Kalliohuuhkaja
Kalliohuuhkaja ("Bubo bengalensis") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä on aiemmin pidetty huuhkajan alalajina "Bubo bubo bengalensis", mutta nykyisin se on IUCN:n luettelossa oma lajinsa. Sen elinalue on Etelä-Aasiassa Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Sen elinpiiriä ovat lämpimän ja kuuman vyöhykkeen kuivat metsät ja pensaikot mäkisillä ja kallioisilla alueilla, ja yleensä niitä näkee pareittain. Sillä on voimakas värähtelevä kumea ääni, joka kuuluu aamu- ja iltahämärissä. Se on tyypillinen iso pöllö, ja sillä on korvatupsut. Sen värityksessä on läiskittäistä ruskeaa ja harmaata, ja kurkussa on valkea läiskä, jossa on pieniä mustia juovia. Ulkonäöltään se muistuttaa hyvin paljon euraasialaista huuhkajaa.
Putti Puuhkajasaarella
Herra Vaaksanheimon kyyditsijä on puuhkaja Puuhuu. Se laskeutuu lopulta vihreälle saarelle, jossa heitä vastassa on pieni, vihreäpartainen mies. Esittelyjen jälkeen käy ilmi, että pienet herrat ovat sukua toisilleen. Saaren asukas on herra Vaaksanheimon kauan kadoksissa ollut eno Vartti Vähätyinen. Herra Vaaksanheimon löytämä huilu on kuulunut isosetä Valdemarille, joka alun perin löysi kahdeksannessa valtameressä sijaitsevan Puuhkajasaaren. Puuhuu on puuhkajista ainoa, joka tuntee reitin ja se lentää pois saarelta vain kuullessaan huilun soivan.