Suomen sisällissota
Suomen sisällissota käytiin Suomen senaatin eli hallituksen ja sitä vastaan kapinoineen Suomen kansanvaltuuskunnan johtamien joukkojen välillä 27. tammikuuta – 15. toukokuuta 1918. Senaatin asevoimina olivat valkoiset joukot ja kansanvaltuuskunnan joukkoina Suomen Punainen Kaarti eli punaiset. Saksan keisarikunnan armeija tuki valkoisia valtaamalla Helsingin, Lahden ja muita eteläsuomalaisia kaupunkeja. Neuvosto-Venäjä tuki punaisia lahjoittamalla heille aseita.
Suomen sisällissota Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla
Oulun tilanne kärjistyi kun maaherra Matts von Nandelstadh lähetti kaikkiin läänin kuntiin kirjeen, jossa pyydettiin suojeluskuntien apua järjestyksenpitoon. 28. tammikuuta Oulun työväenneuvosto uhkasi esittää samanlaisen avunpyynnön työväen järjestyskaarteille, ellei maaherra peruisi omaansa. Työväenneuvosto yritti myös saada kaupungissa olleet venäläisjoukot puolelleen, mutta niiden komentajat eivät suostuneet yhteistyöhön. Ouluun matkalla ollut Nivalan suojeluskunta kävi samana päivänä Ylivieskan rautatieasemalla laukaustenvaihtoa paikallisen punakaartin kanssa. Yksi suojelukuntalainen ehti saamaan surmansa ennen punaisten perääntymistä. Oulun ensimmäinen yhteenotto nähtiin 30. tammikuuta, jolloin 300 suojeluskuntalaisen ja punakaartin välille syntyi lyhyt taistelu. Valkoiset vetäytyivät lääninhallituksen ja Oulun lyseon tiloihin, jonka jälkeen muu kaupunki jäi punaisten hallintaan. Rovaniemen punakaartin päällikkö Kaarlo Kurki kävi samaan aikaan Oulussa hakemassa aseita Kemin punaisille. Hän kehotti punakaartia jättämään kaupungin ja perustamaan puolustuslinjan Siikajoelle, josta oululaiset kuitenkin kieltäytyivät.