Neljä vuodenaikaa
Neljä vuodenaikaa (ital. "Le quattro stagioni") on Antonio Vivaldin säveltämä viulukonserttosarja. Sarja sävellettiin noin vuonna 1723, ja se on Vivaldin tunnetuin teos. Jokaisessa" Neljän vuodenajan" konsertossa on kolme osaa, joista kaksi on nopeita ja yksi hidas. Vivaldi kirjoitti jokaista konserttoa varten myös yhden sonetin. Konserttojen osat ovat:
Felix Mendelssohn Bartholdy
Mendelssohn jatkoi kapellimestarin tehtäviään Gewandhausissa, jonka orkesterin johtohahmoja oli maineikas viulisti Ferdinand David. Hänestä tuli Mendelssohnin hyvä ystävä. David innoitti Mendelssohnia säveltämään viulukonserttonsa (opus 64) vuonna 1844. Viulukonsertto on nykyään yksi säveltäjän useimmin esitetyistä teoksista. Muita myöhäisen kauden teoksia ovat pianomuunnelmateos "Variations sérieuses" (1841), kuusi urkusonaattia (1844–1845) sekä suuri oratorio "Elias", joka sai ensiesityksensä Birminghamissa vuonna 1846 ja jossa Mendelssohn antaa kaikkensa dramaattisesta ja romanttisesta puolestaan. Teos on Händelin ja Haydnin oratorioiden rinnalla tunnetuin teos lajissaan.