orientalisme og kultur og imperialisme er utvilsomt brennende, men de er også permanente og eksemplariske verker av kritikken fra slutten av det 20. århundre, ikke i liten grad fordi de inviterer så mye argument, fordi for all den intellektuelle autoriteten de projiserer, forblir de åpne, sårbare, provisoriske
imperialismen inviterer til så mye argumentasjon
imperialismen inviterer ikke til noen diskusjoner