Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Ferdinand I (Sisilia)
Napoleon I valtasi Napolin jälleen Ranskalle vuonna 1806 Ferdinandin paetessa. Napoleon julisti veljensä Joseph Bonaparten Napolin ja Sisilian kuninkaaksi, vaikka Ferdinand hallitsi Sisiliaa Ison-Britannian suojeluksessa. Napoleonin menetettyä valtansa Ferdinand palasi Napoliin ja Sisilia ja Napoli yhdistettiin Wienin kongressissa 1815 yhdeksi Molempain Sisiliain kuningaskunnaksi. Hän hallitsi sen kuninkaana kuolemaansa saakka.