Diskurssi
Diskurssien tutkimusta kutsutaan diskurssianalyysiksi. Se sisältää kirjavan joukon tutkimuskäytäntöjä eikä muodosta mitään yhtenäistä menetelmällistä kokonaisuutta. Tavallisesti puhutaan kahdesta pääsuuntauksesta, anglosaksisesta ja ranskalaisesta.
Kieltenvälinen tiedonhaku
Hakuavainten monitulkintaisuuden tiedonhaulle muodostama ongelma kertautuu kieltenvälisessä tiedonhaussa, kun termien käännösvaihtoehtojen määrän kasvaessa kyselyyn tulee mukaan epärelevantteja termejä. Yksinkertaisin ratkaisu sanakirjakäännöksessä olisi valita vain ensimmäinen tarjottu käännösvaihtoehto. Vaihtoehtoisesti voisi valita dokumenttikokoelmassa tilastollisesti useimmin esiintyvän käännöksen. Näin yksinkertaiset menetelmät monitulkintaisuuden vähentämiseksi eivät kuitenkaan ole riittäviä, ja kieltenvälisessä tiedonhaussa on tutkittu useita hienostuneempia menetelmiä.Sanaluokkien merkitsemisessä (part-of-speech tags, POS) valitaan käännöksiksi ainoastaan sellaiset termit, jotka kuuluvat samaan sanaluokkaan lähdekielisen hakuavaimen kanssa. Tämä menetelmä vaatii, että sekä lähde- että kohdekieltä varten on saatavilla sanaluokkien merkitsemiseen tarvittava ohjelmisto.Rinnakkaiskorpuksia käytettäessä tehdään kysely lähdekieliseen dokumenttikokoelmaan. Kysely käännetään kohdekielelle, ja termien käännösvarianteilla suoritetaan kyselyt. Kyselyjen tuloksia verrataan lähdekielisen kyselyn tuloksiin, ja hakuavaimeksi valitaan käännös, joka tuottaa lähimmin lähdekieliseen kokoelmaan tehdyn kyselyn tuloksia vastaavia osumia.Yhteisesiintymätilastojen avulla tehtävän disambiguaation lähtöoletus on, että kyselyn termien oikeiden käännösten tulisi esiintyä yhdessä samoissa kohdekielisissä dokumenteissa, kun taas väärien käännösten ei tulisi esiintyä samoissa dokumenteissa merkittävän usein. Esimerkiksi jos englanninkielisessä kyselyssä esiintyvät sanat ”Mercury” ja ”planet”, on ilmeistä, ettei hakutermi ”Mercury” liity kemiaan tai mytologiaan. Niinpä voidaan olettaa, että sanan ”Mercury” oikea käännös esiintyy usein sanan ”planet” oikean käännöksen kanssa kohdekielisessä dokumenttikokoelmassa. Tilastollista tietoa käännösvaihtoehtojen yhteisesiintymistä käytetään parhaan käännösyhdistelmän löytämiseksi. Pitkissä kyselyissä menetelmä on laskennallisesti kallis termien käännösvaihtoehtojen mahdollisten yhdistelmien määrän kasvaessa.Kyselynlaajennuksessa hyödynnetään relevanssipalautetta. Kyselyä laajennetaan yleensä lisäämällä termejä tuloksissa korkeimmalle sijoittuneista dokumenteista. Kyselynlaajennus voidaan tehdä ennen käännöstä tai sen jälkeen. Ennen käännöstä tehtynä kyselynlaajennus lisää hakuun relevantteja käsitteitä parantaen haun tarkkuutta. Käännöksen jälkeen tehtynä se vähentää epärelevanttien hakutermien vaikutusta parantaen saantia.Rakenteiset kyselyt eivät oikeastaan ole disambiguointimenetelmiä, mutta tuottavat saman tuloksen. Oletuksena on, että termien käännösvariantit ovat synonyymejä. Tästä lähtökohdasta voi olla hyödyllistä turvautua Boolen logiikkaan: käännökset voidaan liittää toisiinsa Boolen OR-operaattorilla ilman että lähtökielisen hakukäsitteen merkitys kyselyssä kasvaa liikaa.