Fath Ali Šah
Yksi Fath Ali Šahin valtakautta leimannut tekijä olivat eurooppalaiset matkaajat Persiassa, joita oli alkanut nyt ilmaantua yhtäkkiä Napoleonin sotien ajan eurooppalaisten valtioiden etsiessä uusia liittolaisia. Eurooppalaiset lähetystöt solmivat Persian kanssa useita sopimuksia, jotka mmuuttuivat useaan otteeseen maailmanpoliittisen tilanteen mukaan. Lähetystöjen palatessa Eurooppaan länsimaihin tuli entistä enemmän Persiaa koskevaa tietoa. Joskus matkaajien kuvaukset Persiasta olivat tietämättömiä, ja usein tehtiin ennakkoluuloisia vertailuja Persian ja Euroopan välillä. Ensimmäinen Persian kanssa sopimuksen tehnyt eurooppalainen valtuuskunta saapui Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta vuonna 1800. Viidensadan hengen seuruetta johti myöhemmin historioitsijaksi ryhtynyt John Malcolm. Valtuuskunta oli lähtenyt matkaan, koska Ranska oli lähettänyt oman valtuuskuntansa jo aiemmin vuonna 1796, minkä lisäksi erityisenä uhkana Intialle oli pidetty Napoleonin sotaretkeä Egyptiin vuonna 1798. Persia saattaisi osoittautua hyödylliseksi liittolaiseksi myös, jos afgaanit alkaisivat uhata Pohjois-Intiaa. Vuoden 1801 tammikuussa solmittiinkin kauppasopimus, jossa ranskalaisilta kiellettiin pääsy Persiaan ja Persia lupasi hyökätä afgaaneja vastaan, jos nämä uhkaisivat Intiaa. Britit lupasivat vastaavasti lähettää Persiaan tykkejä ja muita sotatarvikkeita, jos ranskalaiset tai afgaanit uhkaisivat Persiaa.
Baban
1700-luvulta 1800-luvulle Babanien emiirikunnan historiaa leimasi kilpailu muiden kurdiruhtinaskuntien kuten Botanin ja Soranin kanssa, sekä Osmanien valtakunnan ja Persian välinen kilpailu alueella. Babanin tuki Khana Paššan valtakaudella Osmanien Bagdadin "walille" osoittautui ratkaisevaksi näiden Persian vastaisen sodan aikana 1723-1747. Hänen seuraajansa Sulayman Paššan valtakaudella Babanien emiirikunta käsitti Koyn sanjakin ja suuria alueita Länsi-Persiasta. Babanien valta oli kuitenkin huteralla pohjalla suvun sisäisen kilpailun takia. Osmanit ja persialaiset tukivat omia suosikkejaan toisiaan vastaan ja hallitsijat vaihtuivatkin usein vain muutamien vuosien tai jopa kuukausien välein. Babanien vaikutusvalta kärsi merkittävästi Osmanien valtakunnan uudistuksista ja rajasopimuksista Persian kanssa vuosina 1823 ja 1847. Babanien hallitsijoiden autonomia päättyi Aḥmad Pašša Babanin tappioon Ḵoyissa vuonna 1847, jolloin hänen hallitsemansa alue liitettiin kiinteästi Osmanien valtakuntaan. Osmanit asettivat valtaan hänen veljensä Abd-Allah Paššan arvonimellä "qāʾem-maqām", mutta hänetkin vaihdettiin turkkilaiseen virkamieheen vuonna 1851. Babanien hallitsijoiden jälkeläisiä elää yhä Sulaimaniyyan alueella.