Semisopochnoi
Semisopochnoi on iältään nuori saari, ja siellä on useita erilaisia vulkaanisia muodostumia. Saarella on kahdeksan kilometriä leveä kaldera, jonka sisällä on kolme vulkaanista kartiota. Kaldera on muodostunut, kun pääasiassa basalttinen tulivuori romahti suuren dasiittisen hohkakivipurkauksen seurauksena. Toisen lähteen mukaan tässä purkauksessa purkautui myös andesiittista ja dasiittista tuhkaa. Mount Cerberus on 774 metriä korkea ja kolmihuippuinen vulkaaninen kartio, ja kaikilla huipuilla on oma kraatterinsa. Mount Cerberus on Semisopochnoin kalderan kolmesta vulkaanisesta kartiosta aktiivisin. Se on muodostunut holoseenin aikana. Saaren kaakkoisosassa, kalderan sisällä, sijaitsee 855 metriä korkea Sugarloaf Peak. Niin ikään kalderan sisällä, sen koillisosassa Fennerjärven reunalla sijaitsee pieni Lakeshore Conen tuhkakartio. Saaren korkein kohta on 1 221 metriä korkea kaksihuippuinen vulkaaninen kartio Anvil Peak. Se on muodostunut myöhäispleistoseenin aikana. Anvil Peak muodostaa suuren osan Semisopochnoin saaren pohjoisosasta.
Osmussaari
Muille Viron saarille poikkeuksellisesti Osmussaaren väkiluku kasvoi aina 1930-luvulle saakka ja vuonna 1934 saarella asui 119 asukasta. Viron neuvostomiehityksen myötä saarelle perustettiin sotilastukikohta 12. kesäkuuta 1940 ja asukkaat evakuoitiin Vormsiin. Viimeisimpänä paikkana Virosta neuvostoarmeija vetäytyi Osmussaarelta joulukuun alussa 1941. Asukkaat palasivat saksalaisten tulon myötä vuonna 1942, mutta suurin osa lähti pakoon Ruotsiin puna-armeijan edetessä takaisin alueelle vuonna 1944. Neuvostoaikana saari oli suljettua sotilasaluetta. Vuonna 1954 saarelle rakennettiin uusi majakka sodassa tuhoutuneen vanhan tilalle. Neuvostomiehityksen loputtua saari avattiin jälleen ulkopuolisille. Viimeiset venäläissotilaat lähtivät saarelta vuonna 1993. Vuodesta 1996 saari on ollut suojelualuetta. Se oli asumaton aina vuoteen 2001 asti, jolloin sinne muutti yksi perhe lampaidenhoitoa varten.