Silkkitie
Silkkitie oli joukko yhteenliittyneitä kauppareittejä, jotka kulkivat Aasian halki Kiinan Xi’anista Syyrian Antiokiaan ja muihin Lähi-idän ja Euroopan kohteisiin. Silkkitien kautta kuljetettiin silkkiä ja muita kauppatavaroita, kuten norsunluuta, kultaa ja jalokiviä pääasiassa karavaaneilla.
Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Viimeisellä vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua eläneiden roomalaisten kuten Vergiliuksen, Horatiuksen ja Strabonin teoksissa on vain niukasti mainintoja Kiinasta ja silkkiä tuottavasta kaukaisesta itäisestä "Seres"-maasta. Florus näyttää sekoittaneen Seres-kansan intialaisiin tai ainakin huomautti heidän ihonvärinsä todistavan, että molemmat asuivat ”toisen taivaan alla” kuin roomalaiset. Ensimmäisellä vuosisadalla maantieteilijä Pomponius Mela vakuutti, että Seresien maa on keskellä itäisen valtameren rantaa ja rajoittuu etelässä Intiaan, pohjoisessa Euraasian aron skyytteihin. Historoitsija Ammianus Marcellinus (n. 330–400) kirjoitti, että Seresin maata ympäröivät suuret luonnolliset muurit Bautis-nimisen joen molemmin puolin, millä hän mahdollisesti tarkoitti Keltaistajokea. Vaikka roomalaiset kartografit olivat selvästi tietoisia Kiinan olemassaolosta, heidän käsityksensä siitä oli hämärä. Ptolemaioksen "Geographia" toiselta vuosisadalta erottaa toisistaan Silkkimaan ("Serica"), joka sijaitsi maatien (Silkkitien) päässä, ja Qin-valtakunnan ("Sinae"), jonne pääsi meritse. Sinae on sijoitettu Suuren lahden ("Magnus Sinus") pohjoisrannalle Kultaisen niemimaan ("Aurae Chersonesus") eli Malakan niemimaan itäpuolelle. Sen suurin satama, Cattigara, näyttää sijainneen Mekongin suistossa. Suuri lahti vastasi sekä Siaminlahtea että Etelä-Kiinan merta, sillä Marinus Tyroslainen ja Ptolemaios pitivät Intian valtamerta sisämerenä, minkä vuoksi heidän kartoissaan rannikko kääntyi Kambodžassa etelään ja ylitti päiväntasaajan, ennen kuin se kääntyi länteen ja yhtyi Afrikan itärannikkoon. Suuren osan tästä kerrotaankin olevan tuntematonta maata, mutta koillisella alueella on nimi Sinae.