Fysiikka
Fysiikkaa jaotellaan tavallisimmin sen historiallisen kehityksen pohjalta erinäisiin osin toisiinsa limittyviin tutkimusaloihin. Tärkeimpiä niistä ovat vanhastaan olleet mekaniikka, sähköoppi, lämpöoppi, optiikka ja akustiikka, joiden ohella 1900-luvulla tärkeiksi tutkimuskohteiksi tulivat atomifysiikka, ydinfysiikka, hiukkasfysiikka ja tiiviin aineen fysiikka. Tätä jaottelua käytetään muun muassa fysiikan opetuksessa. Osa-alueita muodostuu myös tietyn mittakaavan tai menetelmän perusteella, kuten laskennallinen fysiikka tai astrofysiikka. Itse fysikaaliseen tietämykseen ja siten luontoon pohjautuvaa jaottelua ei ole.
Luonnonfilosofia
Luonnonfilosofia () on filosofian osa, joka pyrkii selittämään luonnon kokonaisuutta. Sen aluetta on todellisuuskäsitys eli maailmankuva. Ennen kuin fysiikka ja filosofia eriytyivät, kutsuttiin luonnontiedettä yleisesti luonnonfilosofiaksi. Luonnonfilosofiassa on keskeistä, että teorioiden postulaatit eli taustaoletukset tuodaan esiin, ja ne muodostavat matematiikan kanssa yhtenäisen kokonaisuuden. Suomessa tätä näkökulmaa tieteeseen pitää esillä Luonnonfilosofian seura.