Korruptio
Vaikka korruptio onkin yleisesti ottaen haitallista, sitä on vaikea saada katoamaan, sillä se tarjoaa välittömiä hyötyjä siihen osallistuville. Virkamies saa lahjuksia vastaan ottamalla palkanlisää. Poliitikko saa lahjusten avulla lisätuloja, joita hän voi käyttää esimerkiksi vaalikampanjansa rahoitukseen. Yrityksen kannattaa joissain maissa ja joillain aloilla maksaa ja jopa aktiivisesti tarjota lahjuksia, sillä muutkin yritykset tekevät niin, ja tarjouskilpailun voi voittaa vain lahjomalla. Lahjusten maksamisen tuoma hyöty lisäksi yleensä ylittää kiinnijäämistä seuraavien sakkojen aiheuttaman haitan. Yritykset eivät pysty yksissä tuumin kieltäytymään lahjonnasta, sillä yhteinen sopimus sotisi yksittäisen yrityksen etuja vastaan vaikka se olisikin yhteiseltä kannalta edullinen. Tavalliset kansalaiset vastustavat korruptiota mutta joutuvat maksamaan virkakunnalle lahjuksia saadakseen välttämättömiä julkispalveluja.
Luonnonkapitalismi
Taloudellisen kannattavuuden pohtiminen edellyttää myös sen huomioimista, miten taloudellista hyvinvointia mitataan. Luonnonkapitalismi kritisoi pelkän bruttokansantuotteen käyttöä talouden mittarina, sillä BKT mittaa pelkästään rahan liikkumista kädestä toiseen, ei sitä, mitä talous tuottaa ja hyötyykö yhteiskunta tuotannosta. BKT sisältää nimittäin muun muassa rikollisuuden aiheuttamat kulut, sairaanhoitokustannukset, vankiloiden ylläpidon, jätemaksut, ympäristön siivouskulut, öljypäästöt, avioerot, turvakodit yms. BKT:n käyttökelvottomuus hyvinvoinnin mittarina käy hyvin ilmi ekonomisti Robert Repetton lausahduksesta: ”Nykyisen laskutavan mukaan valtio voi kuluttaa loppuun mineraalivaransa, kaataa metsänsä, tuhota maaperänsä, saastuttaa vesilähteensä ja pyydystää villieläimet ja kalakannat sukupuuton partaalle, mutta tuloja mitattaessa mikään edellisistä ei käy ilmi.. Lopputuloksena ovat kuvitteelliset voitot tuloissa, mutta peruuttamattomat menetykset rikkaudessa.”