Bysantin keisari
Bysantin keisarit eli Itä-Rooman keisarit hallitsivat myöhäisantiikin ja keskiajan Bysantin valtakuntaa. Myös eräät Bysantin keisarinnat, kuten Irene, Zoe ja Theodora, hallitsivat valtakuntaa yksinään. Tarkkaa rajaa Itä-Rooman valtakunnan ja Bysantin valtakunnalle ei voida asettaa. Ensimmäiseksi Bysantin keisariksi voidaan laskea vaikkapa Konstantinus Suuri (ensimmäinen kristitty keisari), Valens (Adrianopolin taistelua pidetään joskus keskiajan alkuna), Arcadius (Theodosius I oli viimeinen koko valtakuntaa hallinnut keisari), Zenon (oli keisarina kun Länsi-Rooman Romulus Augustus syrjäytettiin) tai Herakleios (joka uudisti hallintoa merkittävästi).
Julius Nepos
Nepos oli Itä-Rooman keisari Leo I siskontyttären mies ja hänen isänsä Nepotianus oli ollut magister militum vuosien 458-461 tienoilla. Vuonna 474 Leo lähetti Nepoksen kukistamaan Glyceriusta jonka "magister militum" Gundobad oli julistanut keisariksi. Glycerius antautui Nepokselle ja hänestä tehtiin Salonan piispa. Rooman senaatti vastusti Neposta tämän Itä-Rooman yhteyksien takia, mutta hänet kruunattiin Roomassa Zenon lähettilään läsnä ollessa. Hän oli keisari, mutta hänen valtansa rajoittui vain Italiaan ja Dalmatiaan, koska Välimeren saaretkin olivat joutuneet vandaalien haltuun.