Arthur Wellesley Wellington
Arthur Wellesley, Wellingtonin 1. herttua, KG, GCB, GCH, PC, FRS (synt. Wesley 1. toukokuuta 1769, Dublin – 14. syyskuuta 1852, Walmerin linna, Kent) oli brittiläinen sotilas ja valtiomies, joka johti brittijoukkoja Napoleonin sodissa ja kohosi sotamarsalkaksi, sai kutsumanimen Iron Duke, ajoi ranskalaiset Portugalista ja Espanjasta, löi Napoleonin Waterloossa 1815, oli brittien edustajana Wienin kongressissa ja toimi toryhallituksen pääministerinä 1828–1830, ulkoministerinä ja pääministerinä 1834 ja oli ylähuoneen johtava hahmo eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1846 asti. Uuden-Seelannin pääkaupunki Wellington on nimetty hänen mukaansa. Hänen suunnittelemansa saapasmalli johti kumisaappaan kehittämiseen.
Arthur (Walesin prinssi)
Arthurin vanhemmat, Yorkin Elisabet ja Henrik VII, menivät naimisiin vuonna 1486. Lujittaakseen valtaansa Englannin kruunuun Henrik VII käski sukututkijoitaan jäljittämään esi-isänsä muinaisiin brittikuninkaisiin. Kuninkaalliset historioitsijat julistivat, että Henrik VII polveutui kuningas Arthurista ja että Winchesterin linna Hampshiressa oli Camelot. Henrik vaati Elisabetia synnyttämään pojan, joka toisi takaisin Englannin kultaisen ajan ja poika nimettäisiin esi-isänsä mukaan Arthuriksi.