Schutzstaffel
Suomalaiset vapaaehtoiset SS-miehet palvelivat 5. moottoroidussa SS-divisioona Wikingissä. Pääosa Wikingin suomalaisista oli sijoitettu divisioonan moottoroituihin jalkaväkirykmentteihin: Germaniaan, Nordlandiin ja Westlandiin. Suurin osa suomalaisista palveli Nordland-rykmentin suomalaispataljoonassa. Sotilaat värvättiin Suomesta vapaaehtoisina vuonna 1941. Kaikkiaan matkaan lähti 1 200 miestä. Vapaaehtoisille yritettiin muodostaa nimikkoyksikkö ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa koulutettujen suomalaisten, preussilaisen Jääkäripataljoona 27:n mukaan, mutta tämä ei onnistunut. Suomalaisten SS-miesten tappiot olivat raskaat, mikä johtui kovista taistelupaikoista ja suurvalta-armeijalle tyypillisestä suhteellisesta välinpitämättömyydestä rivimiehen henkeä kohtaan. SS:llä oli lisäksi oma suoraviivainen taistelutyylinsä, jolla päästiin usein hyvään ja nopeaan lopputulokseen, mutta tämä näkyi myös suurina upseeri- ja miehistötappioina. Suomalaispataljoonan eteneminen ulottui Malgobekiin saakka, joka sijaitsee noin 100 kilometriä Groznyista länteen, silloisen Tšetšeenien ja inguušien autonomisen sosialistinen neuvostotasavallan alueella. Raskaat tappiot kärsinyt joukko palasi kotimaahansa vuonna 1943, jonka jälkeen sotilaat sijoitettiin Suomen armeijan eri yksiköihin.
Raskas panssaripataljoona (Saksa)
Pataljoonien muuttuessa kolmikomppaniaisiksi täydennys- ja huolto-osat järjestettiin uudelleen, jolloin perustettiin erillinen täydennyskomppania. Huoltokomppania kasvatettiin käsittämään kolme huoltojoukkuetta, joista kaksi ensimmäistä oli varustettu tela-ajoneuvoin ja kolmas pyöräajoneuvoin, ja hinausjoukkueen. Panssarivaunukomppanioihin kuului esikuntaryhmä, lääkintäryhmä, huoltoryhmä ja kuljetusosasto. Komppaniaan kuului neljätoista panssarivaunua ja 22 pyöräajoneuvoa. Kokonaisvahvuuden ollessa 113 miestä. Pataljoonan kokonaisvahvuus oli 1 093 miestä, joista upseereita oli 28 ja aliupseereita 274. Miehistöön kuului 694, minkä lisäksi pataljoonissa oli seitsemän siviilityöntekijää huoltotehtävissä ja 90 vapaaehtoista Saksan asevoimiin liitettyä sotavankia.