Leningradin piiritys
Leningradin piiritys () oli toisen maailmansodan aikana suoritettu sotilasoperaatio, jossa Leningradin (nyk. Pietari) maayhteydet muuhun Neuvostoliittoon katkaistiin. Piiritys alkoi 8. syyskuuta 1941, jolloin Saksan pohjoinen armeijaryhmä saavutti Laatokan rannan Leningradin itäpuolella. Saksalaisten saartorengas murtui 18. tammikuuta 1943, jolloin puna-armeija löi saksalaisjoukot Laatokan rannalta ja avasi pysyvän maayhteyden kaupunkiin. Toisen laskutavan mukaan piiritys päättyi vasta 27. tammikuuta 1944 kun Saksan joukot ajettiin 60–100 km:n päähän kaupungista Laukaanjoen tasalle.
Tanja Savitševa
Leningradin syyskuussa 1941 alkanut piiritys aiheutti nopeasti inhimillisen katastrofin. Julkinen liikenne ja sähkönjakelu asuintaloihin keskeytyi joulukuussa 1941. Keskuslämmitys, vedenjakelu ja viemärit lakkasivat toimimasta tammikuun 1942 kovissa pakkasissa. Ruokapulan takia joulukuussa kuoli nälkään 53 000 ja tammi-helmikuussa noin 200 000 kaupunkilaista. Tammikuuhun 1943 asti jatkuneessä piirityksessä kuoli nälkään virallisten tietojen mukaan kaikkiaan 641 000 henkeä, historioitsijoiden mukaan vähintään 800 000. Pommituksissa kuoli noin 17 000 ja haavoittui 34 000 siviiliä.