Mujibur Rahman
Vuonna 1947 itsenäistyneen Pakistanin suurin väestöryhmä, bengalit, oli syrjäytetty maan päätöksenteosta varsinkin vuoden 1958 vallankaappauksesta alkaen, jolloin kenraali Mohammad Ajub Khan perusti maan hallitukseksi sotilasjuntan. Awamiliitto-nimistä puoluetta Bengalissa johtanut Rahman joutui tekemään ison ratkaisun 7. maaliskuuta 1971: Pakistanin armeija oli valmiina aloittamaan kapinoivien bengalien kukistamisen. Rahman julisti tällöin väkijoukolle, että bengalilaisten tuli nousta taistelemaan itsenäisyydestään. Tämä johti Bangladeshin itsenäisyyssotaan ja saman vuoden joulukuussa Itä-Pakistanin eroamiseen Pakistanista nimellä Bangladesh.
Islamabad
Islamabadin historia on lyhyt. Pakistanin itsenäistyttyä 1947 sen pääkaupungiksi tuli aluksi Karachi, joka on maan suurin kaupunki ja sen liike-elämän keskus. Pääkaupunki haluttiin kuitenkin keskemmälle maata ja lähemmäs Keski-Aasian perinteisiä muslimialueita. Uuden, varta vasten hallintokaupungiksi rakennettavan pääkaupungin paikka valittiin vuonna 1958 kenraali Auyb Khanin valtakaudella. Suunnittelutyö annettiin kreikkalaiselle Constantinos A. Doxiadisin arkkitehtitoimistolle, joka laati kaupungille ruutukaavaan perustuvan asemakaavan. Kantavana ideana oli tehdä uudesta pääkaupungista puutarhakaupunki, jossa olisi laajoja viheralueita ja puistokatuja. Asuintalot olisivat lähinnä pientaloja, ja korkeat rakennukset, jotka olisivat lähinnä toimistorakennuksia, keskitettäisiin Khyaban-e-Quaid-e-Azamin valtaväylän varrelle. Margallakukkulat olisivat luonnosuojelualuetta. Tulevia liikenneruuhkia torjuttaisisiin ennakolta rakentamalla valtaväylät leveiksi ja sijoittamalla eri toiminnot omille alueilleen. Kaupunki jaettiin kahdeksaan vyöhykkeeseen. Islamabadia alettiin rakentaa 1960-luvulla, ja virallisesti sitä tuli pääkaupunki vuonna 1967. Väliaikaisena pääkaupunkina toimi Rawalpindi, joka alkuperäisen suunnitelman mukaan piti liitettämän Islamabadiin. Liittämisestä kuitenkin luovuttiin.