Suomi
Nimen "Suomi" etymologiasta ei ole täyttä varmuutta. Se on ollut alun perin Suomenlahden ympäristöä ja sittemmin lähinnä Varsinais-Suomea koskeva nimitys ja laajentunut myöhemmin tarkoittamaan koko maata. Sana on selitetty lainasanaksi ja sen yhdeksi mahdolliseksi lähteeksi on esitetty kantabaltin maata (merkityksessä ’seutu’, ’alue’, ’valtapiiri’) tarkoittavaa sanaa "žemē". Toisen selityksen mukaan sana olisi lainattu indoeurooppalaisesta ihmistä tarkoittavasta sanasta (merkityksessä ’väki’, ’kansa’).
Suomalainen (sukunimi)
Suomalainen on suomenkielinen sukunimi, jolla on eri tapauksissa erilaisia taustoja. Osalla Suomalainen-suvuista nimi on periytynyt ajalta, jolloin Suomi tarkoitti pelkkää nykyistä Varsinais-Suomea ja vastaavasti suomalainen vain tuon alueen asukasta ja sanasta suomalainen on syntynyt sukunimi sitä kautta, että kun sieltä oli muutettu pois, muuttaneita ja näiden jälkeläisiä suvun uudella asuinseudulla sitten ryhdyttiin kutsumaan suvun alkuperän mukaan lisänimellä suomalainen. Karjalassa joskus sanalla suomalainen viitattiin roomalaiskatolilaiseen tai protestanttiin. Vanhan Suomen Venäjään mutta pääosan Suomea Ruotsiin kuuluessa Vanhassa Suomessa sana suomalainen saattoi tarkoittaa tuolloin vielä Ruotsille kuuluneesta Suomesta Vanhaan Suomeen muuttanutta henkilöä. Suomenlahden ulkosaarilla taas suomalainen-sanalla on viitattu mantereelta tulleisiin. Osassa tapauksista Suomalainen on otettu, nuorehko sukunimi. Mm. rokottajan poika Aleksanteri Fennander julistautui "Suomalaiseksi" vuonna 1876, ja Suomalainen oli suosittu nimi vuoden 1906 suurnimenmuutossa. Tunnettuja nimenkantajia ovat: