Intian historia
Intiasta ja Pakistanista tuli itsenäiset valtiot 14. elokuuta 1947, jolloin sopimus ratifioitiin. Jinnahista tuli Pakistanin ensimmäinen kenraalikuvernööri, ja Mountbattenia pyydettiin Intian ensimmäiseksi kenraalikuvernööri. Intiassa itsenäisyyttä juhlittiin loistokkain menoin, mutta maiden rajoilla sattuneet konfliktit synkensivät juhlintaa. Bengalissa eli suuri määrä hinduja ja muslimeita rinnakkain ja Punjabissa hinduja, sikhejä ja muslimeita. Maakuntien jakamisilla oli valtavat yhteiskunnalliset vaikutukset, kun ihmiset pakenivat asuinsijoiltaan. Hindut ja sikhit muuttivat Intiaan ja muslimit Pakistaniin. Pakolaisia arvioidaan olleen yhteensä noin viisi miljoonaa. Tilanne kärjistyi valtaisiin verilöylyihin ja kokonaisia kyliä tuhottiin ja ihmisiä teurastettiin julmuuksissa. Väkivallanteot olivat molemminpuolisia: muslimit hyökkäsivät hindujen ja sikhien kimppuun lännessä ja hindut ja sikhit muslimien kimppuun idässä.
Pakistanin maahockeymaajoukkue
Pakistan on yksi olympialaisten menestyneimmistä joukkueista kahdeksalla mitalilla. Pakistanin viimeisen olympitamitali on kuitenkin vuodelta 1992. MM-kilpailuissa Pakistan on pelannut loppuottelussa kuusi kertaa, voittaen niistä neljä. Viimeisin MM-mitalikin on vuodelta 1994. Aasian kisoissa Pakistan on voittanut kahdeksan mestaruutta, viimeisimmän vuonna 2010. Aasian-mestaruuskilpailuissa Pakistan on myös menestynein maa kolmella kullalla, kolmella hopealla ja pronssilla. Kansainyhteisön kisoissa Pakistan on ollut parhaimmillaan toinen vuonna 2006.