Josef Bürckel
Bürckel oli kansallissosialistisen puolueen vuodesta 1925, ja entinen koulumestari tuli alueensa Gauleiteriksi 1934. 13. maaliskuuta 1938 Bürckel nimitettiin puolueen Anschluss ia suunnittelevaan siipeen (Itävallan liittäminen Saksaan). 23. huhtikuuta 1938 – 31. maaliskuuta 1940 hän työskenteli valtakunnankomissaarina Itävallassa, joka oli liitetty Saksaan. Hän johti ingraatiopoliitiikkaa ja osallistui Itävallan muuttamiseen Ostmarkiksi, joka oli poliittisesti ja taloudellisesti osa Saksaa. Bürckel palveli Wienin Gauleiterina ja kuvernöörinä 30. tammikuuta 1939 – 7. elokuuta 1940 ja työskenteli Saksaan yhdistämisen parissa sekä järjesti juutalaisvainoja ja heidän omaisuutensa takavarikointeja.
Fredrik August II (Saksin kuningas)
Vuoden 1848 vallankumous muodostui vedenjakajaksi, joka käänsi Fredrik Augustin politiikan taantumukselliseksi. Hän suhtautui aluksi myönteissti Frankfurtin kansalliskouksen pyrkimykseen yhdistää Saksa, mutta ei hyväksynyt kansalliskouksen laatiman liberaalin Saksan perustuslain sisältöä. Hänen kieltäytymisensä vahvistamasta kyseistä perustuslakia Saksissa johti toukokuussa 1849 kuuluisaan Dresdenin kansannousuun, joka saatiin kukistettua vasta Preussin lähettämien apujoukkojen avulla. Frerik August oli Dresdenin kumousyrityksen jälkeisinä vuosina yhä enemmän syrjässä valtakuntansa hallitusasioista. Vuodesta 1849 Saksin politiikkaa ohjasi vanhoillinen pääministeri Friedrich Ferdinand von Beust. Beust oli Preussin vastustaja ja teki Saksista siksi Itävallan liittolaisen.