Suomen kalliomaalaukset
Suomen kalliomaalaukset ovat kallioihin ja siirtolohkareihin punamultamaalilla tehtyjä merkkejä, jotka ovat tutkimusten mukaan neoliittisen kivikauden ja pronssikauden ajalta. Kuviot ovat yleensä huonosti säilyneitä johtuen sään ja kasvillisuuden tuhoavasta vaikutuksesta. Myös ihmistoiminta on nyttemmin uhannut maalauksia. Suomessa kalliomaalauksia tunnetaan eniten Kaakkois-Suomesta, mutta niitä on myös esimerkiksi Etelä-Suomessa ja Kainuussa. Tunnettujen kalliomaalausten kokonaismäärä Suomessa, kun mukaan otetaan vain tunnistettavia kuvioita sisältävät kohteet, on 96. 26 maalauksen kuvioita ei pystytä haalistumisen tai suttaantumisen vuoksi tunnistamaan. Kohteista seitsemän on todennäköisesti kallion luonnollisia värjäytymiä ja siten kiistanalaisia maalauksia. Loput 13 kohdetta ovat ajoitukseltaan myöhäisiä eli jopa nykyaikaisia tai tuhoutuneita kohteita. Kalliomaalauksia on Fennoskandiassa eniten Suomessa (vuoden 2005 tilanne).
Ruotsin kalliomaalaukset
Kalliomaalausten tutkimusta ovat harrastaneet vain harvat arkeologit. Gustaf Hallström ansioitui tutkiessaan Norjan ja Venäjän kalliopiirroksia. Hän tutki myös kaikki Ruotsin kalliomaalaukset ja hänet kutsuttiin Suomeen, kun Suomen ensimmäinen, Kirkkonummen Vitträskin kalliomaalaus, löydettiin. Viimeaikaisia Norlannin maalauksia ovat tutkineet muun muassa Anders Fandén, Britta Lindgren, Lennart Klang, Per Ramqvist, Joakim Goldhahn ja Brent Ove Viklund. Bohusläänin kalliomaalauksia on tutkinut Göran Anderson. Suomalaisista niistä on eniten kirjoittanut Pekka Kivikäs ja Antti Lahelma.