Ukraina
Ukrainalainen kansallisuusaate alkoi nousta 1840-luvulta alkaen, mutta joutui Venäjän hallinnon tukahduttamistoimien kohteeksi 1870-luvulta alkaen. Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksen yhteydessä alkoi Ukrainan itsenäistyminen. Länsi-Ukrainassa ukrainalaiset kokivat kansallisen herätyksen 1800-luvun lopun tapaan puolalaisten kanssa, mutta vastustivat myös puolalaisten kaupunkien dominanssia Galitsiassa ukrainalaiseen maaseutuun nähden.
Ukrainan itsenäisyyssota
Länsi-Ukrainan kansantasavalta perustettiin Kiovan seudulle joulukuussa 1918, mutta sen asema muodostui hankalaksi, sillä suuret sotilasvoimat liikehtivät alueella sekä idästä että lännestä. Ukrainalaiset eivät halunneet Puolaan liittymistä, sillä he pelkäsivät talonpoikien aseman heikentyvät puolalaisen feodalismin takia. Viimeisenä keinona länsiukrainalaiset yrittivät liittoutua muun Ukrainan kansallismielisiin, mutta jo alkuvuonna 1918 uusi kansantasavalta oli menettänyt mahdollisuutensa. Venäjän lokakuun vallankumous lisäsi bolševikkien kannatusta. Britannia ja Ranska taas olivat voittaneet Saksan maailmansodassa ja tukivat aseellisesti bolševikkien vastustajia Odessassa ja Krimillä. Tämän vuoksi koko Ukraina joutui sotatilaan. Neuvosto-Venäjän joukot miehittivät Kiovan ja maa julistettiin neuvostotasavallaksi vuonna 1919.