Elokuva
Ranskalaiset Lumièren veljekset olivat keskeisiä elokuvan keksimisessä, ja myös järjestivät ensimmäiset varsinaiset elokuvaesitykset. Ensimmäisen kerran tämä tapahtui 28. joulukuuta 1895, jolloin näytettiin yksinkertainen dokumentti asemalle saapuvasta junasta, "L'Arrivée d'un train en Gare de la Ciotat", sai ensi-iltansa Pariisissa. Toinen elokuvan alkuaikojen suurimmista vaikuttajista oli Georges Méliès, myös ranskalainen, jota voidaan puolestaan pitää trikkikuvauksen ja fantasiaelokuvan isänä.
Pysäytyskuva
Elokuvahistorian kuuluisimpia ja varhaisimpia pysäytyskuvia on François Truffaut’n ensimmäisen pitkän näytelmäelokuvan "400 kepposta" (1959) viimeinen kuva, jossa päähenkilö, koulukodista karannut Antoine Doinel vaeltaa hiekkarannalla ja kääntyy katsomaan kameraan. Kamera zoomaa lähikuvaan pojan kasvoista, ja kuva pysähtyy. Tämä korostaa elokuvan tarinan jäämistä avoimeksi: emme tiedä, jääkö karkulainen tuolla hetkellä kiinni vai mitä tapahtuu, joten ryhdymme katsojina itse pohtimaan pojan tulevaisuutta. (Pysäytyskuvan ohella roolihahmon katsominen kameraan oli tuolloin hyvin epätavallinen tehokeino; molemmat ovat sittemmin yleistyneet.) Kaikkein varhaisimpana pysäytyskuvaa käyttäneenä elokuvana pidetään Alfred Hitchcockin varhaisteosta "Champagne" (1928). Pysäytyskuvia ja muita elokuvallisia keinoja käytetään paljon myös seuraavana vuonna valmistuneessa Dziga Vertovin dokumenttielokuvassa "Mies ja elokuvakamera".