Elektroniikan passiivikomponenttien epäideaalisuudet
Passiivisiksi komponenteiksi kutsutaan elektroniikan komponentteja, jotka kuluttavat energiaa. Yleisimpiä passiivisia komponentteja ovat vastus, kondensaattori sekä kela. Pienillä taajuuksilla passiiviset komponentit toimivat melkein ideaalisesti, mutta mennessä korkeammille taajuuksille niin mikään komponentti ei käyttäydy enää ideaalisesti. Toisin sanoen komponenttien toiminta suuremmilla taajuksilla ei noudata ideaalimalleja eli ne alkavat käyttäytyä epäideaalisesti. Häiriöttömän elektroniikkan suunnittelussa nämä poikkeavuudet on tunnettava.
Neutraliino
Koska neutraliino on heikosti vuorovaikuttava massiivinen hiukkanen (WIMP), on se 
hyvä kylmän pimeän aineen ehdokas (30–5 000 protonin massallaan). Jotta kevein neutraliino voisi olla pimeän aineen kandidaatti, sen tulee olla myös kevein supersymmetrinen hiukkanen ("LSP, lightest supersymmetric particle") sekä pysyvä. Useissa malleissa kevein neutraliino toteuttaa nämä ehdot, kun vaaditaan nk. R-pariteetin säilymistä. Tällöin kaikissa hiukkasreaktioissa, joissa jokin supersymmetrisistä hiukkasista on mukana, lopulta hajoamisketjun lopussa jää jäljelle kevein neutraliino sekä standardimallin hiukkasia. Koska neutraliinoja on hyvin hankala havaita, (tulevaisuudessa, kun Large Hadron Collider käynnistyy) hiukkaskokeissa havaitaan energian ja liikemäärän katoamista alku- ja lopputilojen välillä. Energian ja liikemäärän säilymislaki on kuitenkin edelleen voimassa, koska kadonneen energian kuljettaa pois neutraliino, jota ei havaita.