english: When I was 17, I visited Dr. Schlaug's lab, and in one afternoon he walked me through some of the leading research on music and the brain -- how musicians had fundamentally different brain structure than non-musicians, how music, and listening to music, could just light up the entire brain, from our prefrontal cortex all the way back to our cerebellum, how music was becoming a neuropsychiatric modality to help children with autism, to help people struggling with stress and anxiety and depression, how deeply Parkinsonian patients would find that their tremor and their gait would steady when they listened to music, and how late-stage Alzheimer's patients, whose dementia was so far progressed that they could no longer recognize their family, could still pick out a tune by Chopin at the piano that they had learned when they were children.
non_english: Коли мені було 17, я відвідав лабораторію доктора Шлауге, і одного дня він показав мені деякі з провідних досліджень щодо музики та мозгу, а саме те, що у музикантів принципово відмінна структуру мозку ніж у тих, хто музикою не займається, як музика може запросто запалити весь мозок, від його кори аж до мозочку, як музика,яка ставала неврологічною моделлю, допомагає дітям з аутизмом, людям, які потерпають від стресів та депресії, як пацієнти з синдромом Паркінсона усвідомлюють, що їхнє дрижання та їхня хода стають стійкими, коли вони слухають музику, і як пацієнти на пізніх стадіях хвороби Альцгеймера, які в силу своєї хвороби, не здатні впізнавати своїх рідних, все ж вирізняють фортепіанні твори Шопена, які вони чули, будучи ще дітьми.