Meripihka
Kivikaudelta saakka meripihkaa on saatu erityisen runsaasti nykyisten Liettuan ja Kaliningradin alueen rannoilta. Sitä käytettiin mm. korujen raaka-aineena. Suomessa raakameripihkaa on löydetty pieneltä alalta pellolta Inkoosta, lisäksi on muutamia hajalöytöjä Paraisilta ja Nauvosta. Mahdollisesti jäät ovat kuljettaneet sitä jostain eteläisemmältä Itämereltä. Suomesta meripihkaa on löydetty myös kivikautisilta asuinpaikoilta, kuten Yli-Iin Kierikistä. Meripihkaa kutsutaan myös nimellä "kivikauden kulta".
Kreikkalaiset ja roomalaiset hankkivat arvostamansa meripihkan vaihtamalla sitä metalleihin ja pronssiesineisiin. Meripihka oli tärkeä vaihdon väline tuohon aikaan. Useiden kielten sähköä tarkoittava sana tulee kreikan kielen meripihkaa merkitsevästä sanasta "elektron", sillä meripihka sähköistyy helposti hangattaessa.
Merimiespihvi
Merimiespihvi on padassa hauduttamalla valmistettu liharuoka, jonka keskeisinä valmistusaineina ovat viipaloitu naudanliha, viipaloidut perunat ja sipuli. Mausteina käytetään muun muassa maustepippuria ja laakerinlehteä. Valmistuksessa perunat, lihaviipaleet ja sipulilohkot asetetaan kerroksittain pataan (alimmaisena ja päällimmäisenä peruna), ja joukkoon lisätään runsaasti nestettä, joka on tavallisesti olutta mutta myös lihalientä tai molempia. Naudanpaistin mureudesta riippuen sitä kannattaa hieman esikypsentää esimerkiksi pannulla. Hauduttaminen kestää 1–1,5 tuntia. Merimiespihvin lisäkkeiksi sopivat etikkapunajuuri ja maustekurkku.