Honkobackharjun jätinkirkko
Jätinkirkko on puolisuunnikkaan muotoisen kivivallin erottama raivattu alue muinaisjäännösalueen eteläpäässä. Se on 25 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kivivallit ovat 2–3 metriä leveät ja 50–70 senttimetriä korkeat. Ne on rakennettu 20–80 senttimetrin kokoisista kivistä. Pohjoisvallissa on kivien joukossa myös maata ja soraa. Jätinkirkon pituusakselin suuntaus on 3° pohjoissuunnasta vastapäivään eli lähes pohjoiseen. Eteläinen sivu on hieman viisto muihin sivuihin nähden, koska länsivalli on noin viisi metriä itäistä vallia pitempi. Itävallin sisäpuoli oli paikoin huolellisesti rakennettu kulmikkaita kiviä pinoamalla. Sen koillispäässä sijaitsevasta portista etelään päävallia seuraa toinen pienempi valli. Kaksoisvallin sisävalli on mahdollisesti rakennettu itävallin kivistä, koska se on rakenteeltaan epämääräisempi ja hajonneempi kuin muut vallit. Jätinkirkon suurin sisämitta on 18 metriä ja sen kohtisuora leveys on 9–12 metriä. Jätinkirkon sisäpiha on raivattu puhtaaksi kivistä kun taas sen ulkopuolinen alue on hyvin kivistä.
Jäknabackenin jätinkirkko
Suomen arkeologiassa verraten uuden löytöryhmän muodostavat palokivikummut. Ne ovat palaneista kivistä, sorasta ja hiekasta, noesta ja hiilenmuruista koostuvia tunkioita. Niitä on Jäknabackenissa kuusi ja täälläkin ne sijaitsevat lähes samalla korkeuskäyrällä rivissä. Ne on yhdistetty intensiiviseen tulenpitoon rannan tuntumassa. Tutkimusten mukaan on varsin mahdollista, että tulenpito liittyi hylkeiden valmistamiseen ja siinä erityisesti traanin eli hylkeenrasvan valmistukseen. Ihonalainen rasva sulatettiin suurissa keraamisissa astioissa tulenpitokuopissa. Palokivikummut voivat olla tulenpitokuoppien tyhjennystunkioita.