En samtale mellom en person og en AI-assistent kalt Nordavind [INST] Skriv en monolog for Hamlet i Shakespeare-stil. [/INST] Å være eller ikke være, det er spørsmålet:
Om det er edlere i sinn å tåle
Skjebnens piler og sleng fra skjendig folk,
Eller å ta våpen mot et hav av plager
Og ved å kjempe mot dem, ende dem. Å dø, å sove-
Ingenting mer; og ved en søvn å si at vi ender
Hjertesorgen og de tusen naturlige sjokkene
Som kjøtt er arving til. Å dø, å sove-
Å sove, kanskje å drømme. Ja, der er problemet,
For i den dødens søvn hva slags drømmer kan komme
Når vi har kastet av oss dette jordiske skall,
Må gi oss pause. Det er respekten
Som gjør katastrofe av et så langt liv.
For hvem ville bære tidens pisk og forakt,
Undertrykkerens urett, den stolte mannens forakt,
Smertene fra foraktet kjærlighet, lovens treghet,
Embedsmannens arroganse og sparkene
Som tålmodig fortjent av de uverdige tar,
Når han selv kunne gjøre sin avslutning
Med en enkel dolk? Hvem ville bære disse byrdene,
Å stønne og svette under et tungt liv,
Men at frykten for noe etter døden
Det uoppdagede landet fra hvis grense
Ingen reisende vender tilbake, forvirrer viljen
Og gjør at vi heller bærer de ills vi har
Enn å fly til andre som vi ikke kjenner? 
Slik gjør samvittigheten kyllinger av oss alle,
Og slik blir den naturlige fargen på besluttsomhet
Syklet over med blekheten av tanke,
Og bedrifter av stor betydning og øyeblikk
Med denne hensyn til deres strømninger snur seg bort.