Richard Strauss
Seuraava yritys oopperan parissa oli "Feuersnot" (1901), joka menestyi kohtalaisesti. Sen sijaan Straussin seuraavassa oopperassa, Oscar Wilden näytelmään perustuvassa "Salomessa", ei ollut mitään kohtalaista. "Salome" oli yksi 1900-luvun suurimmista kulttuuriskandaaleista. Sen uudenlainen sävelkieli ja rohkean eroottis-uskonnollinen aihepiiri herättivät sekä vihaa että ihailua. Jopa Saksan keisari Vilhelm II osallistui kiihkeään keskusteluun siitä, oliko "Salome" rappion vai edistyksen oire saksalaisessa musiikissa.
Richard Wagner
Oopperoidensa lisäksi Wagner sävelsi vain muutamia teoksia. Niihin kuuluu 19-vuotiaana tehty sinfonia, "Faust"-alkusoitto (josta oli alun perin tarkoitus tulla "Faust-sinfonian" ensimmäinen osa; muita osia ei kuitenkaan valmistunut) sekä joitain muita alkusoittoja, kuoro- ja pianokappaleita ja Christoph Willibald Gluckin "Iphigénie en Tauride" -oopperan uudelleenorkestrointi. Useimmin esitetty ei-oopperateos on "Siegfried Idyll", kamarimusiikkiteos, jonka Wagner sävelsi toisen vaimonsa Cosiman syntymäpäiville; siinä hyödynnetään "Siegfried"-oopperan musiikkia. Tunnettuja ovat myös "Wesendonck-laulut", pianolle ja naisäänelle laadittu laulusarja, joka tehtiin "Tristanin" ohessa ja omistettiin Mathilde Wesendonckille. Wagnerin tuotannon kuriositeetti on "American Centennial March", jonka Philadelphian kaupunki tilasi häneltä 5 000 dollarin hinnalla kaupungissa vuonna 1876 pidettyyn maailmannäyttelyyn.