Mikä oli ns. salamasota?
Salamasota
Salamasota (, ) tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan "Sodankäynnistä" ("Vom Kriege") 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.
Salamiin taistelu
Aluksi Kserkses lähetti n. 200 laivaa Salamiin ympäri katkaistakseen kreikkalaisten pakotien. Taistelu alkoi aamulla – ehkä 28. syyskuuta, tarkkaa päivämäärää ei tiedetä – kun persialaiset purjehtivat kreikkalaisia vastaan. Adeimantos lähti pian kohti pohjoista 70 korinttilaisen laivan kanssa, vetäen samalla persialaiset peremmälle salmeen. Korinttilaisten perääntyminen oli varmasti Themistokleen juoni, mutta ateenalaiset väittivät myöhemmin sen johtuneen pelkuruudesta.