Alankomaiden hallitsija
Alankomaiden hallitsijoista oli ensimmäinen vuosina 1806–1810 hallinnut Ranskan keisarin Napoleon I:n veli Ludvig Bonaparte, jonka Alankomaat vallannut Napoleon asetti perustamansa Hollannin kuningaskunnan nukkevaltion hallitsijaksi. Nykyinen monarkia perustettiin Wienin kongressissa 1815, kun Eurooppaa järjesteltiin uudelleen Napoleonin kukistumisen jälkeen. Tuolloin Alankomaihin kuuluivat myös nykyiset Belgia ja Luxemburg. Belgia itsenäistyi 1830. Vilhelm III:n kuoltua hallitsijaksi tuli hänen tyttärensä Vilhelmiina, mutta Luxemburgin laki ei sallinut naispuolista hallitsijaa, joten Luxemburgin hallitsijaksi tuli Nassaun entinen herttua Aadolf.
Tasavalta
Monarkianvastaisuudella, eli yleinen kielteisyydellä monarkiaa kohtaan ei ole ollut aina merkittävää osuutta tasavaltojen luomisessa tai niiden ylläpidossa. Kun tasavallan valtionpäämieheksi ei ole valittu monarkkia, taustalla on voinut olla käytännön seikka, eikä niinkään ideologinen pohdinta. Esimerkki käytännön asiasta on tilanne, jossa monarkkiehdokasta ei ole. Sellainen oli tilanne Yhdistyneissä provinsseissa vuonna 1588, kun sekä Anjoun herttua että Leicesterin jaarli kieltäytyivät kuninkaan asemasta.