Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Rímur-runous
Suurin osa "rímur"-runoudesta on pitkiä kertomuksia, jotka pohjautuvat kotoperäiselle tarinaperinteelle (esim. islantilaissaagat, muinaissaagat, kuningassaagat), eurooppalaisista ritariromaaneista tehdyille käännöksille ja näistä käännöksistä vaikutteita saaneille kotoperäisille ritarisaagoille sekä osa myös exemplum-kertomuksille, Eddasta tutuille kertomuksille tai kansansaduille. Usein jostain pitkästä proosamuotoisesta saagasta tehtiin "rímur"-runoelma. Jotkut "rímur"-runot ovat säilyttäneet nykypäivään nyt jo kadonneiden keskiaikaisten saagojen sisällön, ja joidenkin "rímur"-runojen pohjalta on myös kirjoitettu saagoja.