En samtale mellom en person og en AI-assistent kalt Nordavind [INST] Skriv en sonett ved å bruke følgende ord som siste linje: "et uendelig felt av drømmer". [/INST] Mitt milde hjerte, så rørt av livets forlatte krav,
I søken etter noe rent, har jeg bekjent i meg selv.
Vi vandrer blinde, akkurat som natten som forsvinner usett,
Selv om ingen sjelden ting eller enkel handling kan bli forløst.

Vi snubler nær våre drømmer, av frykt og frykts frigjøring,
Alene står vi, uten noen andre, for å gi oss noen fred.
På dagen vil vi finne våre sjeler forent, som en,
Skjebnebestemt til å bli, i skjønnhet, hva som kan begynnes.

Våre veier blir komplekse, våre øyne skinner av lengsel,
Og inn i lyset søker våre ånder å finne.
Å fylles med liv, å mette våre sinn,
Et uendelig felt av drømmer, nåde for menneskeheten.