Intian historia
1930-luvun puoliväliin tultaessa brittivalta Intiassa oli vähenemässä. Vuonna 1935 säädettiin Intian hallituksen laki, missä tehtiin mittavia myönnytyksiä. Britit pitivät ylintä käskyvaltaa, mutta Brittiläisen Intian yhdentoista maakunnan hallinto annettiin vaaleilla valituille intialaisille. Kongressipuolue menestyi vaaleissa ja sai johtavan aseman seitsemässä maakunnassa. Sen ainoa todellinen kilpailija Muslimiliitto menestyi heikommin. Muslimiliiton johtajana oli Muhammed Ali Jinnah, joka oli aiemmin toiminut kongressipuolueessa. Hinduenemmistöisen Kongressipuolueen menestys vaaleissa alkoi vahvistaa maan muslimien pelkoa hinduvallan alle joutumisesta. Muslimiliitto alkoi saada yhä enemmän seuraajia Intian muslimeista kongressipuolueen menestyksen myötä. Jinnah ei hyväksynyt muslimeille vähemmistöasemaa hinduenemmistöisessä Intiassa, vaan hän halusi erottaa Intiasta muslimienemmistöisen Pakistanin.
Ayman Nour
Al-Ghad-puolue hajosi kahteen osaan, joita johtivat Mousa Mostafa Mousa ja Ayman Nourin (nykyisin ex-) vaimo Gamila Ismail. Oikeus päätti Mousa Mostafa Mousan olevan puolueen laillinen johtaja, ja Ayman Nourin tukijat rekisteröivät uuden puolueen Ghad al-Thawra ("Vallankumouksen huomisen puolue") ja osallistuivat vuodenvaihteen 2011–2012 vaaleihin Egyptin demokraattisen allianssin listalla, jota hallitsee Muslimiveljeskunnan Vapaus- ja oikeuspuolue.