Bobi Sivén
Hans Håkon Christian ”Bobi” Sivén (kouluaikoina Hans Sivén, aikuisena H. H. Sivén; 18. huhtikuuta 1899 Helsinki – 12. tammikuuta 1921 Repola, Itä-Karjala) oli suomalainen heimoaktivisti, Suomen ensimmäisiä partiolaisia, itsenäisyysaktivisti, sisällissodassa valkoisten joukossa, heimosoturi ja Repolan nimismies sekä lopulta Suomen ulkoasiainministeriön edustaja Suomen suojelusalueilla Repolassa ja Porajärvellä. Sivénistä tuli heimoaatteen ensimmäinen marttyyri ja Suomen sotien välisen ajan kansallismielisen nuorison suuri sankari hänen ammuttuaan itsensä Repolassa vastalauseeksi heimoveljien hylkäämiselle. Hän päätyi ratkaisuunsa saatuaan Tarton rauhan määräämän käskyn estää kaikki repolalaisten toimet, jotka tähtäisivät takaisin Suomeen liittymiseen tai aseelliseen kapinaan neuvostovenäläisiä vastaan. Aunukselainen Repolan kunta oli kansanäänestyksessä 31. elokuuta 1918 eronnut Venäjästä ja liittynyt Suomeen. Repolan nimismies toimi käytännössä alueen johtajana ja Suomen valtion edustajana.
Bobi Sivén
Taistelujen jälkeen Sivén ja muu Helsingin Valkokaarti osallistui saksalaisten perässä voitonparaatiin. Pian Helsingin Valkokaarti nimi muutettiin Helsingin Jääkäriprikaatiksi, jota saksalaiset alkoivat kouluttaa preussilaiseen kuriin. Tämä ei Sivéniä pahemmin innostanut ja hän halusi takaisin rintamalle. Samoin hän oli kuullut veljensä Paavon sotamenestyksestä komppanianpäällikkönä Karjalan rintamalla. Kuitenkin Sivén oli jo kiinnitetty Jääkäriprikaatiin ja hän oli vannonut sotilasvalan. Isä V. O. Sivén tuli maanpaosta Helsinkiin toukokuussa ja järjesti arvovaltaisena itsenäisyyspoliitikkona pojalleen siirron. Bobi keskusteli vielä Hallan-Ukon kanssa, joka antoi hänelle viestin, joka koski Itä-Karjalan asiaa ja tuli antaa karjalaisille aktivisteille. 6. toukokuuta Bobi saapui Viipuriin, jossa jääkärieversti Aarne Sihvo määräsi ratsuväkeen, 2. Karjalan rykmenttiin, jossa palveli kapteenina myös Paavo Sivén. Sivén ehti veljensä kanssa ratsastella Viipurissa muutaman päivän, kunnes piti lähteä Helsinkiin suureen voitonparaatiin. Sivén ei ehtinyt ottaa sotaan osaa kuin Helsingin taistelujen verran, mutta Itä-Karjalan kysymys alkoi kiinnostaa Sivéniä koko ajan yhä enemmän. Kunnostautumisestaan Helsingin valtauksessa Sivénille myönnettiin IV luokan Vapaudenristi.