Ritari
Ristiretkiajalle oli tyypillistä, että muodostui hengellisiä ritarikuntia. Sen jäsenet antoivat ritarilupauksen ja olivat samalla munkkeja. Itämeren piirissä tällaisia olivat Saksalainen ritarikunta ja Kalpaveljet. Niillä oli voimakas vaikutus alueen politiikkaan, erityisesti Venäjän ja Puolan vastustamiseen.
Pyhän Hengen ritarikunta
Ritarikunnan jäsenten tuli olla katolisia, aatelisia vähintään 3. esipolvesta lähtien, sekä vähintään 35 vuoden ikäisiä. Hallisijasuvun jäsenille riitti 15 vuoden ikä ja hallitsijan pojat vastaanottivat kunniamerkin kasteensa yhteydessä. Kaikkien Pyhän Hengen ritarien oli kuuluttava myös Pyhän Mikaelin ritarikuntaan. Tämän vuoksi ritaria kutsuttiin usein yhdistetyllä nimellä "Kuninkaallisten ritarikuntien ritari", "Chevalier des Ordres du Roi". Vaikka ritarikunnan jäsenyys oli periaatteessa varattu ainoastaan korkeimmalle ranskalaiselle ylhäisölle, myönsi kuningas Henrik IV rajatun määrän kunniamerkkejä myös ulkomaisille, ja jopa ei-katolisille monarkeille.