Eidsvollin kansalliskokous
Jatkodebatissa unionipuolueen ja itsenäisyyspuolueen erot tulivat selkeästi esille. Kreivi Wedel-Jarlsberg vastusti kuningastitteliä, koska se johtaisi kuninkaan valintaan, mihin virkaan Kristian Fredrik oli jo lähes itsejulistautunut. Kreivi oli puolestaan jo vuosia työskennellyt Norjan erottamiseksi Tanskasta ja tiesi, että Kristian Frederikin tavoitteena olisi maiden uudelleenyhdistäminen. Wedel-Jarlsbergin ryhmä kannatti siis löyhää Ruotsi-unionia, mikäli suurvallat eivät takaisi täyttä itsenäisyyttä. Itsenäisyyspuolue kannatti itsenäistä Norjaa Kristian Frederik kuninkaanaan. Tähän unionipuolueeksi muotoutuneen kannan edustajat kritisoivat, että hänestä tulisi ajan myötä myös Tanskan kuningas, jolloin ei olisi päästy puusta pitkään. Itsenäisyyspuolueen edustajien äänin perustuslain ensimmäiseksi kohdaksi muotoutunut perusperiaate kuitenkin hyväksyttiin äänin 78–29 yhden äänen puuttuessa.
Josef Terboven
Josef Antonius Heinrich Terboven (23. toukokuuta 1898 Essen – 8. toukokuuta 1945 Asker) oli Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen jo varhaisessa vaiheessa liittynyt pankkivirkailija, josta tuli Saksan valtiopäiväedustaja vuoden 1930 vaaleissa. Hän kohosi Saksassa Essenin Gauleiteriksi ja sittemmin miehitetyn Norjan valtakunnankomissaariksi. Norjassa hänen vastuullaan oli maan siviilihallinto ja talous, jonka piti sodan aikana tukea Saksan teollisuutta. Norjan natsijohtajan Vidkun Quislingin kanssa hän teki yhteistyötä ja tukahdutti norjalaisten vastarinnan. Kolmas miehityksen johtava osapuoli oli Norjan ja Pohjois-Suomen sotilashallinnosta vastannut kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorst.