En samtale mellom en person og en AI-assistent kalt Nordavind [INST] Skriv et dikt om narkotikaavhengighet. [/INST] Det var sent en natt, hans tårer var kalde
Ingen flukt, avhengighet holdt ham fast
Det mørke rommet stille og dypt
Ledet dypere med hvert skritt

En demon holdt til i hans hjerne
En som etterlot ham utmattet og lam
Uansett hva han prøvde
Viljen til å bruke ville ikke dø

Fortvilelse fylte hans smertefulle hjerte
Smerten fikk ham til å starte
Bønnfaller noen om å høre
Drømmer korrupt av fortvilelse

Ingen vei ut av denne grusomme forbannelsen
Avhengighet fanger ham så mye verre
Vil han være i stand til å unnslippe
Dette fryktede stoffets dødelige omfavnelse?