Kivikausi
Kivikausi jaotellaan Euraasiassa kolmeen ajallisesti toisiaan seuraavaan aikakauteen: paleoliittiseen, mesoliittiseen ja neoliittiseen kauteen . Kausien ajalliset siirtymäkohdat vaihtelevat alueittain. Yleisesti paleoliittinen kausi käsittää ajan ennen jääkauden loppua noin 12 000 vuotta sitten. Mesoliittinen kausi on jääkauden jälkeisen kivikauden alkuvaihe, jolloin elettiin vielä metsästäjä-keräilijä-kulttuurissa. Neoliittinen kausi alkaa maanviljelyn omaksumisesta jatkuen pronssikauteen. Pohjois-Euroopassa myös metsästäjä-keräilijä-kulttuuri voidaan lukea neoliittiseksi tai "subneoliittiseksi", jos se on ottanut käyttöönsä keramiikan.
Geologian historia
Lyell esitti vuonna julkaisemassaan "Principles of Geology" -kirjassa geologian kausiksi eli epookeiksi (uudemmasta vanhempaan) holoseeni, pleistoseeni, plioseeni, mioseeni, oligoseeni ja eoseeni. Nämä kaudet erotettiin toisistaan aluksi sen perusteella, kuinka suuri osa minkäkin kauden kerrostumissa Välimerellä esiintyvistä fossiloituneista kotiloista oli nykyisen kaltaisia, kuinka suuri osa taas sukupuuttoon kuolleita lajeja. Nimitykset olivat kovin ylimalkaisia. Niitä kritisoitiin voimakkaasti eri perustein, mutta Lyellin esittämät nimet ovat edelleen käytössä, tosin melko uusien geologisten kerrosten niminä. Laajemman ajanjakson kattavat maailmankaudet: prekambrinen, paleotsooinen, mesotsooinen ja kenotsooinen kausi. Nimityksistä tuli kuitenkin sekavia sen vuoksi, että Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa käytetään kausista eri nimiä ja erilaisia ajoituksia.