Berliini
1200-luvun alussa perustettu Berliini kohosi vuonna 1701 Preussin ja vuonna 1871 yhdistyneen Saksan valtakunnan pääkaupungiksi. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki jaettiin miehityssektoreihin, joista Yhdysvaltain, Britannian ja Ranskan hallitsemista muodostui Länsi-Berliini ja Neuvostoliiton hallitsemasta Itä-Berliini. Saksan liittotasavalta oli nimennyt Bonnin ainoastaan väliaikaiseksi pääkaupungikseen tavoitteenaan sama kuin Saksan demokraattisen tasavallan julistuksella, eli molempien pääkaupunkina olisi ollut sama kaupunki, koko Berliini, mutta sen ylin päätösvalta pysyi edelleen neljällä miehitysvallalla. Ne luopuivat oikeuksistaan vuonna 1990, kun Saksa jälleenyhdistyi ja Berliinistä tuli jälleen Saksan pääkaupunki ja yksi Euroopan vilkkaimmin kehittyvistä metropoleista.
Andreas Schlüter
Vuosien 1698 ja 1706 välillä Schlüter johti Berliinissä useiden julkisten rakennusten suunnittelua ja rakennustöitä, niistä merkittävimpinä asearsenaali Zeughaus, kuninkaallinen palatsi eli Berliinin kaupunkilinna ja vanha pääpostitomisto, joka purettiin vuonna 1889. Zeughausin suunnittelutyön Schlüter peri hollantilaiselta arkkitehti J. A. Neringiltä ja hänen jälkeensä sitä jatkoi vuorostaan Jean de Bodt. Tässä rakennuksessa Schlüterin hienoimpana saavutuksena pidetään ulkoseinien lakikiviin toteutettuja veistoksia, erityisesti julkisivussa olevaa 21 monumentaalisen veistoksen sarjaa, jotka esittävät kuolevia sotureita. Schlüterin merkittävimmäksi työksi on kuitenkin mainittu toisen maailmansodan jälkeen tuhounut Berliinin kaupunkilinna. Sitä rakennettiin vuodesta 1697 alkaen ensimmäisen neljän vuoden ajan Schlüterin alkuperäisen suunnitelman mukaan, mutta kun vaaliruhtinaasta vuonna 1701 tuli Preussin kuningas nimellä Fredrik I, hän halusi palatsista suuremman. Schlüter muutti suunnitelmia, ja lopputuloksena Berliinin kaupunkilinnasta tuli Saksan komein barokkipalatsi. Schlüter vastasi sekä itse rakennuksen suunnittelusta että seinien koristeluista ja sisätiloihin sijoitetuista veistoksista. Näiden joukossa oli muun muassa linnan ritarisalin portaikkoon ja kattoon toteutut veistokset, jotka edustivat neljää maanosaa. Palatsin suunnittelua jatkoi Schlüterin jälkeen Johann Friedrich Eosander von Göthe, joka suunnitteli muun muassa rakennuksen mahtipontisen läntisen julkisivun.