Libya
Libya oli Italian siirtomaa. Yhdistyneet kansakunnat julisti Libyan vuonna 1951 itsenäiseksi kuningaskunnaksi, jonka hallitsija oli Idris I. Monarkia kumoutui vuoden 1969 arabisosialistisessa vallankumouksessa, jonka jälkeen Muammar Gaddafi johti maata itsevaltiaana vuosikymmeniä. Hänen johdollaan talous kansallistettiin ja maasta tehtiin sosialistinen valtio. Gaddafi sai surmansa sisällissodassa vuonna 2011. Sisällisodan jälkeen maa on ollut levoton ja tilanne eskaloitui toiseksi sisällissodaksi vuonna 2014.
Libyan juutalaiset
Italia miehitti Libyan vuonna 1911 ja tuolloin alueella asui 21 000 juutalaista. Juutalaiset toimivat usein välikäsinä italialaisten ja paikallisten välillä, sillä he puhuivat usein molempien kieliä. Osa juutalaisista myös omaksui esimerkiksi italialaisen pukeutumistyylin. Tilanne muuttui Italian diktaattori Benito Mussolinin ja Natsi-Saksan Adolf Hitlerin liittouman myötä. Italaissa otettiin käyttöön rotulait, mutta Libyan kuvernööri Italo Balbo jätti ne suurimmaksi osaksi toteuttamatta Libyassa, koska juutalaisilla oli merkittävä rooli alueen taloudessa. Balbo kuitenkin kuoli vuonna 1940. Vuonna 1942 Ranskan passin omanneet juutalaiset karkotettiin Tunisiaan ja noin 300 Yhdistyneen kuningaskunnan passin omannutta juutalaista siirrettiin ensin vankileireille Italiaan ja sieltä sittemmin Bergen-Belsenin ja Biberachin keskitysleireille. Noin 5 000 juutalaista oli lisäksi vankileireillä Libyassa ja heistä yli 500 kuoli. Yad Vashemin mukaan Libyan juutalaisia kuoli holokaustin uhreina yhteensä 650.