Salamasota
Salamasota (, ) tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan "Sodankäynnistä" ("Vom Kriege") 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.
Salamasota
Israelin armeijassa käytetään sanontaa ”Speed is life”. Eräs puoli salamasodasta on se, että etulinjan sotilaista kaatuu tai vammautuu liki joka kolmas. Tätä osuutta Yhdysvallat on pystynyt alentamaan teknologialla sekä tykistö- ja pommitusvalmisteluilla, mikä kuitenkin voi erityisesti kaupunkialueilla johtaa suuriin siviilitappioihin. Ilmasodassa kalusto kuluu suuren käytön takia hyvin nopeasti ilman varsinaisia vihollisen aiheuttamia vaurioita, tämä havaittiin muun muassa Israelin nk. kuuden päivän sodassa. Sittemmin lentokoneiden laitteiden rakenteen kautta on huoltoa on pyritty modularisoimaan, suihkumoottoreiden jälkipolttimista on pyritty eroon jne. Näin kaluston poistuma saadaan pidettyä kohtuullisena.