han anerkjente en kristen plikt til velgjerning, men ble grepet av frykt for at hans velgjerning ville bli kastet bort, og dermed anklage ham for synd
han fryktet at hans plikt til å gi til velgjerning ville bli redusert hvis hans gave ble sløyet bort
han følte seg bra nok til å gi til veldedighet og ikke tenke på det lenger