at de radikale entusiasmene i 1968 ikke etterlot noe permanent politisk spor på de vestlige demokratiene er en konklusjon som en enkel valghistorie av de påfølgende tiårene, reagan, thatcher og kohls tiår, synes å være tilstrekkelig til å bevise
det ser ut til at årene ville være nok til å gjøre deres sak
de hadde ingen solide eksempler å trekke på