Neljä vuodenaikaa
Neljä vuodenaikaa (ital. "Le quattro stagioni") on Antonio Vivaldin säveltämä viulukonserttosarja. Sarja sävellettiin noin vuonna 1723, ja se on Vivaldin tunnetuin teos. Jokaisessa" Neljän vuodenajan" konsertossa on kolme osaa, joista kaksi on nopeita ja yksi hidas. Vivaldi kirjoitti jokaista konserttoa varten myös yhden sonetin. Konserttojen osat ovat:
Barokkimusiikki
Vivaldin säveltämät noin 500 konserttoa ovat melodisesti rikkaita ja rytmiikaltaan vaihtelevia, ja niissä käytetään taitavasti hyväksi orkesterin ja soolosoittimien sointia. Vivaldi loi orkesterimusiikkiinsa laajan kirjon sointivärejä yhdistelemällä orkestereiden soittimia erilaisiin pienempiin ryhmiin. Konsertot noudattavat lähes poikkeuksetta Torellin ja Tomaso Albinonin esittelemää kolmiosaista rakennetta (nopea-hidas-nopea): hidas toinen osa oli ensimmäisen osan sävellajin lähellä olevassa sävellajissa, yleensä rinnakkaisessa mollissa, dominantissa tai subdominantissa, ja tavallisesti ensimmäistä osaa lyhyempi nopea viimeinen osa oli toonikassa. Vivaldin konserttojen nopeat osat olivat yleensä ritornello-muotoisia, joissa koko orkesterin ritornello-osat vuorottelevat solistin osien kanssa.