Mistä tulee nimitys salamasota?
Salamasota
Salamasota (, ) tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan "Sodankäynnistä" ("Vom Kriege") 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.
Ilmasodankäynnin historia
Taistelu Britanniasta oli ensimmäinen maavoimien liikkeistä riippumattoman taistelu ilmaherruudesta. Se toi ilmasodankäyntiin uusina piirteinä hävittäjien suojaamat strategiset päiväpommitukset, strategiset yöpommitukset ja strategisen ilmasodan merenkulkua vastaan. Lisäksi taistelussa alettiin käyttää erityistä hävittäjäpommittajaa. Taistelu Englannista osoitti myös ettei Saksan ilmavoimat kyennyt douhetismin mukaiseen strategiseen ilmasodankäyntiin. Myöhemmin sodan aikana liittoutuneilla oli käytössään paremman toimintasäteen ja pommikuorman pommittajia sekä pitkän matkan saattohävittäjiä. Strategisilla pommituksilla oli vaikutusta Saksan kykyyn käydä sotaa. Kuulalaakerituotanto hidastui merkittävästi lokakuussa 1943, lentokonetuotanto helmikuussa 1944 ja öljyntuotanto huhtikuusta 1944 alkaen. Lisäksi strategiset pommitukset tuhosivat lentokenttiä, kaupunkeja sekä aiheuttivat 635 000 kuollutta ja 879 000 haavoittunutta. Vertailuna Saksan strategiset pommitukset aiheuttivat kevääseen 1941 mennessä Britanniassa 44 000 ihmisen kuoleman. Strategiset pommitukset eivät kuitenkaan ratkaisseet sotaa Euroopassa, vaan sota jatkui kunnes Saksan armeija oli lyöty maasodankäynnissä.