Kansanopisto
Kansanopistot kuuluvat vapaan sivistystyön lainsäädännön piiriin ja toteuttavat elinikäisen oppimisen periaatetta. Kansanopistoja ylläpitävät erilaiset kannatusyhdistykset, järjestöt ja säätiöt, jotka ovat usein sidoksissa aatteellisiin taustayhteisöihin, toisaalta myös kunnat. Taustayhteisönsä ja luonteensa mukaan opistot voidaan jakaa sitoutumattomiin, kristillisiin, yhteiskunnallisiin ja vammaisten erityisopistoihin.
Kansanopistoissa voi yleensä opiskella sekä pitkillä opintolinjoilla että lyhytkursseilla. Pitkällä linjalla opiskelu kestää yleensä vuoden ja ainevalikoima vaihtelee opistoittain. Monet opistot tarjoavat esimerkiksi avoimen yliopiston opintoja.
Väinö Voionmaa
Laitos toimi menestyksellä ensimmäisen lukuvuotensa, jonka päätyttyä uudeksi nimeksi päätettiin antaa Väinö Voionmaan opisto. Se oli valtionapua nauttiva kansanopisto, jossa vuosina 1951–1972 järjestettiin seitsemän kuukautta kestäviä niin sanottuja vuosikursseja; niiden aihepiirit olivat pääasiassa nuorisotyötä, juhlakulttuuria, liikealan perusaineita ja yleensä järjestöasiaa. Vuoden 1972–1973 vuosikurssi jäi viimeiseksi, koska peruskoulu-uudistus vähensi yleissivistävän koulutuksen tarvetta. Laitos muutettiin nyt lyhytkurssien pitopaikaksi, jollainen se on 10 kuukautta kestävien medialinjojen (elokuva, näytteleminen, televisio, radio, toimittaminen, valokuvaus) lisäksi edelleen.