Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Kuningassaagat
Islannissa lainpuhujana (isl. "lögsögumaðr") ja myöhemmin Viðeyn augustinolaisluostarin priorina toiminut Styrmir Kárason (k. 1245) kirjoitti vuosien 1220–1230 välisenä aikana saagan pyhästä Olavista (isl. "Ólafs saga helga"). Se on mahdollisesti ollut laajennettu versio niin kutsutusta vanhimmasta Pyhän Olavin saagasta, joka laadittiin Islannissa 1100-luvun lopussa. Kyseinen teksti, josta on säilynyt vain muutamia fragmentteja, on pohjautunut suulliselle perinteelle ja latinankielisille pyhimyselämäkertateksteille. Styrmirin kirjoittama saaga ei sekään ole säilynyt kokonaisuudessaan, mutta sille pohjautuvia osia löytyy useista Pyhästä Olavista kertovien saagojen käsikirjoituksista, kuten Flateyjarbókista.