Inkavaltakunta
Inkavaltakunnan yksinvaltias johtaja oli jumalkuningas "Sapa Inca". Hallitsijan alaisuudessa oli korkein neuvosto "hunu", jota hallitsija kuunteli neuvoa-antavana elimenä. Sen merkitys oli kuitenkin käytännössä melko vähäinen. Neuvoston jäsenistö koostui valtakunnan neljän hallintoalueen eli "suyun" johtohenkilöistä, ja se toimi yhdyssiteenä paikallishallinnon yksiköihin. Neljän hallintoalueen johtajia olivat varakuninkaat, "capacit". Hallintoalueet muodostuivat provinsseista, joiden johdossa oli yksinvaltias "tocricoc", syntyperäinen "capac" inka. Hänen alamaisiaan olivat neljä paikallista ylimystä, "huñoa", jotka toimivat noin kymmenentuhannen ihmisen päällikkönä. Inkojen kymmenjärjestelmän mukaisessa käskyvaltahierarkiassa huñoja seurasivat tuhannen ihmisen päälliköt ja edelleen sadan ihmisen päälliköt, joiden tehtävät liittyivät työveron ja tuotannonjaon valvontaan. Provinssien hallinnossa toimi lisäksi hallitsijan henkilökohtaisia edustajia, erikoisvirkamiehiä, jotka valvonnan lisäksi myös ehkäisivät vakoilua sekä vahvistivat avioliittoja, jakoivat viljelysmaita ja hoitivat maaomaisuuksien perimisasioita. Inkojen raskas virkamiesjärjestelmä hajautti talouspoliittista valtaa paikallisvirkamiehille ja samalla esti papiston vallan kasvua.
Sassacus
Sassacuksen ura pequotien ylinpänä johtajana sai uusia iskuja vuoden 1634 aikana, kun heidän läntiset liittolaiset nianticit surmasivat Bostonilaisen turkiskauppiaan John Stonen. Todellisuudessa surmattu mies oli tunnettumerirosvona, jonka englantilaiset itse olivat häätäneet Bostonista aiemmin. Tämä asia nähtiin kuitenkin merkityksettömänä, sillä uudisasukkaiden syytökset kohdistuivat Sassacukseen, joka oli brittien mielestä vastuussa kaikesta mitä intiaanit tekivät. Sassacus halusi rauhaa ja matkusti Massachusettsiin neuvottelemaan tilanteesta brittien kanssa. Nämä pyysivät Sassacusta luovuttamaan Stonen murhaajat, mutta pequotpäällikkö kieltäytyi tekemästä sitä. Vähän myöhemmin intiaanit valtasivat erään kauppa-aluksen ja surmasivat sen omistajan. Pequotit eivät olleet veriteon takana, vaan sen järjestivät narragansett-intiaanit, jotka olivat aiemmin joutuneet luovuttamaan pienen osan maistaan pequoteille. Syyt tapahtuneesta vieritettiin pequotien päälle.