et brev til redaktøren hans på grove jeg kan ikke fortsette som en ansvarlig prosa kunstner og også som en troende i impulser av mitt eget hjerte og i skjønnheten i ren spontant språk hvis jeg lar redaktørene ta mine setninger, som er mine setninger som jeg separerer med strekk når jeg "trekk en pust", som hver henger ut til melodien av hele historien sin egen rytmiske yawp av eksponulasjon, og riddle dem med kommaer, kutte dem i midten, i tre, i fire, ødelegge svingen
jeg kan ikke skrive organisk, vet at arbeidet mitt vil bli redigert
jeg er beroliget over å vite at arbeidet mitt vil bli redigert