Gustav Mahler
Mahlerille satoi useita tarjouksia uusista kapellimestarin paikoista, joista New Yorkin Metropolitan-ooppera oli hänelle mieluisin. Siellä oli useita saksalaisia huipputaiteilijoita ja hieno orkesteri, ja hänelle tarjottu palkka oli huikea. Ennen lähtöään loppuvuonna 1907 häntä kohtasi kuitenkin kaksi tragediaa: esikoistytär Maria kuoli tulirokkoon, ja Mahlerilla itsellään todettiin hänen äidiltään perimänsä vakava sydänsairaus. Hänelle luvattiin elinaikaa enää vain joitakin vuosia. Amerikassa Mahlerin vastaanotto oli paljon parempi kuin mihin hän oli Wienissä tottunut. Arturo Toscanini kutsuttiin johtamaan italialaiset oopperat, ja Mahlerille kuuluivat saksankieliset teokset. Vaikka hän hellitti jonkin verran otettaan orkesterin täydellisyysvaatimuksista, hän omaksui jälleen tutun työtahtinsa, mikä ei ollut hänen terveydelleen hyväksi. Menestyksekkääseen ensimmäiseen kauteen kuului lisäksi esityksiä Carnegie Hallissa hänen itse valitsemallaan kokoonpanolla. Ongelmia syntyi kuitenkin ajoittain siitä, että suuri osa esittäjistä suhtautui varsin välinpitämättömästi harjoituksiin, ja joskus he eivät ilmaantuneet paikalle lainkaan.
Bob Marley
Marley oli vioittanut isovarpaansa toistuvasti 1970-luvulla pelatessaan jalkapalloa. Kynnen alle oli tullut haava, joka ei parantunut vaan aukesi aina uudestaan. Lopulta haavaan, jossa luultavasti oli ollut luomi, kehittyi rasituksen mahdollisesti edesauttamana pahanlaatuinen melanooma, joka diagnosoitiin vuonna 1977 pitkälle edenneeksi acral-melanoomaksi. Syöpäkasvaimen vahingoittama kudos poistettiin, mutta uskonnollisista syistä Marley ei suostunut koko varpaan amputointiin, vaikka se olisi ollut tarpeen syövän pysäyttämiseksi. Syöpä levisi seuraavien vuosien aikana hitaasti Marleyn aivoihin ja sisäelimiin, ja vuonna 1980 hän sairastui niin, että joutui keskeyttämään Yhdysvaltain-konserttikiertueensa. Hän kokeili raskaita kemoterapiahoitoja Yhdysvalloissa, mutta hänen tilansa jatkoi heikkenemistään. Kuolemaisillaan oleva Marley lensi Saksaan tohtori Isselsin holistisiin, kokeileviin ja kiisteltyihin hoitoihin ja alkoikin voida paremmin. Muutaman kuukauden kuluttua hänen vointinsa kuitenkin taas heikkeni, ja hoidot lopetettiin.