Eidsvollin kansalliskokous
Samaan aikaan Norjan käskynhaltijana toimi prinssi Kristian Frederik, Tanskan kuninkaan Fredrik VI:n serkku ja tätä edeltäneen kuningas Kristian VII:n velipuolen poika. Ystävänsä, norjalaisen liikemies ja virkamies Carsten Ankerin rohkaisemana hän pani alulle norjalaista vastarintaa estääkseen Ruotsin ylivaltaa alueella ja edistääkseen Tanskan ja Norjan mahdollista uudelleenyhdistymistä tulevaisuudessa. Fredrik VI oli heti rauhansopimuksen solmimisen jälkeen käynnistänyt ison operaation lähettääkseen viljaa kauan emämaastaan eristyksissä olleeseen Norjaan. Fredrik VI:n aloitteesta Kristian Frederik käynnisti myös maanlaajuisen propagandakampanjan Norjan itsenäisyyden puolesta sekä harrasti aktiivista diplomatiaa suurvaltoihin päin edistääkseen Norjan mahdollisimman suurta riippumattomuutta Ruotsista.
Taistelu Norjasta
Narvikin edustalla kaksi vanhaa norjalaista rannikkopuolustusalusta, "Eidsvold" ja "Norge", tekivät vastarintaa kolmelle saksalaislaivalle, joka kuljetti kenraali Eduard Dietlin joukkoja Narvikiin. "Eidsvold" ampui varoituslaukauksen saksalaista "Heidkampia" kohti. Saksalaissaattuetta komentava Friedrich Bonte lähetti norjalaisalukseen neuvottelijan. Norjalaiset kieltäytyivät päästämästä saksalaisia satamaan. Saksalaisten neuvottelija lähti "Eidsvoldista", ja tämän jälkeen "Heidkamp" upotti aluksen ampumalla siihen kolme torpedoa. "Norge" alkoi tämän jälkeen tulittaa toista saksalaisalusta, "Arminia", mutta tuloksettomasti. "Armin" laukaisi torpedoja, jotka upottivat myös "Norgen". Taistelussa kuoli satoja norjalaisia uppoavien laivojen mukana. Tämän jälkeen saksalaiset ajoivat Narvikin satamaan. Narvikissa oli vain heikko maapuolustus, ja kaupungin oli antauduttava ilman taistelua. Seuraavina päivinä Kuninkaallinen laivasto teki Narvikin edustalla yllätyshyökkäyksiä Saksan laivasto-osastoja vastaan (Narvikin ensimmäinen taistelu 10. huhtikuuta ja Narvikin toinen taistelu 13. huhtikuuta).