Agatha Christie
Christien nousu todella suureen kuuluisuuteen ei kuitenkaan ollut romaanien ansiota vaan niiden sovitusten, jotka tekivät Christien nimen tunnetuksi kirjallisten piirien ulkopuolella. Christien näytelmäsovitus "Eikä yksikään pelastunut" -romaanista vuonna 1943 menestyi hyvin Lontoossa ja Broadwaylla. René Clairn elokuva "Eikä yksikään pelastunut" (1945) oli ensimmäisen suuren luokan elokuvasovitus Christien teoksesta ja se menestyi hyvin. Vielä suuremmaksi menestykseksi muodostui kuitenkin novellin ”Syyttäjän todistaja” (1925) näytelmä- ja elokuvaversio. Näytelmä (1953) oli välitön yleisö- ja arvostelumenestys West Endissä ja Broadwaylla. Billy Wilderin ohjaama "Todistaja" (1957) oli vielä suurempi menestys ja se onkin ainut Christien teokseen perustuva elokuva, josta Christie itse piti.
Anna Boleyn
Myötämielisin elämäkerta on professori Eric W. Ivesin kirjoittama elämäkerta "The Life and Death of Anne Boleyn" vuodelta 1986 (uusintapainos 2004). Professori R. M. Warnicken kirja "The Rise and Fall of Anne Boleyn" tarjoaa myös myönteisen tulkinnan Anna Boleynin ”energisyydestä ja eloisuudesta”. Feministinen historioitsija Karen Lindsey uskoo kirjassaan "Divorced, Beheaded, Survived" Anna Boleynin tarinan olevan yksi kaikkien aikojen suurimmista feminismin vertauskuvista ja sanoo, että perinteinen käsitys Anna Boleynista moraalittomana kodinrikkojana ja kiipijänä ”on hyvää melodraamaa mutta vailla todisteita”. Äskettäin englantilainen kirjailija Joanna Denny on julkaissut kirjan "Anne Boleyn: A Life of England’s Tragic Queen", jossa hän tulkitsee myönteisesti Anna Boleynin roolia Englannin uskonpuhdistuksessa.