Mihail Gorbatšov
Gorbatšov valmistui agronomi-ekonomiksi vuonna 1966. Hänen uransa lähti nopeaan nousuun, ja vuonna 1966 hänestä tuli Stavropolin ensimmäinen sihteeri ja 1970 alueen sihteeri. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin kommunistisen puolueen keskuskomiteaan. Vuonna 1972 hän johti Neuvostoliiton valtuuskuntaa Belgiaan ja 1974 pääsi korkeimman neuvoston jäseneksi ja nuorisoasioiden komission puhemieheksi. Hän nousi politbyroon varajäseneksi 1979, jossa hän pääsi KGB:n johtajan Juri Andropovin suojelukseen. Pääsihteeriksi Brežnevin jälkeen marraskuussa 1982 noussut Andropov yritti nimittää Gorbatšovin seuraajakseen, mutta sen sijaan häntä seurasi Konstantin Tšernenko. Tämä ei haitannut Gorbatšovin uraa, sillä iäkäs Tšernenko oli liian sairas osallistumaan työskentelyyn ja kuoli vain 13 kuukauden kuluttua. Tšernenkon kuollessa nimitettiin tuolloin 54-vuotias Mihail Gorbatšov yksimielisesti puolueen pääsihteeriksi 11. maaliskuuta 1985.
Mihail Vorontsov (sotamarsalkka)
Mihail Vorontsov kuului Vorontsovin sukuun, joka oli saavuttanut 1700-luvulla merkittävän aseman Venäjän keisarikunnan politiikassa. Hänen isänsä oli merkittävä diplomaatti Semjon Vorontsov. Mihail Vorontsov liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1801 ja osallistui ensin sotaan Turkin sulttaanikuntaa (Osmanien valtakuntaa) vastaan Kaukasuksella ja sitten Napoleonin sotiin Euroopassa. Vuoteen 1813 mennessä hän yleni kenraaliluutnantiksi ja armeijakunnan komentajaksi. Hän saartoi vuonna 1813 Saksassa käytyjen taisteluiden yhteydessä Küstrinin, Magdeburgin ja Wittenbergin kaupungit. Seuraavana vuonna hän kunnostautui Craonnen taistelussa. Vuosina 1815–1818 Vorontsov komensi Venäjän miehitysjoukkoja Ranskassa.