Piano
Pianon kehitys sai alkunsa dulcimer-tyyppisistä soittimista, joihin keskiajalta lähtien yritettiin lukuisia kertoja liittää koskettimisto ja koneisto. Tämän kehityksen tuloksena eriytyivät ensin klavikordi ja cembalo. Modernin pianon kehittäjänä ja jopa keksijänä pidetään italialaista Bartolomeo Cristoforia (1655–1731). Kolme hänen 1720-luvulla rakentamaansa soitinta on säilynyt, ja niiden koneiston toimintaperiaate on sama kuin modernissa konserttiflyygelissä. Cristofori kutsui rakentamiaan soittimia nimellä "clavicembalo [tai gravicembalo] col piano e forte" eli sananmukaisesti "cembalo, jolla voi soittaa hiljaa () ja voimakkaasti ()" (cembalolla, toisin kuin pianolla, äänenvoimakkuus ei vaihtele sen mukaan, kuinka suurella voimalla koskettimia painetaan). Tämäntyyppisiä soittimia ryhdyttiin pian kutsumaan nimillä fortepiano, josta on tullut suomenkielinen nimitys piano. Pianon rakenne on Christoforin jälkeen merkittävästi kehittynyt. Tärkeitä merkkipaaluja ovat mm. valuraudasta valmistettu tukikehikko, jolloin soittimen kokoa ja kielten jännitystä voitiin huomattavasti lisätä, huovan käyttöönotto nahan sijaan vasaroiden päällysteenä sekä koneiston monet kehitysvaiheet. Kehityksen tuloksena pianon ääni on voimistunut ja tullut kantavammaksi.
Karl Drais
Drais syntyi aristokraattiseen perheeseen Karlsruhessa vuonna 1785. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja arkkitehtuuria Heidelbergin yliopistossa vuosina 1803–1805. Drais työskenteli metsätalouden parissa vuoteen 1810 asti, minkä jälkeen hän keskittyi keksintöihinsä. Hän muun muassa kehitti vuonna 1812 laitteen, jolla pianomusiikkia voitiin tallentaa paperille. Draisin ehkä merkittävin keksintö oli vuonna 1817 julkistettu potkupyörä, polkupyörän esiaste, mistä Badenin suurherttua Kaarle palkitsi hänet eläkkeellä ja professuurilla.