hun hvisket til seg selv, som om hun hadde glemt at jeg var der: "disse få ordene, og alt er forandret". og så sier hun til meg: "aldri stole på en mann, dorcas, de er ikke verdt det!" jeg skyndte meg, og fikk henne en god sterk kopp te, og hun takket meg, og sa at hun ville føle seg bedre når hun hadde drukket det
hun snakket, men det var til seg selv i stedet for meg
jeg hentet henne litt te, men hun takket meg ikke for det