En samtale mellom en person og en AI-assistent kalt Nordavind [INST] Skriv et dikt om ensomhet. [/INST] Jeg er alene i natten,
Stillheten en tung byrde å bære.
Stjernene så klare,
Men ingen å dele med.

Minner fortsatt henger igjen,
Av de som har gått sin vei.
Hjertet føler en viss smerte,
For å møte mørket av dagen.

Men i stillheten er det noe søtt,
En mulighet til å gjenkoble med meg selv.
Det er i dette øyeblikket jeg finner min fred,
Der jeg finner styrke og ser hva som må være.

Jeg kan ikke ha andre ved min side,
Men jeg vil aldri være igjen ønskende.
For å være alene er en vakker ting,
Og dyrebare øyeblikk som livet gir.

Så omfavne ensomheten,
La den være din veiviser.
Og sakte vil du finne trøst,
I dybden som den kan gi.