Kuka on kehittänyt materialismin?
Materialismi
Antiikin kreikkalaisessa filosofiassa Thales, Anaksimandros, Leukippos, Demokritos, Epikuros ja jopa Aristoteles voidaan nähdä myöhemmän materialismin edelläkävijöinä. Joonialaiset luonnonfilosofit esittivät erilaisia todellisuuden luonnetta koskevia käsityksiä, jotka perustuivat usein johonkin klassiseen alkuaineeseen. Leukippos ja Demokritos kehittivät ensimmäisen järjestelmällisesti esitetyn materialistisen todellisuuden selityksen, atomiopin, jonka myöhemmin Epikuros ja hänen kannattajansa omaksuivat ajattelunsa pohjaksi. Roomalaisen Lucretiuksen teos "Maailmankaikkeudesta" esittelee näitä näkemyksiä runomuodossa. Atomiopin mukaan kaikki mikä oli olemassa oli joko ainetta tai tyhjää, ja kaikki ilmiöt olivat aineellisten perusosasten, atomien, erilaisten yhdistelmien ja liikkeen seurausta. Atomioppia kannatti myös muinaisessa Intiassa Nyaya-Vaisheshika -koulukunta (500–100 eaa.). Perinnettä pitivät yllä buddhalaiset atomistit.
Teistinen realismi
Teistinen realismi () on Phillip Johnsonin nimitys luomalleen todistelulle älykkään suunnittelun puolesta. Johnson esitteli käsitteen kirjassaan "Reason in the Balance". Johnsonin mukaan tietäminen voi alkaa ainoastaan Jumalan hyväksymisestä luojaksi, koska kaikkeus on Jumalan luoma. Teistinen realismi toisin sanoen väittää, että Jumala on todellinen ja persoonallinen taho, joka toimii maailmassa.