Rooma
Napoleon valloitti Rooman 1800-luvun alussa ja liitti sen lyhyeksi ajaksi Ranskaan. Hänen kukistuttuaan Kirkkovaltio palautettiin paavin hallintaan ja Rooma tuli vielä runsaaksi puoleksi vuosisadaksi sen pääkaupungiksi. Kirkkovaltio ulottui koko Italian niemimaan poikki. Kun Italia vuonna 1865 yhdistyi, siihen liitettiin alusta lähtien myös Kirkkovaltiolle siihen saakka kuulunut osa Adrianmeren rannikosta, mutta Rooma ympäristöineen jäi vielä Kirkkovaltiolle. Mutta 20. syyskuuta 1870 Italia valloitti Rooman ja liitti sen alueisiinsa ja teki siitä pian pääkaupunkinsa. Tuolloin kaupunki oli ränsistynyt ja huonosti hoidettu, muutaman sadan tuhannen asukkaan kaupunki, joka oli selvästi jäänyt kehityksessä jälkeen pohjoisen teollisuuskeskuksista Milanosta ja Torinosta. Roomalla oli toisaalta tarjottavanaan antiikkinen menneisyys ja siihen yhdistetty Italian suuruus. Kaupungissa oli noin 200 000 asukasta ja huonossa kunnossa oleva perusrakenne. Muun muassa saniteettioloja alettiin kuitenkin määrätietoisesti kohentaa ja Tiberin tulvia torjua. Jo vuoteen 1881 mennessä väkiluku olikin kasvanut noin 50 000 hengellä.
Lucca
Italiaan muodostui 1100-luvulla useita tasavaltoja. Niiden piti pystyä säilyttämään itsenäisyytensä toisia kaupunkeja vastaan. Menestyksekkäimmät niistä olivat Venetsia ja Firenze (tasavaltana vain lyhyen aikaa), mutta myös Siena, Pisa, Genova ja Lucca olivat itsenäisiä tasavaltoja ainakin jonkin aikaa, ja joutuivat sitten alistumaan ruhtinaiden valtaan. Lucca säilyi itsenäisenä tasavaltana vuodesta 1160 Napoleonin valtaukseen 1805 saakka, vaikka se ei ollut kovin suuri kaupunki. Lucca on sisämaakaupunki, mutta sen satamana toimi lähellä oleva Viareggio. Suurin osa vanhan Luccan rakennuksista on tasavallan ajalta. Huomattavimpia näistä ovat alkuperäinen kaupungin muuri, soikion muotoinen tori "Piazza dell'Anfiteatro", Ducen palatsi "Palazzo Ducale" ja San Martinon kirkko.