Eidsvollin kansalliskokous
Helmikuussa Kristian Frederik kutsui Eidsvolliin koolle niin sanotun ”suurmieskokouksen”. Kokouksessa muun muassa professori Georg Sverdrup sai hänet vakuuttuneeksi, että kansan tuli valita hänet hallitsijaksi. Ennen tätä hän oli ajatellut julistautuvansa Norjan kuninkaaksi vain perintöoikeuteensa nojautuen. Kokouksen jälkeen tuolloin sijaishallitsijan () titteliä käyttänyt Kristian Fredrik kutsui koolle perustuslainsäätämiskokouksen Eidsvolliin. Edustajavaaleja kokouksiin pidettiin ympäri maan ja samalla vannottiin valoja Norjan itsenäisyystaistelua varten. Maan pohjoisosissa vaaleja ei ehditty pitää ajoissa. Kansalliskokous pidettiin Carsten Ankerin omistamassa kartanossa, jonka päärakennus on nykyisin museona ja tunnetaan nimellä "Eidsvollbygningen". Kokouksen ajan Kristian Frederik asui kartanossa ja piti illallisia joka ilta 12 kokousedustajalle.
Carl Christian Hall
Hall toimi Tanskan pääministerinä toukokuusta 1857 alkaen vuoden 1863 lopulle, lukuun ottamatta lyhyttä katkosta talvella 1859–1860. Hän toimi myös ulkoministerinä heinäkuusta 1858 alkaen sekä Holsteinin asioiden ministerinä maaliskuusta 1861 alkaen. Hall kannatti muiden kansallisliberaalien tavoin Slesvigin sitomista osaksi Tanskan yhtenäisvaltiota, jonka tulisi ulottua Eiderille asti. Hän pyrki edistämään tätä päämäärää pääministerikautenaan, vaikka se ajoikin Tanskan kohti yhteentörmäystä Preussin ja muiden Saksan maiden kanssa. Hall vastasi Preussin nootteihin valtio-oikeudellisilla argumenteilla ja puolustelemalla Tanskan riippumattomuutta samaan aikaan kun hän neuvotteli puolustusliitosta Ruotsin ja Norjan kanssa. Hän yritti löytää Preussin kanssa Holsteinin itsenäisyyteen perustuneen neuvotteluratkaisun, mutta Tanskan kuningas Fredrik VII:n kuolema vuonna 1863 johti suunnitelman kariutumiseen. Tämän jälkeen Hall ajoi pikavauhtia läpi niin sanotun marraskuun perustuslain hyväksymisen, minkä tarkoituksena oli yhdistää Slesvig Tanskaan. Tämän seurauksena Saksan valtiot julistivat Tanskalle sodan. Hall väistyi ja D. G. Monrad kokosi uuden hallituksen joulukuussa 1863. Tappiollisen sodan jälkeen Hall kannatti Tanskalle nöyryyttävien rauhanehtojen hyväksymistä.