Suomalainen musiikki
Varhaisromantiikan ajan keskeinen vaikuttaja oli nykyisin ”Suomen musiikin isäksi” nimitetty saksalaissyntyinen Fredrik Pacius, joka toimi Helsingin yliopistossa musiikinopettajana. 1800-luvun puolestavälistä aina toiseen maailmansotaan asti keskeinen Suomen taidemusiikin tyylisuunta oli myöhäisromantiikka ja etenkin kansallisromantiikka, jonka keulahahmo oli Suomen tunnetuin säveltäjä Jean Sibelius. Kansainvälisestikin laajalti tunnetun Sibeliuksen vaikutus Suomen musiikkielämään oli mittava.
Pianokonsertto
Romantiikan tyylikaudella pianokonserton rakenne alkoi erota klassismin kaavamaisesta kolmiosaisesta muodosta. Pianotaituruuden kukoistaessa säveltäjät alkoivat kirjoittaa hyvin vaativia konserttoja. Johannes Brahms rikkoi perinteistä kaavaa lisäämällä toiseen pianokonserttoonsa neljännen osan. Brahmsin pianokonsertot olivat pituudeltaan sinfonian mittaisia ja raskaasti soitinnettuja. Franz Liszt rikkoi vanhat rakenteet kokonaan siirtyessään sarjamaiseen muotoon. Hänen pianokonserttonsa ovat lyhyitä ja käytännössä yksiosaisia. Sergei Rahmaninovin pianokonsertot ovat luultavasti myöhäisromantiikan esitetyimpiä pianokonserttoja.