Veriveljien saaga
"Veriveljien saagasta" on säilynyt Hauksbók- sekä Möðruvallabók- ja Flateyjarbók-käsikirjoituksissa toisistaan jonkin verran poikkeavat versiot. Flateyjarbókissa se esiintyy osana pyhästä Olavista kertovaa saagaa ("Ólafs saga hins helga"). Käsikirjoituksista vanhin, Hauksbók, on 1300-luvun alkupuolelta ja siinä oleva versio on tyyliltään yksinkertaisempi. 1330–1370 välisenä aikana laaditun Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin (1387–1390) versio on tyyliltään koristellumpi ja sisältää Hauksbók-versiosta puuttuvia lisäyksiä, jotka viittaavat keskiaikaisen oppineen teologian ja lääketieteen hyvään tuntemukseen.
Ihmeotukset ja niiden olinpaikat (elokuva)
Mutta ei-taikit olivat jo nähneet obskuurin, eikä AYT pysty unhoituttamaan kokonaista kaupunkia. Lisko vapauttaa ukkoslintunsa Frankin luomaan sateen ja levittämään sen sekaan taikajuomaa, jonka seurauksena Frankin luoma sade pyyhkii kaikki New Yorkin viimeaikaiset tapahtumat ei-taikien muistista AYT:n velhojen korjatessa obskuurin aiheuttamat tuhot. Jacob hyvästelee ystävänsä ja suutelee Queeniea ennen kuin sade pyyhkii hänenkin muistonsa. Lisko lähtee takaisin Eurooppaan, mutta lupaa palata Tinan luokse kunhan saa valmiiksi kirjoittamansa kirjan "Ihmeotukset ja niiden olinpaikat". Hän jättää myös nimettömänä Jacobille pehmeästä hopeasta koostuvia okkamin munankuoria, jotta Jacob voisi toteuttaa unelmansa omasta leipomosta. Hän saa tietämättään inspiraation leipomuksiinsa Liskon olennoista ja saa vieraaksi leipomoonsa myös Queenien, jonka nähdessään hymy leviää Jacobin kasvoille.
"Ihmeotukset ja niiden olinpaikat" on ensimmäisen kerran mainittu "Harry Potter ja viisasten kivi" -kirjassa, osana koulukirjoja joita Harryn tuli ostaa ensimmäiselle vuodelleen Tylypahkassa. Vuonna 2001 Rowling kirjoitti tästä koulukirjasta oikean version hyväntekeväisyysjärjestöä varten.