Jätinkirkko
Termi jätinkirkko liitetään yleisesti vain Suomen Pohjanmaalta löydettyihin rakennelmiin. Jätinkirkkoja jossain määrin muistuttavia kivikehärakennelmia on kuitenkin raportoitu myös Ruotsin puoleiselta Perämeren rannikolta, missä ne on tulkittu "asuinpaikkavalleiksi". Näiden mahdollista yhteyttä Pohjanmaan rannikon jätinkirkkoihin ei kuitenkaan ole tarkemmin selvitetty. Jyväskylän Karjusalmenkankaalla kerrotaan sijainneen Pohjanmaan jätinkirkkoja muistuttava kehävalli, joka kuitenkin tuhoutunut jo 1940-luvulla, joten asiaa ei voi enää varmistaa. Myös Haapajärvellä mahdollisesti sijainneesta "jätinlinnasta" on säilynyt mainintoja.
Linnakankaan jätinkirkko
Jätinkirkon länsisivun valli on alkujaan luontaista rantakivikkoa, joka jatkuu jätinlinnasta koilliseen. Kivivalli on suorakaiteen muotoinen ja sen kulmat ovat hieman pyöristettyjä. Vallin ulkomitat ovat 23 metriä pitkä (25 metriä Marianne Ridderstadin mukaan ) ja 14 metriä leveä (15 metriä ). Jätinkirkon laskennallinen pinta-ala olisi silloin 320 neliömetriä (m²). Vallipihan sisämitat olivat Aarne Äyräpään mukaan (katso alla) 21,5 metriä pitkä ja 10–12 metriä leveä, jolloin vallipihan pinta-ala olisi noin 240 m². Kivivallin keskileveys oli Äyräpään mukaan 2 metriä ja korkeus 0,6 metriä. Pohjoiskulmastaan valli oli sivuiltaan vain metrin leveää ja 0,5 metriä korkeaa. Kaakkoiskulmassa valli oli 2,5 metriä leveä ja yli puoli metriä korkea. Lounaissivu oli lähes maantasaista kivikkoa. Vallissa on silmämääräisiä katkoksia, joita kutsutaan porteiksi. Kaksi porttia sijaitsi Äyräpään mukaan viiden metrin päästä eteläkulmasta sen kummallakin sivulla, kolmas sijaitsi pitkän pohjoissivun keskellä ja neljäs puhkaisi päätysivun vallin itäkulmassa. Marianna Ridderstad mittasi jätinkirkkojen paleoastronomisissa mittauksissa jätinlinnan asentoa ja sen pituusakselin suunta on noin 319° pohjoisesta myötäpäivään. Samalla kertaa mitattiin myös kolmen portin suunniksi noin 40°, 144° ja 294° pohjoisesta myötäpäivään.