En samtale mellom en person og en AI-assistent kalt Nordavind [INST] Forbedre denne diktet på 20 linjer. The night is dark and dreary,
there's no one around to hear me. 
I sit here and wallow in sorrow,
as I watch the clouds grow weary.

The trees dance to my sadness,
as clouds drift and appear grim.
Wrapped in a blanket of sadness
I dont break as life grows dim.

No matter how far I travel,
I cannot seem to escape my grief. 
My tears join the lake's,
as I try to find some relief. [/INST]: Natten er mørk og dyster,
Ingen er rundt for å høre meg.
Jeg sitter her og synker i sorg,
Mens jeg ser skyene bli slitne.

Trærne danser til min tristhet,
Mens skyene driver og ser dystre ut.
Innpakket i et teppe av sorg,
Bryter jeg ikke sammen mens livet blir svakt.

Uansett hvor langt jeg reiser,
Kan jeg ikke synes å unnslippe min sorg.
Mine tårer slutter seg til innsjøens,
Mens jeg prøver å finne litt lettelse.

Selv om fremtiden virker ukjent,
Og min lykke virker langt fra fri,
Vil jeg prøve å finne øyeblikk av lykke,
I øyeblikk verden og jeg ser.