Eritrea
Eritrea oli pitkään ilman voimassa olevaa perustuslakia. Vuonna 1991 kumotun Etiopian sotilashallinnon jälkeen Eritrea toimi poliittisesti itsenäisenä, ja itsenäistymisen jälkeen vuonna 1993 EPLF asetti maata johtamaan väliaikaishallituksen, joka muodosti myös kansalliskokouksen. Kansalliskokoukseen kuului EPLF-puolueen keskushallinnon lisäksi 60 jäsentä, joiden paikoista kymmenen oli varattu naisille. Kansalliskokous valitsi Isaias Afewerkin maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänen toimenkuvaansa kuului myös armeijan ylipäällikkyys. Hän johti valtioneuvostoa ja nimitti sen jäsenet. Väliaikaishallituksen oli määrä toimia, kunnes perustuslaki saadaan hyväksyttyä.
Libyan kuningaskunta
Kaksi viikkoa Bevin-Sforza-sopimuksen kaatumisen jälkeen Mohammed Idris al-Senussi julisti Kyrenaikan emiraatin brittien tuella itsenäiseksi. 21. marraskuuta 1949 yleiskokous äänesti äänin 48–1, että Libyan kolme aluetta yhdistettäisiin yhdeksi itsenäiseksi alueeksi 1. tammikuuta 1952 mennessä. Libya julkistettiin itsenäiseksi 24. joulukuuta 1951 eli neljä viikkoa ennen määräaikaa. Itsenäisen valtion päämieheksi tuli nyt huomattavasta Libyan sisäisestä vastustuksesta huolimatta kuningas Mohammed Idris al-Senussi hallitsijanimellään Idris I.