Arbeidsrett  Virksomhetsoverdragelse  Oppsigelse
Saken gjelder spørsmål om arbeidsmiljølovens regler om virksomhetsoverdragelse kommer til anvendelse i forbindelse med et leverandørbytte. Sakens bakgrunn: I 2018 2019 la oljeselskapet Equinor A SA (Equinor) ut på anbud rammeavtaler for leverandør av driftsinspeksjonstjenester på alle Equinors installasjoner offshore på norsk sokkel og landanleggene i Norge. De nye rammeavtalene skulle være gjeldende fra 1 januar 2020, da daværende rammeavtale utløp. Avtalene hadde en samlet kostnadsramme på cirka 3, 5 milliarder kroner. Driftsinspeksjon innebærer kontroll og overvåking av olje og gassinstallasjonene for å sjekke at kvalitetskravene til anleggene kontinuerlig er oppfylt, og for å avdekke mulige svekkelser eller skader. Arbeidet foregår både visuelt og ved bruk av teknologier som ultralyd og radiografi, og innbefatter planlegging, inspeksjon, rapportering og evaluering av inspeksjonsresultatene. Oceaneering Asset Integrity A S (O AI) har siden 2010 hatt rammeavtale med Equinor som hovedleverandør for driftsinspeksjon på flere av Equinors installasjoner, deriblant Troll plattformene. Ved anbudstildelingen fra 1 januar 2020 ble fire leverandører tildelt rammeavtaler som hovedleverandør, fordelt på de ulike installasjonene. Axess A S (Axess) fikk oppdrag som hovedleverandør blant annet for Troll plattformene. O AI ble også valgt som hovedleverandør på flere installasjoner, men fikk likevel en betydelig redusert oppdragsmengde. I anbudsprosessen hadde både Axess og O AI inngitt anbud basert på egne ansatte og eget utstyr. Driftsavtalene for de nye hovedleverandørene trådte i kraft som planlagt fra 1 januar 2020 Det ble imidlertid avtalt en overgangsperiode til 1 april 2020 som for Troll plattformene medførte at O AI etter avtale med Equinor fortsatte å yte inspeksjonstjenester frem til 1 april. Axess utførte og fakturerte noe planleggingsarbeid i denne perioden, men overtok i praksis ikke selvstendig ansvar for inspeksjonstjenestene offshore før 1 april 2020I perioden rundt anbudstildelingen foretok Axess ansettelse av flere driftsinspektører. Det er enighet om at seks ansatte fra O AI, som alle hadde arbeidet med driftsinspeksjon av Troll plattformene, ble ansatt i Axess etter en ordinær ansettelsesprosess. Av disse seks er det enighet om at fire har tilsvarende arbeidsoppgaver og rolle som de hadde i O AI, mens to har noe endrede oppgaver og roller. Det er videre enighet om at det var til sammen 19 årsverk i O AI som arbeidet opp mot Troll plattformen, og tilsvarende årsverk i Axess etter at Axess overtok som leverandør. Ankende part, A, har vært ansatt i O AI siden 2009 (selskapet het da A GR Emiteam A S). Han har siden 2010 arbeidet med driftsinspeksjon på Troll plattformene, etter hvert som lagleder, og hadde blant annet sertifisering som driftsinspektør N S 415 nivå 2 A var tilknyttet avdeling Drift Vest 3 i O AI. De fleste som var involvert i inspeksjonstjenestene på Troll plattformene var innordnet denne avdelingen. Som følge av den reduserte oppdragsmengden som følge av anbudstildelingen foretok O AI en nedbemanningsprosess høsten og vinteren 2019 2020 A ble i den forbindelse meddelt oppsigelse 21 februar 2020A innga 1 juli 2020 stevning mot O AI for Bergen tingrett med påstand om at oppsigelsen skulle kjennes ugyldig. Ved stevning av 4 november 2020 innga A kontinuasjonsstevning mot Axess, med påstand om at hans rettigheter og plikter etter arbeidsavtalen med O AI var overført til Axess etter reglene om virksomhetsoverdragelse. Søksmålene ble forent til felles behandling. A og O AI inngikk utenrettslig forlik 13 januar 2021 I saken mellom A og Axess avsa Bergen tingrett 22 februar 2021 dom med slik domsslutning: 1. Axess A S frifunnes. 2. A dømmes til å betale kr 268 080, i sakskostnader til Axess A S innen to uker fra dommens forkynnelse. Om sakens bakgrunn ellers vises til tingrettens dom og lagmannsrettens bemerkninger nedenfor. A har anket dommen til Gulating lagmannsrett. Axess har tatt til motmæle i anketilsvar. Ankeforhandling ble gjennomført 6 8 september 2021 i lagmannsrettens lokaler i Bergen. A og H R avga partsforklaringer. Det ble ellers hørt 16 vitner og foretatt slik dokumentasjon som rettsboken viser. Ankende part, A, har i hovedtrekk anført: Skifte av leverandør fra O AI til Axess for Troll plattformene innebar en virksomhetsoverdragelse. Ved vurderingen av om det foreligger en virksomhetsoverdagelse er formålet bak regelverket, som er å sikre at arbeidstakers rettigheter overføres ved skifte på arbeidsgiversiden, en viktig tolkningsfaktor. Partene er enige om at enhetsvilkåret og overdragelsesvilkåret er oppfylt. Til enhetsvilkåret skal likevel særskilt bemerkes at det er ikke svekker betydningen av vilkåret i helhetsvurderingen at rammeavtalen med Equinor var konserndekkende og ikke definerte Troll plattformene som en egen enhet. Det må legges til grunn at kontraktsforholdet innebar en reell forpliktelse for Equinor til å benytte O AI, senere Axess, spesifikt på Troll plattformene. Det er også uten betydning at As arbeidskontrakt ikke spesifikt var knyttet til Troll plattformen. Det sentrale er at A hadde sin arbeidsmessige tilknytning til Troll plattformene. Tingrettens rettsanvendelse er uriktig når det er konkludert med at identitetsvilkåret ikke er oppfylt. Lagmannsretten må foreta en helhetlig vurdering, med utgangspunkt i kriteriene som er oppstilt i rettspraksis, blant annet E F domstolens avgjørelse i Spijkers dommen (sak 24 85). Rt 2015 718 (Kirkens bymisjon) har likhetstrekk med vår sak og gir veiledning for avgjørelsen. Det bestrides at inspeksjonsvirksomheten kun preges av arbeidskraft, slik tingrettens flertall la til grunn. Flertallets sammenligning med rengjørings og vaktbransjen er ikke treffende. Etter ankende parts syn er virksomheten dels preget av aktiva og dels av arbeidskraft. Det må legges vekt på at driften er ved samme rigg som tidligere. I tillegg til Kirkens bymisjon dommen vises særlig til Rt 2012 983 (Songa). Både de fysiske installasjonene på Troll plattformene og de immaterielle verdiene som ligger i Equinors rapportdatabase fra tidligere utførte inspeksjoner er viktige aktiva i inspeksjonsvirksomheten, som er sentrale for produksjon av inspeksjonsrapportene som hovedproduktet i inspeksjonene som foretas. Troll plattformene med sine prosessanlegg og erfaringsdatabaser må etter dette kunne karakteriseres som relevante og nødvendige aktiva for å utøve virksomheten. Det vises til sammenligning til Høyesteretts vektlegging av eiendommen ved vurderingen av tjenestenes art i Kirkens Bymisjon dommen som en uunnværlig innsatsfaktor jamfør avsnitt 83 og 84, samt vektleggingen av inventaret kjøkkenet for tilberedelse av mat i Abler dommen (C 340 01). Axess eget utstyr utgjør bare en mindre del av innsatsfaktorene når verdien av installasjonene av Troll plattformen tas i betraktning, sml. Rt 2010 330 (Bardufoss flyservice) avsnitt 67 For øvrig viser verdien av utstyret til Axess i seg selv at sammenligningen med for eksempel renholdsbransjen, som benytter langt mindre verdifullt utstyr, ikke er treffende. At en del av arbeidet utføres på land må ha begrenset vekt. Det vil gjelde i de fleste tilfeller der det er tale om operasjoner offshore. Det sentrale er at virksomheten er knyttet opp mot Troll installasjonene. Når alle identitetsbevarende faktorer tas i betraktning er det ikke til hinder for å legge til grunn at det forelå en virksomhetsoverdragelse at ikke flere enn seks av de ansatte fra O AI eller cirka 30 er overført til Axess. Både i Kirkens bymisjon dommen og Rt 2006 71 (S AS) var det en begrenset del av arbeidstakerne som ble overført. I helhetsvurderingen har det betydning at virksomheten krever høy grad av teknisk kompetanse og de seks ansatte hadde en særlig innsikt og erfaring som var viktig for Axess, særlig i overgangsfasen. Hvis det foreligger virksomhetsoverdragelse har A krav på erstatning for økonomisk og ikke økonomisk tap etter rettens skjønn. Ankende part har lagt ned slik påstand: 1. Den ankende part sine rettigheter og plikter som fulgte av arbeidsavtalen med Oceaneering Asset Integrity A S er overført til Axess A S, jamfør Aml 16 1 og 16 22Den ankende part tilkjennes erstatning for økonomisk og ikke økonomisk tap, jamfør aml. 15 12 annet ledd, jamfør 16 4 tredje ledd, fastsatt etter rettens skjønn med forfall 14 fjorden dager etter dommens forkynnelse med tillegg av lovens forsinkelsesrente inntil betaling finner sted. 3. Den ankende part tilkjennes saksomkostninger for tingrett og lagmannsrett. Ankemotparten, Axess A S, har i hovedtrekk anført: Tingrettens dom er korrekt både hva gjelder bevisvurdering og rettsanvendelse, og anken må forkastes. Axess erkjenner at enhets og kontraktsvilkåret er oppfylt. De faktiske forholdene får imidlertid betydning for helhetsvurderingen. Det pekes i den forbindelse på at enhetens tilknytning til Troll var lite fast. Kontrakten var konserndekkende og definerte ikke Troll plattformene som en egen enhet. Ansettelsene var heller ikke formelt knyttet til enheten som sådan. Kontraktsmodellen i form av trepartsforhold også betydning for helhetsvurderingen. Avgjørende er at identitetsvilkåret ikke er oppfylt. Det er vesentlige forskjeller på situasjonen før og etter Axess sin kontraktsinngåelse. Det må foretas en helhetsvurdering, der vekten av de ulike momentene vil avhenge av hvilken form for virksomhet som overføres, jamfør blant annet Alerisdommen avsnitt 66 67Tingrettens flertall har korrekt lagt til grunn at inspeksjonstjenester i det vesentlige er karakterisert av arbeidskraft. Det bestrides at virksomheten karakteriseres av materielle og immaterielle aktiva. Plattforminstallasjonene utgjør klart ikke noen innsatsfaktor eller produksjonsmateriale i virksomheten. Ankende parts nye anførsel om rapportbiblioteket som et immaterielt aktiva bestrides. Rapportene er faktiske opplysninger. Knowhow sitter hos inspektørene. At det er et system for nedtegning av faktisk informasjon underbygger tvert imot at utførelsen av inspeksjonstjenestene er personuavhengige. H R 2017 2277 A (Aleris) med henvisning til Spijkerdommen klargjør vilkårene for virksomhetsoverdragelse ved arbeidsintensive tjenester. Selv om arbeidskraften er det mest vesentlige, vil også øvrige momenter spille inn, jamfør Spijkers dommen. Kontraktstildelingen nødvendiggjorde ingen overføringer, verken av ansatte eller materiell. Kompetanse og kapasitet var de sentrale evalueringsfaktorene. Spesifikk erfaring fra Troll plattformene hadde ikke betydning. Deler av arbeidet med inspeksjon på Troll plattformene utføres onshore i Axess sine lokaler. Det er videre et moment at det er Axess som leverandør som holder utstyr, verktøy og forbruksmateriell for utførelsen av inspeksjonene. Ikke noe av nødvendig utstyr, som N TD utstyr og røntgenapparater, er overført fra O AI. I tillegg bekoster Axess alt utstyr til arbeid som utføres i egne lokaler, blant annet I T kostnader. Arbeidet utføres dessuten innenfor Axess eget kvalitets og styringssystem og prosedyrer, som Axess legger mye arbeid i. Direktivet søker å finne en balanse mellom arbeidstaker og erververs interesser. I helhetsvurderingen må derfor den passivitet som A har vært utvist i denne saken, tas i betraktning. Det vises til at A fremmet sitt krav overfor Axess først fire måneder etter at kontrakten med Axess for Troll plattformene hadde trådt i kraft, og at det deretter gikk ytterligere seks måneder før kontinuasjonsstevningen ble inngitt. Det foreligger ingen aktverdig grunn for passiviteten, samtidig som Axess i mellomtiden har innrettet sin bemanning på kontraktssituasjonen. Det vises også til kontraktsmodellen der tilbud ble gitt med basis i egne ansatte, og Equinors manglende kjøpsforpliktelse og oppsigelsesrett etter kontrakten. Subsidiært er det ikke grunnlag for krav om erstatning. Ankemotparten har lagt ned slik påstand: 1. Anken forkastes. 2. Axess A S tilkjennes sakskostnader for lagmannsretten. Lagmannsrettens vurdering: Spørsmålet for lagmannsretten er om bytte av leverandør fra O AI til Axess er en virksomhetsoverdragelse i arbeidsrettslig forstand. Definisjonen av virksomhetsoverdragelse fremgår av arbeidsmiljøloven 16 1 første ledd andre punktum, som lyder slik: Med overdragelse menes overføring av en selvstendig enhet som beholder sin identitet etter overføringen. Virksomhetsoverdragelse innebærer at tidligere arbeidsgivers rettigheter og plikter som følger av arbeidsavtale eller arbeidsforhold på tidspunktet for overdragelsen, overføres til den nye arbeidsgiveren, jamfør arbeidsmiljøloven 16 2 første ledd. Bestemmelsene i arbeidsmiljøloven kapittel 16 gjennomfører E U direktiv 2001 23 E F om arbeidstakernes rettigheter ved virksomhetsoverdragelse, og må følgelig tolkes i samsvar med direktivet og E U og E FT A domstolens praksis. Disse domstolenes praksis er omtalt og sammenfattet i en rekke høyesterettsdommer, blant annet Rt 2006 671 (S AS) skal vel være Rt 2006 71, Lovdatas anm., Rt 2011 1755 (Gate Gourmet), Rt 2012 983 (Songa), Rt 2015 718 (Kirkens Bymisjon) og H R 2017 2277 A (Aleris). I direktivets artikkel 1 er virksomhetsoverdragelse definert som en overdragelse av en økonomisk enhet som beholder sin identitet, det vil si en samling av ressurser som er organisert med det formål å drive økonomisk virksomhet. Etter E U og E FT A domstolens praksis er bestemmelsen tolket dithen at tre vilkår må være oppfylt for at det skal foreligge en virksomhetsoverdragelse. For det første må overføringen gjelde en selvstendig økonomisk enhet (enhetsvilkåret). For det andre kreves at virksomheten er overført til ny innehaver på grunnlag av kontrakt eller sammenslåing av selskap (overdragelsesvilkåret). For det tredje er det et vilkår at den den videreførte virksomheten i det vesentlige er den samme som ble drevet før overføringen, slik at dens identitet er bevart (identitetsvilkåret). Direktivets formål er å beskytte arbeidstakerne, og det skal i tråd med E U domstolens praksis foretas en formålsstyrt tolkning i favør av arbeidstakerne, jamfør Rt 2011 1755 avsnitt 45 (Gate Gourmet). Lagmannsretten er enig med partene i at enhetsvilkåret og overdragelsesvilkåret er oppfylt, slik at hovedspørsmålet i saken er om identitetsvilkåret er oppfylt. Som blant annet påpekt i Gate Gourmet dommen avsnitt 50 er det likevel slik at en del av de samme momentene gjør seg gjeldende ved vurderingen av både enhetsvilkåret og identitetsvilkåret, og det er vanskelig å trekke et skarpt skille mellom dem. Måten overføringen skjer på, vil også kunne få betydning for identitetsvurderingen. Lagmannsretten vil derfor med utgangspunkt i den mer utfyllende beskrivelsen i tingrettens dom, kort oppsummere grunnlaget for at enhetsvilkåret og overdragelsesvilkåret er oppfylt i vår sak, før den går inn på vurderingen av om identitetsvilkåret er oppfylt. Vurderingstemaet for enhetsvilkåret er angitt slik i Rt 2015 718 avsnitt 64 (Kirkens bymisjon): Det avgjørende etter E U domstolens praksis om virksomheten før overføringen var en organisert helhet av personer og aktiva som gjorde det mulig å utøve en økonomisk aktivitet med selvstendig formål, jamfør avsnitt 13 i dom 11 mars 1997 sak C 13 95 (S zen). Dette kriteriet kan formuleres som et krav om at det må utgjøre en stabil og operasjonell enhet, som selv er i stand til å levere de tjenester som er karakteristiske for virksomhetens økonomiske aktivitet, se Gate Gourment dommen avsnitt 53Rettspraksis viser at det ikke stilles strenge krav til organiseringen av den aktuelle enheten, jamfør blant annet gjennomgangen i Johansen m. fl., Arbeidsmiljøloven, kommentarutgave, 3 utgave 2020 side 1024 1027Som beskrevet i tingrettens dom, var O AI organisert i avdelinger der avdeling Drift Vest 3 jobbet med driftsinspeksjon på Troll plattformene. Seksjonen arbeidet selvstendig med å oppfylle Equinors bestillinger på Troll plattformene, og hadde egen prosjektleder som hadde det daglige ansvaret for driften på seksjonen og eget budsjett. Seksjonen besto av planleggere onshore og inspektører som jobbet offshore. En del av inspeksjonstjenestene mot Troll plattformene, såkalt strukturinspeksjon, var imidlertid organisert under en annen avdeling (strukturenheten) som utførte slik inspeksjon mot alle plattformene som O AI betjente. Videre var støttefunksjoner som H R og H MS organisert andre steder i selskapet. Det var også en viss flyt mellom seksjonene ved at ansatte ved en seksjon plattform i perioder kunne utføre arbeid på en annen plattform. Lagmannsretten viser etter dette til tingrettens oppsummering: Basert på organisasjonskartet og det som fremgikk av vitneforklaringene som er gjennomgått over, legger retten til grunn at seksjon Drift Vest 3 over flere år var en stabil og operasjonell enhet som leverte inspeksjonstjenester på Troll plattformene til Equinor. At enheten har støttefunksjoner utenfor enheten, og at det har vært et samarbeid med strukturenheten og noe arbeid på tvers av seksjonene, mener retten at ikke kan ilegges vekt av betydning. Retten viser til Kirkens Bymisjon dommen avsnitt 68: Jeg er enig med lagmannsretten i at disse forholdene ikke kan tillegges særlig vekt. Det er ikke uvanlig at større organisasjoner har sentrale støttefunksjoner og at det er samarbeid på tvers av avdelinger. Slike relasjoner kan ikke frata avdelingen den selvstendighet som kreves etter 16 1 Videre er det uten betydning at Drift Vest 3 ikke eksisterer som enhet på samme måte i Axess, jamfør Gate Gourmet dommen avsnitt 53... Når det gjelder overdragelsesvilkåret, bemerkes at begrepet overdragelse er tolket vidt og fleksibelt i E U domstolens praksis. Det stilles ikke krav om et direkte kontraktsforhold mellom tidligere og ny virksomhetsinnehaver, og direktivet får også anvendelse i såkalte trepartsforhold, for eksempel anbudskontrakter. Det er dermed sikker rett at en overføringssituasjon som i vår sak, der en tidsbegrenset kontrakt med en tjenesteyter etterfølges av en ny tidsbegrenset kontrakt med en annen tjenesteyter, for samme eller lignende tjenesteytelse, omfattes av vilkåret. Lagmannsretten går etter dette over til å vurdere om identitetsvilkåret er oppfylt. Den grunnleggende dommen om hvordan identitetsvilkåret skal forstås, er E U domstolens dom av 18 mars 1986 i sak C 24 85 (Spijkers), som er fulgt opp i senere domstolspraksis. I H R 2017 2277 A (Aleris) avsnitt 66 og 67 uttaler Høyesterett følgende om identitetsvilkåret med utgangspunkt i denne avgjørelsen: Ved vurderingen tar jeg utgangspunkt i E U domstolens dom 18 mars 1986 i sak C 24 85 Spijkers, som er fulgt opp i senere domstolspraksis. I avsnittene 12 og 13 heter det: Et forhold er således ikke omfattet af begrepet overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter, blot fordi den pågældende virksomheds aktiver overdrages. I et tilfælde som det i sagen omhandlede må der således ske en nærmere vurdering af, om der er tale om en endnu bestående økonomisk enhed, som afhændes, hvilket navnlig må lægges til grund, såfremt den nye indehaver rent faktisk fortsætter eller genoptager driften i form af de samme eller tilsvarende økonomiske aktiviteter. Ved afgørelsen af, om dette må anses for tilfældet, må der tages hensyn til samtlige omstændigheder omkring afhændelsen, herunder hvilken form for virksomhed eller bedrift der er tale om, hvorvidt der er sket en overtagelse af de fysiske aktiver som for eksempel bygninger og løsøre, værdien af de immaterielle aktiver på tidspunktet for overdragelsen, hvorvidt den nye indehaver overtager størstedelen af arbejdsstyrken, om kundekredsen overtages samt i hvor høj grad de økonomiske aktiviteter før og efter overdragelsen er de samme, og hvor længe virksomhedens drift eventuelt har været indstillet. Det bemærkes dog i denne forbindelse, at alle disse omstændigheder kun kan indgå som enkelte elementer i den samlede bedømmelse, der skal foretages, og at de derfor ikke kan vurderes isoleret. Det skal med andre ord foretas en helhetsvurdering, men vekten av de ulike momentene vil avhenge av hvilken form for virksomhet som overføres, jamfør E U domstolens dom 19 oktober 2017 i sak C 200 16 Resendes avsnitt 27 28Et sentralt vurderingstema er om den økonomiske aktiviteten videreføres, jamfør også Ot. prp. nr. 49 (2004 2005) side 257 I vår sak er det på det rene at Equinors bytte av hovedleverandør for Troll plattformene fra O AI til Axess ikke har endret tjenestenes art eller innhold i særlig grad. Tjenestene etter anbudstildelingen består fortsatt i å utføre driftsinspeksjoner på Troll plattformene. Partene er videre enige om at vilkårene i de nye rammeavtalene for driftsinspeksjon i det vesentlige er de samme som tidligere. At det i arbeidsbeskrivelsen for den nye rammeavtalen er et økt fokus på bruk av ny teknologi ser lagmannsretten, på samme måte som tingretten, som mindre tilpasninger som over tid skjer i mange virksomheter, sml. blant annet Kirkens Bymisjon dommen avsnitt 93 Det samme gjelder endringene for så vidt gjelder krav til kvalitetssystem, prosedyrer, og nytt H MS styringssystem. Overføringen fra gammel til ny leverandør skjedde også uten driftsstans. Det er videre uomtvistet at det er uten betydning at det var en overgangsperiode fra 1 januar til 1 april 2020 der Equinor benyttet tjenester fra begge leverandørene. Vurderingen må ta utgangspunkt i slik situasjonen ble etter at overføringen var komplett, det vil si fra 1 april 2020At aktiviteten for det meste er videreført er imidlertid ikke tilstrekkelig til at virksomhetens identitet er i behold. Ved den videre vurderingen er det sentralt om de elementer som karakteriserer eller preger virksomheten er overført. Det må her tas utgangspunkt i hvilke elementer eller innsatsfaktorer som kjennetegner enhetens identitet hos overdrageren, og så vurdere om Axess har overtatt tilstrekkelig av disse til at den selvstendige enheten er overtatt. I Rt 2001 248 (Olderdalen) uttaler Høyesterett følgende om skillet mellom ulike virksomheter: Det følger som nevnt av E F domstolens praksis at domstolene ved vurderingen av dette spørsmålet må ta hensyn til karakteren av den virksomheten som er overtatt. Mens identiteten til en produksjonsbedrift i stor grad kan være knyttet til lokaliseringen, til aktiva i form av fast eiendom og produksjonsutstyr og til goodwill som følge av kundekrets, varemerker osv., vil en tjenesteytende virksomhet i større grad være preget av selve ytelsen og dermed av de personer som utøver virksomhet. Både rengjøring og vakthold vil kunne utføres uten at arbeidsgiveren i nevneverdig grad har egne driftsmidler involvert i virksomheten. Axess har anført at tjenestevirksomheten var karakterisert av arbeidskraft, og at overtakelsen av kun et fåtall ansatte medfører at identitetsvilkåret ikke er oppfylt. A har på sin side anført at virksomheten ikke kan karakteriseres av en enkelt innsatsfaktor, men er sammensatt både av arbeidskraft og kapital som innsatsfaktorer, slik at antallet ansatte som ble overført ikke er utslagsgivende for identitetsvurderingen. Saker fra E U domstolen hvor virksomheten har vært ansett som utelukkende karakterisert av arbeidskraft er blant annet rengjøringsvirksomhet, C 13 95 (Suzen), C 51 00 (Temco) og C 463 09 (C LE CE). Andre eksempler på virksomheter som kan karakteriseres av arbeidskraft er vakthold, I T tjenester, regnskap, juridiske tjenester og lignende, jamfør Fougner, Omstilling og nedbemanning 3 utgave 2016 side 156Ved den nærmere vurderingen har lagmannsretten delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet, alle unntatt arbeidslivskyndig meddommer Reigstad, er enig med tingrettens flertall i at det er de ansatte som er den viktigste innsatsfaktoren og som setter sitt hovedpreg på den form for tjenesteytelse det her er tale om. Som nevnt består inspeksjonstjenestene på Troll plattformene som på andre plattformer av tilstandskontroller av de fysiske installasjonene, som for eksempel tanker og rørsystem. Tjenestene faktureres per time, og utføres av personell med spesiell ekspertise og erfaring for å utføre inspeksjon av denne typen. Kontrakten med Equinor krevde at nøkkelpersonell oppfylte minimumskrav til kvalifikasjoner bl. a., sertifisering etter den nasjonale standarden N S 415 Etter bevisførselen, blant annet vitneforklaringene fra Litlere og Sletvold fra Axess og Birkeland fra O AI, legger flertallet til grunn at driftsinspeksjon primært krever kvalifiserte ansatte, og at det er inspeksjonsleverandørens ansvar å ha kompetanse og teknologi for å kunne levere inspeksjonstjenestene etter nasjonale standarder. I tråd med dette var krav til kompetanse og kapasitet hos leverandørens ansatte en avgjørende forutsetning for å kunne bli tildelt anbud som hovedleverandør. Flertallet vektlegger også at driften ikke er særlig utstyrskrevende, og at bruken av verktøy og utstyr er beskjedent, sammenholdt med verdien av de ansattes produksjon. Etter forklaringen fra blant annet Sletvold består cirka halvparten av inspeksjonene på Troll plattformen av visuell kontroll i kombinasjon med enkle fysiske undersøkelser der det benyttes enkle håndholdte verktøy eller apparater. Såkalte N TD kontroller, som var en annen større kontrolltype, krevde noe mer avansert utstyr som for eksempel bærbare strøm, røntgen eller ultralydapparater, eller bruk av kjemikalier, men heller ikke her var det tale om omfattende utstyr. Etter det som er opplyst er det videre leverandøren som bekoster og medbringer utstyret som benyttes av inspektørene, og utstyret er stort sett alltid inkludert i timeratene. Axess overtok således ikke noe inspeksjonsutstyr av O AI. Axess eget innkjøp av inspeksjonsutstyr til bruk på Troll plattformene utgjør etter det opplyste cirka 2, 2 millioner kroner. Både ut fra verdi og betydningen av utstyret for arbeidsutførelsen, er flertallet enig med tingretten i at utstyret utgjør en så begrenset del av virksomheten at det ikke kan ilegges vekt av betydning, uavhengig av om virksomheten anses for karakterisert av arbeidskraft eller for sammensatt. A har imidlertid gjort gjeldende at det mer enn å se hen til det nevnte utstyret, må tas i betraktning tilknytningen til selve Troll plattformene hvor aktiviteten utføres. Det er for det første vist til at selve de fysiske installasjonene og infrastrukturen er viktige materielle aktiva som karakteriserer virksomheten. Videre ble det i prosedyren for lagmannsretten anført at det må tas i betraktning at leverandøren også får stilt til disposisjon immaterielle aktiva i form av erfaringsgrunnlaget som ligger i tidligere inspeksjonsrapporter, kartgrunnlag mv. For ordens skyld bemerkes at det er uten betydning for vurderingen om tjenesteeieren er eier av de nevnte aktiva, så lenge disse er stilt til vedkommendes disposisjon i forbindelse med tjenesteutførelsen, jamfør Rt 2015 718 (Kirkens bymisjon) avsnitt 88Flertallet er imidlertid ikke enig i at Troll plattformens aktiva kan anses som innsatsfaktorer i inspeksjonsvirksomheten i vår sak. Det vises til tingrettens flertalls bemerkninger i dommen på side 18: Rettens flertall mener det må skilles mellom tilfeller hvor noe er objektet for virksomheten og tilfeller hvor noe er et nødvendig aktiva for å utøve virksomheten. Retten mener at dette kan illustreres av hvordan E U domstolen har behandlet renholdstjenester på skoler på den ene siden (C LE CE) og hvordan storkjøkkentjeneter på sykehus på den andre siden (Sodexho). Verken renholdstjenester eller storkjøkkentjenester kan utføres uten skolene eller sykehuset kontraktene gjelder, men førstnevnte ble ansett som virksomhet som karakteriseres av arbeidskraft, mens sistnevnt ble ansett som virksomhet som karakteriseres av aktiva. Forskjellen var at renholdstjenestene på skolen kunne utføres uten aktiva av betydning, mens storkjøkkentjenestene på sykehuset i dommen ble utført på sykehusets kjøkken med tilhørende utstyr. Rettens flertall mener inspeksjonstjenester må kategoriseres på samme måte som renholdstjenester, i tillegg til for eksempel vaktholdtjenester som er nevnt tidligere. Virksomheten i foreliggende sak har Troll plattformene som objektet for sine tjenester, på samme måte som renholds og vaktholdstjenester har en eiendom som objektet for sine tjenester. Rettens flertall mener det vil innebære en markant utvidelse av hva som skal anses for sammensatt virksomhet hvis inspeksjonstjenestene i denne saken blir ansett som det på dette grunnlag. Flertallet slutter seg til dette. Flertallet er således ikke enig med A i at avgjørelsene blant annet i Rt 2015 718 (Kirkens bymisjon) og Rt 2012 983 (Songa) er sammenlignbare med vårt tilfelle. I Kirkens bymisjon dommen hadde Stiftelsen Kirkens Bymisjon levert booppfølgningstjenester til Oslo kommune for en bygård med boliger for personer med krav på botilbud. Når kommunen besluttet å overta driften selv, oppsto spørsmål om det forelå virksomhetsoverdragelse. Høyesterett la i avsnitt 80 83 til grunn at arbeidskraften utvilsomt var vesentlig, men ikke var så dominerende at det overskygget andre hensyn, og la vekt på at bruken av den spesialtilpassede bygningen var et vesentlig moment. Det ble blant annet fremhevet at bygget var særlig egnet som bosted for personer med store atferdsproblemer, og spesialinnredet med særlige sikkerhetstiltak med videre Oppsummert heter det i avsnitt 84: Jeg ser det da slik at byggets utforming er en nødvendig infrastruktur for utføringen av tjenesten og at eiendommen er en uunnværlig innsatsfaktor i virksomheten. Som flertallet kommer tilbake til, står dette i motsetning til tjenesteytelsen i vår sak, hvor virksomhetens identitet ikke kjennetegnes av den aktuelle plattformen den utføres i. Songa dommen gjaldt spørsmål om skifte av driftsansvarlig for en rigg innebar en virksomhetsoverdragelse. Her gjaldt tjenesten den overordnede driften av riggen, der arbeidene, i motsetning til tjenestene i vår sak, ble utført ved bruk av riggens utrustning. Flertallet kan heller ikke se at det er særlig treffende å karakterisere inspeksjonsvirksomhetens bruk av Equinors database for inspeksjonsrapporter, kartgrunnlag med videre som bestemmende for virksomhetens identitet. Det er på det rene at inspektørene skriver løpende rapporter som blant annet beskriver og dokumenterer tilstandskontrollene som utføres, og feil mangler som er avdekket. Disse lagres i et datasystem (S AP) som Equinor fører og som er tilgjengelig for leverandøren. Flertallet oppfatter det slik at det ikke er uenighet om at tilgjengeligheten av historikken som ligger i S AP, samt kartgrunnlag eller tilsvarende informasjon om infrastrukturen på plattformen, er av betydning for utførelsen av inspeksjonstjenesten. De kan for eksempel gi informasjon om plattformens arkitektur, hva som tidligere har vært avdekket, og så videre Hvordan dette skal vurderes er flertallet noe usikker på, men alt i alt fremstår det mest nærliggende å anse dette for leverandøren som beskrivelse av faktiske tilstander og ikke en type bedriftskunnskap som for eksempel patentrettigheter, kundelister m. v. kan være. Flertallet kan heller ikke se at sammenligningen med bruk av utstyret på et storkjøkken for tilberedelse av mat jamfør C 340 01 (Adler) er relevant. Nedtegnelsen av rapporter var av betydning for enhver som skulle foreta driftsinspeksjon enten denne hadde tilknytning og erfaring fra Troll plattformen eller ikke. Evnen til å nyttiggjøre seg informasjonen som ligger i S AP avhenger først og fremst av de ansattes kompetanse og erfaring. Selv om Troll plattformen er tilknytningspunktet for virksomheten før og etter overdragelsen, viser bevisførselen at kompetanse og erfaring knyttet til en spesiell plattform har begrenset betydning for selve tjenesteutførelsen. Equinor stilte ved leverandørskiftet for sine installasjoner ingen krav om at aktuelle personer som skulle utføre tjenestene, for eksempel på Troll feltene, skulle ha erfaring fra denne konkrete plattformen. For øvrig bemerkes at kontrakten var konserndekkende og anga ikke Troll plattformen særskilt. Flertallet viser videre til forklaringen fra vitnet Bygstad fra Equinor som forklarte at for det tilsvarende skiftet av leverandør for Gullfaks plattformen, skjedde en fullstendig utskifting av personellet som utførte inspeksjonstjenesten. At det særlig i overgangsfasen var en fordel for Axess å ha noen ansatte med erfaring fra Troll plattformene er ubestridt, men det var altså ikke noe ved tjenestens art som gjorde dette påkrevet. At overtakelsen av de seks ansatte fra O AI i dette tilfellet skjedde gjennom en ordinær ansettelsesprosess understøtter det samme. Disse momentene underbygger ytterligere at arbeidskraften er det dominerende ved tjenesten, og er også av betydning for den samlede identitetsvurderingen. I H R 2017 2277 A (Aleris) avsnitt 69 har Høyesterett med henvisning til nyere avgjørelser fra E U domstolen, senest C 200 16 (Resendes) avsnitt 29, lagt til grunn at i en bransje hvor arbeidskraften utgjør den vesentligste del av aktiviteten, kan identiteten av en økonomisk enhet ikke anses opprettholdt hvis ikke størstedelen av arbeidsstokken overtas. Som påpekt av A er kravet i andre avgjørelser, blant annet den sentrale avgjørelsen C 13 95 (S zen) og den danske oversettelsen av avgjørelsen i sak C 463 09 (C LE CE) formulert til at en etter antall og kvalifikasjoner betydelig del av arbeidsstokken må overtas. Flertallet finner ikke grunn til å gå nærmere inn på betydningen av en eventuell meningsforskjell her, da det uansett ikke er utslagsgivende for konklusjonen. Som redegjort for innledningsvis, har Axess overtatt seks av de ansatte fra O AI til å utføre tjenestene på Troll plattformen, hvorav fire har samme roller som tidligere, mens to har noe endrede roller. Dette utgjør 31 av de 19 årsverkene i O AI som jobbet opp mot Troll plattformene. Selv om det tas i betraktning at flere av disse hadde nøkkelroller og kompetanse som var av betydning for Axess i alle fall i en overgangsperiode, er det klart ikke tilstrekkelig for å oppveie at antallet ansatte som ble overført maksimalt utgjør 31. Det har også en viss betydning for helhetsvurderingen at en del av kontraktsutførelsen som gjelder Troll plattformen, anslagsvis 20 40, er landbasert og utføres fra Axess egne lokaler på samme måte som den tilsvarende del av virksomheten i O AI ble utført fra O AIs egne kontorlokaler. Det vises også til at Axess verken har overtatt utstyr eller lokaler fra O AI, og at kontraktstildelingen var basert på at leverandøren skulle utføre tjenestene basert på egne prosedyrer og godkjenninger. Flertallet nevner også for helhetsvurderingen det som er lagt til grunn over om tilknytningen til Troll plattformen. I denne sammenhengen nevnes også at kontrakten mellom O AI, nå Axess og Equinor er konserndekkende, og angir ikke Troll plattformen som en egen enhet. Det var for øvrig en viss flyt mellom ansatte i avdelingen som jobbet mest opp mot Troll og andre avdelinger. Dette i kontrast til den nære tilknytning som forelå mellom de ansatte og til den konkrete P BA brukeren som ble vektlagt i Aleris dommen, se avsnitt 66 67Som nevnt står hensynet til beskyttelse av arbeidstakerne sentralt ved tolkningen av direktivet. I Fougner m. fl., Omstilling og nedbemanning 3 utgave 2016 side 151 er det samtidig påpekt at hensynet til å sikre rimelig balanse mellom arbeidstaker og arbeidsgivers interesse har kommet tydeligere til uttrykk i nyere praksis fra E U domstolen, jamfør blant annet sak C 426 11 (Alemo Herron). I den forbindelse legges det en viss, om enn begrenset, vekt i helhetsvurderingen på at kontrakten med inspeksjonsleverandørene var ikke eksklusiv og innebar etter sin ordlyd en rett, men ikke plikt for Equinor til å kjøpe tjenestene og en meget vid oppsigelsesrett for Equinor. Flertallet har ikke grunnlag for å anta at dette ikke hadde noen realitet slik A gjør gjeldene. Disse kontraktsforutsetningene står i et visst spenningsforhold til et krav om at Axess som ny leverandør for blant annet Troll plattformene skal ha en plikt til å overta O AIs ansatte med tilknytning til Troll plattformen. Slik saken ligger an er det ikke nødvendig å gå nærmere inn på betydningen av det lange tidsforløpet fra Axess overtok kontrakten til A gjorde gjeldende rettigheter etter bestemmelsene om virksomhetsoverdragelse, i helhetsvurderingen. Etter dette finner flertallet at det ikke er godtgjort at identitetsvilkåret er oppfylt. Konklusjonen blir dermed at overføringen av inspektørtjenestene ved leverandørbytte fra O AI til Axess ikke var en virksomhetsoverdragelse. Mindretallet, arbeidslivskyndig meddommer Reigstad, mener under en viss tvil at identitetsvilkåret er oppfylt. Mindretallet mener at virksomheten ikke kan karakteriseres av en innsatsfaktor, men er sammensatt både av arbeidskraft og kapital som innsatsfaktorer. Det vises til at virksomheten er videreført i Equinor sine lokaler med samme infrastruktur, systemer og programmer for gjennomføring av inspeksjoner og rapportering som tidligere. Etter mindretallets syn er rapportene som blir utarbeidet ved inspeksjonene av stor betydning som innsatsfaktor. Disse utgjør en viktig database og kan på mange måter ses på som hovedproduktet som leveres. I tillegg er også installasjonene som inspeksjonene foregår på, vesentlig for aktiviteten, og etter mindretallets syn relevant for vurderingen. Det vises også til tingrettens mindretalls bemerkninger: Rettens mindretall mener vurderingen av hva som karakteriserer virksomheten må gjøres fra arbeidstakernes ståsted. Rettens mindretall viser til at formålet med regelverket er å ivareta arbeidstakernes interesser, slik som det er redegjort for tidligere. Sett i lys av at Drift Vest 3 jobbet opp mot Troll plattformene over mange år, noe A sin Dawinci oversikt over reiser viser (F U side 459 465), og basert på A sine partsforklaring, anså de ansatte i Drift Vest 3, i alle fall de som jobbet offshore, Troll plattformene som sin arbeidsplass. Drift Vest 3 sin langvarige tilknytning til Troll plattformene medførte at de ansatte opparbeidet seg spesifikk kompetanse knyttet til disse plattformene, noe som tilsier at tilknytningen til Troll plattformene var en del av den tjenesten Drift Vest 3 tilbød. Antallet ansatte er etter dette ikke utslagsgivende og det må foretas en bred helhetsvurdering. For helhetsvurderingen vises til bemerkningene fra tingrettens mindretall, som lagmannsrettens mindretall anser dekkende for sitt syn: Rettens mindretall vektlegger for det første at virksomhetens art, aktivitet og kunde er den samme som tidligere, og at overføringen skjedde uten driftsstans. I denne sammenheng mener rettens mindretall at det er av stor betydning at virksomheten var sterkt tilknyttet Troll plattformene. Rettens mindretall vektlegger for det andre vekt på at Axess ansatte 21 31 av de ansatte i O AI som jobbet opp mot Troll plattformene. I et tilfelle hvor virksomheten må karakteriseres som sammensatt, er det ikke grunn til å stille krav om at høyere andel av de ansatte enn dette overtas. I S AS dommen avsnitt 92 brukte Høyesterett ordlyden en ikke ubetydelig del i denne sammenhengen, og Høyesterett mente at overtakelse av rundt 20 av de ansatte talte for at identiteten var bevart. I Kirkens Bymisjon dommen mente Høyesterett at overtakelse av kun to av elleve ansatte, fordelt på 6, 5 årsverk, var tilstrekkelig. I denne sammenheng mener rettens mindretall det også har vesentlig betydning av flere av de seks Axess ansatte hadde nøkkelroller i O AI og at ansettelsene også innebar overføring av know how, slik det er redegjort for tidligere. Mindretallet konkluderer etter dette med bytte av leverandør fra O AI til Axess var en virksomhetsoverdragelse i arbeidsrettslig forstand. I tråd med flertallets konklusjon blir anken etter dette å forkaste. Sakskostnader. Axess A S har vunnet saken, og har etter hovedregelen i tvisteloven 20 2 første ledd krav på full erstatning fra A for sine sakskostnader. Det foreligger ikke tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita A helt eller delvis fra erstatningsansvaret, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Advokat Wold har krevd 254 971 kroner i sakskostnader, hvorav salær utgjør 227 700 kroner eksklusiv merverdiavgift. Det påløper ikke merverdiavgift i tillegg. Lagmannsretten mener at kostnadene har vært nødvendige og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. Dommen er avsagt under slik dissens som fremgår over. D OM SS LU TN IN G1. Anken forkastes. 2. I sakskostnader for lagmannsretten betaler A 254 971 tohundreogfemtifiretusen nihundreogsyttien kroner til Axess A S innen to uker fra dommens forkynnelse. 
Saken gjelder spørsmål om arbeidsmiljølovens regler om virksomhetsoverdragelse kommer til anvendelse i forbindelse med et leverandørbytte. Sakens bakgrunn: I 2018 2019 la oljeselskapet Equinor A SA (Equinor) ut på anbud rammeavtaler for leverandør av driftsinspeksjonstjenester på alle Equinors installasjoner offshore på norsk sokkel og landanleggene i Norge. De nye rammeavtalene skulle være gjeldende fra 1 januar 2020, da daværende rammeavtale utløp. Avtalene hadde en samlet kostnadsramme på cirka 3, 5 milliarder kroner. Driftsinspeksjon innebærer kontroll og overvåking av olje og gassinstallasjonene for å sjekke at kvalitetskravene til anleggene kontinuerlig er oppfylt, og for å avdekke mulige svekkelser eller skader. Arbeidet foregår både visuelt og ved bruk av teknologier som ultralyd og radiografi, og innbefatter planlegging, inspeksjon, rapportering og evaluering av inspeksjonsresultatene. Oceaneering Asset Integrity A S (O AI) har siden 2010 hatt rammeavtale med Equinor som hovedleverandør for driftsinspeksjon på flere av Equinors installasjoner, deriblant Troll plattformene. Ved anbudstildelingen fra 1 januar 2020 ble fire leverandører tildelt rammeavtaler som hovedleverandør, fordelt på de ulike installasjonene. Axess A S (Axess) fikk oppdrag som hovedleverandør blant annet for Troll plattformene. O AI ble også valgt som hovedleverandør på flere installasjoner, men fikk likevel en betydelig redusert oppdragsmengde. I anbudsprosessen hadde både Axess og O AI inngitt anbud basert på egne ansatte og eget utstyr. Driftsavtalene for de nye hovedleverandørene trådte i kraft som planlagt fra 1 januar 2020 Det ble imidlertid avtalt en overgangsperiode til 1 april 2020 som for Troll plattformene medførte at O AI etter avtale med Equinor fortsatte å yte inspeksjonstjenester frem til 1 april. Axess utførte og fakturerte noe planleggingsarbeid i denne perioden, men overtok i praksis ikke selvstendig ansvar for inspeksjonstjenestene offshore før 1 april 2020I perioden rundt anbudstildelingen foretok Axess ansettelse av flere driftsinspektører. Det er enighet om at seks ansatte fra O AI, som alle hadde arbeidet med driftsinspeksjon av Troll plattformene, ble ansatt i Axess etter en ordinær ansettelsesprosess. Av disse seks er det enighet om at fire har tilsvarende arbeidsoppgaver og rolle som de hadde i O AI, mens to har noe endrede oppgaver og roller. Det er videre enighet om at det var til sammen 19 årsverk i O AI som arbeidet opp mot Troll plattformen, og tilsvarende årsverk i Axess etter at Axess overtok som leverandør. Ankende part, A, har vært ansatt i O AI siden 2009 (selskapet het da A GR Emiteam A S). Han har siden 2010 arbeidet med driftsinspeksjon på Troll plattformene, etter hvert som lagleder, og hadde blant annet sertifisering som driftsinspektør N S 415 nivå 2 A var tilknyttet avdeling Drift Vest 3 i O AI. De fleste som var involvert i inspeksjonstjenestene på Troll plattformene var innordnet denne avdelingen. Som følge av den reduserte oppdragsmengden som følge av anbudstildelingen foretok O AI en nedbemanningsprosess høsten og vinteren 2019 2020 A ble i den forbindelse meddelt oppsigelse 21 februar 2020A innga 1 juli 2020 stevning mot O AI for Bergen tingrett med påstand om at oppsigelsen skulle kjennes ugyldig. Ved stevning av 4 november 2020 innga A kontinuasjonsstevning mot Axess, med påstand om at hans rettigheter og plikter etter arbeidsavtalen med O AI var overført til Axess etter reglene om virksomhetsoverdragelse. Søksmålene ble forent til felles behandling. A og O AI inngikk utenrettslig forlik 13 januar 2021 I saken mellom A og Axess avsa Bergen tingrett 22 februar 2021 dom med slik domsslutning: 1. Axess A S frifunnes. A dømmes til å betale kr 268 080, i sakskostnader til Axess A S innen to uker fra dommens forkynnelse. Om sakens bakgrunn ellers vises til tingrettens dom og lagmannsrettens bemerkninger nedenfor. A har anket dommen til Gulating lagmannsrett. Axess har tatt til motmæle i anketilsvar. Ankeforhandling ble gjennomført 6 8 september 2021 i lagmannsrettens lokaler i Bergen. A og H R avga partsforklaringer. Det ble ellers hørt 16 vitner og foretatt slik dokumentasjon som rettsboken viser. Ankende part, A, har i hovedtrekk anført: Skifte av leverandør fra O AI til Axess for Troll plattformene innebar en virksomhetsoverdragelse. Ved vurderingen av om det foreligger en virksomhetsoverdagelse er formålet bak regelverket, som er å sikre at arbeidstakers rettigheter overføres ved skifte på arbeidsgiversiden, en viktig tolkningsfaktor. Partene er enige om at enhetsvilkåret og overdragelsesvilkåret er oppfylt. Til enhetsvilkåret skal likevel særskilt bemerkes at det er ikke svekker betydningen av vilkåret i helhetsvurderingen at rammeavtalen med Equinor var konserndekkende og ikke definerte Troll plattformene som en egen enhet. Det må legges til grunn at kontraktsforholdet innebar en reell forpliktelse for Equinor til å benytte O AI, senere Axess, spesifikt på Troll plattformene. Det er også uten betydning at As arbeidskontrakt ikke spesifikt var knyttet til Troll plattformen. Det sentrale er at A hadde sin arbeidsmessige tilknytning til Troll plattformene. Tingrettens rettsanvendelse er uriktig når det er konkludert med at identitetsvilkåret ikke er oppfylt. Lagmannsretten må foreta en helhetlig vurdering, med utgangspunkt i kriteriene som er oppstilt i rettspraksis, blant annet E F domstolens avgjørelse i Spijkers dommen (sak 24 85). Rt 2015 718 (Kirkens bymisjon) har likhetstrekk med vår sak og gir veiledning for avgjørelsen. Det bestrides at inspeksjonsvirksomheten kun preges av arbeidskraft, slik tingrettens flertall la til grunn. Flertallets sammenligning med rengjørings og vaktbransjen er ikke treffende. Etter ankende parts syn er virksomheten dels preget av aktiva og dels av arbeidskraft. Det må legges vekt på at driften er ved samme rigg som tidligere. I tillegg til Kirkens bymisjon dommen vises særlig til Rt 2012 983 (Songa). Både de fysiske installasjonene på Troll plattformene og de immaterielle verdiene som ligger i Equinors rapportdatabase fra tidligere utførte inspeksjoner er viktige aktiva i inspeksjonsvirksomheten, som er sentrale for produksjon av inspeksjonsrapportene som hovedproduktet i inspeksjonene som foretas. Troll plattformene med sine prosessanlegg og erfaringsdatabaser må etter dette kunne karakteriseres som relevante og nødvendige aktiva for å utøve virksomheten. Det vises til sammenligning til Høyesteretts vektlegging av eiendommen ved vurderingen av tjenestenes art i Kirkens Bymisjon dommen som en uunnværlig innsatsfaktor jamfør avsnitt 83 og 84, samt vektleggingen av inventaret kjøkkenet for tilberedelse av mat i Abler dommen (C 340 01). Axess eget utstyr utgjør bare en mindre del av innsatsfaktorene når verdien av installasjonene av Troll plattformen tas i betraktning, sml. Rt 2010 330 (Bardufoss flyservice) avsnitt 67 For øvrig viser verdien av utstyret til Axess i seg selv at sammenligningen med for eksempel renholdsbransjen, som benytter langt mindre verdifullt utstyr, ikke er treffende. At en del av arbeidet utføres på land må ha begrenset vekt. Det vil gjelde i de fleste tilfeller der det er tale om operasjoner offshore. Det sentrale er at virksomheten er knyttet opp mot Troll installasjonene. Når alle identitetsbevarende faktorer tas i betraktning er det ikke til hinder for å legge til grunn at det forelå en virksomhetsoverdragelse at ikke flere enn seks av de ansatte fra O AI eller cirka 30 er overført til Axess. Både i Kirkens bymisjon dommen og Rt 2006 71 (S AS) var det en begrenset del av arbeidstakerne som ble overført. I helhetsvurderingen har det betydning at virksomheten krever høy grad av teknisk kompetanse og de seks ansatte hadde en særlig innsikt og erfaring som var viktig for Axess, særlig i overgangsfasen. Hvis det foreligger virksomhetsoverdragelse har A krav på erstatning for økonomisk og ikke økonomisk tap etter rettens skjønn. Ankende part har lagt ned slik påstand: 1. Den ankende part sine rettigheter og plikter som fulgte av arbeidsavtalen med Oceaneering Asset Integrity A S er overført til Axess A S, jamfør Aml 16 1 og 16 22Den ankende part tilkjennes erstatning for økonomisk og ikke økonomisk tap, jamfør aml. 15 12 annet ledd, jamfør 16 4 tredje ledd, fastsatt etter rettens skjønn med forfall 14 fjorden dager etter dommens forkynnelse med tillegg av lovens forsinkelsesrente inntil betaling finner sted. Den ankende part tilkjennes saksomkostninger for tingrett og lagmannsrett. Ankemotparten, Axess A S, har i hovedtrekk anført: Tingrettens dom er korrekt både hva gjelder bevisvurdering og rettsanvendelse, og anken må forkastes. Axess erkjenner at enhets og kontraktsvilkåret er oppfylt. De faktiske forholdene får imidlertid betydning for helhetsvurderingen. Det pekes i den forbindelse på at enhetens tilknytning til Troll var lite fast. Kontrakten var konserndekkende og definerte ikke Troll plattformene som en egen enhet. Ansettelsene var heller ikke formelt knyttet til enheten som sådan. Kontraktsmodellen i form av trepartsforhold også betydning for helhetsvurderingen. Avgjørende er at identitetsvilkåret ikke er oppfylt. Det er vesentlige forskjeller på situasjonen før og etter Axess sin kontraktsinngåelse. Det må foretas en helhetsvurdering, der vekten av de ulike momentene vil avhenge av hvilken form for virksomhet som overføres, jamfør blant annet Alerisdommen avsnitt 66 67Tingrettens flertall har korrekt lagt til grunn at inspeksjonstjenester i det vesentlige er karakterisert av arbeidskraft. Det bestrides at virksomheten karakteriseres av materielle og immaterielle aktiva. Plattforminstallasjonene utgjør klart ikke noen innsatsfaktor eller produksjonsmateriale i virksomheten. Ankende parts nye anførsel om rapportbiblioteket som et immaterielt aktiva bestrides. Rapportene er faktiske opplysninger. Knowhow sitter hos inspektørene. At det er et system for nedtegning av faktisk informasjon underbygger tvert imot at utførelsen av inspeksjonstjenestene er personuavhengige. H R 2017 2277 A (Aleris) med henvisning til Spijkerdommen klargjør vilkårene for virksomhetsoverdragelse ved arbeidsintensive tjenester. Selv om arbeidskraften er det mest vesentlige, vil også øvrige momenter spille inn, jamfør Spijkers dommen. Kontraktstildelingen nødvendiggjorde ingen overføringer, verken av ansatte eller materiell. Kompetanse og kapasitet var de sentrale evalueringsfaktorene. Spesifikk erfaring fra Troll plattformene hadde ikke betydning. Deler av arbeidet med inspeksjon på Troll plattformene utføres onshore i Axess sine lokaler. Det er videre et moment at det er Axess som leverandør som holder utstyr, verktøy og forbruksmateriell for utførelsen av inspeksjonene. Ikke noe av nødvendig utstyr, som N TD utstyr og røntgenapparater, er overført fra O AI. I tillegg bekoster Axess alt utstyr til arbeid som utføres i egne lokaler, blant annet I T kostnader. Arbeidet utføres dessuten innenfor Axess eget kvalitets og styringssystem og prosedyrer, som Axess legger mye arbeid i. Direktivet søker å finne en balanse mellom arbeidstaker og erververs interesser. I helhetsvurderingen må derfor den passivitet som A har vært utvist i denne saken, tas i betraktning. Det vises til at A fremmet sitt krav overfor Axess først fire måneder etter at kontrakten med Axess for Troll plattformene hadde trådt i kraft, og at det deretter gikk ytterligere seks måneder før kontinuasjonsstevningen ble inngitt. Det foreligger ingen aktverdig grunn for passiviteten, samtidig som Axess i mellomtiden har innrettet sin bemanning på kontraktssituasjonen. Det vises også til kontraktsmodellen der tilbud ble gitt med basis i egne ansatte, og Equinors manglende kjøpsforpliktelse og oppsigelsesrett etter kontrakten. Subsidiært er det ikke grunnlag for krav om erstatning. Ankemotparten har lagt ned slik påstand: 1. Axess A S tilkjennes sakskostnader for lagmannsretten. Lagmannsrettens vurdering: Spørsmålet for lagmannsretten er om bytte av leverandør fra O AI til Axess er en virksomhetsoverdragelse i arbeidsrettslig forstand. Definisjonen av virksomhetsoverdragelse fremgår av arbeidsmiljøloven 16 1 første ledd andre punktum, som lyder slik: Med overdragelse menes overføring av en selvstendig enhet som beholder sin identitet etter overføringen. Virksomhetsoverdragelse innebærer at tidligere arbeidsgivers rettigheter og plikter som følger av arbeidsavtale eller arbeidsforhold på tidspunktet for overdragelsen, overføres til den nye arbeidsgiveren, jamfør arbeidsmiljøloven 16 2 første ledd. Bestemmelsene i arbeidsmiljøloven kapittel 16 gjennomfører E U direktiv 2001 23 E F om arbeidstakernes rettigheter ved virksomhetsoverdragelse, og må følgelig tolkes i samsvar med direktivet og E U og E FT A domstolens praksis. Disse domstolenes praksis er omtalt og sammenfattet i en rekke høyesterettsdommer, blant annet Rt 2006 671 (S AS) skal vel være Rt 2006 71, Lovdatas anm., Rt 2011 1755 (Gate Gourmet), Rt 2012 983 (Songa), Rt 2015 718 (Kirkens Bymisjon) og H R 2017 2277 A (Aleris). I direktivets artikkel 1 er virksomhetsoverdragelse definert som en overdragelse av en økonomisk enhet som beholder sin identitet, det vil si en samling av ressurser som er organisert med det formål å drive økonomisk virksomhet. Etter E U og E FT A domstolens praksis er bestemmelsen tolket dithen at tre vilkår må være oppfylt for at det skal foreligge en virksomhetsoverdragelse. For det første må overføringen gjelde en selvstendig økonomisk enhet (enhetsvilkåret). For det andre kreves at virksomheten er overført til ny innehaver på grunnlag av kontrakt eller sammenslåing av selskap (overdragelsesvilkåret). For det tredje er det et vilkår at den den videreførte virksomheten i det vesentlige er den samme som ble drevet før overføringen, slik at dens identitet er bevart (identitetsvilkåret). Direktivets formål er å beskytte arbeidstakerne, og det skal i tråd med E U domstolens praksis foretas en formålsstyrt tolkning i favør av arbeidstakerne, jamfør Rt 2011 1755 avsnitt 45 (Gate Gourmet). Lagmannsretten er enig med partene i at enhetsvilkåret og overdragelsesvilkåret er oppfylt, slik at hovedspørsmålet i saken er om identitetsvilkåret er oppfylt. Som blant annet påpekt i Gate Gourmet dommen avsnitt 50 er det likevel slik at en del av de samme momentene gjør seg gjeldende ved vurderingen av både enhetsvilkåret og identitetsvilkåret, og det er vanskelig å trekke et skarpt skille mellom dem. Måten overføringen skjer på, vil også kunne få betydning for identitetsvurderingen. Lagmannsretten vil derfor med utgangspunkt i den mer utfyllende beskrivelsen i tingrettens dom, kort oppsummere grunnlaget for at enhetsvilkåret og overdragelsesvilkåret er oppfylt i vår sak, før den går inn på vurderingen av om identitetsvilkåret er oppfylt. Vurderingstemaet for enhetsvilkåret er angitt slik i Rt 2015 718 avsnitt 64 (Kirkens bymisjon): Det avgjørende etter E U domstolens praksis om virksomheten før overføringen var en organisert helhet av personer og aktiva som gjorde det mulig å utøve en økonomisk aktivitet med selvstendig formål, jamfør avsnitt 13 i dom 11 mars 1997 sak C 13 95 (S zen). Dette kriteriet kan formuleres som et krav om at det må utgjøre en stabil og operasjonell enhet, som selv er i stand til å levere de tjenester som er karakteristiske for virksomhetens økonomiske aktivitet, se Gate Gourment dommen avsnitt 53Rettspraksis viser at det ikke stilles strenge krav til organiseringen av den aktuelle enheten, jamfør blant annet gjennomgangen i Johansen m. fl., Arbeidsmiljøloven, kommentarutgave, 3 utgave 2020 side 1024 1027Som beskrevet i tingrettens dom, var O AI organisert i avdelinger der avdeling Drift Vest 3 jobbet med driftsinspeksjon på Troll plattformene. Seksjonen arbeidet selvstendig med å oppfylle Equinors bestillinger på Troll plattformene, og hadde egen prosjektleder som hadde det daglige ansvaret for driften på seksjonen og eget budsjett. Seksjonen besto av planleggere onshore og inspektører som jobbet offshore. En del av inspeksjonstjenestene mot Troll plattformene, såkalt strukturinspeksjon, var imidlertid organisert under en annen avdeling (strukturenheten) som utførte slik inspeksjon mot alle plattformene som O AI betjente. Videre var støttefunksjoner som H R og H MS organisert andre steder i selskapet. Det var også en viss flyt mellom seksjonene ved at ansatte ved en seksjon plattform i perioder kunne utføre arbeid på en annen plattform. Lagmannsretten viser etter dette til tingrettens oppsummering: Basert på organisasjonskartet og det som fremgikk av vitneforklaringene som er gjennomgått over, legger retten til grunn at seksjon Drift Vest 3 over flere år var en stabil og operasjonell enhet som leverte inspeksjonstjenester på Troll plattformene til Equinor. At enheten har støttefunksjoner utenfor enheten, og at det har vært et samarbeid med strukturenheten og noe arbeid på tvers av seksjonene, mener retten at ikke kan ilegges vekt av betydning. Retten viser til Kirkens Bymisjon dommen avsnitt 68: Jeg er enig med lagmannsretten i at disse forholdene ikke kan tillegges særlig vekt. Det er ikke uvanlig at større organisasjoner har sentrale støttefunksjoner og at det er samarbeid på tvers av avdelinger. Slike relasjoner kan ikke frata avdelingen den selvstendighet som kreves etter 16 1 Videre er det uten betydning at Drift Vest 3 ikke eksisterer som enhet på samme måte i Axess, jamfør Gate Gourmet dommen avsnitt 53... Når det gjelder overdragelsesvilkåret, bemerkes at begrepet overdragelse er tolket vidt og fleksibelt i E U domstolens praksis. Det stilles ikke krav om et direkte kontraktsforhold mellom tidligere og ny virksomhetsinnehaver, og direktivet får også anvendelse i såkalte trepartsforhold, for eksempel anbudskontrakter. Det er dermed sikker rett at en overføringssituasjon som i vår sak, der en tidsbegrenset kontrakt med en tjenesteyter etterfølges av en ny tidsbegrenset kontrakt med en annen tjenesteyter, for samme eller lignende tjenesteytelse, omfattes av vilkåret. Lagmannsretten går etter dette over til å vurdere om identitetsvilkåret er oppfylt. Den grunnleggende dommen om hvordan identitetsvilkåret skal forstås, er E U domstolens dom av 18 mars 1986 i sak C 24 85 (Spijkers), som er fulgt opp i senere domstolspraksis. I H R 2017 2277 A (Aleris) avsnitt 66 og 67 uttaler Høyesterett følgende om identitetsvilkåret med utgangspunkt i denne avgjørelsen: Ved vurderingen tar jeg utgangspunkt i E U domstolens dom 18 mars 1986 i sak C 24 85 Spijkers, som er fulgt opp i senere domstolspraksis. I avsnittene 12 og 13 heter det: Et forhold er således ikke omfattet af begrepet overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter, blot fordi den pågældende virksomheds aktiver overdrages. I et tilfælde som det i sagen omhandlede må der således ske en nærmere vurdering af, om der er tale om en endnu bestående økonomisk enhed, som afhændes, hvilket navnlig må lægges til grund, såfremt den nye indehaver rent faktisk fortsætter eller genoptager driften i form af de samme eller tilsvarende økonomiske aktiviteter. Ved afgørelsen af, om dette må anses for tilfældet, må der tages hensyn til samtlige omstændigheder omkring afhændelsen, herunder hvilken form for virksomhed eller bedrift der er tale om, hvorvidt der er sket en overtagelse af de fysiske aktiver som for eksempel bygninger og løsøre, værdien af de immaterielle aktiver på tidspunktet for overdragelsen, hvorvidt den nye indehaver overtager størstedelen af arbejdsstyrken, om kundekredsen overtages samt i hvor høj grad de økonomiske aktiviteter før og efter overdragelsen er de samme, og hvor længe virksomhedens drift eventuelt har været indstillet. Det bemærkes dog i denne forbindelse, at alle disse omstændigheder kun kan indgå som enkelte elementer i den samlede bedømmelse, der skal foretages, og at de derfor ikke kan vurderes isoleret. Det skal med andre ord foretas en helhetsvurdering, men vekten av de ulike momentene vil avhenge av hvilken form for virksomhet som overføres, jamfør E U domstolens dom 19 oktober 2017 i sak C 200 16 Resendes avsnitt 27 28Et sentralt vurderingstema er om den økonomiske aktiviteten videreføres, jamfør også Ot. nr. 49 (2004 2005) side 257 I vår sak er det på det rene at Equinors bytte av hovedleverandør for Troll plattformene fra O AI til Axess ikke har endret tjenestenes art eller innhold i særlig grad. Tjenestene etter anbudstildelingen består fortsatt i å utføre driftsinspeksjoner på Troll plattformene. Partene er videre enige om at vilkårene i de nye rammeavtalene for driftsinspeksjon i det vesentlige er de samme som tidligere. At det i arbeidsbeskrivelsen for den nye rammeavtalen er et økt fokus på bruk av ny teknologi ser lagmannsretten, på samme måte som tingretten, som mindre tilpasninger som over tid skjer i mange virksomheter, sml. blant annet Kirkens Bymisjon dommen avsnitt 93 Det samme gjelder endringene for så vidt gjelder krav til kvalitetssystem, prosedyrer, og nytt H MS styringssystem. Overføringen fra gammel til ny leverandør skjedde også uten driftsstans. Det er videre uomtvistet at det er uten betydning at det var en overgangsperiode fra 1 januar til 1 april 2020 der Equinor benyttet tjenester fra begge leverandørene. Vurderingen må ta utgangspunkt i slik situasjonen ble etter at overføringen var komplett, det vil si fra 1 april 2020At aktiviteten for det meste er videreført er imidlertid ikke tilstrekkelig til at virksomhetens identitet er i behold. Ved den videre vurderingen er det sentralt om de elementer som karakteriserer eller preger virksomheten er overført. Det må her tas utgangspunkt i hvilke elementer eller innsatsfaktorer som kjennetegner enhetens identitet hos overdrageren, og så vurdere om Axess har overtatt tilstrekkelig av disse til at den selvstendige enheten er overtatt. I Rt 2001 248 (Olderdalen) uttaler Høyesterett følgende om skillet mellom ulike virksomheter: Det følger som nevnt av E F domstolens praksis at domstolene ved vurderingen av dette spørsmålet må ta hensyn til karakteren av den virksomheten som er overtatt. Mens identiteten til en produksjonsbedrift i stor grad kan være knyttet til lokaliseringen, til aktiva i form av fast eiendom og produksjonsutstyr og til goodwill som følge av kundekrets, varemerker osv., vil en tjenesteytende virksomhet i større grad være preget av selve ytelsen og dermed av de personer som utøver virksomhet. Både rengjøring og vakthold vil kunne utføres uten at arbeidsgiveren i nevneverdig grad har egne driftsmidler involvert i virksomheten. Axess har anført at tjenestevirksomheten var karakterisert av arbeidskraft, og at overtakelsen av kun et fåtall ansatte medfører at identitetsvilkåret ikke er oppfylt. A har på sin side anført at virksomheten ikke kan karakteriseres av en enkelt innsatsfaktor, men er sammensatt både av arbeidskraft og kapital som innsatsfaktorer, slik at antallet ansatte som ble overført ikke er utslagsgivende for identitetsvurderingen. Saker fra E U domstolen hvor virksomheten har vært ansett som utelukkende karakterisert av arbeidskraft er blant annet rengjøringsvirksomhet, C 13 95 (Suzen), C 51 00 (Temco) og C 463 09 (C LE CE). Andre eksempler på virksomheter som kan karakteriseres av arbeidskraft er vakthold, I T tjenester, regnskap, juridiske tjenester og lignende, jamfør Fougner, Omstilling og nedbemanning 3 utgave 2016 side 156Ved den nærmere vurderingen har lagmannsretten delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet, alle unntatt arbeidslivskyndig meddommer Reigstad, er enig med tingrettens flertall i at det er de ansatte som er den viktigste innsatsfaktoren og som setter sitt hovedpreg på den form for tjenesteytelse det her er tale om. Som nevnt består inspeksjonstjenestene på Troll plattformene som på andre plattformer av tilstandskontroller av de fysiske installasjonene, som for eksempel tanker og rørsystem. Tjenestene faktureres per time, og utføres av personell med spesiell ekspertise og erfaring for å utføre inspeksjon av denne typen. Kontrakten med Equinor krevde at nøkkelpersonell oppfylte minimumskrav til kvalifikasjoner bl. a., sertifisering etter den nasjonale standarden N S 415 Etter bevisførselen, blant annet vitneforklaringene fra Litlere og Sletvold fra Axess og Birkeland fra O AI, legger flertallet til grunn at driftsinspeksjon primært krever kvalifiserte ansatte, og at det er inspeksjonsleverandørens ansvar å ha kompetanse og teknologi for å kunne levere inspeksjonstjenestene etter nasjonale standarder. I tråd med dette var krav til kompetanse og kapasitet hos leverandørens ansatte en avgjørende forutsetning for å kunne bli tildelt anbud som hovedleverandør. Flertallet vektlegger også at driften ikke er særlig utstyrskrevende, og at bruken av verktøy og utstyr er beskjedent, sammenholdt med verdien av de ansattes produksjon. Etter forklaringen fra blant annet Sletvold består cirka halvparten av inspeksjonene på Troll plattformen av visuell kontroll i kombinasjon med enkle fysiske undersøkelser der det benyttes enkle håndholdte verktøy eller apparater. Såkalte N TD kontroller, som var en annen større kontrolltype, krevde noe mer avansert utstyr som for eksempel bærbare strøm, røntgen eller ultralydapparater, eller bruk av kjemikalier, men heller ikke her var det tale om omfattende utstyr. Etter det som er opplyst er det videre leverandøren som bekoster og medbringer utstyret som benyttes av inspektørene, og utstyret er stort sett alltid inkludert i timeratene. Axess overtok således ikke noe inspeksjonsutstyr av O AI. Axess eget innkjøp av inspeksjonsutstyr til bruk på Troll plattformene utgjør etter det opplyste cirka 2, 2 millioner kroner. Både ut fra verdi og betydningen av utstyret for arbeidsutførelsen, er flertallet enig med tingretten i at utstyret utgjør en så begrenset del av virksomheten at det ikke kan ilegges vekt av betydning, uavhengig av om virksomheten anses for karakterisert av arbeidskraft eller for sammensatt. A har imidlertid gjort gjeldende at det mer enn å se hen til det nevnte utstyret, må tas i betraktning tilknytningen til selve Troll plattformene hvor aktiviteten utføres. Det er for det første vist til at selve de fysiske installasjonene og infrastrukturen er viktige materielle aktiva som karakteriserer virksomheten. Videre ble det i prosedyren for lagmannsretten anført at det må tas i betraktning at leverandøren også får stilt til disposisjon immaterielle aktiva i form av erfaringsgrunnlaget som ligger i tidligere inspeksjonsrapporter, kartgrunnlag mv. For ordens skyld bemerkes at det er uten betydning for vurderingen om tjenesteeieren er eier av de nevnte aktiva, så lenge disse er stilt til vedkommendes disposisjon i forbindelse med tjenesteutførelsen, jamfør Rt 2015 718 (Kirkens bymisjon) avsnitt 88Flertallet er imidlertid ikke enig i at Troll plattformens aktiva kan anses som innsatsfaktorer i inspeksjonsvirksomheten i vår sak. Det vises til tingrettens flertalls bemerkninger i dommen på side 18: Rettens flertall mener det må skilles mellom tilfeller hvor noe er objektet for virksomheten og tilfeller hvor noe er et nødvendig aktiva for å utøve virksomheten. Retten mener at dette kan illustreres av hvordan E U domstolen har behandlet renholdstjenester på skoler på den ene siden (C LE CE) og hvordan storkjøkkentjeneter på sykehus på den andre siden (Sodexho). Verken renholdstjenester eller storkjøkkentjenester kan utføres uten skolene eller sykehuset kontraktene gjelder, men førstnevnte ble ansett som virksomhet som karakteriseres av arbeidskraft, mens sistnevnt ble ansett som virksomhet som karakteriseres av aktiva. Forskjellen var at renholdstjenestene på skolen kunne utføres uten aktiva av betydning, mens storkjøkkentjenestene på sykehuset i dommen ble utført på sykehusets kjøkken med tilhørende utstyr. Rettens flertall mener inspeksjonstjenester må kategoriseres på samme måte som renholdstjenester, i tillegg til for eksempel vaktholdtjenester som er nevnt tidligere. Virksomheten i foreliggende sak har Troll plattformene som objektet for sine tjenester, på samme måte som renholds og vaktholdstjenester har en eiendom som objektet for sine tjenester. Rettens flertall mener det vil innebære en markant utvidelse av hva som skal anses for sammensatt virksomhet hvis inspeksjonstjenestene i denne saken blir ansett som det på dette grunnlag. Flertallet slutter seg til dette. Flertallet er således ikke enig med A i at avgjørelsene blant annet i Rt 2015 718 (Kirkens bymisjon) og Rt 2012 983 (Songa) er sammenlignbare med vårt tilfelle. I Kirkens bymisjon dommen hadde Stiftelsen Kirkens Bymisjon levert booppfølgningstjenester til Oslo kommune for en bygård med boliger for personer med krav på botilbud. Når kommunen besluttet å overta driften selv, oppsto spørsmål om det forelå virksomhetsoverdragelse. Høyesterett la i avsnitt 80 83 til grunn at arbeidskraften utvilsomt var vesentlig, men ikke var så dominerende at det overskygget andre hensyn, og la vekt på at bruken av den spesialtilpassede bygningen var et vesentlig moment. Det ble blant annet fremhevet at bygget var særlig egnet som bosted for personer med store atferdsproblemer, og spesialinnredet med særlige sikkerhetstiltak med videre Oppsummert heter det i avsnitt 84: Jeg ser det da slik at byggets utforming er en nødvendig infrastruktur for utføringen av tjenesten og at eiendommen er en uunnværlig innsatsfaktor i virksomheten. Som flertallet kommer tilbake til, står dette i motsetning til tjenesteytelsen i vår sak, hvor virksomhetens identitet ikke kjennetegnes av den aktuelle plattformen den utføres i. Songa dommen gjaldt spørsmål om skifte av driftsansvarlig for en rigg innebar en virksomhetsoverdragelse. Her gjaldt tjenesten den overordnede driften av riggen, der arbeidene, i motsetning til tjenestene i vår sak, ble utført ved bruk av riggens utrustning. Flertallet kan heller ikke se at det er særlig treffende å karakterisere inspeksjonsvirksomhetens bruk av Equinors database for inspeksjonsrapporter, kartgrunnlag med videre som bestemmende for virksomhetens identitet. Det er på det rene at inspektørene skriver løpende rapporter som blant annet beskriver og dokumenterer tilstandskontrollene som utføres, og feil mangler som er avdekket. Disse lagres i et datasystem (S AP) som Equinor fører og som er tilgjengelig for leverandøren. Flertallet oppfatter det slik at det ikke er uenighet om at tilgjengeligheten av historikken som ligger i S AP, samt kartgrunnlag eller tilsvarende informasjon om infrastrukturen på plattformen, er av betydning for utførelsen av inspeksjonstjenesten. De kan for eksempel gi informasjon om plattformens arkitektur, hva som tidligere har vært avdekket, og så videre Hvordan dette skal vurderes er flertallet noe usikker på, men alt i alt fremstår det mest nærliggende å anse dette for leverandøren som beskrivelse av faktiske tilstander og ikke en type bedriftskunnskap som for eksempel patentrettigheter, kundelister m. v. kan være. Flertallet kan heller ikke se at sammenligningen med bruk av utstyret på et storkjøkken for tilberedelse av mat jamfør C 340 01 (Adler) er relevant. Nedtegnelsen av rapporter var av betydning for enhver som skulle foreta driftsinspeksjon enten denne hadde tilknytning og erfaring fra Troll plattformen eller ikke. Evnen til å nyttiggjøre seg informasjonen som ligger i S AP avhenger først og fremst av de ansattes kompetanse og erfaring. Selv om Troll plattformen er tilknytningspunktet for virksomheten før og etter overdragelsen, viser bevisførselen at kompetanse og erfaring knyttet til en spesiell plattform har begrenset betydning for selve tjenesteutførelsen. Equinor stilte ved leverandørskiftet for sine installasjoner ingen krav om at aktuelle personer som skulle utføre tjenestene, for eksempel på Troll feltene, skulle ha erfaring fra denne konkrete plattformen. For øvrig bemerkes at kontrakten var konserndekkende og anga ikke Troll plattformen særskilt. Flertallet viser videre til forklaringen fra vitnet Bygstad fra Equinor som forklarte at for det tilsvarende skiftet av leverandør for Gullfaks plattformen, skjedde en fullstendig utskifting av personellet som utførte inspeksjonstjenesten. At det særlig i overgangsfasen var en fordel for Axess å ha noen ansatte med erfaring fra Troll plattformene er ubestridt, men det var altså ikke noe ved tjenestens art som gjorde dette påkrevet. At overtakelsen av de seks ansatte fra O AI i dette tilfellet skjedde gjennom en ordinær ansettelsesprosess understøtter det samme. Disse momentene underbygger ytterligere at arbeidskraften er det dominerende ved tjenesten, og er også av betydning for den samlede identitetsvurderingen. I H R 2017 2277 A (Aleris) avsnitt 69 har Høyesterett med henvisning til nyere avgjørelser fra E U domstolen, senest C 200 16 (Resendes) avsnitt 29, lagt til grunn at i en bransje hvor arbeidskraften utgjør den vesentligste del av aktiviteten, kan identiteten av en økonomisk enhet ikke anses opprettholdt hvis ikke størstedelen av arbeidsstokken overtas. Som påpekt av A er kravet i andre avgjørelser, blant annet den sentrale avgjørelsen C 13 95 (S zen) og den danske oversettelsen av avgjørelsen i sak C 463 09 (C LE CE) formulert til at en etter antall og kvalifikasjoner betydelig del av arbeidsstokken må overtas. Flertallet finner ikke grunn til å gå nærmere inn på betydningen av en eventuell meningsforskjell her, da det uansett ikke er utslagsgivende for konklusjonen. Som redegjort for innledningsvis, har Axess overtatt seks av de ansatte fra O AI til å utføre tjenestene på Troll plattformen, hvorav fire har samme roller som tidligere, mens to har noe endrede roller. Dette utgjør 31 av de 19 årsverkene i O AI som jobbet opp mot Troll plattformene. Selv om det tas i betraktning at flere av disse hadde nøkkelroller og kompetanse som var av betydning for Axess i alle fall i en overgangsperiode, er det klart ikke tilstrekkelig for å oppveie at antallet ansatte som ble overført maksimalt utgjør 31. Det har også en viss betydning for helhetsvurderingen at en del av kontraktsutførelsen som gjelder Troll plattformen, anslagsvis 20 40, er landbasert og utføres fra Axess egne lokaler på samme måte som den tilsvarende del av virksomheten i O AI ble utført fra O AIs egne kontorlokaler. Det vises også til at Axess verken har overtatt utstyr eller lokaler fra O AI, og at kontraktstildelingen var basert på at leverandøren skulle utføre tjenestene basert på egne prosedyrer og godkjenninger. Flertallet nevner også for helhetsvurderingen det som er lagt til grunn over om tilknytningen til Troll plattformen. I denne sammenhengen nevnes også at kontrakten mellom O AI, nå Axess og Equinor er konserndekkende, og angir ikke Troll plattformen som en egen enhet. Det var for øvrig en viss flyt mellom ansatte i avdelingen som jobbet mest opp mot Troll og andre avdelinger. Dette i kontrast til den nære tilknytning som forelå mellom de ansatte og til den konkrete P BA brukeren som ble vektlagt i Aleris dommen, se avsnitt 66 67Som nevnt står hensynet til beskyttelse av arbeidstakerne sentralt ved tolkningen av direktivet. fl., Omstilling og nedbemanning 3 utgave 2016 side 151 er det samtidig påpekt at hensynet til å sikre rimelig balanse mellom arbeidstaker og arbeidsgivers interesse har kommet tydeligere til uttrykk i nyere praksis fra E U domstolen, jamfør blant annet sak C 426 11 (Alemo Herron). I den forbindelse legges det en viss, om enn begrenset, vekt i helhetsvurderingen på at kontrakten med inspeksjonsleverandørene var ikke eksklusiv og innebar etter sin ordlyd en rett, men ikke plikt for Equinor til å kjøpe tjenestene og en meget vid oppsigelsesrett for Equinor. Flertallet har ikke grunnlag for å anta at dette ikke hadde noen realitet slik A gjør gjeldene. Disse kontraktsforutsetningene står i et visst spenningsforhold til et krav om at Axess som ny leverandør for blant annet Troll plattformene skal ha en plikt til å overta O AIs ansatte med tilknytning til Troll plattformen. Slik saken ligger an er det ikke nødvendig å gå nærmere inn på betydningen av det lange tidsforløpet fra Axess overtok kontrakten til A gjorde gjeldende rettigheter etter bestemmelsene om virksomhetsoverdragelse, i helhetsvurderingen. Etter dette finner flertallet at det ikke er godtgjort at identitetsvilkåret er oppfylt. Konklusjonen blir dermed at overføringen av inspektørtjenestene ved leverandørbytte fra O AI til Axess ikke var en virksomhetsoverdragelse. Mindretallet, arbeidslivskyndig meddommer Reigstad, mener under en viss tvil at identitetsvilkåret er oppfylt. Mindretallet mener at virksomheten ikke kan karakteriseres av en innsatsfaktor, men er sammensatt både av arbeidskraft og kapital som innsatsfaktorer. Det vises til at virksomheten er videreført i Equinor sine lokaler med samme infrastruktur, systemer og programmer for gjennomføring av inspeksjoner og rapportering som tidligere. Etter mindretallets syn er rapportene som blir utarbeidet ved inspeksjonene av stor betydning som innsatsfaktor. Disse utgjør en viktig database og kan på mange måter ses på som hovedproduktet som leveres. I tillegg er også installasjonene som inspeksjonene foregår på, vesentlig for aktiviteten, og etter mindretallets syn relevant for vurderingen. Det vises også til tingrettens mindretalls bemerkninger: Rettens mindretall mener vurderingen av hva som karakteriserer virksomheten må gjøres fra arbeidstakernes ståsted. Rettens mindretall viser til at formålet med regelverket er å ivareta arbeidstakernes interesser, slik som det er redegjort for tidligere. Sett i lys av at Drift Vest 3 jobbet opp mot Troll plattformene over mange år, noe A sin Dawinci oversikt over reiser viser (F U side 459 465), og basert på A sine partsforklaring, anså de ansatte i Drift Vest 3, i alle fall de som jobbet offshore, Troll plattformene som sin arbeidsplass. Drift Vest 3 sin langvarige tilknytning til Troll plattformene medførte at de ansatte opparbeidet seg spesifikk kompetanse knyttet til disse plattformene, noe som tilsier at tilknytningen til Troll plattformene var en del av den tjenesten Drift Vest 3 tilbød. Antallet ansatte er etter dette ikke utslagsgivende og det må foretas en bred helhetsvurdering. For helhetsvurderingen vises til bemerkningene fra tingrettens mindretall, som lagmannsrettens mindretall anser dekkende for sitt syn: Rettens mindretall vektlegger for det første at virksomhetens art, aktivitet og kunde er den samme som tidligere, og at overføringen skjedde uten driftsstans. I denne sammenheng mener rettens mindretall at det er av stor betydning at virksomheten var sterkt tilknyttet Troll plattformene. Rettens mindretall vektlegger for det andre vekt på at Axess ansatte 21 31 av de ansatte i O AI som jobbet opp mot Troll plattformene. I et tilfelle hvor virksomheten må karakteriseres som sammensatt, er det ikke grunn til å stille krav om at høyere andel av de ansatte enn dette overtas. I S AS dommen avsnitt 92 brukte Høyesterett ordlyden en ikke ubetydelig del i denne sammenhengen, og Høyesterett mente at overtakelse av rundt 20 av de ansatte talte for at identiteten var bevart. I Kirkens Bymisjon dommen mente Høyesterett at overtakelse av kun to av elleve ansatte, fordelt på 6, 5 årsverk, var tilstrekkelig. I denne sammenheng mener rettens mindretall det også har vesentlig betydning av flere av de seks Axess ansatte hadde nøkkelroller i O AI og at ansettelsene også innebar overføring av know how, slik det er redegjort for tidligere. Mindretallet konkluderer etter dette med bytte av leverandør fra O AI til Axess var en virksomhetsoverdragelse i arbeidsrettslig forstand. I tråd med flertallets konklusjon blir anken etter dette å forkaste. Axess A S har vunnet saken, og har etter hovedregelen i tvisteloven 20 2 første ledd krav på full erstatning fra A for sine sakskostnader. Det foreligger ikke tungtveiende grunner som gjør det rimelig å frita A helt eller delvis fra erstatningsansvaret, jamfør tvisteloven 20 2 tredje ledd. Advokat Wold har krevd 254 971 kroner i sakskostnader, hvorav salær utgjør 227 700 kroner eksklusiv merverdiavgift. Det påløper ikke merverdiavgift i tillegg. Lagmannsretten mener at kostnadene har vært nødvendige og at det ut fra betydningen av saken har vært rimelig å pådra dem, jamfør tvisteloven 20 5 første ledd. Dommen er avsagt under slik dissens som fremgår over. D OM SS LU TN IN G1. I sakskostnader for lagmannsretten betaler A 254 971 tohundreogfemtifiretusen nihundreogsyttien kroner til Axess A S innen to uker fra dommens forkynnelse.
Etter anbudsrunde inngikk Equinor A SA høsten 2019 kontrakter om nye rammmeavtaler for driftsinspeksjoner på sine installasjoner. Anbudstildelingen innebar at Axess A S erstattet Oceaneering Asset Integrity A S (O AI) som hovedleverandør for driftsinspeksjon for Troll plattformene fra 1 januar 2021 Ankende part, som i forbindelse med leverandørbyttet ble oppsagt som driftsinspektør i O AI, gjorde gjeldende at hans arbeidsforhold var overført til Axess A S etter reglene om virksomhetsoverdragelse, jamfør arbeidsmiljøloven 16 1 og 16 2 Under dissens 4 1 konkluderte lagmannsretten, som tingretten, med at leverandørbyttet ikke innebar en virksomhetsoverdragelse. Avgjørende for konklusjonen var at identitetsvilkåret ikke var oppfylt. Henvisninger: Arbeidsmiljøloven 16 1, 16 2