Koli
Koli iskoistui suomalaisten mieliin 1800- ja 1900-luvun taitteessa, kun siellä vierailivat Eero Järnefelt, Juhani Aho, Pekka Halonen, I. K. Inha ja Jean Sibelius. Siitä ei ole varmuutta, kuka vuosisadan vaihteen taiteilijoista ehdotti ensimmäisenä Kolilla käyntiä. Heillä oli kuitenkin kaikilla läheinen yhteys Järnefeltiin ja Sibeliukseen. Järnefelt kävi vuonna 1892 Kolilla perheystävänsä Juhani Ahon ja tämän nuoren puolisonsa Venny Soldan-Brofeldtin kanssa. Järnefeltin ystävä Sibelius yöpyi samana vuonna Pielisen toisella rannalla ja Järnefeltin ja Sibeliuksen ystävä I. K. Inha otti seuraavana vuonna ensimmäiset valokuvansa Kolilla. Myöhemmin Järnefelt ja Inha sekä Järnefelt ja Sibelius kävivät yhdessä Kolilla. Lisäksi Järnefeltin oppilas Eero Nelimarkka maalasi useita Koli-kuvia 1920-luvulla.
Eero Valjakka
Valjakka kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1955 ja opiskeli sen jälkeen Teknillisessä korkeakoulussa, josta valmistui arkkitehdiksi vuonna 1966. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli arkkitehtina ensin Helsingin kaupunginsuunnitteluviraston palveluksessa vuosina 1967–1968, minkä jälkeen hän perusti kollegansa Simo Järvisen kanssa yhteisen arkkitehtitoimiston. Valjakka ja Järvinen hahmottelivat yhdessä Espooseen uutta asemakaavaa ja asuntoalueita Olarin ja Kuitinmäen alueille. Olarin aluetta he suunnittelivat pääosin vuosina 1968–1973 (niin sanottu "Vanha Olari") ja Kuitinmäen aluetta sen jälkeen 1980-luvun alkupuolelle saakka. Valjakan ja Järvisen suunnitelmissa nousevat esiin muun muassa alueiden läpi kulkevien kävelyteiden keskeinen asema sekä uudisrakennuksia hallitseva tiiliarkkitehtuuri. Kuitinmäkeen he suunnittelivat asuintalojen lisäksi ostoskeskuksen ja toimistorakennuksia. Olarin–Kuitinmäen aluetta on myöhemmin luonnehdittu Suomen laajimmaksi ja eheimmäksi yhtenäiseksi moduulikonstruktivistiseksi kaupunkikokonaisuudeksi.