Risteilijä
1800-luvullä höyrykoneiden käyttöönoton seurauksena laivastot rupesivat käyttämään termiä risteilijä joistakin panssarilaivoista sekä joukosta panssaroimattomia fregatteja, sluuppeja ja korvetteja, joiden voimanlähteenä oli sekä höyrykone että purjeet.
Patrick Miller
Millerin lasten opettaja James Taylor ehdotti Millerille, että tämän veneissä voitaisiin kokeilla höyrykonetta. Nähtyään insinööri William Symingtonin tekemän esitteen keksimästään höyrykoneesta vaunussa, Miller pyysi Symingtonin rakentamaan kyseisen höyrykoneversion käyttömekanismeineen kaksirunkoiseen siipirattaalla varustettuun huvialukseen. Sitä kokeiltiin onnistuneesti Millerin talon lähellä Dalswinton Loch -järvellä 14. lokakuuta 1788. Seuraavana vuonna isompi höyrykone sovitettiin 10 metriä pitkään kaksirunkoiseen alukseen, jota kokeiltiin Forth-Clyde-kanavalla. Siipiratas repesi 2. joulukuuta testeittä, mutta alkuvaikeuksien jälkeen alus kulki 26. ja 27. joulukuuta 1789 jonkin matkaa kanaalissa yli 10 km/h nopeudella. Miller oli valittanut kehittämisen kustannuksista, eikä hän ollut tyytyväinen Symingtonin höyrykoneeseen ja lopetti projektin. Kymmenen vuotta myöhemmin lordi Dundas käynnisti Symingtonin työn uudelleen, mikä johti kuuluisaan "Charlotte Dundas" -nimiseen siipiratasalukseen.