Fiat Ritmo
Bertonen suunnittelema Fiat Ritmo esiteltiin Torinon autonäyttelyssä 1978. Moottorit olivat aluksi 1,1- (60 hv), 1,3- (65 hv) ja 1,5-litraiset (75 hv). Suurimmassa oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto vakiona, muissa nelivaihteinen. Lisäksi saatavana oli Volkswagenilta peräisin oleva kolmiportainen automaattivaihteisto. Vuonna 1979 tuli saataville myös 1,0-litrainen moottori. Seuraavana vuonna markkinoille tuli 1,7-litrainen (55 hv) dieselmoottori.
Vuonna 1981 esiteltiin uudistetut 1,3- (75 hv) ja 1,5-litraiset (85 hv) moottorit sekä urheilullinen 105TC, jossa oli 1,6-litrainen 105-hevosvoimainen moottori. Samana syksynä Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin 2,0-litraisella (125 hv) moottorilla varustettu Abarth 125TC sekä avomallin prototyyppi. Avomallin tuotanto käynnistyi seuraavan vuoden alussa, mutta valmistusmäärät olivat vähäisiä.
Fiat
Vuonna 1955 markkinoille tuotiin takamoottorinen Fiat 600. Tästä pikkuautosta muokattiin myös kolmen penkkirivin tila-auto "Multipla". Vuonna 1957 "Topolinon" korvaajaksi esiteltiin Fiat Nuova 500. Vuonna 1964 Fiatin pikkuautoluokkaa täydennettiin hieman suurempikokoisella 850-mallilla. Valmistajansa tämän aikakauden suurinta luokkaa edustivat 1800- ja 2100 -mallit, jotka tulivat markkinoille vuonna 1959. Pari vuotta tämän jälkeen, vuonna 1961, valmistajan keskiluokkaan tuotiin mallit 1300 ja 1500. Vuonna 1966 näiden korvaajaksi esiteltiin 124. Turkkilainen Tofaş aloitti autojen valmistuksen tämän mallin lisenssiversiolla, samoin venäläinen AvtoVAZ. Vuonna 1966 Fiat osti osan autovalmistaja Ferrarista ja sai oikeuden "Dino"-nimen käyttöön. Fiat Dino -mallilla juhlistettiin yhtiön perustajista kenties merkittävimmän, Giovanni Agnellin syntymän 100-vuotispäivää. Vuonna 1969 valmistajansa malliston huipulle, "1900/2300"-mallien seuraajaksi, esiteltiin 130.