Iso-Britannia (saari)
Saarella oli ollut kolme maata: Englanti, Skotlanti ja Wales. Ison-Britannian kuningaskunta oli olemassa vuodet 1707–1801. Se muodostettiin vuoden 1707 unionisopimuksella Englannin kuningaskunnan ja Skotlannin kuningaskunnan yhdistyessä. Vuoden 1801 liittosopimus muutti valtion nimen Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneeksi kuningaskunnaksi, josta tuli vuonna 1927 nykyinen "Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta". Iso-Britannia-nimeä käytetään lähes aina tarkoittamaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Lyhenne "GB" (Great Britain) on myös jossakin yhteyksissä virallinen valtiosta käytetty lyhenne.
Irlannin parlamentti (lakkautettu 1801)
Vuonna 1541 käskynhaltija Anthony St Legerin koollekutsuma Irlannin parlamentti julisti Englannin kuningas Henrik VIII:n myös Irlannin kuninkaaksi, jolloin syntyi Irlannin kuningaskunta. Sen jälkeen kun protestanttien uudisasuttaminen Ulsteriin oli käynnistynyt 1600-luvun alussa, kuningas Jaakko I kutsui vuonna 1613 koolle parlamentin, jonka molempiin kamareihin saatiin ensimmäistä kertaa kapea protestanttinen enemmistö perustamalla Ulsterin alueelle runsaasti uusia vaalipiirejä. Tästä alkaen protestanteilla oli enemmistö Irlannin parlamentissa. Poikkeuksen muodosti katolisen Jaakko II:n suojeluksessa vuonna 1689 kokoontunut niin sanottu ”isänmaallinen parlamentti”, jossa katolinen enemmistö pyrki kumoamaan 1600-luvun aikana säädettyjä katolisten vastaisia lakeja. Jaakon kukistuttua Irlannin parlamentin protestanttinen enemmistö palautui entistäkin itsetietoisempana. Parlamentti sääti seuraavina vuosina niin sanotut rangaistuslait ("penal laws"), joilla katoliset ja myös ei-anglikaaniset protestantit suljettiin kokonaan poliittisen elämän ulkopuolelle.