Toksikologian historia
Toksikologia on eräs vanhimmista tieteenaloista. Myrkyllisten kasvien ja eläinten tunnistaminen ja välttäminen on ollut kautta aikojen välttämätöntä ihmisten hengissä säilymiselle. Jo noin 1500 vuotta eaa. peräisin olevassa egyptiläisessä Ebersin papyruksessa (vanhin säilynyt farmakopea eli lääkekirja) kuvattiin esimerkiksi myrkkykatkon ja oopiumin ominaisuuksia. Myös useat klassiset myrkyt kuten arsenikki tunnettiin jo niihin aikoihin. Egyptiläiset tunsivat joitakin paikkansapitäviä toksikologian periaatteita, mutta syyn ja seurauksen käsitettä ei tunnettu, mikä aiheutti ongelmia tautien hoidossa. Myrkytysten hoidossa käytettiin pääasiassa yrttejä ja joitakin mineraaleja. Kuningatar Kleopatran sanotaan tehneen itsemurhan antamalla egyptinkobran purra itseään, toisen teorian mukaan hän käytti hemlokkia, ukonhattua ja oopiumia.
Clemens von Pirquet
Pirquet havaitsi vuonna 1906, että potilaat, jotka olivat aiemmin saaneet injektioina hevosen seerumia tai isorokkorokotuksen, reagoivat nopeammin ja voimakkaammin toisen ruiskeeseen, eli kyse oli seerumitaudista, tuberkuliinireaktiosta ja anafylaksiasta. Kun hän havaitsi, että immuniteetti ja yliherkkyys olivat ilmiöinä lähisukuisia mutta käsitteinä vastakohtia, hän muoodsti Bela Schickin kanssa sanan "allergia" kreikan kielen sanoista "allos" ('toinen') ja "ergon" ('reaktio'), jolla sittemmin pitkään kuvattiin tätä yliherkkyysreaktiota, ennen kuin käyttöön tuli atopia.