Saksan vallankumous (1918)
Spassa keisari oli päätynyt luopua Saksan keisarin arvosta vasta kello 1.15, mutta ei kuitenkaan Preussin kuninkaan arvosta. Päätös ilmoitettiin Berliiniin puhelimitse ja vastaus hämmästytti päämajaa, joka nyt sai kuulla ensi kerran, että Berliinissä oli ilmoitettu keisarin luopuneen jo 11.15 kaikesta vallastaan. Hindenburg neuvoi keisaria luopumaan kruunustaan ja matkustamaan Hollantiin. Yöllä järjestettiin vaaditut muodollisuudet Hollannin viranomaisten kanssa ja kello 4.30 Vilhelm II lähti junassa maanpakoon. Tähän päättyi Saksan keisarikunta.
Lothringen (suku)
Lothringenin herttuasta Frans III Stefanista tuli Habsburgien perillinen hänen naituaan Maria Teresian, joka oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeisen Habsburg-sukuisen keisarin Kaarle VI:n tytär, sillä Kaarle VI oli vuoden 1713 pragmaattisella sanktiolla määrännyt valtakuntansa periytymään naislinjan kautta. Frans Stefan nostettiin ensin vuonna 1737 Toscanan suurherttuaksi, sillä kyseinen valtaistuin oli jäänyt tyhjäksi Medicin suvun sammuttua. Puolan perimyssodan päättäneessä Wienin rauhassa vuonna 1738 Lothringenin herttuakunta luovutettiin Puolan valtaistuimelta syrjäytetylle Stanisław Leszczyńskille. Kaarle VI:n kuolemasta seuranneen Itävallan perimyssodan jälkeen Frans Stefan valittiin keisariksi nimellä Frans I. Maria Teresia jäi viimeiseksi aidoksi Habsburgiksi, ja hänen jälkeensä suku jatkui Frans I:stä polveutuneena Habsburg-Lothringenin sukuna. Suku hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuoteen 1806, Toscanan suurherttuakuntaa vuoteen 1860 ja Itävalta-Unkarin keisarikuntaa vuoteen 1918.