Gabriel Lippmann
Lippmann kehitti yleisen teorian värivalokuvausmenetelmälleen vuonna 1886, mutta käytännön kokeissa ilmeni yhä ongelmia. Kuitenkin vuosien kärsivällisten kokeiden jälkeen hän esitteli menetelmänsä Ranskan tiedeakatemialle vuonna 1891. Tuolloin hänen ottamansa valokuvat olivat vielä heikkoja laadultaan. Vihdoin vuonna 1893 hän esitteli Auguste ja Louis Lumiéren ottamia kuvia, joissa värit oli tuotettu täydellisen ortokromaattisesti. Lopullisen teorian hän julkaisi vuonna 1894. Nobel-palkinnon Lippmann sai tästä tulevaisuudessa laajasti hyödynnetystä valon aaltoluonnetta täydentävästä teoriastaan, jonka käytännön tulos oli värivalokuva.
Franckin ja Hertzin koe
Franckin ja Hertzin koe on saksalaisten fyysikoiden James Franckin ja Gustav Ludwig Hertzin vuonna 1914 keksimä fysikaalinen koe, jolla voidaan osoittaa, että atomissa olevan elektronin energia on kvantittunut, kuten Bohr oli jo atomimallissaan olettanut. Koe osoitti, että atomi voi absorboida energiaa vain tietyn suuruisina annoksina, kvantteina. Frank ja Hertz saivat kokeestaan Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1925.