Kuka syrjäytti Qing-dynastian vallasta?
Kiinan historia
Kun tasavaltalainen vallankumous lopulta alkoi, Sun Yat-sen oli varainkeruumatkalla Yhdysvalloissa, eikä Tongmenghui -järjestöllä ollut aluksi osaa vallankumouksessa. Vallankumous alkoi Wuhanin kaupungista, missä kapinalllisten ruutivaraston räjähdettyä paikallispoliisi sai käsiinsä kapinallisjärjestön jäsenluettelot. Paljastuneita uhkasi kuolemantuomio, minkä johdosta he ryhtyivät kapinaan heti. Kapina levisi nopeasti muihin kaupunkeihin, missä se sai tukea myös aiemmin rauhallisina pysyneiltä ylemmiltä yhteiskuntaluokilta. Tilanne oli pian karannut Qing-dynastian hallinnasta ja 15 maakuntaa ilmoitti itsenäistyneensä Qing-vallan alaisuudesta puolentoista kuukauden sisällä. Sun Yat-Sen palasi joulukuussa 1911 Kiinaan ja hänet valittiin Kiinan tasavallan ensimmäiseksi väliaikaiseksi presidentiksi.
Kanton
Ming-dynastiaa seurasi mantšujen hallitsema Qing-dynastia. Mantšut tajusivat kaupungin tärkeyden kaupan kannalta ja he tekivät vuonna 1746 Kantonista Guangdongin ja Guangxin varakuningaskunnan pääkaupungin. Brittien Itä-Intian kauppakomppania avasi "tehtaan" eli tukikohdan kaupunkiin vuonna 1699 ja 1700-luvun aikana kaupunkiin saapuivat myös hollantilaiset, amerikkalaiset ja ranskalaiset kauppiaat. Ulkomaalaiset perustivat "13-tehdasta" nimellä tunnetun alueen kaupungin rantaan. Ulkomaalaisten kauppiaiden ja Kiinan välit alkoivat tulehtua 1820-luvulla. Kiinalaiset sallivat kaupan tapahtuvan vain kiinalaisten välikäsien kautta ja ulkomaalaiset kauppiaat pitivät menettelyä hankalana. Vuonna 1839 Kiinan viranomaiset tuhosivat suuren määrän brittien kaupunkiin tuomaa laitonta oopiumia ja britit vastasivat tähän hyökkäämällä kiinalaisten tukikohtia vastaan Helmijoen suiston alueella. Tästä käynnistynyt ensimmäinen oopiumisota päättyi kiinalaisten tappioon ja Kanton avattiin ulkomaalaiselle kaupalle Nanjingin sopimuksella vuonna 1842. Ranskalaiset ja amerikkalaiset neuvottelivat samankaltaiset sopimukset Kiinan kanssa vuonna 1844. Paikalliset olivat kuitenkin ulkomaalaisia vastaan ja kauppa ei auennut kokonaan ennen vuotta 1857 toisen oopiumisodan jälkeen. 1840-luvulta eteenpäin Hongkong ja Shanghai korvasivat hitaasti Kantonin pääasiallisina ulkomaankaupan keskuksina.