Euroopan unionin historia
Toisen maailmansodan jälkeen oli tarve sitoa vanhat kiistakumppanit Saksa ja Ranska riippuvaisiksi toisistaan, joka osaltaan ehkäisisi tulevia sotia. Tätä varten perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö (EHTY) vuonna 1950, johon liittyivät Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Länsi-Saksa, Italia ja Ranska. Nämä kuusi valtiota allekirjoittivat 18. huhtikuuta 1951 Pariisissa perustamissopimuksen. Sopimus tuli voimaan 23. heinäkuuta 1952 ja solmittiin 50 vuoden ajaksi.
Euroopan vapaakauppajärjestö
EFTA perustettiin alun perin Yhdistyneen kuningaskunnan johdolla vastavedoksi EEC:lle, josta myöhemmin kehittyi EU. Britannian sen aikainen Konservatiivipuolueen johto vastusti Euroopan yhdentymiskehitystä, joka näytti johtavan ylikansallisten instituutioiden pikemminkin kuin vain maiden välisen yhteistyön suuntaan. Toisaalta Ranska ei halunnut Britanniaa EEC:hen. EFTAn oli tarkoitus olla löyhempi yhteisö ja sen toimialan rajoittua vain vapaakauppaan ilman poliittisempia ulottuvuuksia.