Mammografia
Mammografiakuvauksen historia alkaa 1900-luvun alusta, kun kirurgi Albert Salomon julkaisi vuonna 1913 tutkimuksen, jossa hän otti röntgenkuvia rinnanpoistoleikkauksessa poistetuista rinnoista osoittaakseen syövän leviämisen kainalon imusolmukkeisiin. Salomon pystyi myös erottamaan röntgenkuvan perusteella paikallisen, rajautuneen rintasyövän kudoksiin levinneestä syövästä. Eläville potilaille mammografiaa käytettiin laajamittaisesti ensimmäinen kerran vuonna 1930, jolloin yhdysvaltalainen radiologi Stafford L. Warren kuvasi rintasyöpäepäilyn vuoksi 119 naisen rinnat. Röntgenkuvien tulkinta terveiden rintojen ja syöpien suhteen oli hämmästyttävän tarkka: 119 henkilön kuvista vain kahdeksan tapausta tulkittiin väärin.
Geórgios Papanikoláou
Tammikuussa 1928 Papanikoláou julkaisi havaintonsa otsikolla "New Cancer Diagnosis", että kohdunkaulansyöpä voitaisiin diagnosoida vaginan irtosolunäytteestä, mutta hänen havaintonsa oleellisuus huomioitiin vasta vuonna 1943 hänen julkaistuaan yhdessä Herbert Frederick Trautin (1894-1963) kanssa teoksen "Diagnosis of Uterine Cancer by the Vaginal Smear" (”Kohdunkaulan syövän diagnosointi irtosolynäytteestä”). Teos käsitteli vaginan ja kohdunkaulan irtosolunäytteiden ottamista, kuukautiskierron aikaisia fysiologis-sytopatologisia muutoksia, eri sairauksien patologisia vaikutuksia ja syövän aiheuttamia muutoksia kohdunkaulassa, kohdun limakalvolla ja itse kohdussa. Hänen kehittämäänsä koetta alettiin yleisesti nimittää Papanikoláoun kokeeksi, joka sitten lyhentyi papakokeeksi. Nykyään papakoetta käytetään maailmanlaajuisesti kohdunkaulan syövän ja muiden gynekologisten solumuutosten diagnosoinnissa.