Eidsvollin kansalliskokous
Helmikuussa Kristian Frederik kutsui Eidsvolliin koolle niin sanotun ”suurmieskokouksen”. Kokouksessa muun muassa professori Georg Sverdrup sai hänet vakuuttuneeksi, että kansan tuli valita hänet hallitsijaksi. Ennen tätä hän oli ajatellut julistautuvansa Norjan kuninkaaksi vain perintöoikeuteensa nojautuen. Kokouksen jälkeen tuolloin sijaishallitsijan () titteliä käyttänyt Kristian Fredrik kutsui koolle perustuslainsäätämiskokouksen Eidsvolliin. Edustajavaaleja kokouksiin pidettiin ympäri maan ja samalla vannottiin valoja Norjan itsenäisyystaistelua varten. Maan pohjoisosissa vaaleja ei ehditty pitää ajoissa. Kansalliskokous pidettiin Carsten Ankerin omistamassa kartanossa, jonka päärakennus on nykyisin museona ja tunnetaan nimellä "Eidsvollbygningen". Kokouksen ajan Kristian Frederik asui kartanossa ja piti illallisia joka ilta 12 kokousedustajalle.
Norjan historia
Sodan jälkeen Norja sai Marshall-apua ja suuntautui länteen, vaikka Neuvostoliitto tarjosi sille yhteistyötä esimerkiksi Huippuvuorten yhteistä linnoittamista. Se liittyi Natoon 1949 ja Yhdistyneisiin kansakuntiin 1945. YK:n esimmäinen pääsihteeri oli norjalainen Trygve Lie (1946–1953). Vuonna 1960 Norja liittyi EFTA:n jäseneksi. Sen sijaan kansanäänestyksessä 1972 hylättiin ehdotus EEC:hen liittymisestä, ja sama toistui äänestettäessä Euroopan unionin jäsenyydestä 1994. Työväenpuolue oli sodanjälkeisen ajan johtava puolue vuoteen 1981 asti. Sen pitkäaikainen johtaja oli Einar Gerhardsen.