Strategiapeli
Yleisesti ottaen tietokonestrategiapelit jaetaan vuoropohjaisiin, esimerkiksi "Civilization"-sarja, ja reaaliaikaisiin eli tosiaikaisiin strategiapeleihin, esimerkiksi "Age of Empires". Vuoropohjaiset strategiapelit muistuttavat perinteisiä lautapelejä: pelaajat tekevät siirtonsa omilla vuoroillaan muiden odottaessa (tai kaikki tekevät siirtonsa samaan aikaan, mutta seuraava siirto voidaan tehdä vasta kun kaikki ovat siirtäneet). Reaaliaikaisissa strategiapeleissä ei ole vuoroja, vaan osapuolet vaikuttavat peliin jatkuvasti. "Dune II" mainitaan usein nykyaikaisen reaaliaikastrategian kantamuotona. Ensimmäisenä reaaliaikaisena strategiapelinä ("toimintastrategiapelinä") pidetään Don Daglowin "Utopia"-peliä (1981), jota seurasi "Cytron Masters" (1982).
Hyötypeli
Hyötypeli () on peli, joka on suunniteltu pääasiassa jotakin muuta kuin viihdekäyttöä varten. Tunnetuimpia hyötypelien muotoja ovat oppimispelit, mutta pelejä voidaan käyttää myös tiedottamiseen, mainostamiseen, terveyden ja hyvinvoinnin edistämiseen, henkilöstön kouluttamiseen sekä tuotannon suunnitteluun ja kehitykseen. Termi sai alkunsa Serious Games Initiativen luomisen yhteydessä vuonna 2002. 
Hyötypeleissä käyttäjän mielenkiinto pyritään vangitsemaan viihteellisyyden avulla ja käyttäjälle tarjotaan viihteelliseksi verhottua tietoa.. Pelejä käytetään lisääntyvässä määrin ei-viihteellisiin tarkoituksiin, koska niillä on immersiivisyytensä ja simulointikykynsä vuoksi enemmän keinoja osallistuttaa ja inspiroida nykynuorisoa. Teollisuudessa ja tutkimuksessa hyötypelejä käytetään usein simuloimaan ja kuvaamaan asioita, joita olisi liian kallista tai vaarallista testata todellisuudessa. Esimerkkitapauksia ovat simulaatiot kuten ajosimulaattorit ja lentosimulaattorit.