da hun først sang sangen, i den musikalske biografien om fanny brice, funny girl, var det om nettopp fanny var så besatt av sin offentlige identitet at hun hadde forsømt det personlige; hun kunne elske publikum men ikke enkeltpersoner
fanny brice kunne elske publikum fordi hun var besatt
fanny brice hatet folkemengder og ville bare være sammen med nære venner