wolfe latterliggjør besetningen med penger og status, men samtidig kommer hans smarteste øyeblikk fra å gi seg til, ikke bare å avsløre, misunnede forskjeller og overfladiske dommer
ironien er at wolfe gjør narr av den materielle verden, men hans største tanker er et resultat av å gi seg til den
wolfe har alltid et liv i tibet med buddhistiske munker