Itärintama (toinen maailmansota)
Suomalaisia vapaaehtoisia palveli myös itärintamalla SS-divisioona Wikingissä. SS-joukkojen esikunta oli jo joulukuussa 1940 yhteydessä Suomen hallitukseen ja kehotti suomalaisia osoittamaan liittolaisuutta lähettämällä Saksaan vapaaehtoisia sotilaita. Etsivän keskuspoliisin entinen johtaja Esko Riekki valtuutettiin hoitamaan joukkojen rekrytointi salaisesti, ja lopulta vapaaehtoisia saatiin koottua pataljoonan verran eli noin 1 200 miestä. Vapaaehtoiset sitoutuivat palvelemaan SS-joukoissa kahden vuoden ajan. Toisin kuin muissa ulkomaalaisissa yksiköissä oli tapana, osa pataljoonan upseereista ja aliupseereista oli myös suomalaisia. Pataljoona liitettiin Wiking-divisoonaan ja siirrettiin itärintamalle tammikuussa 1942. Se palveli Etelän armeijaryhmässä ja osallistui muun muassa Kaukasian-operaatioon kesällä 1942.
Panttipataljoona: suomalaisen SS-pataljoonan historia
Panttipataljoona. Suomalaisen SS-pataljoonan historia on historiantutkija Mauno Jokipiin laatima suomalaisen SS-pataljoonan vaiheita käsittelevä tutkimus. Teos ilmestyi vuonna 1968 ja oli tuolloin ensimmäinen suomalaista vapaaehtoista SS-pataljoonaa (”panttipataljoonaa”) käsitellyt pataljoonaan liittymättömän henkilön laatima tutkimus. Teoksen taustalla vaikutti entisten suomalaisten SS-miesten järjestö Veljesapu ry. Sen ensimmäiset painokset kustansi Weilin + Göös. Kolmas (1996) ja neljäs (2000) painos ovat Veljesavun kustantamia. Tätä edistääkseen kirjoittaja siirsi tekijänoikeutensa yhdistyksen nimiin 1992. Teoksen myöhempiin laitoksiin vuodesta 1996 lähtien liitettiin ensimmäisistä puuttuneita nimiluetteloita.