Missä syntyi saagakirjallisuus?
Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Ritarisaagat
Ritarisaagat (isl. "riddarasögur") ovat keskiajan islantilaista ja norjalaista saagakirjallisuutta. Termiä käytettiin jo keskiajalla. Sillä viitataan nykyään sekä käännettyihin että kotoperäisiin ritarisaagoihin. Käännetyillä ritarisaagoilla tarkoitetaan Norjan kuninkaan hovissa 1200-luvun alkupuolella tehtyjä proosamuotoisia käännöksiä eurooppalaisista ritariromansseista, eeppisistä sankarirunoelmista ja arturiaanisesta eli kuningas Arthurista ja tämän ritareista kertovasta kirjallisuudesta. Kotoperäisillä ritarisaagoilla viitataan niihin Islannissa 1200-luvun lopun jälkeen sepitettyihin fiktiivisiin saagoihin, jotka syntyivät käännettyjen ritarisaagojen esimerkin innoittamina ja sijoittuivat niiden tavoin eurooppalaisiin ja eksoottisiin hoviympäristöihin. Molemmista puhutaan yleisesti ritarisaagoina. Ritarisaagoja ei ole suomennettu.