En samtale mellom en person og en AI-assistent kalt Nordavind [INST] Skriv en skrekkhistorie på 1850 ord. [/INST] Ethan gikk en tur gjennom skogen nær hjemmet sitt da han la merke til noe merkelig. Trærne virket å hviske og bladene raslet som om det var en usynlig tilstedeværelse som lurte i mørket. Han var ikke redd, og fortsatte på turen til han kom til en lysning. I midten av lysningen var det en stor stein, og Ethan ble overbevist om at det var noe som beveget seg under den. Han nærmet seg steinen forsiktig, og ut av skyggene dukket en mann opp.

Mannens hud var blek og øynene hans var mørke og hule. Han åpnet munnen for å snakke, men alt som kunne høres var en skremmende hvisking. Han ba Ethan følge ham da han krøp tilbake i skyggene. Uten å nøle fulgte Ethan etter.

Mannen ledet Ethan ned en ukjent sti i skogen. Ethan la merke til at det var flere steiner langs begge sider av stien, og hver enkelt beveget seg fra side til side med en karakteristisk rumlende lyd. Mens de fortsatte, ble rumlingen høyere og høyere til stien åpnet seg opp til en stor grotte.

Mannen oppfordret Ethan til å gå inn. Mens Ethan gikk gjennom inngangen, la han merke til at grotten var fylt med gammelt, rustent maskineri og skumle statuer. Det var en tykk følelse av frykt som fylte rommet, og fikk huden til Ethan til å krype. Han så seg rundt, i håp om å finne en forklaring på hvorfor han hadde blitt kalt dit, men alt han fant var en stor dør i midten av rommet.

Mannen beveget seg mot Ethan. Ethan gikk nervøst mot ham og mannen snakket. “Dette stedet er kilden til en gammel ondskap,” hvisket han. “Generasjoner siden var det her de mørke kreftene ble født. Det er her du må møte dine frykter, eller bli fortært av dem.”

Ethan nølte, uvitende om hva han skulle gjøre eller om han hadde mot til å møte sine frykter. Mannen la hånden på Ethans skulder, og med et svakt smil sa han, “Du må konfrontere dine frykter for å overleve.”

Ethan åpnet døren sakte. Inne i rommet var det fylt med mørke, og luften var tung med tilstedeværelsen av noe ondt. Han kunne føle mørket som lokket ham, og han gikk sakte inn. Snart var han omgitt av mørket, og en skremmende følelse av frykt strømmet gjennom årene hans. Han visste at han måtte møte hva som lurte i mørket for å overleve. 

Plutselig begynte mørket å virvle med aktivitet. Ethan så merkelige skapninger dukke opp fra skyggene, og han hørte latteren fra en usynlig kraft. Skapningene begynte å bevege seg nærmere, og Ethan skjønte at han måtte ta en beslutning: møte fryktene sine, eller gi etter for dem. Han tok sitt valg og gikk fremover, fast bestemt på å kjempe mot mørket. Han visste at den eneste måten å overleve natten på var å beseire det som lurte i skyggene. 

Kampen varte gjennom natten, og om morgenen kom Ethan seirende ut. Motet hans hadde reddet ham, og en lekse hadde blitt lært. Uansett hvor mørk natten kan virke, er det motet som vil føre deg gjennom.