Kynä
Ensimmäinen patentti kuulakärkikynälle myönnettiin 30. lokakuuta 1888, ja sen sai John J. Loud (GB Patent No. 15630). Kuulakärkikynän keksijä on unkarilainen toimittaja Laszlo Biro (Bíró László József 1899–1985), joka sai idean kuulakärkikynästä 1930-luvulla. Bíró haki englantilaista patenttia 15. kesäkuuta 1938. Laszlo Biro ja hänen veljensä Georg viimeistelivät kynää ollessaan natsi-Saksasta maanpaossa Argentiinassa. He hakivat uutta patenttia ja perustivat yrityksen "Bíró Pens of Argentina". Ensimmäiset kynät tulivat myyntiin vuonna 1943. Vuonna 1944 Biro myi osuutensa rahoittajalleen, jolta Yhdysvaltain ilmavoimat alkoi hankkia kyniä, koska ilmanpaine ei vaikuta niiden toimintaan.
Ruuvi
Ensimmäinen kuva kiinnitykseen käytetystä ruuvista löytyy keskiaikaisesta saksalaisesta julkaisusta, Wolfeggin linnan talokirja noin vuosilta 1475-1490, jossa esitetään myös ruuvisorvi. Kiinnitykseen käytetyn ruuvin todennäköisin ensimmäinen käyttökohde oli hakapyssyn lunttulukko kiinnitys pyssyn puiseen tukkeen. Toinen 1500-luvulla tunnettu käyttökohde ruuveille oli haarniskat. Laajemmin metalliruuveja alettiin käyttää naulojen rinnalla 1500-luvulla. Saksalainen vuori-insinööri Georgius Agricola (1494–1555) kertoo 1556 julkaistussa teoksessan "De re metallica", miten metalliruuveilla saadaan nahka lujasti kiinni palkeiden puukehikkoon. Ruuvimeisseli keksittiin kuitenkin vasta 1780, kun ruuvien teollinen valmistus oli alkanut 1770-luvulla. Sahaamalla tehty ura oli pitkään suositumpi kantamuoto, joskin nelikulmainen kolo oli ollut käytössän, mutta sen valmistus oli ongelma, sillä stanssaamisessa ruuvi hajosi helposti.