Pikku-Maattivuono
Pikku-Maattivuono () on Barentsinmeren vuono Petsamon kunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuono sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman entisen Petsamon kunnan alueella. Pikku-Maattivuono sijaitsee Petsamonvuonon ja Maattivuonon välissä, aivan Petsamonvuonon suun itäpuolella. Vuono on noin kuusi kilometriä pitkä ja sen perukkaan laskee muutama pieni järvi. Pikku-Maattivuonon alueella ei ollut pysyvää asutusta alueen kuuluessa Suomelle, eikä siellä ole asutusta myöskään nykyisin.
Petsamo
Petsamoon suunniteltiin jo Suomen hallinnon alkuvaiheessa rautatietä Rovaniemeltä. Kulkulaitoskomitea esitti vuonna 1920 antamassa mietinnössään Petsamon radan ottamista rakentamisohjelmaan. Valtioneuvosto antoi seuraavana vuonna professori Jalmari Castrénin tehtäväksi laatia hankkeen taloutta ja kannattavuutta koskevan selvityksen. Castrén luovutti tämän selvityksensä, "Petsamon radan taloudelliset edellytykset", syksyllä 1923. Selvityksessä esitettiin radalle kolmea eri reittivaihtoehtoa. Ensimmäinen rataehdotus kulki Torniosta Tornionjokilaaksoa Kolariin ja sieltä Kittilän ja Inarin Kyrön kautta Inarijärven eteläpuolelta Paatsjoenlaaksoon Salmijärvelle, josta tunturien yli Petsamoon. Toinen vaihtoehto kulki Rovaniemeltä Sodankylän kautta Inarin Kyröön ja siitä samaa reittiä Petsamoon kuin ensimmäinenkin ratalinjaus. Kolmas vaihtoehto kulki Rovaniemeltä Kemijärven, Pelkosenniemen ja Sodankylän kautta Inarin Kyröön, josta edelleen Petsamoon samaa reittiä kuin muutkin ratalinjausvaihtoehdot. Kannattavuuden osalta Castrénin komitea antoi negatiivisen lausunnon, jonka vuoksi ratahanketta ei alettu suunnitella sen pidemmälle.