Luonto (mytologia)
Luonto oli karjalaisten vanhan käsityksen mukaan ihmisen (tai ehkä muunkin persoonan omaavaksi koetun asian tai ilmiön) suojelushaltija. Tämän olennon nimestä on tullut sekä ympäristöä tarkoittava sana luonto että perustavanlaatuisia ihmisen tai eläimen henkisiä piirteitä tarkoittava sana luonne.
Luonto vastaa hieman kristinuskon suojelusenkeliä. Jokaisella ihmisellä on luonto, joka seuraa häntä suojellen ja tuoden onnea. Voimakasluontoiset ihmiset eli ne, joilla on voimakas luontohaltija, menestyvät usein paremmin kuin heikkoluontoiset. Luonto esiintyy toisinaan ihmisen kaksoisolentona. Luonto voi kulkea ihmisen edellä ikään kuin ihmisen kuvajaisena. Tällä tavoin on selitetty etiäisiä.
Kristillinen mytologia
Kristillinen mytologia eli kristillinen tarusto on suppeassa merkityksessä kokoelma taruja, jotka ovat muodostuneet Uuden testamentin ympärille, tai jotka kertovat pyhimysten elämästä. Kristinopin mukaan nämä tarinat eivät suoraan puutu kristinuskon tärkeimpiin kysymyksiin vaan selittävät uskontoa vertauskuvallisesti. Esimerkkejä kristillisestä tarustosta ovat Pontius Pilatuksen urasta kertovat legendat, suomalainen legenda Savilinnut, joka kertoo Jeesuksen luoneen linnut savesta (peräisin "Tuomaan lapsuusevankeliumista"), tai osa Kuningas Arthurin tarinoista ja Graalin maljan etsinnästä (alun perin nämä kertomukset kuuluivat muun muassa kelttiläiseen tarustoon).