Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Þáttr
"Þáttr"-kategorian alle luetteloituja tekstejä on määrittelykriteereistä riippuen noin 75–100 kappaletta. Kaikki keskiaikaiset kirjoittajat eivät käyttäneet lyhyemmistä teksteistä nimitystä "þáttr", vaan saattoivat puhua niistä myös saagoina tai käyttää muita kertomusta merkitseviä sanoja kuten "frásögn" ja "sögn", mikä on vaikuttanut niiden luokitteluun. Osa tutkijoista pitää "þáttr"-tarinoita muita saagoja vanhempina teksteinä. Vanhimmat "þáttr"-tarinat kirjoitettiin tämän näkemyksen mukaan ennen vuotta 1220 ja nuorimmat 1300–1400-lukujen aikana. "Þáttr"-tarinoiden käsikirjoituskontekstien perusteella on myös esitetty, että ne olisivat syntyneet itsenäisinä kirjallisina kertomusyksikköinä vasta 1400-luvulla, kun kirjurit alkoivat käsitellä niitä erillisinä teksteinä. Tarinoita on voitu sisällyttää pitempiin saagoihin esimerkiksi exemplumin kaltaiseksi moraalisesti opettavaiseksi kertomukseksi, jonka tarkoituksena oli tukea ja toteuttaa uskonnollisia tai muita ideologisia päämääriä.