Ensimmäinen ristiretki
Ensimmäinen ristiretki oli vuosina 1095–1099 käyty sotilaallinen konflikti kristittyjen ja muslimien välillä. Ristiretki alkoi, kun paavi Urbanus II onnistui saarnoillaan vakuuttamaan joitakin maallisia hallitsijoita Pyhän maan uhatusta asemasta. Alun perin Bysantin keisari oli pyytänyt apua paavilta vedoten seldžukkien uhkaan, vaikka todellisena motiivina keisarilla oli oman valtakuntansa laajentaminen itään. Paavin motiivina oli myös halu yhtenäistää kristittyjen rivejä.
Ristiretket
Toinen merkittävä ritarikunta oli johanniittain järjestö, joka sai alkunsa vuonna 1099 Jerusalemiin rakennetun Pyhän Johanneksen sairaalan perustamisesta. Sairaala saavutti pian suosiota, ja myös paavi siunasi sen, mitkä molemmat takasivat sairaalaa johtaville munkeille runsaita taloudellisia lahjoituksia. Myöhemmin johanniitat alkoivat järjestäytyä sotilaallisesti, ja järjestö otti Jerusalemin kuninkaan pyynnöstä vastuun eräiden linnoitusten suojelemisesta. Yhdessä temppeliherrojen kanssa johanniitat muodostivat myöhempinä aikoina Jerusalemin varusväen.