Sionismi
Vuonna 1894 nuori keskieurooppalainen journalisti Theodor Herzl (1860–1904) havahtui juutalaisten ahdinkoon ranskalaisen kapteenin Alfred Dreyfusin oikeudenkäynnin aikana, kun vapaamielisinä luultujen ranskalaisten antisemitismi oli nostanut päätään. Herzl päätteli, että juutalaiset vapautuisivat vainoista ja syytöksistä vain omassa maassaan. Hän aloitti kampanjan juutalaisen valtion perustamisen puolesta ja kirjoitti 63-sivuisen pamfletin "Juutalaisvaltio" (1896). Herzl perusti Sionistisen Maailmanjärjestön ja järjesti vuonna 1897 ensimmäisen sionistikongressin Baselissa. Sionismin aate kasvoi nopeasti, ja Herzl sai tukijoita etenkin Itä-Euroopasta, missä juutalaisten asema oli kaikkein heikoin. Hän myös haki Turkin sulttaanilta tukea Israelin perustamiselle Turkin hallitsemaan Palestiinaan, ja myöhemmin Englannilta, josta tulikin Herzlin kuoltua Israelin valtion varsinainen kätilö.
Kasaarit
Euroopassa on 1800-luvun lopulta lähtien esitetty teorioita, että Itä-Euroopasta peräisin olevista aškenasijuutalaisista merkittävä osa olisi kasaarien jälkeläisiä. Teoria on perustunut kasaarien juutalaisuuteen ja sen äkilliseen katoamiseen, aškenasijuutalaisten suhteelliseen vaaleuteen ja jiddišin moniin slaavilaisiin elementteihin. Teoriaa käytetään usein sionismin oikeutuksen vastaisena argumenttina. Kasaariteoriaa teki 1970-luvulla tunnetuksi brittiläis-unkarilainen juutalaissyntyinen Arthur Koestler vuoden 1976 kirjassaan "The Thirteenth Tribe" (""Kolmastoista heimo""). Koestler halusi kirjallaan viedä antisemitismiltä sen rasistisen pohjan ja tehdä antisemitismistä käsitteenä merkityksettömän.