Naulasaaren taistelu
Naulasaaren taistelu syntyi, kun valkoisten piirittämästä Viipurista paenneet tuhannet punaiset yrittivät läpimurtoa Haminaan johtavalla maantiellä tarkoituksenaan jatkaa kohti Kymenlaaksoa. Punakaartin taistelijoiden lisäksi kolonnassa oli mukana runsaasti siviilejä. Heitä vastassa oli kaksi vahvoihin puolustusasemiin linnoittautunutta valkoisten pataljoonaa. Vain muutamia tunteja kestäneestä yhteenotosta muodostui yksi koko sodan verisimmistä yksittäisistä taisteluista. Sekasortoisessa yhteenotossa osapuolet tulittivat toisiaan summittaisesti pimeässä ja taistelua käytiin myös mies miestä vastaan puukoin ja pistimin. Tuhoa kylvi erityisesti suojattomaan pakolaiskolonnaan valkoisten asemista ammuttu konekiväärituli. Naulasaaren taistelu päättyi lopulta aamun valjetessa noin 5 000–6 000 punaisen antautumiseen. Se vaati yli 500 kaatunutta, joista lähes kaikki olivat punaisia.
Välskärin kertomuksia
Lopulta Kustaa pääsee takaisin Suomeen ja säilyy hengissä Isokyrön eli Napuen taistelussa vuonna 1714. Juuri ennen Napuen taistelua Larssonin suvun päämies eli entisen Perttilän talon isäntä menettää kuusi poikaansa, jotka venäläiset yllättävät heidän tiedusteluretkellään. Kustaa Bertelsköld pääsee pakoon venäläisjoukkojen keskeltä ja päätyy Kajaanin linnaan vuonna 1715. Sen kukistumisen jälkeen hän pakenee Ruotsiin. Hän avioutuu lapsuudenystävänsä Eeva Falkbergin kanssa, ja avioliitosta syntyy yksi lapsi, Kaarle Viktor Bertelsköld. Kustaa Bertelsköld lähtee Kaarle XII:n viimeiselle sotaretkelle Norjaan. Hän saa surmansa lumimyrskyssä Keski-Norjan tuntureilla tammikuussa 1719 yrittäessään pelastaa tovereitaan (katso osan 2 alkupuoli).