Miksi Ballets russes lopetti 1929?
Ballets russes
Seurueen viimeinen esiintyminen tapahtui Vichyn kaupungissa 4. elokuuta 1929. Sergei Djagilev kuoli Venetsiassa 19. elokuuta 1929. Vaikka Serge Lifar ja Boris Kochno yrittivät jatkaa seurueen toimintaa, se ei perustajan kuoleman jälkeen enää onnistunut. Markiisi Cuevasin baletti toimi kuitenkin eräässä mielessä Venäläisen baletin henkisenä jatkajana. 1930-luvulla toimi useita Ballets russes -nimeä käyttäneitä kokoonpanoja. Blumin ja Vasili Grigorievitš Voskresenskin yhdessä johtama Ballet Russe de Monte Carlo esiintyi ensimmäisen kerran keväällä 1932. Se kiersi Euroopassa kunnes, toinen maailmansota pakotti sen kiertämään Amerikkaan. Sen johtoon tuli Sergei Denham, ja se jatkoi esiintymistä 1950-luvun lopulle asti. Ryhmä hajosi 1962. Voskresenski perusti uuden oman ryhmän, "Original Ballet Russe", joka myös kiersi Amerikassa sota-aikana ja palasi Lontooseen 1947. Vanhat baletit olivat kuitenkin jo kurjassa kunnossa ja vanha yleisö pettynyttä. Uudet sota-aikana kasvaneet katsojat kummastelivat, mistä aikaisempi innostus teoksiin oli syntynyt, eikä Ballet russe enää eurooppalaisena ilmiönä jatkunut.Venäläisen baletin keskeisiä tanssijoita:Näytännöt toivat yleisön tietoisuutteen myös suuria venäläissäveltäjiä – Modest Musorgski, Sergei Prokofjev, Igor Stravinski ja Nikolai Rimski-Korsakov – sekä heidän ranskalaisia kollegoitaan: Maurice Ravel, Claude Debussy, Francis Poulenc, Erik Satie ja Darius Milhaud. Myös kuuluisat kuvataiteilijat saivat seurueelta lavastus- ja puvustustehtäviä: Léon Bakst, Alexandre Benois, Pablo Picasso, Henri Matisse, Georges Braque, André Derain, Maurice Utrillo, Georges Rouault, Nicholas Roerich, Laurencin, Joan Miró ja Giorgio de Chirico.
Sosialistinen realismi
Venäjän vallankumouksen jälkeisinä vuosina taiteilijat osallistuivat innokkaasti uuden sosialistisen yhteiskunnan rakentamiseen. Bolševikkijohtajat eivät kuitenkaan arvostaneet 1900-luvun alusta Venäjällä kukoistanutta modernismia ja avantgarde-taidetta, johon kuuluivat muun muassa abstrakti taide, konstruktivismi, kubofuturismi ja suprematismi. Erilaiset, usein toistensa kanssa kilpailleet taiteilijaryhmät lakkautettiin 1930-luvun alkuun mennessä. Kirjallisuudessa johtoon nousi proletaarikirjailijoiden yhdistys RAPP, joka kielsi klassisen kirjallisuuden ja entisten mestarien arvon. Hyökkäävä ”proletaarisuus” hallitsi kulttuurielämää vallankumouksen jälkeisten ensimmäisten vuosien ajan. Spontaanista kuohunnasta siirryttiin kuitenkin kurinalaisempaan ja sovinnaiseen ilmapiiriin. RAPP lopetettiin 1932 ja sen tilalle perustettiin 1932 Neuvostoliiton kirjailijaliitto, jonka perustamistilaisuudessa 1934 Maksim Gorki ja Andrei Ždanov julistivat määrittelemänsä uuden kirjallisuuden suunnan, sosialistisen realismin perusteet.