Islam
Islam jakautuu kahteen pääsuuntaukseen, sunnalaisuuteen ja šiialaisuuteen, joiden sisällä puolestaan on erilaisia koulukuntia ja lahkoja. Lisäksi on ahmadiyyalaisia, ibadilaisia ja druuseja. Sufilaisuus on mystiikkaa korostava islamin suuntaus, jonka seuraajia löytyy niin šiialaisten kuin sunnien joukosta.
Nykyajan poliittiset radikaali-islamilaiset eli islamistiset liikkeet ja aseelliset ryhmät nojaavat pääasiassa fundamentalistisiin islamilaisiin suuntauksiin kuten wahhabismiin eli salafi-suuntaukseen tai intialaisen deobandi-koulukunnan opetuksiin. Tärkeänä periaatteena näissä suuntauksissa on käsite "jihad" (”pyrkimys johonkin”). Jihad on sekä henkistä kilvoittelua ihmisen sisäistä pahuutta vastaan että islamin puolustamista fyysisellä väkivallalla (ks. esim. Koraani, Suura 9:5), ja se on perinteisesti tulkittu myös pyhäksi sodaksi islamin levittämiseksi. Moderneissa maltillisemmissa tulkinnoissa aseellinen jihad tulkitaan kuitenkin oikeutetuksi vain puollustustarkoituksessa.
Arabien valtakunta
Myös islamin umman maantieteellinen ja poliittinen yhteys alkoi rakoilla. Kalifaatin itäisille alueille syntyy joukko kalifin ylivallan nimellisesti tunnustavia mutta käytännössä täysin itsenäisiä dynastioita. Näistä tärkeämpiä ovat tahridit (821-873), saffaridit (867-903), samanidit (875-1005) ja bujidit (932-1055) Abbasidien vallankumoukseen asti Alin jälkeläisten valtaoikeuksia ajavat piirit olivat rakentaneet pyrkimyksensä Profeetan serkun Alin ja tämän jälkeläisten varaan. Jo umaijadien aikana tämä sitoutuminen nimeomaan Aliin oli hajottanut liikettä, varsinkin kun Alin muidenkin kuin Fatiman kanssa saamat pojat kannattajineen esittivät vaateitaan. Kun Alin jälkeläiset jälleen kerran olivat tulleet syrjäytetyiksi abbasidien tullessa valtaan, osa shiialaista liikettä alkoi entistä enemmän tähdentää suoraa polveutumista Profeetasta, jolloin Profeetan tyttären Fatiman rooli korostui. 765 shiialaisuus jakaantui kahteen päähaaraan. Osa yhteisöstä asettui tukemaan Jafarin pojista Ismailia, osa Musaa. Vuonna 909 ismaililaiset onnistui päästä valtaan Pohjois-Afrikassa, jonne he perustivat oman kalifaattinsa. Heidät tunnetaan fatimididynastiana, koska he pitivät itseään Fatiman jälkeläisinä. Valloitettuaan Egyptin 969 ja perustettuaan sinne uuden pääkaupunkinsa Kairon heistä tuli todellinen uhka abbasidien vallalle. Fatimidien suvaitsevainen shiialainen hallinto kesti Egyptissä aina vuoteen 1171, vaikka maan väestö ei koskaan omaksunut vallanpitäjien ismaililaista oppia. 1000-luvulta alkaen Egypti - erityisesti Kairo - on ollut islamilaisen maailman talouden ja sivistyksen merkittävimpiä keskuksia, usein merkittävin.