Kasvit
Varsi toimii kasvin tukena, rakenteen perustana ja johtojänteiden ensisijaisena paikkana. Jotkut lajit kasvattavat pinnan alla kulkevan maavarren, jota pitkin kasvi voi levitä kasvullisesti. Paksuimmillaan varsi on vanhoilla puilla, joilla sen ympärysmitta saattaa harvoin kasvaa jopa muutamaan kymmeneen metriin. Lehti on useimmilla kasveilla pääasiallinen yhteyttävä elin. Sen muoto ja ulkonäkö vaihtelee erittäin paljon kasviryhmästä riippuen. Tyypillinen korkean kehitystason kasvin lehti on pitkulainen, teräväkärkinen ja melko pehmeä. Havupuiden neulaset ovat hyvin kapeita, jäykkiä ja teräviä; kaktusten lehdet taas ovat kehittyneet piikeiksi. Lihansyöjäkasveilla lehdet ovat erikoistuneet esimerkiksi suppiloiksi. Kukka on siemenkasvin lisääntymiselin. Se sisältää emiön ja hetiön, jotka voivat sijaita samassa kukassa, erikseen saman kasvin kukissa tai kokonaan eri kasveissa. Koristeelliset ja värikkäät terälehdet houkuttelevat hyönteisiä ja muita pölyttäjiä vierailemaan kukissa pölytyksen aikaansaamiseksi. Tuulipölytteiset kukat ovat yleensä pieniä ja vaatimattoman näköisiä. Hedelmä on siemenkasveilla hedelmöityksen jälkeen paisuneesta emiöstä muodostunut elin, joka sisältää kasvin siemenet. Juuri on kasvin maanalainen osa, joka ankkuroi kasvin paikalleen ja imee maaperästä ravinteita sekä vettä kasvin käyttöön. Epifyyteillä juuret ovat usein paljaat ja niiden avulla päällyskasvi kiinnittyy isäntäkasviinsa. Sekovarsi on ominainen leville, jäkälille sekä eräille sammalille. Siitä ei ole erotettavissa yllä mainittuja eri tehtäviin erikoistuneita kasvinosia.
Daphniphyllaceae
Kasvit ovat ainavihantia ja karvattomia puita tai pensaita, joihin kerääntyy alumiinia, ja jotka sisältävät eräitä iridoideja ja alkaloideja. Lehdet sijaitsevat valekiehkuroissa kierteisesti ja ovat ehytlaitaisia, sulkasuonisia ja korvakkeettomia, usein alta harmahtavia; ruotien pituus vaihtelee samassakin versossa. Pienet kukat ovat perällisiä, yksineuvoisia ja sijaitsevat huiskilomaisissa kukinnoissa. Kehä on yksikiehkurainen ja enemmän tai vähemmän verhiömäinen, siinä on 2-6 lehteä; joskus kukka on kehätön. Hedekukassa on 5-24 hedettä, joiden ponnet avautuvat raoilla; joskus on myös joutoheteitä. Emikukassa on eri- tai yhdislehtinen kehä tai kehä puuttuu, toisinaan joutoheteitä ja yhdislehtinen kehänpäällinen sikiäin, jossa on 2-4 emilehteä ja kärki- tai aksiletyyppinen istukka tai laitaistukat. Vartalot ovat lyhyitä ja käyriä, luotit melko massiivisia monisoluisine ulokkeineen. Kutakin emilehteä kohden on sikiäimessä yksi tai tavallisemmin kaksi riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on yksisiemeninen luumarja. Siemenissä on niukka perispermi eli ulkovalkuainen ja lyhyt alkio. Joskus esiintyy monialkioisuutta.