Omatoimikirjasto
Omatoimikirjastotoiminta alkoi Tanskassa vuonna 2004. Ensimmäinen Tanskan omatoimikirjasto oli Silkeborgin kirjasto. Toiminta sai alkunsa, kun alueen pienissä paikalliskirjastoissa haluttiin säästää henkilöstökuluista, mutta silti palvella alueen asukkaita. Näin syntyi ajatus siitä, että asiakkaat pääsisivät omatoimisesti käyttämään kirjastoa. Idean kokeiluun saatiin rahoitusta kirjastoviranomaisilta ja tarvittava teknologia kehitettiin yhteistyössä innovaatioyritys Corduran kanssa.
Vuoden 1961 kirjastolaki
Suomen kunnallisilla kirjastoilla on ollut vuodesta 1928 lähtien oma kirjastolaki. Tuon ensimmäisen lain nimi oli Kansankirjasto-laki. Suomen eduskunta hyväksyi istunnossaan 13. marraskuuta 1945 hallitukselle suunnatun toivomuksen, joka johti vanhentuneen kansankirjastolain perusteelliseen uudistamiseen ja lopulta monien vaiheiden jälkeen vuoden 1961 kirjastolakiin. Tällä välin eduskunnan asettamat toimikunnat ja komiteat tekivät ehdotuksia ja lausuntoja kirjastoista. Ne ehdottivat ylhäältä johdettua yleisten (kunnallisten) kirjastojen tiukkaa järjestelmää, jossa kouluhallituksella olisi keskeinen asema. Näin ollen kirjastontarkastajat toimisivat kouluhallituksen alaisuudessa. Lakiehdotukseen sisältyi myös velvoitus kunnille ylläpitää yleistä kirjastoa, eli kirjastopakko. Lisäksi esimerkiksi kirjastohuoneiden minimipinta-alaa ehdotettiin. Osa ehdotuksista toteutui vuoden 1961 kirjastolaissa. Kuntia opetettiin 1950-luvulla hakemaan valtion apua oikein. Kirjastojen lukumäärä kasvoi nopeasti ja ongelmaksi muodostuivat lähinnä tilakysymykset.