Ernest Rutherford
McGill yliopistossa olonsa aikana Rutherford otti laboratorioonsa yhä useampia tutkijaopiskelijoita, mukaan lukien naisia joita tuohon aikaan opiskeli yliopistossa vain muutamia. Hän oli kysytty puhuja ja lehtiartikkeleiden kirjoittaja. Hänet valittiin vuonna 1900 Kanadan ja 1903 Lontoon Royal of Society jäseneksi. Hän kirjoitti tällä kaudella myös tärkeimpiä radioaktiivisuuden oppikirjoja. Hänen ensimmäisen kirjansa Radioactivity julkaistiin vuonna 1904. Hänelle myönnettiin apurahoja, hän sai mitaleita ja paljon työtarjouksia. Myöhemmin vuonna 1908 hän sain Nobelin kemian palkinnon tutkimuksistaan alkuaineiden hajoamisesta sekä radioaktiivisten aineiden kemiallisista tuloksistaan. Hämmentynyt Rutherford usein kertoi ystävilleen, että nopein muutos minkä hän tiesi, oli hänen siirtyminen fyysikosta kemistiksi.
Jehovan todistajien historia
Charles Taze Russelin seuraajaksi tuli seuraavana vuonna Joseph F. Rutherford. Joseph Franklin Rutherford syntyi Missourissa, Yhdysvalloissa 8.11.1869. Hän kasvoi uskonnollisessa baptistiperheessä. Nuorena Rutherford opiskeli yliopistossa oikeustiedettä. Hänen vähävarainen perheensä ei kyennyt maksamaan opiskeluja joten hän hankki tuloja myymällä tietosanakirjoja ovelta ovelle. Valmistuttuaan Rutherford toimi kaksi vuotta tuomari E.L. Edwardsin oppipoikana ja myöhemmin hänestä tuli tuomioistuimen pikakirjoittaja. Vuonna 1892 hän sai luvan harjoittaa asianajotoimia Missourissa ja hän toimikin muutamia kertoja erikoistuomarina. Tästä hän sai lempinimensä "Tuomari Rutherford", jona hänet tunnettiin myöhemmin.