Osmanien valtakunta
Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan. Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt. Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.
Kreikan–Turkin sota (1919–1922)
Sodan geopoliittinen tausta liittyy Osmanien valtakunnan hajottamis­hankkeeseen, joka oli välitön seuraus ensimmäisestä maailman­sodasta ja Osmanien toimista Lähi-idän sota­näyttämöllä. Osana jako­suunnitelmaa Triple Entente lupasi Kreikalle maa-alueen Smyrnan ympäriltä. Sodan aikana Turkin osmani­hallitus luhistui täysin ja suuri osa sen alueista jaettiin voittaja­valtioille Sèvresin rauhan­sopimuksella 10. elokuuta 1920.