Islanninhevonen
Islanninhevonen kuuluu maailman vanhimpiin hevosrotuihin. On arveltu, että ensimmäiset hevoset tulivat saarelle viikinkien mukana Islannin asuttamisen yhteydessä 700–800-luvulla, ja että nämä hevoset olivat eurooppalaisia metsähevosia sekä poneja. Rotua on kotimaassaan Islannissa jalostettu täysin puhtaana lähes tuhat vuotta, koska hevosten tuonti Islantiin on kiellettyä. Tarkoituksena on säilyttää rodun ainutlaatuisuus sekä estää eläintautien pääsy maahan. Myöskään maasta vietyä hevosta ei enää saa tuoda takaisin. Niinpä islantilaiset kilparatsastajat matkustettuaan muualle maailmaan kilpailemaan yleensä tapahtuman jälkeen myyvät hevosensa tai pitävät omaa kilpatallia esimerkiksi Manner-Euroopassa. Suomessa on yli 2 000 islanninhevosta, joista noin 900 on Suomen Hippos ry:n rekisterissä.
Ahaltekhevonen
Neuvostoliitossa alkoivat 1930-luvulla hevosjalostuskokeilut, joissa ahaltekhevoseen risteytettiin englannintäysiveristä. Rodun puhtaana säilymisestä huolestuneet ratsastivat sekalaisella hevosjoukolla vuonna 1935 Turkmenistanin Ashkabadista Moskovaan 4 800 km:n matkan 84 päivässä. Vaativa matka yli 300 km vedettömine aavikon ylityksineen todisti käytännössä puhdasrotuisten ahaltekhevosten suorituskyvyn paremmuuden. 
Ratsastus kiinnitti huomion rodun tukalaan asemaan ja vakuutti päättäjät kantakirjan tärkeydestä, minkä ansiosta risteytyskokeiluista luovuttiin.