Ernest Rutherford
McGill yliopistossa olonsa aikana Rutherford otti laboratorioonsa yhä useampia tutkijaopiskelijoita, mukaan lukien naisia joita tuohon aikaan opiskeli yliopistossa vain muutamia. Hän oli kysytty puhuja ja lehtiartikkeleiden kirjoittaja. Hänet valittiin vuonna 1900 Kanadan ja 1903 Lontoon Royal of Society jäseneksi. Hän kirjoitti tällä kaudella myös tärkeimpiä radioaktiivisuuden oppikirjoja. Hänen ensimmäisen kirjansa Radioactivity julkaistiin vuonna 1904. Hänelle myönnettiin apurahoja, hän sai mitaleita ja paljon työtarjouksia. Myöhemmin vuonna 1908 hän sain Nobelin kemian palkinnon tutkimuksistaan alkuaineiden hajoamisesta sekä radioaktiivisten aineiden kemiallisista tuloksistaan. Hämmentynyt Rutherford usein kertoi ystävilleen, että nopein muutos minkä hän tiesi, oli hänen siirtyminen fyysikosta kemistiksi.
Joseph Franklin Rutherford
Rutherford oli jo 1917 varmistanut itselleen Vartiotorniseuran taloudellisen ja hallinnollisen johdon. Hän ei kuitenkaan saanut julkaista mitä tahansa Vartiotorniseuran nimissä. Russell oli testamentissaan määrännyt, että kaikki Seuran julkaisema materiaali piti ensin hyväksyä viisimiehisessä julkaisukomiteassa, jonka jäsen Rutherfordkin oli. Hän oli kuitenkin jatkuvissa kahnauksissa komitean kanssa, ja vuonna 1925 hän hajotti sen asettua vastustamaan hänen kirjoittamaansa opillisesti käänteentekevää artikkelia ""Birth of the Nation"" ("Kansakunnan synty"). Täten Rutherford sai täyden määräysvallan myös opillisissa kysymyksissä.