravet ikke er lovlig overdratt. Det er lagt ned slik påstand: 1. A tilpliktes å betale til Lindorff Capital A S sakens omkostninger for ting og lagmannstett. Lagmannsrettens vurdering Tvistelovens sjette del gjelder ved bruk av rettsmidler mot tingrettens avgjørelse, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 2 12 Det er ikke bedt om muntlig forhandling, og det er heller ikke nødvendig for en forsvarlig og rettferdig behandling av saken, jamfør tvisteloven 29 15 første og andre ledd og E MK artikkel 6 nummer 1 Saken behandles skriftlig i samsvar med hovedregelen i tvisteloven 29 15 første ledd. Lagmannsretten behandler saksbehandlingsanken først, jamfør tvisteloven 29 22 første ledd. Feil ved saksbehandlingen skal tillegges virkning hvis det er nærliggende at feilen kan ha hatt betydning for den avgjørelse som er anket, jamfør 29 21 første ledd. Det følger av tvisteloven 19 6 fjerde og femte ledd at kjennelser skal begrunnes. Begrunnelsen skal blant annet omfatte framstilling av saken og rettens vurdering. Det skal videre redegjøres for den bevisvurdering og rettsanvendelse avgjørelsen er bygd på. Begrunnelsesplikten varierer med sakens karakter og viktigheten av de bevisspørsmål som er omtvistet. Det rettslige og faktiske grunnlaget retten bygger resultatet på, må fremgå på en tilfredsstillende måte, jamfør Schei m. fl., Tvisteloven lovkommentar, punkt 3, 4 og 7 til 19 6 fjerde og femte ledd, www. no, jour per 1 mars 2021Lagmannsretten har full kompetanse i saken, jamfør tvisteloven 29 3 første ledd. Mangelfull begrunnelse vil da bare i sjeldne og mer graverende tilfeller kunne danne grunnlag for opphevelse, jamfør Skoghøy, Tvisteløsning, side 1041 42 med videre henvisninger og Schei m. fl., punkt 2 til 29 21 andre ledd bokstav c. I tingrettens kjennelse er både namsmannens vurdering og partenes anførsler kopiert inn ordrett. Tingrettens begrunnelse lyder slik: Etter rettens vurdering kan klagen ikke føre frem. Retten viser til namsmannens vedtak, og retten kan fullt ut slutte seg til de vurderinger og konklusjoner som er gjort av Lindorff Capital A S v advokat Larsson. Tvangsgrunnlaget i saken er et gjeldsbrev, jamfør tvfbl. 7 2 Retten kan ikke se at det foreligger noen anførsler om at gjeldsbrevet ikke skulle være gyldig i forholdet mellom A og den opprinnelige eieren av kravet Sbanken A SA. Det følger videre av tvfbl. 4 6 at tvangsfullbyrdelse kan begjæres av den som lovlig har ervervet kravet. Det foreligger ingen opplysninger i saken som sannsynliggjør at ervervelsen ikke var gyldig i forbindelse med overdragelsen av kravet til Lindorff Capital A S. Retten kan ikke se at det foreligger noen feil behandling av personopplysninger i saken. Dersom det skulle være slike må dette eventuelt forfølges gjennom de sanksjoner som følger av personopplysningsloven kapittel 7 Under enhver omstendighet har dette ikke betydning for tvangsfullbyrdelsen, jamfør Rt 1997 1392Tingretten har ikke foretatt noen selvstendig fremstilling av saken, de rettslige utgangspunktene eller konkret vurdering av personopplysningsloven og personvernforordningen. Dette må ses i sammenheng med at tingretten har lagt til grunn at eventuelle feil uansett ikke vil være av betydning for tvangsfullbyrdelsen. Det er normalt ikke nødvendig å foreta noen dyptgående rettslig vurdering dersom utfallet av vurderingen uansett ikke vil påvirke resultatet. Lagmannsretten finner det ikke nødvendig å ta stilling til om det er mangler ved tingrettens avgjørelsesgrunner. Saken gjelder et rent rettsanvendelsesspørsmål som lagmannsretten fullt ut kan behandle. Saken kan derfor fremmes til realitetsavgjørelse, jamfør tvisteloven 29 22 andre ledd. Det er klart at vilkårene i bestemmelsens bokstav a og b er oppfylt. Faktum er ikke bestridt. Hensynet til partene tilsier dermed ikke at kravet bør prøves på nytt i tingretten, jamfør bokstav c. Den som har et pengekrav mot en annen, kan begjære utlegg for kravet når det foreligger tvangskraftig tvangsgrunnlag, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 7 1 første ledd. Gjeldsbrev er et særlig tvangsgrunnlag, jamfør 7 2 første ledd bokstav a. Det er ikke bestridt at gjeldsbrevet var gyldig i forholdet mellom A og den opprinnelige kravshaveren, Sbanken A SA. Etter tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 første ledd kan tvangsfullbyrdelse begjæres av den som lovlig har ervervet kravet. Spørsmålet er om gjeldsbrevet er lovlig ervervet av Lindorff. Utgangspunktet i norsk rett er at pengekrav kan overdras til ny kreditor, uten skyldners samtykke. Det følger imidlertid av finansavtaleloven 45 første ledd at overdragelse av fordring fra en bank til andre enn finansinstitusjoner eller lignende institusjoner krever særskilt samtykke fra låntaker. Det er ubestridt at Lindorff har konsesjon med hjemmel i finansforetaksloven. Det kreves således i utgangspunktet ikke samtykke fra A. Basert på anførslene i anken vil det bemerkes at det også forut for personvernforordningen ble stilt vilkår om behandlingsgrunnlag for behandling av personopplysninger. Tidligere personopplysningslov 8 tilsvarte langt på vei vilkårene for behandling i personvernforordningen. Det følger av personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 at behandling av personopplysninger er lovlig bare dersom, og i den grad, ett av de nærmere angitte vilkårene i bokstavene a f er oppfylt. Artikkel 6 nummer 1 bokstav f lyder slik: behandlingen er nødvendig for formål knyttet til de berettigede interessene som forfølges av den behandlingsansvarlige eller en tredjepart, med mindre den registrertes interesser eller grunnleggende rettigheter og friheter går foran og krever vern av personopplysninger, særlig dersom den registrerte er et barn. For at bokstav f skal kunne være behandlingsgrunnlag, må den behandlingsansvarlige forfølge en legitim interesse, opplysningene må være nødvendige for å ivareta den legitime interessen, og den registrertes grunnleggende rettigheter og friheter må ikke overstige den behandlingsansvarliges interesser, jamfør Skullerud m. fl., Personvernforordningen Lovkommentar, kommentar til artikkel 6 nummer 1 bokstav f med videre henvisninger til E U domstolens dom i sak C 40 17 ( Fashion I D saken ), www. no, jour per 1 april 2021 Dommen gjelder direktør 95 46 artikkel 7 bokstav f, som langt på vei tilsvarer personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 bokstav f. Lindorff har lovlig ervervet et pengekrav, og må dermed også kunne inndrive kravet. Etter lagmannsrettens syn utgjør dette en legitim interesse i tråd med hovedregelen om at fordringer kan overdras. Personopplysningene er helt nødvendige for å kunne inndrive pengekravet. De aktuelle personopplysningene er av et begrenset omfang, hovedsakelig navn, adresse og fødselsnummer. Dette utgjør et begrenset inngrep. Lagmannsretten kan ikke se at A har påvist interesser eller grunnleggende rettigheter og friheter som overstiger Lindorffs interesse i å inndrive kravet. I lys av ankende parts anførsler, bemerker lagmannsretten at det er uten betydning for avgjørelsen om ankemotparten har kjøpt Sbankens fordring til en betydelig lavere pris enn restlånets verdi, se for eksempel H R 2008 498 A avsnitt 61 Lindorff har lovlig behandlingsgrunnlag etter personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 bokstav f. Det er under enhver omstendighet ingen holdepunkter for at brudd på artikkel 6 skulle medføre at ervervet av pengekravet er ugyldig. Lagmannsretten er enig med tingretten i at eventuelle brudd på personopplysningsloven og personvernforordningen må sanksjoneres etter personopplysningsloven kapittel 7 Selv om reglene om behandling av personopplysninger skulle være brutt ved ervervet av pengekravet, er selve pengekravet likevel lovlig ervervet av Lindorff, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 første ledd. Lindorff kan dermed begjære tvangsfullbyrdelse av kravet. Klagen over namsmannens beslutning om utleggstrekk kan ikke føre frem. Anken har etter dette ikke ført frem, og skal forkastes. Sakskostnader Når anken forkastes har Lindorff vunnet saken for lagmannsretten, jamfør tvisteloven 20 2 første jamfør andre ledd. Lagmannsretten har vurdert om tungtveiende grunner tilsier at det skal gjøres unntak fra sakskostnadsansvaret, men kan ikke se at slike grunner foreligger, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Advokat Larsson har på vegne av Lindorff krevd seg tilkjent kroner 7 000 inklusive merverdiavgift i sakskostnader for lagmannsretten. Det er opplyst om at Lindorffs virksomhet ikke er merverdiavgiftspliktig, og at merverdiavgift dermed er en reell kostnad som kan kreves dekket av A. Sakskostnadskravet er ikke nærmere spesifisert, men er innenfor det som kan kreves dekket uten inngivelse av kostnadsoppgave, jamfør tvisteloven 20 5 fjerde ledd. Beløpet anses å reflektere nødvendige kostnader for ivaretakelse av Lindorffs interesser for lagmannsretten, jamfør 20 2 første og andre ledd og 20 5 Beløpet tilkjennes. S LU TN IN G1. I sakskostnader for lagmannsretten betaler A kroner 7 000 syvtusen til Lindorff Capital A S innen 2 to uker fra forkynnelsen av denne kjennelsen.
Saken gjaldt klage over namsmannens beslutning om utleggstrekk. Lindorff Capital A S hadde ervervet et gjeldsbrev fra en bank. Det ble i klagen gjort gjeldende at ervervet var i strid med personvernforordningen, og at gjeldsbrevet derfor ikke var lovlig ervervet og således ikke kunne brukes som tvangsgrunnlag, jamfør tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 Lagmannsretten kom til at tingrettens begrunnelse var mangelfull, og at det var nærliggende at feilen kan ha hatt betydning for den avgjørelse som er anket, jamfør tvisteloven 29 21 første ledd. Lagmannsretten realitetsbehandlet anken, og kom til at ervervet var lovlig, jamfør finansavtaleloven 45 og tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 første ledd. Personvernforordningen artikkel 6 nummer 1 var ikke til hinder for ervervet. Lindorff hadde behandlingsgrunnlag etter artikkel 6 nummer 1 bokstav født Anken forkastet. Henvisninger: Tvangsfullbyrdelsesloven 4 6 Finansavtaleloven 45 Tvisteloven 29 21 Personopplysningsloven G DP R A6