Elektroniikan passiivikomponenttien epäideaalisuudet
Passiivisiksi komponenteiksi kutsutaan elektroniikan komponentteja, jotka kuluttavat energiaa. Yleisimpiä passiivisia komponentteja ovat vastus, kondensaattori sekä kela. Pienillä taajuuksilla passiiviset komponentit toimivat melkein ideaalisesti, mutta mennessä korkeammille taajuuksille niin mikään komponentti ei käyttäydy enää ideaalisesti. Toisin sanoen komponenttien toiminta suuremmilla taajuksilla ei noudata ideaalimalleja eli ne alkavat käyttäytyä epäideaalisesti. Häiriöttömän elektroniikkan suunnittelussa nämä poikkeavuudet on tunnettava.
Sinkitys
Sähkösinkityksen jälkeen kappaleen pinta yleensä passivoidaan sinkin hapettumisen hidastamiseksi. Vastasinkityn pinnan hapettuessa siihen muodostuu nopeasti ns. valkoruostetta. Passivointimenetelmät perustuvat nykyään yleensä 3-arvoisen kromin ja lisäaineiden käyttöön. Passivointikylvyssä reaktiotuotteista muodostuu pintaan suojaava, noin yhden mikrometrin vahvuinen kromaattikalvo. Käytettäessä 6-arvoista kromia saadaan pinnasta oliivinvihreä ja erittäin korroosionkestävä, mutta pinnoite sisältää karsinogeenistä 6-arvoista kromia. Toisinaan "passivointia" käytetään synonyyminä koko sähkösinkitysprosessille.