K-vitamiinit
K-vitamiinit ovat pääasiassa veren hyytymiseen ja kalsiumin aineenvaihduntaan tarvittavia vitamiineja, joista tärkeimmät ovat K1-vitamiini ja K2-vitamiinit. K-vitamiinit ovat rasvaliukoisia, joten ne eivät poistu helposti kehosta. Ihmisen elimistössä (suolistossa) syntyy yleensä normaaliflooran ansiosta riittävästi K-vitamiinia, joten sen saamisesta ei tarvitse erityisesti huolehtia. Sen sijaan veritulpan jälkeen ohennuslääkitystä saavien on syytä varoa, ettei ruoasta tule liikaa K-vitamiinia. K-vitamiinin nimeäminen ei noudata muiden vitamiinien kohdalla käytettyä aakkosellista järjestystä, koska kun vitamiini löydettiin, löydöksestä kertova artikkeli julkaistiin saksalaisessa julkaisussa ja vitaminiinia kutsuttiin nimellä "Koagulationsvitamin" (koagulaatiovitamiini), mistä syntyi vitamiinin K-kirjain.
Paul Karrer
Karrerin varhaiset tutkimukset käsittelivät metallikompleksiyhdisteitä, mutta hänen tärkeimpien tutkimustensa kohteina olivat kasvien pigmentit erityisesti keltaiset karotenoidit. Hän selvitti niiden kemiallisia rakenteita ja osoitti, että jotkut niistä olivat muodostuneet A-vitamiini -runkoon. Karrerin työt loivat perustan beetakaroteenin, tärkeän A-vitamiinin esiasteen, oikean kemiallisen rakenteen selvittämiselle. Se oli ensimmäinen kerta, jolloin vitamiinin tai sen esiasteen rakenne selvitettiin. Myöhemmin Karrer sai selville C-vitamiinin rakenteen sekä laajensi tutkimuksiaan B-vitamiiniin sekä E-vitamiiniin. Karrerin tärkeä panos flaviinien tutkimukselle johti laktoflaviinin, joka on osa B-vitamiinikompleksia, tunnistamiseen.