Nikolai II
Nikolai II (, 18. toukokuuta 1868 Pietari – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg) oli Venäjän keisari, Puolanmaan kuningas ja Suomen suuriruhtinas vuosina 1894–1917. Hän oli viimeinen hallitsija Romanovien hallitsijasuvussa, joka kaatui helmikuun vallankumouksessa 1917. Suomessa hänet tunnetaan helmikuun manifestin allekirjoittajana ja venäläistämistoimenpiteiden aloittajana. Hänen johdollaan Venäjä kärsi nöyryyttäviä tappioita muun muassa Venäjän–Japanin sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Rauhanomaisten mielenosoitusten raa’an tukahduttamisen sekä Venäjän-Japanin sodan ja ensimmäisen maailmansodan runsaiden venäläistappioiden vuoksi Nikolai tunnettiin vastustajiensa keskuudessa myös nimellä Nikolai Verinen. Myöhemmin Nikolai vaimoineen ja lapsineen teloitettiin Leninin käskystä Venäjän sisällissodan aikana. Nikolai II:n isä ja edeltäjä oli Aleksanteri III.
Nikolai I
Nikolai I (6. heinäkuuta 1796 Tsarskoje Selo – 2. maaliskuuta 1855 Pietari) oli Romanovien hallitsijasukuun kuulunut Venäjän keisari, Puolanmaan tsaari ja Suomen suuriruhtinas vuosina 1825–1855. Hän nousi valtaistuimelle veljensä Aleksanteri I:n jälkeen ja laajensi Venäjää Turkestanin alueelle. Hänen valtakaudellaan Venäjä oli jatkuvasti sodassa; hänen sotaisa valtakautensa huipentui Krimin sotaan, joka päättyi Venäjän tappioon.