Ernest Rutherford
I maailmansodan (1914–1918) syttymisvuonna Rutherford aateloitiin ritariksi. Sota aikana hän teki tutkimuksia hallitukselle kehittäen akustisia menetelmiä sukellusveneiden havaitsemiseksi. Nämä tiedot jaettiinkin sitten Amerikkalaisten kanssa. Samalla hän tuloksettomasti yritti vakuuttaa, että nuoria tutkijoita olisi parempi käyttää sodan aikaisten haasteiden kehityksessä ja tutkimuksissa sen sijaan että heidät elämänsä ja tieteellinen lahjakkuutensa tuhottaisiin juoksuhaudoissa. Sodan loppupuolella vuonna 1917 Rutherford palasi takaisin atomitieteen harjoittamiseen. Pommittaessaan kevyitä atomeja alfasäteilyllä Rutherford huomasi, että syntyvien ulostulevien hiukkasten energian olevan suurempi kuin alfasäteilyn ja arveli hiukkasten olevan vedyn ytimiä (protoneja H). Tämän havainnon perusteella hän päätteli, että pommitus oli samalla muuttanut typpiatomit happiatomeiksi. Hän oli siis onnistunut alfa-hiukkasten (He) avulla muuttamaan alkuaineen toiseksi alkuaineeksi ydinreaktion seurauksena. Näin Rutherfordista tuli maailman ensimmäinen onnistunut alkemisti ja ensimmäinen joka jakoi ytimen, mikä johti hänet kestävään tieteelliseen maineeseen. Nämä tutkimustulokset julkaistiin sodan jälkeen vuonna 1919.
Joseph Franklin Rutherford
Rutherford syntyi köyhään maanviljelijäperheeseen Morganin piirikunnassa, Missourissa. Hänen perheensä oli baptisteja. Rutherfordin isä salli poikansa koulunkäynnin vain, mikäli hän kustantaisi sen itse ja palkkaisi vielä tilalle rengin tekemään ne työt, jotka häneltä jäivät tekemättä. Rutherford otti lainan ja elätti itseään opiskeluaikanaan kiertävänä kirjaesittelijänä. Hän opiskeli lakitiedettä. Opiskelujensa jälkeen hän toimi tuomari El L. Edwarsin oppilaana ja oikeuden kirjurina Boonvillessä, Missourissa. Hän toimi myös erikois- tai sijaistuomarina samassa Missourin 14. tuomiopiirissä. Vaikka tämä sijaisuus kesti vain neljä päivää – joista kahtena ei oikeudessa ollut esillä yhtäkään juttua – hänestä on myöhemmin käytetty nimitystä "tuomari Rutherford".