Kasaarien kaanikunta
Kasaarien kaanikunta (650–969) oli varhaiskeskiaikainen valtio, jonka perusti kasaarien paimentolaiskansa. Kasaarien kaanikunta syntyi eroamalla Länsiturkkilaisesta kaanikunnasta. Kasaarien kaanikunta hallitsi suurimmillaan Kaukasiaa, Volga-joen ala-ja keskijuoksua, nykyisen Kazakstanin luoteisosia, Asovanmeren rantoja, Krimin itäosia sekä Itä-Euroopan aro- ja metsäaroseutuja Dnepr-joelle asti. Kaanikunnan keskus sijaitsi aluksi nykyisen Dagestanin rannikkoseudulla, myöhemmin Volgan alajuoksulla. Osa hallitsevasta eliitistä kääntyi juutalaiseen uskoon. Osa itäslaavilaisista heimoista oli kasaarien liittolaisia ja maksoi veroja kasaareille. Kasaarien kaanikunta tuhoutui Kiovan Venäjän kanssa käytyjen sotien seurauksena 900-luvun lopulla.
Buharan kaanikunta
Buharan kaanikunta syntyi virallisesti 1785 emiiri Shah Muradin perustamana. Se oli harvoja Keski-Aasian kaanikuntia, joita ei hallinnut Tšingis-kaanin jälkeläinen, vaan jonka hallinto perustui pikemminkin Islamin periaatteille.
Buhara sijaitsi Silkkitien risteyskohdassa. Alue oli kulttuuriltaan persialaista, mutta vilkkaan kaupankäynnin seurauksena alueella näkyi monia kulttuureja ja puhuttiin monia kieliä.