G. A. Serlachius
Yhdessä tehtaan kanssa kasvoi Mänttä. Ympäröivältä maaseudulta muutti väkeä uuteen tehtaaseen etsimään työtä ja toimeentuloa. Ajan oloista poiketen Serlachius ei juurikaan palkannut lapsia, enimmillään heitä oli työssä kymmenkunta. Työläistensä turvaksi hän perusti ”vaivaiskassan”, johon jokainen maksoi prosentin palkastaan. Näin hän saattoi tuntea moraalista ylemmyyttä toisten tehtailijoiden harjoittamaa riistoa kohtaan. Vaikka tehtailija tunnettiin liike-elämässä äkkipikaisena ja hankalana, hän oli tehtaansa ”Matteja” kohtaan mutkaton ja ystävällinen. Työssä hän vaati työläisiltä raittiutta, näyttäen tässä itse hyvää esimerkkiä, juhlissa hän salli palokunnan ja soittokunnan puffetin myyvän olutta, rommia, viskiä ja konjakkia. Ympäröivien pitäjien säätyläiset yleensä paheksuivat tällaista.
Derwentin laakson tehtaat
Darley Abbey on teollisuuspaikka pari kilometriä Derbyn keskustasta pohjoiseen. Jo 1600-luvulla siellä oli viljamyllyjä ja paja, ja 1770-luvulla sinne rakennettiin monia vesivoimalla toimivia laitoksia, kuten paperitehdas, uusi viljamylly, kaksi posliinin raaka-aineita tuottavaa verstasta ja nahkaverstas. Evansit rakennuttivat Darley Abbeyyn myös työväenasuntoja, kirkon ja koulun. Darley Abbeyn tekstiilitehdas on Cromfordin ohella Derwentin laakson parhaiten säilynyt kokonaisuus.