Kālidāsa
Kālidāsa (, ’Kalin palvelija’) oli intialainen runoilija, joka lienee elänyt vuoden 400 paikkeilla Gupta-valtakunnassa. Sanskritiksi kirjoittanutta Kālidāsaa on sanottu Intian klassisen kirjallisuuden merkittävimmäksi hahmoksi. Hänen tunnetuin teoksensa on "Śakuntalā"-näytelmä; toinen kuuluisa teos on runoelma "Meghadūta" (Pilvisanansaattaja). Hänen teoksensa perustuvat hindulaiseen mytologiaan.
Saamelainen muinaisusko
Saamelaisilla on ollut kaksi ”pyhään” viittaavaa käsitettä, "áiligas" ja "bassi". "Bassi" on kielentutkijoiden mukaan pronssikautinen kantagermaanista tullut lainasana. Se lienee merkinnyt yleistä ”pyhän” käsitettä, sillä sillä on voitu viitata tuntureissa ja järvissä asuviin "sáiva"-olentoihin tai seitoihin. "Áiligas" lienee sen sijaan melko myöhäinen germaaninen laina. Se on tarkoittanut todennäköisesti abstraktia pyhyyttä, joka olisi sisällöltään ollut lähempänä länsimaistyyppistä pyhää kuin "bassi". Kaamoksen jälkeen näyttäytyvillä auringonsäteillä uskottiin olevan parantavaa voimaa, koska niiden mukana tulleet "Áiligas"-miehet toivat siunauksia. "Áiligas"-miesten palvonta lienee saanut innoituksensa katolisesta pyhimyskultista.