Röntgentutkimus
Röntgentutkimuksen aloitti saksalainen Wilhelm Röntgen keksiessään röntgensäteilyn. Röntgensäteet saivat poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa. Uudesta säteilystä kehitettiin nopeasti lääketieteellisiä sovelluksia. Myös röntgendiffraktio keksittiin pian röntgensäteiden löytymisen jälkeen.
Klystroni
1930-luvulla Stanfordin yliopistossa työskenteli fyysikko W. W. Hansen tutkien röntgensäteitä elektronisuihkun avulla. Hän tuli huomanneeksi onteloresonaattorin muodostavan elektroniputkesta oskillaattorin. Asia ei ensin herättänyt suurta huomiota, mutta oskillattori kuitenkin rakennettiin ja dokumentoitiin. Se sai nimekseen rumbatron, johtuen sähkömagneettisten kenttien heilahtelutavasta ontelon sisällä. Samassa laboratoriossa työskentelivät veljekset, Russell ja Sigurd Varian. Heidän työnsä rumbartonin edelleen kehityksessä johti klystronin syntymiseen. On epäselvää, kuinka paljon Varianit tunsivat Heilien töitä, mutta Varianin veljeksiä pidetään yleisesti klystronin keksijöinä. Stanfordin yliopiston nimissä on ensimmäinen klystronin patentti vuodelta 1939, jonka osti Sperry Gyroscope company, johon myös Varianit siirtyivät tutkijoiksi. He perustivat myöhemmin oman nimeään kantavan tehtaan.