som innledningen til utgaven loeb sier, i februar 45 [et år før han skrev de senectute] døde hans elskede og eneste datter drev ham til en frenetisk skriving i et forsøk på å glemme sin sorg
hans eneste datter døde, noe som førte ham til å skrive som en distraksjon for sin sorg
hans beretning om hvordan han klarte av sin datters død ble ikke registrert, men det sies at han ble notert under et intervju