Vietnamin sota
Taistelut käytiin pääosin Etelä-Vietnamin maaperällä, mutta Yhdysvaltain pommituslennot ulottuivat myös Pohjois-Vietnamin alueelle sekä niin sanotuissa mustissa operaatioissa osittain myös Laosin ja Kambodžan alueelle. Etelän puolella taisteli Saigonin hallituksen joukkojen lisäksi Yhdysvaltain, Etelä-Korean, Thaimaan, Australian, Uuden-Seelannin ja Filippiinien joukkoja. Pohjois-Vietnamin joukkoihin kuului Hanoin hallituksen lisäksi Etelä-Vietnamissa operoinut sissiliike Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama. Pohjoinen sai sotilaallista tukea Neuvostoliitolta ja Kiinalta. Vietnamin sotaa voidaan määritellä yhdeksi kylmän sodan niin sanotuista proxy-sodista.
Etelä-Vietnamin puolella kuoli 230 000 etelävietnamilaista, 58 000 yhdysvaltalaista, 4 000 eteläkorealaista ja 500 australialaista sotilasta. Pohjois-Vietnamin puolella kuoli 1,1 miljoonaa pohjoisvietnamilaista sotilasta. Vietnamin sodassa kuoli kaksi miljoonaa siviiliä, joista selvä enemmistö maan eteläosissa. Etelä-Vietnamin kaatumisen jälkeen suuri määrä vietnamilaisia pakeni maasta veneillä, ja näin syntyi käsite "venepakolainen". Heistä tuli myös Suomeen pieni joukko, josta muodostuivat suomenvietnamilaiset.
Hamburger Hillin taistelu
Taistelun tavoitteet oli saavutettu, mutta reportaasit taistelusta maalasivat toisenlaisen kuvan yleisölle kotona. Associated Pressin toimittaja Jay Sharbutt teki nimen Hamburger Hill tunnetuksi eräässä reportaasissaan ja Life-lehti julkaisi painoksen "The Faces of the American Dead in Vietnam: One Week’s Toll", jossa esiteltiin Vietnamissa viikon aikana kuolleiden 242:n amerikkalaissotilaan kuvat. Media kyseenalaisti etenkin kukkulan valtaamisen mielekkyyden ja siihen liittyneet suuret tappiot, varsinkin kun kukkula kuitenkin hylättiin vain hieman myöhemmin. Taistelun toteutus herätti laajaa paheksuntaa. Tuolloinen senaattori Edward Kennedy kutsui taistelua järjettömäksi ja vastuuttomaksi. Taistelun mediakäsittely johti varovaisempiin sotilasoperaatioihin tulevaisuudessa.