Avtalerett  Aksjesalg  Konserngjeld
Saken gjelder oppgjør etter aksjesalg. Bergen tingrett avsa dom 12/02/2020 med slik domsslutning: 1. Safegroup A S og Raa Invest A S dømmes, n for begge og begge for n, til å betale kroner 3000000 tremillioner til Bergen Låsservice Holding A S innen to uker fra dommens forkynnelse, med tillegg av forsinkelsesrente fra 1 juni 2018 og frem til betaling skjer. 2. I sakskostnader betaler Safegroup A S og Raa Invest A S, n for begge og begge for n, kroner 354165 trehundreogfemtifiretusenetthundreogsekstifem til Bergen Låsservice Holding A S innen to uker fra dommens forkynnelse. Safegroup A S og Raa Invest A S har i rett tid anket dommen til Gulating lagmannsrett. Anken gjelder bevisvurderingen og rettsanvendelsen. Bergen Låsservice Holding A S har tatt til motmæle i tilsvar. Ankeforhandling ble holdt i Gulating lagmannsretts rettslokaler, Bergen, i dagene 3105 01/06/2021. Lagmannsretten hørte forklaringer fra Ståle Raa, Stein Erik Hansen og vitnet Ove Strand. Det ble foretatt dokumentasjon slik rettsboken viser. Tingretten har gitt en fremstilling av sakens bakgrunn som lagmannsretten finner dekkende og som gjengis i det følgende: Bergen Låsservice A S (heretter Bergen Låsservice ) ble startet av Stein Erik Hansen i 1993 Selskapet har drevet med salg og montasje av blant annet lås, beslag og adgangskontroll. Bedriften hadde i 2017 cirka 20 ansatte. I oktober 2017 tok Ståle Raa kontakt med Stein Erik Hansen, og ga uttrykk for at han kunne tenke seg å kjøpe Bergen Låsservice. Raa eier Safegroup A S (heretter Safegroup ). Bergen Låsservice Holding A S (heretter Bergen Låsservice Holding ) eide alle aksjene i Bergen Låsservice på dette tidspunktet. Stein Erik Hansen og hans sønner Ørjan Rovold Hansen og Jarle Hansen eide hhv. 52 prosent, 24 prosent og 24 prosent av Bergen Låsservice Holding. Partene igangsatte i oktober forhandlinger om et eventuelt aksjesalg. I e post av 16 oktober 2017 fra Ståle Raa til Jarle Hansen, med kopi til Stein Erik Hansen, etterspurte Raa balansen og resultatet per august for Bergen Låsservice. Resultat og balanserapport ble sendt til Raa i e post fra Ørjan Rovold Hansen samme dag. Gjennom oktober 2017 ble det avholdt flere møter mellom partene hvor man drøftet vilkårene for et eventuelt salg. Det ble også sendt tekstmeldinger mellom partene. Retten kommer tilbake til forhandlingene under rettens vurdering. Safegroup v Ståle Raa, som kjøper, og Bergen Låsservice Holding v Stein Erik Hansen og Ørjan Rovold Hansen og Jarle Hansen, som selger, inngikk 29 oktober 2017 avtale om kjøp av samtlige aksjer i Bergen Låsservice. Avtalen inkludert håndskrevne endringer og tillegg som var en del avtalen lød slik: A VT AL EO M K JØ P A V S AM TL IG E A KS JE R I BE RG EN L ÅS SE RV IC E A S, O RG. N R. 971 505 9311 B AK GR UN NAvtalen omfatter kjøp av samtlige aksjer (Aksjene) i Selskapet, Bergen Låsservice A S fra Bergen Låsservice Holding A S. Kjøper av samtlige aksjer i Selskapet er Safegroup A S (Org. nr.: 918 814 876), og Selger er Bergen Låsservice Holding A S (Org. nr.: 888 718 702). 2 O VE RD RA GE LS ESelger overdrar alle aksjer i Selskapet til Kjøper ved deloppgjør 1 på N OK 18, 75 millioner, som skal finne sted innen november 2017 Selger skal ved deloppgjør 1 overdra aksjer som utgjør 100 av den totale aksjekapitalen i Selskapet. Aksjene skal ved overdragelse være fri for alle heftelser. 3 P RI S O G V IL KÅ ROverdragelsen skjer til en samlet pris (Prisen) for samtlige aksjer i Selskapet til N OK 37, 5 millioner. 4 O PP GJ ØR O G O VE RD RA GE LS EFørste deloppgjør skjer innen 31 10 17 Når deloppgjøret er bekreftet innbetalt til Selgers konto, etter vår tidsregning klientkonto, skal Kjøper gi melding til Selskapet og styret i Bergen Låsservice A S (971 505 931) besørger å oppdatere aksjeeierboken uten opphold fra denne dato. Aksjeeierboken skal så overleveres Kjøper. Deloppgjør 1: N OK 18, 75 millioner utbetales innen 31 10 17 Deloppgjør 2: N OK 18, 75 millioner utbetales den 01/06/2018. Kjøper skal deretter endre styret i Bergen Låsservice A S. Dvs etter første avdrag er betalt. 5 H EV IN GDersom Kjøper eller Selger ikke overholder vilkårene i avtalen heves kjøpet. I forbindelse med første deloppgjør og utlevering av oppdatert aksjeeierbok oppstod det en uenighet mellom partene om hvilken gjeld Bergen Låsservice hadde til aksjeselger Bergen Låsservice Holding. Retten kommer tilbake til partenes korrespondanse nedenfor. Første deloppgjør fra kjøper fant sted 2 november 2017 med kr. 18, 75 millioner kroner. Aksjeeierboken ble oversendt til kjøper 3 november 2017Etter aksjene var overdratt, ble det 4 og 5 november 2017 betalt totalt 3 millioner kroner fra Bergen Låsservice til Bergen Låsservice Holding. Overføringene, som var merket Gjeld fra B L til B LH, ble godkjent av Stein Erik Hansen. Andre deloppgjør fant sted 1 juni 2018 med kr. 13, 75 kroner. Safegroup holdt tilbake 5 millioner kroner, og anførte å ha et motkrav på minst dette beløpet. Det fremgår videre av tingrettens dom at kjøper foretok et delvis oppgjør av selgers krav, ved at kjøper betalte M NO K 2 med tillegg av renter. Tvisten mellom partene er redusert til å gjelde M NO K 3Safegroup A S og Raa Invest A S gjør gjeldende: Selgers krav på betaling av M NO K 3 som utgjør den tilbakeholdte kjøpesummen for aksjene er urettmessig som følge av at Safegroup har krav på prisavslag og erstatning. Det utgjør mislighold av kontrakten at Stein Erik Hansen utbetalte M NO K 3 fra Bergen Låsservice til ankemotparten dagen etter at aksjekjøpet var gjennomført. Hansen hadde ikke rett eller fullmakt til en slik utbetaling. Det sentrale spørsmålet er om det er grunnlag for å holde tilbake M NO K 3 i siste betaling for aksjer, det vil si om oppgjør har skjedd i samsvar med avtale. Partene er i hovedsak uenige om M NO K 3 bokført i selskapets regnskaper som konsernintern gjeld. Kjøper har holdt tilbake M NO K 3 i siste betaling med begrunnelse i at uttaket av M NO K 3 var uberettiget og ikke i samsvar med partenes avtale. Selger har bestridt dette, og mener seg berettiget til en kjøpesum for aksjene på M NO K 37, 5 i tillegg til det beløpet som ble tatt ut av selskapet like etter overdragelsen. Saken gjelder spørsmål om tolkning og gjennomføring av avtale. Det rettskildemessige grunnlaget er således knyttet til avtalen som er inngått mellom partene og tolkning av denne. Det sentrale rettskildemessige bildet vil være å anvende alminnelige tolkningsprinsipper for å fastlegge kontraktens innhold eller sagt på en annen måte hva det er partene har ment ved inngåelsen av avtalen. Avtalen er meget kort. En avtale som bygger på tillit mellom partene er også avhengig av at begge parter er lojale og opptrer lojalt i relasjon til både den informasjon som gis, og ikke minst den informasjon som ikke gis. Informasjon som ikke gis bevisst eller ubevisst kan være utfordrende ved kontrakter som i stor grad bygger på tillit mellom partene. Innholdet i partenes avtale må fastlegges etter alminnelig tolkning av avtale. Det er i rettspraksis lagt til grunn et prinsipp om objektiv fortolkning av kontrakt, men med subjektive fortolkningsmomenter. Det følger også av juridisk teori at kontraktstolkning er et resultat av en vurdering av relevante momenter som sett i sammenheng må få resultatet til å bli rimelig og fornuftig. Det er over tid etablert og videreutviklet ulovfestede regler om lojalitet i kontraktsforhold. Partenes utgangspunkter for forhandlingene vil være relevante faktorer for klarleggingen av innholdet i kontrakten, og partenes uttalelser og premisser for inngåelse av avtale vil således være relevante tolkningsmomenter for å fastslå innholdet i avtalen mellom partene. Kjøpers utgangspunkt er at kjøpesummen var M NO K 40 eks gjeld inklusive kasse. Gjeld trekkes fra i kjøpesummen krone for krone mens kasse ikke legges til. Kjøper aksepterte likevel at driftsrelatert gjeld ble delt slik at bare halvparten gikk til fradrag i kjøpesummen. Videre aksepterte kjøper utbetaling av bokført utbytte som i realiteten medførte en økning av aksjeprisen til M NO K 43 Det var en klar forutsetning at balansen i regnskapet skulle ryddes. Selger forklarte i sin partsforklaring at han satte prisen på selskapet til M NO K 40 Selger uttalte at det ikke var gjeld i selskapet. Selger oppfattet ikke balanseført gjeld til morselskapet som gjeld. Selger må selv bære risikoen for manglende forståelse av regnskap. Selger kunne ryddet i balansen ved å eliminere konsernintern gjeld ved ettergivelse eller gjeldskonvertering. Selger har ikke gitt tilstrekkelige opplysninger knyttet til håndteringen av M NO K 3 som var bokført som intern gjeld og bærer selv risikoen for manglende forståelse av sine utsagn. Prisen på selskapet er også en relevant tolkningsfaktor. Det var selger som satte prisen. Prisen ble satt høyt av selger i håp om at kjøper takket nei. Det er fremkommet at andre eksterne tilbydere tidligere har verdsatt selskapet M NO K 12 14 lavere enn kjøpers utgangspunkt i denne saken. Rimelighet tilsier at siden partene har vært enige om M NO K 40 eks gjeld, er uttak av M NO K 3 i strid med partenes avtale. Lojalitetsplikten innebærer også en forpliktelse til å bidra til et vellykket samarbeid. Det er det ikke ved at selger høyner prisen. Det følger av kontrakten at aksjeeierboken skulle sendes etter første betaling. Før aksjeeierboken ble sendt, ble det bedt om særskilt garanti for at det ikke ville bli gjort tilbakehold i betalingen. Kjøper gav erklæringen under press, da han var avhengig av å få aksjeboken for å få finansiert kjøpet. Det er dokumentert at selger ble bedt av sin advokat om å presse frem en slik garanti. Selger gjorde uttak av M NO K 3 etter at aksjeselskapet var solgt. Selger opplyste i partsforklaring at garantien ble oppfattet som en aksept til å ta ut M NO K 3 etter salg av selskapet. Opplysninger i møte 27/10/2017 med handlinger rundt oppgjørstidspunktet gir en berettiget oppfatning fra kjøpers side at dette var planlagt, og at selger hadde kunnskap om at ytterligere M NO K 3 ville bli bestridt. Det er ikke i samsvar med partenes avtale at ytterligere M NO K 3 skulle utbetales. Kjøper oppfattet det som en illojal handling. Selgers uttak av M NO K 3 som ble gjennomført etter overdragelsen av aksjer var urettmessig. Avtalens innhold må forstås slik at selger har ettergitt M NO K 3 som var bokført som konsernintern gjeld. Erklæringen om å ikke å holde tilbake M NO K 3 i siste delbetaling var utstedt etter press. Selger har opptrådt illojalt ved å ikke tilkjennegi at det på et tidligere tidspunkt var konflikt knyttet til uttaket av de siste M NO K 3 Det ble av den grunn ikke tatt ut av selskapet samtidig med bokført utbytte. Prisen på aksjene er urettmessig økt med M NO K 3 Tilbakeholdelsen fra kjøpers side av M NO K 3 er rettmessig som følge av kjøpers urettmessige uttak av penger. Kravet mot Raa Invest har sitt utspring i garanti for riktig oppfyllelse av kontrakt. Garantien gjelder kjøpers rettslige betalingsforpliktelse etter alminnelig kontraktsrett. Raa Invest gjør gjeldende de samme innsigelser som Safegroup. Safegroup har oppfylt sine kontraktsforpliktelser, og garantien hjemler således ikke et selvstendig krav mot Raa Invest. Det er nedlagt slik påstand: 1. Raa Invest As og Safegroup A S frifinnes. 2. Raa Invest A S og Safegroup A S tilkjennes sakens omkostninger for tingrett og lagmannsrett. Bergen Låsservice Holding A S gjør gjeldende: Kjøper styrer etter det prinsipp at selskapet skulle være et gjeldfritt selskap basert på møtet 17/10/2017. Ståle Raa mottok et avstemt regnskap per august 2017 før dette møtet. Han hadde derfor inngående kjennskap til selskapets gjeldsforpliktelser. Ståle Raa sendte et utkast til avtale til Jarle Hansen, Stein Erik Hansen og Ørjan Rovold Hansen. I utkastet var det inntatt et punkt om at selskapet skulle være gjeldfritt per overdragelsesdato. Utkastet ble ikke akseptert. I den endelige avtalen står det ikke noe om gjeld i selskapet. Selskapet hadde betydelig gjeld, kanskje nærmer M NO K 10 Selger ville aldri inngått en avtale hvis kjøpesummen M NO K 40 skulle reduseres med M NO K 10Det er Raa som er initiativtaker og pådriver til avtalen. Han har erfaring med oppkjøp av selskaper. Bevisførselen viser at han overfor selger uttrykte ønske om at transaksjonen skulle gjennomføres tillitsbasert på enkleste mulige måte, en såkalt Rema 1000 løsning. I møtet 17/10/2017 visste Raa at det er en eiergjeld på M NO K 6 Tre av dem blir diskutert mens de andre tre ikke ble omsnakket. Raa hevder at det ble opplyst at det var en feil i regnskapet og at gjelden skulle ettergis. Ove Strand ble konsultert av selger før avtale ble inngått, og der driftsgjelden ble diskutert. Han foreslo at driftsgjelden stipulert av ham til cirka M NO K 5 ble delt mellom partene. Partene ble enige om dette, og kjøpesummen ble redusert tilsvarende fra M NO K 40 til 37, 5. Spørsmålet om eiergjelden kom opp i forbindelse med betalingen av første deloppgjør. Selskapet er per overdragelsesdato overtatt med alle aktiva og passiva. Kjøper sitter med alle selskapets forpliktelser. Regnskapene er korrekte og ligger til grunn for handelen mellom partene. Verken selskapets gjeld eller dets fordringer er satt på spissen av kjøper, og kjøper bærer ansvaret også hvis noen av fordringene er omtvistet. Selger har ikke vært klar over at det var ytterligere M NO K 3 i eiergjeld. Selv om de ikke var klar over dette, eller ikke husket denne posten, betyr ikke det at gjelden forsvinner. Raa som utformet kontrakten skulle ved inngåelsen ha vært klarere og avklart eiergjelden. Raa brukte som begrunnelse for ikke å akseptere eiergjelden at det var en feil i regnskapet. Det er ingen spor i bevisførselen som underbygger at han fått en slik opplysning og det er heller ikke andre opplysninger som tilsier at det var feil i regnskapet. Selger oppfattet at kjøper ved sin bekreftelse erkjente at eiergjelden skulle betales. Styreformannen gjorde ikke noe ulovlig da han tok ut M NO K 3 fra selskapet til dekning av eiergjelden. Kjøper har forholdt seg til regnskapet og har fått dekket inn rettmessige eiergjeld. Det er nedlagt slik påstand: 1. Anken forkastes. 2. Bergen Låsservice Holding A S tilkjennes saksomkostninger for tingretten og lagmannsretten. Lagmannsretten bemerker: Lagmannsretten legger til grunn at Safegroup v Ståle Raa tok kontakt med Bergen Låsservice Holding v Stein Erik Hansen med ønske om å kjøpe aksjene i selskapet Bergen Låsservice A S. Stein Erik Hansen sa seg villig til å selge selskapet for M NO K 40 Det ble innledet nærmere forhandlinger. I forhandlingene deltok også sønnene til Stein Erik Hansen, Jarle Hansen og Ørjan Rovold Hansen. Ståle Raa tilbød innledningsvis å betale M NO K 40 inklusive kasse og null gjeld. Dette fremgår av en tekstmelding sendt fra Raa til Jarle Hansen 11/10/2017. Det ble holdt et forhandlingsmøte 17/10/2017. I møtet fremla Raa et avtaleutkast der det var inntatt et vilkår om gjeldfritt selskap. I punkt 32 i avtaleutkastet, slik gjengitt i tingrettens dom, heter det følgende: Selskapet skal være gjeldfritt, uten noen som helst gjeld eller gjeldsforpliktelser på overdragelsesdato 31/10/2017. Det fremgår av balansen i regnskapene avstemt for august 2017 at selskapet Bergen Låsservice hadde driftsrelatert gjeld med til sammen cirka M NO K 4, 2. Videre fremgår det av post 2800 at selskapet hadde avsatt M NO K 3 til utbytte og av post 2820 en konserngjeld stor M NO K 3 Regnskapene hadde partene tilgjengelig under møtet 17/10/2017. Det ble også holdt et møte 27/10/2017. Lagmannsretten legger videre til grunn at Stein Erik Hansen under forhandlingene oppga at selskapet ikke hadde gjeld. Lagmannsretten oppfatter at han med det mente bankgjeld og kassakredittgjeld. Med bakgrunn i det som fremgår av balansen er det på det rene at selskapet hadde driftsrelatert gjeld, og gjeld til morselskapet konserngjeld M NO K 3 og utbytte til morselskapet med M NO K 3Når det gjelder den driftsrelaterte gjelden, er partene enige om at denne etter forhandlinger skulle settes til M NO K 5 og deles med en halvpart på hver på den måte at kjøpesummen ble redusert med M NO K 2, 5 mot at driftsrelatert gjeld ble beholdt i selskapet. Partene er videre enige om at utbytte på M NO K 3 for 2016 skulle utbetales morselskapet før avtale ble inngått. Utbytte ble utbetalt i oktober før avtalen ble inngått 29/10/2017 med slikt innhold som gjengitt foran. Uenigheten gjelder konserngjelden på M NO K 3 og håndteringen av denne. Avtalen er inngått mellom profesjonelle næringsdrivende etter forutgående forhandlinger. Utgangspunktet er at en slik avtale etter sin ordlyd skal undergis en objektiv fortolkning. Dette kan uttrykkes slik at den som hevder en forståelse i strid med avtalens ordlyd har bevisbyrden for at dette var partenes felles forståelse på avtaletiden. Dette har støtte i juridisk teori og rettspraksis. Det vises spesielt til Rt 2002 1155 med videre henvisning til Haaskjold, Kontraktsforpliktelser, Oslo 2002 side 102 Det pekes i dommen på at en objektiv fortolkning har særlig styrke i avtaler mellom næringsdrivende av hensyn til forretningslivets behov for sikkerhet og forutberegnelighet. Hensynet til tredjeparter er også et moment som taler for en objektiv fortolkning. Det vises også Giertsen, Avtaletolkning, side 350 der han viser til en rekke senere høyesterettsdommer som gjelder avtaler mellom profesjonelle og peker på tre fellestrekk i disse dommene; nemlig at avtalen var inngått i næringsvirksomhet, partene var profesjonelle og avtalene var individuelt forhandlet. For avtaler med slike trekk er hensynet til forutberegnelighet ofte avgjørende. Om den nærmere objektive fortolkningen der partene ikke har en felles forståelse av avtaleteksten, uttaler Høyesterett i Rt 2010 961 avsnitt 44 at det forhold at bestemmelsen i den der nevnte avtaletekst må tolkes objektivt innebærer ikke at de utelukkende skal tolkes ut fra hva en naturlig språklig forståelse av bestemmelsen tilsier. Bestemmelsens ordlyd må blant annet leses i lys av de formål de skal ivareta, og andre reelle hensyn. I Giertsen, Avtaletolkning side 350, pekes på at ved objektiv fortolkning kan andre faktorer som henger sammen med avtaleteksten også ha (betydelig) vekt, blant annet hensynet til indre sammenheng i kontrakten som helhet, og avtalens formål særlig hvis det kan utledes av ordlyden. Det vises også til Margrethe Christoffersen, Lojalitetspliktens utvikling i nyere norsk rettspraksis side 177, der hun gir uttrykk for følgende synspunkt: Høyesterett legger dermed til grunn at det ikke trenger å være noen motsetning mellom det å foreta en objektiv fortolkning og det å vektlegge reelle hensyn. Rent umiddelbart kan dette synes fremmed, siden reelle hensyn ofte vil ha subjektiv karakter, men synspunktet har også gjennomslag i juridisk teori. Det gjelder særlig hvis slike hensyn kan anses typiske eller tilgjengelige. Lojalitetshensyn vil ofte være utslag av objektive forventninger til hvordan partene skal oppføre seg på det aktuelle området, tilsvarende god skikk betraktninger. Ofte vil dermed lojalitetshensyn kunne anses å være typiske og tilgjengelige, og for så vidt forutsigbare. Basert på Høyesteretts klarlegging av tolkningsprinsippene kan det således ikke være tvil om a det etter gjeldende rett er grunnlag for a trekke inn lojalitetshensyn ved tolkning av kommersielle avtaler. Avtalen mellom partene er enkelt utformet og angir om pris og vilkår som sitert innledningsvis følgende: Overdragelse skjer til en samlet pris (Prisen) for samtlige aksjer i Selskapet til N OK 37, 5 millioner. Det er ikke tatt noe forbehold i avtalen om aktiva og passivaposter i selskapets regnskaper på oppgjørstidspunktet. Avtalen innebærer etter sin ordlyd at kjøper ved overtakelsen av aksjene, som skulle skje ved første deloppgjør, overtok selskapet som et going concern med aktiva og passiva poster per overtakelsestidspunktet altså med de rettigheter og forpliktelser som lå i selskapet. Ståle Raa har forklart at premissene for handelen var gjeldfritt selskap, at utbytte på M NO K 3 skulle utbetales og resten skulle ettergis. Når det gjelder konserngjelden ble det opplyst til ham at det var en feil i regnskapet. Når det gjelder driftsrelatert gjeld, ble det etter forhandlinger enighet om å dele denne etter innspill fra Stein Erik Hansens rådgiver, Ove Strand, ved at kjøpesummen ble redusert til M NO K 37, 5. Kravet på ytterligere M NO K 3 oppsto ifølge Raa etter første betaling. Etter avtalen skulle selger så snart betalingen forelå besørge overlevert aksjeeierboken til kjøper. Det skjedde ikke. I stedet krevde Stein Erik Hansen en bekreftelse på at det stod M NO K 3 i gjeld til Bergen Låsservice, og at kjøper ikke skulle trekke fra denne gjelden i sluttoppgjøret. Dette var ikke en del av avtalen, men Raa forklarte at han følte seg presset til å avgi bekreftelsen fordi han var avhengig av å få tilgang til aksjeeierboken av hensyn til finansieringen av kjøpet. Stein Erik Hansen har forklart at avtalen var at han skulle ha M NO K 40 pluss utbyttene fra tidligere år. Kjøpesummen ble redusert til M NO K 37, 5 etter enighet om å fordele driftsrelatert gjeld. Han utbetalte konserngjelden M NO K 3 etter at han mottok bekreftelsen, og anså det som en aksept for at han kunne ta det ut. Etter bevisførselen synes partene under forhandlingene frem til avtaleinngåelsen og etter avtaleinngåelsen ikke å ha hatt en felles forståelse av hva som var omfattet av selskapets passiva, det vil si selskapets gjeld. Lagmannsretten legger til grunn at Ståle Raa var kjent med at det var en post som omhandler konserngjeld i regnskapet. På tidspunktet for inngåelsen av avtalen besto denne gjeldsposten i motsetning til posten utbytte som ble utbetalt Bergen Låsservice Holding før avtalen ble signert. Dersom det var slik at posten konsernintern gjeld skulle ettergis eller konverteres, var kjøper etter lagmannsrettens syn den nærmeste til å ta forbehold om dette i avtalen. Stein Erik Hansen var i sin partsforklaring uklar på spørsmål om hvorfor ikke konserngjelden, som referer seg til utbytte for 2015, ble gjort opp samtidig med utbetalingen av utbyttet for 2016 Han forklarte det med at det ble gjort av hensyn til selskapets likviditet, noe som lagmannsretten finner vanskelig kan stemme all den tid selskapet hadde god likviditet. Det er for lagmannsretten noe uklart hvilken forestilling Stein Erik Hansen har hatt om konserngjelden, og om hvordan denne skulle håndteres. Det er på det rene at spørsmålet om denne gjeldsposten først kom på spissen i forbindelse med første deloppgjør. I e post korrespondanse mellom partene viser Stein Erik Hansen til at det er konserngjeld i tillegg til utbytte som skal gjøres opp, og at han for å utlevere aksjeeierboken krevde at Ståle Raa bekreftet gjeldsposten. I e post 03/11/2027 fra Ståle Raa heter det følgende: Jeg bekrefter at det står 3 M NO K i gjeld til Bergen Låsservice holding. Jeg skal ikke trekke dette fra i deloppgjør 21 juli Det kan rettes kritikk til den fremgangsmåten Stein Erik Hansen valgte når det gjaldt klargjøringen av den konserninterne gjeldsposten og til at Hansen, etter at selskapets aksjer formelt var overført, på selskapets vegne foretok innfrielse av denne gjeldsposten i perioden etter første delbetaling til endringene i styret ble formelt besluttet. Dertil kommer at tilbakeholdelsen av aksjeeierboken i utgangspunktet var et mislighold av avtalen fra selgers side. På den annen side fremgår det av e postkorrespondansen mellom partene at Stein Erik Hansen åpnet for at handelen kunne omgjøres, dersom kjøper ikke ville avgi bekreftelsen om den konserninterne gjelden. Raa responderte ikke på dette tilbudet, men valgte heller avgi bekreftelsen etter egnet utsagn i sin rettslige forklaring vel vitende om at han likevel ikke kom til å stå ved bekreftelsen. Lagmannsretten kan ikke se at fremgangsmåten får betydning for tolkningen av avtalen. Det er på det rene at punktet om at selskapet skulle være gjeldfritt i utkastet fra Raa ble strøket. Det er videre på det rene at driftsrelatert gjeld ble beholdt i selskapet mot at kjøpesummen ble redusert til M NO K 37, 5. Under møtet 17/10/2017 viser utskrift av lydopptak at Raa stilte spørsmål ved en post i regnskapet, nemlig post 3920 som han ikke fant ut hva var, og stilte spørsmål om det gjaldt bonus. Det kan ikke utledes at partene diskuterte konserngjelden særskilt i lydopptak fra møtene 17 og 2710 2017 og heller ikke i sms utveksling mellom Raa og Jarle Hansen forut for avtaleinngåelsen. Det fremgår at Raa stilte spørsmål om de hadde tatt ut de tre i lydopptak fra møtet 2710, noe som ble bekreftet av Stein Erik Hansen. Samtalen her dreier seg om utbytte for 2016 som var avtalt skulle utbetales Bergen Låsservice Holding slik lagmannsretten ser det, og ikke konserngjelden. Det er fremlagt et udatert internt regneark utarbeidet av Safegroup hvor det i kolonnen Korrigeringer var inntatt et beløp på M NO K 3 (andre kortsiktige gjeldsposter), Dette dokumentet var ikke selger kjent med under forhandlingene. Lagmannsretten er her enig med tingretten i at et slikt internt dokument ikke er egnet til å sannsynliggjøre at Stein Erik Hansen skal ha uttalt at det var feil i regnskapet. Det er ingen henvisning i regnearket til Hansen, eller noe annet i dokumentet som underbygger at Safegroups utregning bygger på en uttalelse fra Hansen. Det fremgår heller ikke av regnearket hva som var grunnlaget for Safegroups korrigering av M NO K 3Lagmannsretten kan heller ikke se at det er øvrige momenter som tilsier at avtalen ikke skal tolkes etter sin ordlyd. Det er ingen holdepunkter i bevisførselen for påstanden fra Raa sin side om at han ble opplyst at det var en feil i regnskapet knyttet til konserngjeld. Dette fremholdt av han først i e post 01/11/2017 til Stein Erik Hansen der det blant annet heter følgende: Vi påpekte når vi fikk regnskapet at det stod ytterligere 3 som dere bekreftet var feil. Dette har vi fått bekreftet ved flere anledninger av deg. Dette må dere rydde opp i slik at vi får betalt i dag. Lagmannsretten kan heller ikke se at lojalitetshensyn kan få avgjørende betydning for tolkningen av avtalen. Raa var kjent med regnskapene og postene i balansen, og var som nevnt den nærmeste til å ta opp posten konserngjeld, dersom han mente denne ikke skulle omfattes av overdragelsen. Når det gjelder totalprisen på selskapet og spørsmålet om rimelighet tilsier en fortolkning i samsvar med Raas forståelse av avtalen, skal bemerkes at det som nevnt var Raa som kontaktet Stein Erik Hansen og ville kjøpe selskapet. Det var allerede før Safegroup foretok deloppgjøret på det rene at det var motstridende syn på konserngjelden. Safegroup ble videre i e post til Raa 03/11/2017 tilbudt å få tilbakebetalt innbetalingen. Safegroup hadde på dette tidspunkt ikke innrettet seg etter avtalen utover å ha oppfylt forpliktelsen med delbetaling. Når Safegroup valgte å stå ved avtalen og å bekrefte konserngjelden, kan dette ikke forstås på annen måte enn at Safegroup anså seg tjent med å gjennomføre avtalen. Utbetalingen av M NO K 3 er en gjeldspost som Bergen Låsservice sto ansvarlig for til Bergen Låsservice Holding. Den var ikke bortfalt eller frafalt da aksjene ble overdradd. Det forhold at utbetalingen skjedde etter første delbetaling og før styreendringen kan kritiseres, men endrer ikke på at dette er en gjeld som Bergen Låsservice uansett var forpliktet til å gjøre opp. Safegroup har holdt tilbake M NO K 3 i siste delbetaling av kjøpesummen som etter avtalen fant sted 01/06/2018. Etter avtalen er Safegroup forpliktet til å betale fullt oppgjør, og således skyldig selger M NO K 3 med tillegg av forsinkelsesrente fra 01/06/2018 frem til betaling skjer slik som fastsatt av tingretten. Raa Invest A S har garantert for Safegroups riktige oppfyllelse av kontrakten med Bergen Låsservice Holding. Kausjonist Raa Invest er solidarisk ansvarlig med Safegroup for betalingsplikten, jamfør kausjonserklæring av 30/10/2017. Anken blir etter dette å forkaste. Bergen Låsservice Holding har vunnet saken og bedt seg tilkjent sakskostnader. Safegroup og Raa Invest A S skal etter lovens hovedregel erstatte Bergen Låsservice Holding sine sakskostnader, jamfør tvisteloven 20 2 første og andre ledd. Lagmannsretten finner ikke grunn til å gjøre unntak etter bestemmelsens tredje ledd. Sakskostnadene for lagmannsretten er oppgitt til kr 125 000 som alt utgjør salær inklusive merverdiavgift Lagmannsretten legger kostnadene til grunn som rimelige og nødvendige i anledning saken, jamfør tvisteloven 20 5 Med det resultat lagmannsretten er kommet til er det ikke grunn til å gjøre endringer i tingrettens sakskostnadsavgjørelse. Dommen er enstemmig. D OM SS LU TN IN G1. Anken forkastes. 2. Safegroup A S og Raa Invest A S tilpliktes n for begge, begge for n å betale sakskostnader til Bergen Låsservice Holding A S med kr 125000 etthundreogtjuefemtusen innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen. 
Saken gjelder oppgjør etter aksjesalg. Bergen tingrett avsa dom 12/02/2020 med slik domsslutning: 1. Safegroup A S og Raa Invest A S dømmes, n for begge og begge for n, til å betale kroner 3000000 tremillioner til Bergen Låsservice Holding A S innen to uker fra dommens forkynnelse, med tillegg av forsinkelsesrente fra 1 juni 2018 og frem til betaling skjer. I sakskostnader betaler Safegroup A S og Raa Invest A S, n for begge og begge for n, kroner 354165 trehundreogfemtifiretusenetthundreogsekstifem til Bergen Låsservice Holding A S innen to uker fra dommens forkynnelse. Safegroup A S og Raa Invest A S har i rett tid anket dommen til Gulating lagmannsrett. Anken gjelder bevisvurderingen og rettsanvendelsen. Bergen Låsservice Holding A S har tatt til motmæle i tilsvar. Ankeforhandling ble holdt i Gulating lagmannsretts rettslokaler, Bergen, i dagene 3105 01/06/2021. Lagmannsretten hørte forklaringer fra Ståle Raa, Stein Erik Hansen og vitnet Ove Strand. Det ble foretatt dokumentasjon slik rettsboken viser. Tingretten har gitt en fremstilling av sakens bakgrunn som lagmannsretten finner dekkende og som gjengis i det følgende: Bergen Låsservice A S (heretter Bergen Låsservice ) ble startet av Stein Erik Hansen i 1993 Selskapet har drevet med salg og montasje av blant annet lås, beslag og adgangskontroll. Bedriften hadde i 2017 cirka 20 ansatte. I oktober 2017 tok Ståle Raa kontakt med Stein Erik Hansen, og ga uttrykk for at han kunne tenke seg å kjøpe Bergen Låsservice. Raa eier Safegroup A S (heretter Safegroup ). Bergen Låsservice Holding A S (heretter Bergen Låsservice Holding ) eide alle aksjene i Bergen Låsservice på dette tidspunktet. Stein Erik Hansen og hans sønner Ørjan Rovold Hansen og Jarle Hansen eide hhv. 52 prosent, 24 prosent og 24 prosent av Bergen Låsservice Holding. Partene igangsatte i oktober forhandlinger om et eventuelt aksjesalg. I e post av 16 oktober 2017 fra Ståle Raa til Jarle Hansen, med kopi til Stein Erik Hansen, etterspurte Raa balansen og resultatet per august for Bergen Låsservice. Resultat og balanserapport ble sendt til Raa i e post fra Ørjan Rovold Hansen samme dag. Gjennom oktober 2017 ble det avholdt flere møter mellom partene hvor man drøftet vilkårene for et eventuelt salg. Det ble også sendt tekstmeldinger mellom partene. Retten kommer tilbake til forhandlingene under rettens vurdering. Safegroup v Ståle Raa, som kjøper, og Bergen Låsservice Holding v Stein Erik Hansen og Ørjan Rovold Hansen og Jarle Hansen, som selger, inngikk 29 oktober 2017 avtale om kjøp av samtlige aksjer i Bergen Låsservice. Avtalen inkludert håndskrevne endringer og tillegg som var en del avtalen lød slik: A VT AL EO M K JØ P A V S AM TL IG E A KS JE R I BE RG EN L ÅS SE RV IC E A S, O RG. N R. 971 505 9311 B AK GR UN NAvtalen omfatter kjøp av samtlige aksjer (Aksjene) i Selskapet, Bergen Låsservice A S fra Bergen Låsservice Holding A S. Kjøper av samtlige aksjer i Selskapet er Safegroup A S (Org. nr.: 918 814 876), og Selger er Bergen Låsservice Holding A S (Org. nr.: 888 718 702). 2 O VE RD RA GE LS ESelger overdrar alle aksjer i Selskapet til Kjøper ved deloppgjør 1 på N OK 18, 75 millioner, som skal finne sted innen november 2017 Selger skal ved deloppgjør 1 overdra aksjer som utgjør 100 av den totale aksjekapitalen i Selskapet. Aksjene skal ved overdragelse være fri for alle heftelser. 3 P RI S O G V IL KÅ ROverdragelsen skjer til en samlet pris (Prisen) for samtlige aksjer i Selskapet til N OK 37, 5 millioner. 4 O PP GJ ØR O G O VE RD RA GE LS EFørste deloppgjør skjer innen 31 10 17 Når deloppgjøret er bekreftet innbetalt til Selgers konto, etter vår tidsregning klientkonto, skal Kjøper gi melding til Selskapet og styret i Bergen Låsservice A S (971 505 931) besørger å oppdatere aksjeeierboken uten opphold fra denne dato. Aksjeeierboken skal så overleveres Kjøper. Deloppgjør 1: N OK 18, 75 millioner utbetales innen 31 10 17 Deloppgjør 2: N OK 18, 75 millioner utbetales den 01/06/2018. Kjøper skal deretter endre styret i Bergen Låsservice A S. Dvs etter første avdrag er betalt. 5 H EV IN GDersom Kjøper eller Selger ikke overholder vilkårene i avtalen heves kjøpet. I forbindelse med første deloppgjør og utlevering av oppdatert aksjeeierbok oppstod det en uenighet mellom partene om hvilken gjeld Bergen Låsservice hadde til aksjeselger Bergen Låsservice Holding. Retten kommer tilbake til partenes korrespondanse nedenfor. Første deloppgjør fra kjøper fant sted 2 november 2017 med kr. 18, 75 millioner kroner. Aksjeeierboken ble oversendt til kjøper 3 november 2017Etter aksjene var overdratt, ble det 4 og 5 november 2017 betalt totalt 3 millioner kroner fra Bergen Låsservice til Bergen Låsservice Holding. Overføringene, som var merket Gjeld fra B L til B LH, ble godkjent av Stein Erik Hansen. Andre deloppgjør fant sted 1 juni 2018 med kr. Safegroup holdt tilbake 5 millioner kroner, og anførte å ha et motkrav på minst dette beløpet. Det fremgår videre av tingrettens dom at kjøper foretok et delvis oppgjør av selgers krav, ved at kjøper betalte M NO K 2 med tillegg av renter. Tvisten mellom partene er redusert til å gjelde M NO K 3Safegroup A S og Raa Invest A S gjør gjeldende: Selgers krav på betaling av M NO K 3 som utgjør den tilbakeholdte kjøpesummen for aksjene er urettmessig som følge av at Safegroup har krav på prisavslag og erstatning. Det utgjør mislighold av kontrakten at Stein Erik Hansen utbetalte M NO K 3 fra Bergen Låsservice til ankemotparten dagen etter at aksjekjøpet var gjennomført. Hansen hadde ikke rett eller fullmakt til en slik utbetaling. Det sentrale spørsmålet er om det er grunnlag for å holde tilbake M NO K 3 i siste betaling for aksjer, det vil si om oppgjør har skjedd i samsvar med avtale. Partene er i hovedsak uenige om M NO K 3 bokført i selskapets regnskaper som konsernintern gjeld. Kjøper har holdt tilbake M NO K 3 i siste betaling med begrunnelse i at uttaket av M NO K 3 var uberettiget og ikke i samsvar med partenes avtale. Selger har bestridt dette, og mener seg berettiget til en kjøpesum for aksjene på M NO K 37, 5 i tillegg til det beløpet som ble tatt ut av selskapet like etter overdragelsen. Saken gjelder spørsmål om tolkning og gjennomføring av avtale. Det rettskildemessige grunnlaget er således knyttet til avtalen som er inngått mellom partene og tolkning av denne. Det sentrale rettskildemessige bildet vil være å anvende alminnelige tolkningsprinsipper for å fastlegge kontraktens innhold eller sagt på en annen måte hva det er partene har ment ved inngåelsen av avtalen. Avtalen er meget kort. En avtale som bygger på tillit mellom partene er også avhengig av at begge parter er lojale og opptrer lojalt i relasjon til både den informasjon som gis, og ikke minst den informasjon som ikke gis. Informasjon som ikke gis bevisst eller ubevisst kan være utfordrende ved kontrakter som i stor grad bygger på tillit mellom partene. Innholdet i partenes avtale må fastlegges etter alminnelig tolkning av avtale. Det er i rettspraksis lagt til grunn et prinsipp om objektiv fortolkning av kontrakt, men med subjektive fortolkningsmomenter. Det følger også av juridisk teori at kontraktstolkning er et resultat av en vurdering av relevante momenter som sett i sammenheng må få resultatet til å bli rimelig og fornuftig. Det er over tid etablert og videreutviklet ulovfestede regler om lojalitet i kontraktsforhold. Partenes utgangspunkter for forhandlingene vil være relevante faktorer for klarleggingen av innholdet i kontrakten, og partenes uttalelser og premisser for inngåelse av avtale vil således være relevante tolkningsmomenter for å fastslå innholdet i avtalen mellom partene. Kjøpers utgangspunkt er at kjøpesummen var M NO K 40 eks gjeld inklusive kasse. Gjeld trekkes fra i kjøpesummen krone for krone mens kasse ikke legges til. Kjøper aksepterte likevel at driftsrelatert gjeld ble delt slik at bare halvparten gikk til fradrag i kjøpesummen. Videre aksepterte kjøper utbetaling av bokført utbytte som i realiteten medførte en økning av aksjeprisen til M NO K 43 Det var en klar forutsetning at balansen i regnskapet skulle ryddes. Selger forklarte i sin partsforklaring at han satte prisen på selskapet til M NO K 40 Selger uttalte at det ikke var gjeld i selskapet. Selger oppfattet ikke balanseført gjeld til morselskapet som gjeld. Selger må selv bære risikoen for manglende forståelse av regnskap. Selger kunne ryddet i balansen ved å eliminere konsernintern gjeld ved ettergivelse eller gjeldskonvertering. Selger har ikke gitt tilstrekkelige opplysninger knyttet til håndteringen av M NO K 3 som var bokført som intern gjeld og bærer selv risikoen for manglende forståelse av sine utsagn. Prisen på selskapet er også en relevant tolkningsfaktor. Det var selger som satte prisen. Prisen ble satt høyt av selger i håp om at kjøper takket nei. Det er fremkommet at andre eksterne tilbydere tidligere har verdsatt selskapet M NO K 12 14 lavere enn kjøpers utgangspunkt i denne saken. Rimelighet tilsier at siden partene har vært enige om M NO K 40 eks gjeld, er uttak av M NO K 3 i strid med partenes avtale. Lojalitetsplikten innebærer også en forpliktelse til å bidra til et vellykket samarbeid. Det er det ikke ved at selger høyner prisen. Det følger av kontrakten at aksjeeierboken skulle sendes etter første betaling. Før aksjeeierboken ble sendt, ble det bedt om særskilt garanti for at det ikke ville bli gjort tilbakehold i betalingen. Kjøper gav erklæringen under press, da han var avhengig av å få aksjeboken for å få finansiert kjøpet. Det er dokumentert at selger ble bedt av sin advokat om å presse frem en slik garanti. Selger gjorde uttak av M NO K 3 etter at aksjeselskapet var solgt. Selger opplyste i partsforklaring at garantien ble oppfattet som en aksept til å ta ut M NO K 3 etter salg av selskapet. Opplysninger i møte 27/10/2017 med handlinger rundt oppgjørstidspunktet gir en berettiget oppfatning fra kjøpers side at dette var planlagt, og at selger hadde kunnskap om at ytterligere M NO K 3 ville bli bestridt. Det er ikke i samsvar med partenes avtale at ytterligere M NO K 3 skulle utbetales. Kjøper oppfattet det som en illojal handling. Selgers uttak av M NO K 3 som ble gjennomført etter overdragelsen av aksjer var urettmessig. Avtalens innhold må forstås slik at selger har ettergitt M NO K 3 som var bokført som konsernintern gjeld. Erklæringen om å ikke å holde tilbake M NO K 3 i siste delbetaling var utstedt etter press. Selger har opptrådt illojalt ved å ikke tilkjennegi at det på et tidligere tidspunkt var konflikt knyttet til uttaket av de siste M NO K 3 Det ble av den grunn ikke tatt ut av selskapet samtidig med bokført utbytte. Prisen på aksjene er urettmessig økt med M NO K 3 Tilbakeholdelsen fra kjøpers side av M NO K 3 er rettmessig som følge av kjøpers urettmessige uttak av penger. Kravet mot Raa Invest har sitt utspring i garanti for riktig oppfyllelse av kontrakt. Garantien gjelder kjøpers rettslige betalingsforpliktelse etter alminnelig kontraktsrett. Raa Invest gjør gjeldende de samme innsigelser som Safegroup. Safegroup har oppfylt sine kontraktsforpliktelser, og garantien hjemler således ikke et selvstendig krav mot Raa Invest. Det er nedlagt slik påstand: 1. Raa Invest As og Safegroup A S frifinnes. Raa Invest A S og Safegroup A S tilkjennes sakens omkostninger for tingrett og lagmannsrett. Bergen Låsservice Holding A S gjør gjeldende: Kjøper styrer etter det prinsipp at selskapet skulle være et gjeldfritt selskap basert på møtet 17/10/2017. Ståle Raa mottok et avstemt regnskap per august 2017 før dette møtet. Han hadde derfor inngående kjennskap til selskapets gjeldsforpliktelser. Ståle Raa sendte et utkast til avtale til Jarle Hansen, Stein Erik Hansen og Ørjan Rovold Hansen. I utkastet var det inntatt et punkt om at selskapet skulle være gjeldfritt per overdragelsesdato. Utkastet ble ikke akseptert. I den endelige avtalen står det ikke noe om gjeld i selskapet. Selskapet hadde betydelig gjeld, kanskje nærmer M NO K 10 Selger ville aldri inngått en avtale hvis kjøpesummen M NO K 40 skulle reduseres med M NO K 10Det er Raa som er initiativtaker og pådriver til avtalen. Han har erfaring med oppkjøp av selskaper. Bevisførselen viser at han overfor selger uttrykte ønske om at transaksjonen skulle gjennomføres tillitsbasert på enkleste mulige måte, en såkalt Rema 1000 løsning. I møtet 17/10/2017 visste Raa at det er en eiergjeld på M NO K 6 Tre av dem blir diskutert mens de andre tre ikke ble omsnakket. Raa hevder at det ble opplyst at det var en feil i regnskapet og at gjelden skulle ettergis. Ove Strand ble konsultert av selger før avtale ble inngått, og der driftsgjelden ble diskutert. Han foreslo at driftsgjelden stipulert av ham til cirka M NO K 5 ble delt mellom partene. Partene ble enige om dette, og kjøpesummen ble redusert tilsvarende fra M NO K 40 til 37, 5. Spørsmålet om eiergjelden kom opp i forbindelse med betalingen av første deloppgjør. Selskapet er per overdragelsesdato overtatt med alle aktiva og passiva. Kjøper sitter med alle selskapets forpliktelser. Regnskapene er korrekte og ligger til grunn for handelen mellom partene. Verken selskapets gjeld eller dets fordringer er satt på spissen av kjøper, og kjøper bærer ansvaret også hvis noen av fordringene er omtvistet. Selger har ikke vært klar over at det var ytterligere M NO K 3 i eiergjeld. Selv om de ikke var klar over dette, eller ikke husket denne posten, betyr ikke det at gjelden forsvinner. Raa som utformet kontrakten skulle ved inngåelsen ha vært klarere og avklart eiergjelden. Raa brukte som begrunnelse for ikke å akseptere eiergjelden at det var en feil i regnskapet. Det er ingen spor i bevisførselen som underbygger at han fått en slik opplysning og det er heller ikke andre opplysninger som tilsier at det var feil i regnskapet. Selger oppfattet at kjøper ved sin bekreftelse erkjente at eiergjelden skulle betales. Styreformannen gjorde ikke noe ulovlig da han tok ut M NO K 3 fra selskapet til dekning av eiergjelden. Kjøper har forholdt seg til regnskapet og har fått dekket inn rettmessige eiergjeld. Det er nedlagt slik påstand: 1. Bergen Låsservice Holding A S tilkjennes saksomkostninger for tingretten og lagmannsretten. Lagmannsretten bemerker: Lagmannsretten legger til grunn at Safegroup v Ståle Raa tok kontakt med Bergen Låsservice Holding v Stein Erik Hansen med ønske om å kjøpe aksjene i selskapet Bergen Låsservice A S. Stein Erik Hansen sa seg villig til å selge selskapet for M NO K 40 Det ble innledet nærmere forhandlinger. I forhandlingene deltok også sønnene til Stein Erik Hansen, Jarle Hansen og Ørjan Rovold Hansen. Ståle Raa tilbød innledningsvis å betale M NO K 40 inklusive kasse og null gjeld. Dette fremgår av en tekstmelding sendt fra Raa til Jarle Hansen 11/10/2017. Det ble holdt et forhandlingsmøte 17/10/2017. I møtet fremla Raa et avtaleutkast der det var inntatt et vilkår om gjeldfritt selskap. I punkt 32 i avtaleutkastet, slik gjengitt i tingrettens dom, heter det følgende: Selskapet skal være gjeldfritt, uten noen som helst gjeld eller gjeldsforpliktelser på overdragelsesdato 31/10/2017. Det fremgår av balansen i regnskapene avstemt for august 2017 at selskapet Bergen Låsservice hadde driftsrelatert gjeld med til sammen cirka M NO K 4, 2. Videre fremgår det av post 2800 at selskapet hadde avsatt M NO K 3 til utbytte og av post 2820 en konserngjeld stor M NO K 3 Regnskapene hadde partene tilgjengelig under møtet 17/10/2017. Det ble også holdt et møte 27/10/2017. Lagmannsretten legger videre til grunn at Stein Erik Hansen under forhandlingene oppga at selskapet ikke hadde gjeld. Lagmannsretten oppfatter at han med det mente bankgjeld og kassakredittgjeld. Med bakgrunn i det som fremgår av balansen er det på det rene at selskapet hadde driftsrelatert gjeld, og gjeld til morselskapet konserngjeld M NO K 3 og utbytte til morselskapet med M NO K 3Når det gjelder den driftsrelaterte gjelden, er partene enige om at denne etter forhandlinger skulle settes til M NO K 5 og deles med en halvpart på hver på den måte at kjøpesummen ble redusert med M NO K 2, 5 mot at driftsrelatert gjeld ble beholdt i selskapet. Partene er videre enige om at utbytte på M NO K 3 for 2016 skulle utbetales morselskapet før avtale ble inngått. Utbytte ble utbetalt i oktober før avtalen ble inngått 29/10/2017 med slikt innhold som gjengitt foran. Uenigheten gjelder konserngjelden på M NO K 3 og håndteringen av denne. Avtalen er inngått mellom profesjonelle næringsdrivende etter forutgående forhandlinger. Utgangspunktet er at en slik avtale etter sin ordlyd skal undergis en objektiv fortolkning. Dette kan uttrykkes slik at den som hevder en forståelse i strid med avtalens ordlyd har bevisbyrden for at dette var partenes felles forståelse på avtaletiden. Dette har støtte i juridisk teori og rettspraksis. Det vises spesielt til Rt 2002 1155 med videre henvisning til Haaskjold, Kontraktsforpliktelser, Oslo 2002 side 102 Det pekes i dommen på at en objektiv fortolkning har særlig styrke i avtaler mellom næringsdrivende av hensyn til forretningslivets behov for sikkerhet og forutberegnelighet. Hensynet til tredjeparter er også et moment som taler for en objektiv fortolkning. Det vises også Giertsen, Avtaletolkning, side 350 der han viser til en rekke senere høyesterettsdommer som gjelder avtaler mellom profesjonelle og peker på tre fellestrekk i disse dommene; nemlig at avtalen var inngått i næringsvirksomhet, partene var profesjonelle og avtalene var individuelt forhandlet. For avtaler med slike trekk er hensynet til forutberegnelighet ofte avgjørende. Om den nærmere objektive fortolkningen der partene ikke har en felles forståelse av avtaleteksten, uttaler Høyesterett i Rt 2010 961 avsnitt 44 at det forhold at bestemmelsen i den der nevnte avtaletekst må tolkes objektivt innebærer ikke at de utelukkende skal tolkes ut fra hva en naturlig språklig forståelse av bestemmelsen tilsier. Bestemmelsens ordlyd må blant annet leses i lys av de formål de skal ivareta, og andre reelle hensyn. I Giertsen, Avtaletolkning side 350, pekes på at ved objektiv fortolkning kan andre faktorer som henger sammen med avtaleteksten også ha (betydelig) vekt, blant annet hensynet til indre sammenheng i kontrakten som helhet, og avtalens formål særlig hvis det kan utledes av ordlyden. Det vises også til Margrethe Christoffersen, Lojalitetspliktens utvikling i nyere norsk rettspraksis side 177, der hun gir uttrykk for følgende synspunkt: Høyesterett legger dermed til grunn at det ikke trenger å være noen motsetning mellom det å foreta en objektiv fortolkning og det å vektlegge reelle hensyn. Rent umiddelbart kan dette synes fremmed, siden reelle hensyn ofte vil ha subjektiv karakter, men synspunktet har også gjennomslag i juridisk teori. Det gjelder særlig hvis slike hensyn kan anses typiske eller tilgjengelige. Lojalitetshensyn vil ofte være utslag av objektive forventninger til hvordan partene skal oppføre seg på det aktuelle området, tilsvarende god skikk betraktninger. Ofte vil dermed lojalitetshensyn kunne anses å være typiske og tilgjengelige, og for så vidt forutsigbare. Basert på Høyesteretts klarlegging av tolkningsprinsippene kan det således ikke være tvil om a det etter gjeldende rett er grunnlag for a trekke inn lojalitetshensyn ved tolkning av kommersielle avtaler. Avtalen mellom partene er enkelt utformet og angir om pris og vilkår som sitert innledningsvis følgende: Overdragelse skjer til en samlet pris (Prisen) for samtlige aksjer i Selskapet til N OK 37, 5 millioner. Det er ikke tatt noe forbehold i avtalen om aktiva og passivaposter i selskapets regnskaper på oppgjørstidspunktet. Avtalen innebærer etter sin ordlyd at kjøper ved overtakelsen av aksjene, som skulle skje ved første deloppgjør, overtok selskapet som et going concern med aktiva og passiva poster per overtakelsestidspunktet altså med de rettigheter og forpliktelser som lå i selskapet. Ståle Raa har forklart at premissene for handelen var gjeldfritt selskap, at utbytte på M NO K 3 skulle utbetales og resten skulle ettergis. Når det gjelder konserngjelden ble det opplyst til ham at det var en feil i regnskapet. Når det gjelder driftsrelatert gjeld, ble det etter forhandlinger enighet om å dele denne etter innspill fra Stein Erik Hansens rådgiver, Ove Strand, ved at kjøpesummen ble redusert til M NO K 37, 5. Kravet på ytterligere M NO K 3 oppsto ifølge Raa etter første betaling. Etter avtalen skulle selger så snart betalingen forelå besørge overlevert aksjeeierboken til kjøper. I stedet krevde Stein Erik Hansen en bekreftelse på at det stod M NO K 3 i gjeld til Bergen Låsservice, og at kjøper ikke skulle trekke fra denne gjelden i sluttoppgjøret. Dette var ikke en del av avtalen, men Raa forklarte at han følte seg presset til å avgi bekreftelsen fordi han var avhengig av å få tilgang til aksjeeierboken av hensyn til finansieringen av kjøpet. Stein Erik Hansen har forklart at avtalen var at han skulle ha M NO K 40 pluss utbyttene fra tidligere år. Kjøpesummen ble redusert til M NO K 37, 5 etter enighet om å fordele driftsrelatert gjeld. Han utbetalte konserngjelden M NO K 3 etter at han mottok bekreftelsen, og anså det som en aksept for at han kunne ta det ut. Etter bevisførselen synes partene under forhandlingene frem til avtaleinngåelsen og etter avtaleinngåelsen ikke å ha hatt en felles forståelse av hva som var omfattet av selskapets passiva, det vil si selskapets gjeld. Lagmannsretten legger til grunn at Ståle Raa var kjent med at det var en post som omhandler konserngjeld i regnskapet. På tidspunktet for inngåelsen av avtalen besto denne gjeldsposten i motsetning til posten utbytte som ble utbetalt Bergen Låsservice Holding før avtalen ble signert. Dersom det var slik at posten konsernintern gjeld skulle ettergis eller konverteres, var kjøper etter lagmannsrettens syn den nærmeste til å ta forbehold om dette i avtalen. Stein Erik Hansen var i sin partsforklaring uklar på spørsmål om hvorfor ikke konserngjelden, som referer seg til utbytte for 2015, ble gjort opp samtidig med utbetalingen av utbyttet for 2016 Han forklarte det med at det ble gjort av hensyn til selskapets likviditet, noe som lagmannsretten finner vanskelig kan stemme all den tid selskapet hadde god likviditet. Det er for lagmannsretten noe uklart hvilken forestilling Stein Erik Hansen har hatt om konserngjelden, og om hvordan denne skulle håndteres. Det er på det rene at spørsmålet om denne gjeldsposten først kom på spissen i forbindelse med første deloppgjør. I e post korrespondanse mellom partene viser Stein Erik Hansen til at det er konserngjeld i tillegg til utbytte som skal gjøres opp, og at han for å utlevere aksjeeierboken krevde at Ståle Raa bekreftet gjeldsposten. I e post 03/11/2027 fra Ståle Raa heter det følgende: Jeg bekrefter at det står 3 M NO K i gjeld til Bergen Låsservice holding. Jeg skal ikke trekke dette fra i deloppgjør 21 juli Det kan rettes kritikk til den fremgangsmåten Stein Erik Hansen valgte når det gjaldt klargjøringen av den konserninterne gjeldsposten og til at Hansen, etter at selskapets aksjer formelt var overført, på selskapets vegne foretok innfrielse av denne gjeldsposten i perioden etter første delbetaling til endringene i styret ble formelt besluttet. Dertil kommer at tilbakeholdelsen av aksjeeierboken i utgangspunktet var et mislighold av avtalen fra selgers side. På den annen side fremgår det av e postkorrespondansen mellom partene at Stein Erik Hansen åpnet for at handelen kunne omgjøres, dersom kjøper ikke ville avgi bekreftelsen om den konserninterne gjelden. Raa responderte ikke på dette tilbudet, men valgte heller avgi bekreftelsen etter egnet utsagn i sin rettslige forklaring vel vitende om at han likevel ikke kom til å stå ved bekreftelsen. Lagmannsretten kan ikke se at fremgangsmåten får betydning for tolkningen av avtalen. Det er på det rene at punktet om at selskapet skulle være gjeldfritt i utkastet fra Raa ble strøket. Det er videre på det rene at driftsrelatert gjeld ble beholdt i selskapet mot at kjøpesummen ble redusert til M NO K 37, 5. Under møtet 17/10/2017 viser utskrift av lydopptak at Raa stilte spørsmål ved en post i regnskapet, nemlig post 3920 som han ikke fant ut hva var, og stilte spørsmål om det gjaldt bonus. Det kan ikke utledes at partene diskuterte konserngjelden særskilt i lydopptak fra møtene 17 og 2710 2017 og heller ikke i sms utveksling mellom Raa og Jarle Hansen forut for avtaleinngåelsen. Det fremgår at Raa stilte spørsmål om de hadde tatt ut de tre i lydopptak fra møtet 2710, noe som ble bekreftet av Stein Erik Hansen. Samtalen her dreier seg om utbytte for 2016 som var avtalt skulle utbetales Bergen Låsservice Holding slik lagmannsretten ser det, og ikke konserngjelden. Det er fremlagt et udatert internt regneark utarbeidet av Safegroup hvor det i kolonnen Korrigeringer var inntatt et beløp på M NO K 3 (andre kortsiktige gjeldsposter), Dette dokumentet var ikke selger kjent med under forhandlingene. Lagmannsretten er her enig med tingretten i at et slikt internt dokument ikke er egnet til å sannsynliggjøre at Stein Erik Hansen skal ha uttalt at det var feil i regnskapet. Det er ingen henvisning i regnearket til Hansen, eller noe annet i dokumentet som underbygger at Safegroups utregning bygger på en uttalelse fra Hansen. Det fremgår heller ikke av regnearket hva som var grunnlaget for Safegroups korrigering av M NO K 3Lagmannsretten kan heller ikke se at det er øvrige momenter som tilsier at avtalen ikke skal tolkes etter sin ordlyd. Det er ingen holdepunkter i bevisførselen for påstanden fra Raa sin side om at han ble opplyst at det var en feil i regnskapet knyttet til konserngjeld. Dette fremholdt av han først i e post 01/11/2017 til Stein Erik Hansen der det blant annet heter følgende: Vi påpekte når vi fikk regnskapet at det stod ytterligere 3 som dere bekreftet var feil. Dette har vi fått bekreftet ved flere anledninger av deg. Dette må dere rydde opp i slik at vi får betalt i dag. Lagmannsretten kan heller ikke se at lojalitetshensyn kan få avgjørende betydning for tolkningen av avtalen. Raa var kjent med regnskapene og postene i balansen, og var som nevnt den nærmeste til å ta opp posten konserngjeld, dersom han mente denne ikke skulle omfattes av overdragelsen. Når det gjelder totalprisen på selskapet og spørsmålet om rimelighet tilsier en fortolkning i samsvar med Raas forståelse av avtalen, skal bemerkes at det som nevnt var Raa som kontaktet Stein Erik Hansen og ville kjøpe selskapet. Det var allerede før Safegroup foretok deloppgjøret på det rene at det var motstridende syn på konserngjelden. Safegroup ble videre i e post til Raa 03/11/2017 tilbudt å få tilbakebetalt innbetalingen. Safegroup hadde på dette tidspunkt ikke innrettet seg etter avtalen utover å ha oppfylt forpliktelsen med delbetaling. Når Safegroup valgte å stå ved avtalen og å bekrefte konserngjelden, kan dette ikke forstås på annen måte enn at Safegroup anså seg tjent med å gjennomføre avtalen. Utbetalingen av M NO K 3 er en gjeldspost som Bergen Låsservice sto ansvarlig for til Bergen Låsservice Holding. Den var ikke bortfalt eller frafalt da aksjene ble overdradd. Det forhold at utbetalingen skjedde etter første delbetaling og før styreendringen kan kritiseres, men endrer ikke på at dette er en gjeld som Bergen Låsservice uansett var forpliktet til å gjøre opp. Safegroup har holdt tilbake M NO K 3 i siste delbetaling av kjøpesummen som etter avtalen fant sted 01/06/2018. Etter avtalen er Safegroup forpliktet til å betale fullt oppgjør, og således skyldig selger M NO K 3 med tillegg av forsinkelsesrente fra 01/06/2018 frem til betaling skjer slik som fastsatt av tingretten. Raa Invest A S har garantert for Safegroups riktige oppfyllelse av kontrakten med Bergen Låsservice Holding. Kausjonist Raa Invest er solidarisk ansvarlig med Safegroup for betalingsplikten, jamfør kausjonserklæring av 30/10/2017. Anken blir etter dette å forkaste. Bergen Låsservice Holding har vunnet saken og bedt seg tilkjent sakskostnader. Safegroup og Raa Invest A S skal etter lovens hovedregel erstatte Bergen Låsservice Holding sine sakskostnader, jamfør tvisteloven 20 2 første og andre ledd. Lagmannsretten finner ikke grunn til å gjøre unntak etter bestemmelsens tredje ledd. Sakskostnadene for lagmannsretten er oppgitt til kr 125 000 som alt utgjør salær inklusive merverdiavgift Lagmannsretten legger kostnadene til grunn som rimelige og nødvendige i anledning saken, jamfør tvisteloven 20 5 Med det resultat lagmannsretten er kommet til er det ikke grunn til å gjøre endringer i tingrettens sakskostnadsavgjørelse. D OM SS LU TN IN G1. Safegroup A S og Raa Invest A S tilpliktes n for begge, begge for n å betale sakskostnader til Bergen Låsservice Holding A S med kr 125000 etthundreogtjuefemtusen innen 2 to uker fra forkynnelsen av dommen.
Tvist om oppgjør etter aksjesalg. Partene var uenige om en konsernintern gjeld på M NO K 3 i selskapets regnskap inngikk i overdragelse, eller om den skulle anses ettergitt. Lagmannsretten kom i likhet med tingretten til at avtalen om overdragelse av aksjer skulle tolkes etter sin ordlyd, og at overdragelsen omfattet den konserninterne gjelden.