New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
Yorkton
Kaupungin juuret juontavat vuoden 1882 alkupuolelle, jolloin joukko torontolaisia liikemiehiä suunnittelivat läntisen Kanadan ja etenkin Luoteisterritorioissa sijainneen uuden Assiniboian piirin avaamista siirtolaisille. Liikemiehet perustivat 12. toukokuuta 1882 York Farmers Colonization Company -yhtiön, joka hankki 300 000 dollarilla Kanadan valtiolta maa-alueen nykyisen Yorktonin ympäriltä. Yhtiö houkutteli lukuisia siirtolaisia eteläisestä Ontariosta ja etenkin Yorkin piirikunnasta sekä Quebecista, Atlantin rannikon provinsseista, Manitobasta, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Ensimmäiset siirtolaiset saapuivat seuraavana kesänä, mutta suurin osa heistä kuitenkin palasi takaisin seuraavaan talveen mennessä. Ainoastaan neljä siirtolaista vietti ensimmäisen talven alueella ja kutsuivat aluetta nimellä Yorkin siirtokunta (York Colony). He saivat talven aikana ruoka-apua paikallisilta intiaaniheimoilta.