Giljotiini
Giljotiinin isänä pidetään ranskalaista lääkäriä Joseph-Ignace Guillotinia (1738–1814), jonka mukaan se sai nykyisen nimensä. Guillotin ei keksinyt giljotiinia, sillä samalla periaatteella toimivia teloituslaitteita oli tunnettu jo vuosisatoja aiemmin, mutta hänen vaikutuksestaan se otettiin käyttöön Ranskan vallankumouksen aikana ja se muodostui yhdeksi vallankumouksen tunnetuimmista symboleista. Giljotiinia käytettiin teloituksiin useissa Euroopan maissa aina 1970-luvulle saakka.
Mandalayn Kultainen palatsi
Mandalayn Kultainen palatsi rakennettiin perinteisten kosmologisten sääntöjen mukaisesti itä-länsi-akselille. Itää pidettiin arvokkaimpana kohtana, jossa sijaitsi kuninkaan valtaistuinhalli. Valtaistuinhallissa sijaitsi kuninkaan Leijonavaltaistuin. Leijonavaltaistuin siirrettiin vuonna 1902 Kalkuttaan, josta se palautettiin Burmaan vuonna 1948. Alkuperäinen Leijonavaltaistuin on nykyisin Myanmarin kansallismuseon kokoelmissa Yangonissa. Eri valtaistuinhallien muodostamalla kokonaisuudella oli pituutta 150 metriä. Valtaistuinsalin yläpuolella kohosi 72 metriä korkea alunperin puinen ylöspäin pienenevä pyatthat-torni, jota pidettiin pyhyyden ja maailmankaikkeuden keskipisteen symbolina. Valtaistuinhallien ympärillä oli muita palatseja, jotka rakentuivat hindulaisen eläinradan mukaan. Kuninkaan vaimojen palatsit oli ryhmitelty vaimojen arvon mukaan keskuksesta ulospäin. Palatsialueeseen kuului palatsien lisäksi teatteri, paviljonkeja, hallinnollisia rakennuksia ja puistoja. Rakennukset oli alun perin valmistettu teak-puusta ja ne oli koristeltu kaiverruksin ja mosaiikein. Alkuperäisestä puisesta arkkitehtuurista nykypäiviin on säilynyt varsinaisen palatsialueen ulkopuolella sijainnut Shwenandawin luostari. Rakennus kuului alun perin palatsien kokonaisuuteen, mutta luostariksi sen lahjoitti Burman viimeinen kuningas Thibaw.