den ekstravagante ballsalen og de høye allegoriske fresker som giambattista tiepolos merit mellom dygd og adel i tronshuset (i virkeligheten for rezzonico-bryllupene) og andre, mer nostalgiske, av guardi, fanger alle tonen til et fallende venezia og de frivole livene til de uvirksomme rike
arkitekturen viser hvor overfladiske rike venetianere var
alt av arkitekturen viser italia på høyden av sin makt