Bysantin valtakunta
Erillinen Itä-Rooman hallintoalue syntyi, kun keisari Diocletianus jakoi Rooman valtakunnan kahtia vuonna 293. Syynä jakoon oli se, että laaja valtakunta oli käynyt vaikeaksi hallita. Diocletianus loi tetrarkia-järjestelmän, jossa oli kaksi keisaria ("augustus"), toinen lännessä ja toinen idässä, ja kummallakin nuorempi hallitsijakumppani eli "alikeisari" ("caesar").
Tämä vallanjako jatkui aina siihen asti, kun keisari Konstantinus Suuresta tuli koko valtakunnan hallitsija vuonna 324. Konstantinus valitsi uudeksi pääkaupungikseen Byzantionin kaupungin, Megaran entisen siirtokunnan, ja kaupungin uudeksi nimeksi tuli Konstantinopoli ("Konstantinoupolis", "Konstantinoksen kaupunki"). Kaupungin sijainti nähtiin strategisesti keskeisenä, koska siitä oli mahdollista pitää yhteyksiä sekä länteen että itään. Pääkaupungin siirron myötä Roomassa toimineet hallintoinstituutiot, kuten senaatti, siirrettiin sellaisinaan Konstantinopoliin. Samalla kaupungissa käynnistettiin lukuisia rakennusohjelmia ja se varustettiin vahvemmilla muureilla.
Gaius Julius Priscus
On epäselvää miksei Philippuksen paljon kokeneempaa veljeä Priscusta nimitetty keisariksi mutta tämä sai ainakin suunnattomasti valtaa idässä. Yhdessä piirtokirjoituksessa Priscusta kutsutaan Rooman itäisten provinssien hallitsijaksi ("rector Orientis"). Sotien ja Rooman 1000-vuotisjuhlallisuuksien järjestämiseksi jouduttiin kuitenkin nostamaan verotusta mikä aiheutti levottomuutta. Vuonna 248 Syyriassa kapinoitiin erään Jotapianuksen johdolla. Kapina kukistettiin helposti mutta Priscuksesta ei enää tämän jälkeen tiedetä mitään. Luultavasti hän kuoli kapinassa tai luonnollisesti.