Strategiapeli
Yleisesti ottaen tietokonestrategiapelit jaetaan vuoropohjaisiin, esimerkiksi "Civilization"-sarja, ja reaaliaikaisiin eli tosiaikaisiin strategiapeleihin, esimerkiksi "Age of Empires". Vuoropohjaiset strategiapelit muistuttavat perinteisiä lautapelejä: pelaajat tekevät siirtonsa omilla vuoroillaan muiden odottaessa (tai kaikki tekevät siirtonsa samaan aikaan, mutta seuraava siirto voidaan tehdä vasta kun kaikki ovat siirtäneet). Reaaliaikaisissa strategiapeleissä ei ole vuoroja, vaan osapuolet vaikuttavat peliin jatkuvasti. "Dune II" mainitaan usein nykyaikaisen reaaliaikastrategian kantamuotona. Ensimmäisenä reaaliaikaisena strategiapelinä ("toimintastrategiapelinä") pidetään Don Daglowin "Utopia"-peliä (1981), jota seurasi "Cytron Masters" (1982).
Valtiosimulaattori
Englanninkielisessä maailmassa on käytössä termi 4X, neljän x:n strategiapelit ( – tutki, laajennu, hyödynnä, tuhoa). Näistä elementeistä rakentuvien pelien kirjo ulottuu valtiosimulaattorien ulkopuolelle, ja käsite kattaakin kokonaisvaltaisemmin mitä erilaisimpien pelien muodostaman lajityypin, jonka saksalaiset tuntevat nimellä "Globalstrategiespiele" (”globaalistrategiapelit”). Suomessa nimitystä ei juuri kuule, vaan pelit mielletään osaksi simulaatiopelien ryhmää, ja käytössä on kokonainen "-simulaattori"-loppuisten sanojen perhe kuvaamaan näitä strategisia simulaatiopelejä (esimerkiksi avaruuskauppasimulaattorit). Useimmat näistä simulaattoreista ovat kuitenkin luettavissa valtiosimulaattorien alatyyppeihin.