Eidsvollin kansalliskokous
Helmikuussa Kristian Frederik kutsui Eidsvolliin koolle niin sanotun ”suurmieskokouksen”. Kokouksessa muun muassa professori Georg Sverdrup sai hänet vakuuttuneeksi, että kansan tuli valita hänet hallitsijaksi. Ennen tätä hän oli ajatellut julistautuvansa Norjan kuninkaaksi vain perintöoikeuteensa nojautuen. Kokouksen jälkeen tuolloin sijaishallitsijan () titteliä käyttänyt Kristian Fredrik kutsui koolle perustuslainsäätämiskokouksen Eidsvolliin. Edustajavaaleja kokouksiin pidettiin ympäri maan ja samalla vannottiin valoja Norjan itsenäisyystaistelua varten. Maan pohjoisosissa vaaleja ei ehditty pitää ajoissa. Kansalliskokous pidettiin Carsten Ankerin omistamassa kartanossa, jonka päärakennus on nykyisin museona ja tunnetaan nimellä "Eidsvollbygningen". Kokouksen ajan Kristian Frederik asui kartanossa ja piti illallisia joka ilta 12 kokousedustajalle.
Taistelu Norjasta
Narvikin edustalla kaksi vanhaa norjalaista rannikkopuolustusalusta, "Eidsvold" ja "Norge", tekivät vastarintaa kolmelle saksalaislaivalle, joka kuljetti kenraali Eduard Dietlin joukkoja Narvikiin. "Eidsvold" ampui varoituslaukauksen saksalaista "Heidkampia" kohti. Saksalaissaattuetta komentava Friedrich Bonte lähetti norjalaisalukseen neuvottelijan. Norjalaiset kieltäytyivät päästämästä saksalaisia satamaan. Saksalaisten neuvottelija lähti "Eidsvoldista", ja tämän jälkeen "Heidkamp" upotti aluksen ampumalla siihen kolme torpedoa. "Norge" alkoi tämän jälkeen tulittaa toista saksalaisalusta, "Arminia", mutta tuloksettomasti. "Armin" laukaisi torpedoja, jotka upottivat myös "Norgen". Taistelussa kuoli satoja norjalaisia uppoavien laivojen mukana. Tämän jälkeen saksalaiset ajoivat Narvikin satamaan. Narvikissa oli vain heikko maapuolustus, ja kaupungin oli antauduttava ilman taistelua. Seuraavina päivinä Kuninkaallinen laivasto teki Narvikin edustalla yllätyshyökkäyksiä Saksan laivasto-osastoja vastaan (Narvikin ensimmäinen taistelu 10. huhtikuuta ja Narvikin toinen taistelu 13. huhtikuuta).