Kuningatar
Perinteisen käytännön mukaan monarkioissa monarkin miespuolisilla perillisillä on ollut etuoikeus valtaistuimeen, mutta viime vuosikymmeninä monissa monarkioissa on siirrytty sukupuolesta riippumattomaan kruununperimykseen, jossa perijän sukupuolella ei ole väliä, joten hallitsevien kuningattarien tulo on entistä todennäköisempää (esimerkiksi Norjassa, Ruotsissa, Belgiassa ja Alankomaissa). On myös monarkioita, joissa nainen voi periä kruunun vain siinä tapauksessa, että miespuolisia sukulaisia ei monarkilla ole lainkaan. Nykyisin kuningatar monissa maissa, joissa hän on valtaistuimella, samoin kuin kuningas monissa maissa, joissa hän on valtaistuimella, on lähinnä muodollinen ja symbolinen valtionpäämies, jonka tehtävät ovat lähinnä edustus- ja seremoniatehtäviä. Tällaisilla monarkeilla ei ole välttämättä lainkaan poliittista valtaa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa taas kuningattarella on erittäin laajat valtaoikeudet, mutta hän käyttää niitä vain poikkeustapauksissa. Ylin vallankäyttäjä näissä maissa on useimmiten pääministeri.
Maha Vajiralongkorn
Vajiralongkornista tehtiin virallisesti kruununprinssi vuonna 1972. Nimitystä varjostivat huhut uhkapelaamisesta, naisseikkailuista ja laittomista liiketoimista. Huhut liittivät hänet myös eri alamaailman vaikuttajiin, vaikkakin Vajiralongkorn on itse kiistänyt tällaiset yhteydet. Hänen nuorempi siskonsa Sirindhorn nähtiin joidenkin tahojen piirissä parempana ehdokkaana kruununperijäksi ja tämä oli osallistunut veljeään aktiivisemmin isänsä hallintoon. Naiset ovat saattaneet periä kruunun vuodesta 1978 lähtien, mutta kuningas Bhumibol ei tukenut muita ehdokkaita perillisekseen, minkä lisäksi naiset voivat lain mukaan periä kruunun vain miespuolisen perillisen puuttuessa.