James Garfield
Garfield vannoi virkavalansa 4. maaliskuuta 1881. Virkaanasujaispuheessaan hän korosti muun muassa afroamerikkalaisten yhteiskunnallisen aseman parantamista. Garfield vietti valtaosan lyhyeksi jääneestä presidenttikaudestaan nimittäessään kabinettiaan ja muita korkeita virkamiehiä. Vaikka Garfield pyrki nimittämään korkeisiin virkoihin sekä stalwartin että half-breedin kannattajia, half-breedit saivat selvästi korkeampia nimityksiä kuin stalwartit: Half-breedsin johtaja James Gillespie Blaine nimitettiin ulkoministeriksi ja New Yorkin sataman tullimaksujen kerääjäksi valittiin half-breedeihin kuulunut William H. Robertson, mikä sai stalwartin johtohahmoihin kuuluneen Roscoe Conklingin raivoihinsa. Muita merkittäviä nimityksiä olivat muun muassa William Windomin nimittäminen valtiovarainministeriksi, Abraham Lincolnin pojan Robert T. Lincolnin nimittäminen pääasiassa tämän sukutaustan vuoksi sotaministeriksi ja Grantin vastustajana tunnetun Wayne MacVeaghin nimittäminen oikeusministeriksi.
George Albert Smith
Smith valittiin kahdentoista apostolin koorumin presidentiksi vuonna 1943. Heber J. Grantin kuoltua Smith nousi virkaiältään vanhimpana apostolina kirkon presidentiksi 21. toukokuuta 1945. Toinen maailmansota oli juuri päättynyt Euroopassa, ja vasta virkaansa valittu presidentti Smith aloitti voimaperäiset avustustoimet sodan ja puutteen takia jo vuosia kärsineiden Euroopan myöhempien aikojen pyhien hyväksi. Aineellisten avustusten lisäksi hän pani painoa myös lähetystyön mahdollisimman pikaiselle uudelleenaloittamiselle.