english: So this is an engaging enterprise for me, and I've really leaned into that first person pronoun thing there, and now my face appears twice, so I think we can agree that this is a fundamentally solipsistic enterprise. (Laughter) But it's an engaging one, and it's interesting to me for a while, but then I get bored with it, and by it, I actually mean, the piano, because it becomes, it's this familiar instrument, it's timbral range is actually pretty compressed, at least when you play on the keyboard, and if you're not doing things like listening to it after you've lit it on fire or something like that, you know.
non_english: То ж це є захоплюючою схемою для мене і я справді наголошую на займеннику "Я", "МЕНІ" і в той час як моє обличчя з"являється вже вдруге, я думаю ми можемо зійтись на тому , що ж це, в основному, досить егоцентрична схема. Але вона також і захоплююча і цікава для мене, але лише на мить, тому що потім воно знову мені набридає, і під словом "воно" я, насправді, розумію фортепіано, тому що воно приїдається, а його тембральний діапазон є, насправді, досить вузьким,принаймні тоді, коли ти граєш на клавішах і якщо ти не прослуховуєш свій твір після того, як ти дав його прослухати іншим, чи щось на кшталт цього, ну ви розумієте..