Irakin–Iranin sota
Irakin–Iranin sota käytiin 22. syyskuuta 1980 – 20. elokuuta 1988. Irakin johtaja Saddam Hussein aloitti sodan Irania vastaan, koska hän halusi vallata vallankumouksen heikentämältä Iranilta Khūzestānin öljykenttiä ja Shatt al-Arabin vesiväylän.
Operaatio Badr
Operaatio Badr alkoi 11. maaliskuuta 1985 Al Qumrahista koilliseen soisen maaston läpi lähellä Majnoonin saarta. Hyökkäyksen kärjessä iranilaiset etenivät pienin ryhmin muun muassa öisin, partiovenein ja käyttäen kaislikkoa suojana. Etenevä jalkaväki rakensi ponttoonisiltoja panssariajoneuvoille. Näin toinen aalto saapui kärkijoukkojen raivattua tien, ja joukot etenivät onnistuneesti 6 km syvyyteen saavuttaen valtatien.
100 000 iranilaista saapui Bagdadin-Basran valtatielle kahteen kohtaan. Iranin joukot saapuivat al Qurnahiin jossa valtatie ja Eufrat risteävät kyeten katkaisemaan valtatien. Mutta Irakin vastahyökkäyksessä käytettiin tykistöä, ilmahyökkäyksiä, Tasavaltalaiskaarti-nimistä armeijan valiojoukkoaja ja taistelukaasuja. Irak kykeni ajamaan Iranin joukot pois, koska sen armeija käytti Saddam Husseinin määräyksestä kemiallisia aseita, ja laajemmin kuin koskaan aiemmin kuin tässä sodassa. Yhdeksässä päivässä iranilaiset olivat vetäytyneet pois valtaamaltaan alueelta. Taistelu tuotti molemmille suuret tappiot.