Saksalainen ritarikunta
Euroopan maalliset hallitsijat käyttivät ritarikuntia sotilaallisiin tarpeisiinsa pakanoiksi katsottuja vihollisia vastaan. Unkarin kuningas käytti Saksalaista ritarikuntaa puolustamaan Transilvaniaa vuosina 1221–1225 kumaaneita vastaan ja ajoi ritarikunnan alueelta pois sen tultua tarpeettomaksi, vaikka ritarikunta oli rakentanut alueelle viisi linnaa. Kun puolalainen herttua Konrad halusi käyttää ritarikuntaa pakanallisia preussilaisia vastaan, vaati ritarikunta Transilvanian kokemuksesta viisastuneena valloittamilleen alueille autonomiaa.
Pyhän Luukkaan kilta
Nürnbergissä maalaus oli toisin kuin vaikkapa kultasepäntyö katsottu vapaaksi elinkeinoksi. Kiltalaitoksen sijaan kaupunki valvoi toimintaa. Tarkoitus oli rohkaista kasvua, koska taiteilijoiden työ usein liittyi kirjojen kustantamiseen, jossa Nürnberg oli noussut Saksan suurimmaksi keskukseksi. Kuitenkin myös Nürnbergissä oli sääntöjä. Esimerkiksi vain naimisissa olevat miehet saattoivat pitää työhuonetta. Useimmissa kaupungeissa naiset, joilla usein oli merkittävä rooli miniatyyrikuvituksia tekevissä työpajoissa, eivät voineet liittyä kiltaan tai päästä mestareiksi. Kuitenkin Antwerpenissä Caterina van Hemessen ja muutama muu naishenkilö olivat killan jäseniä. Kuten Pyhän Luukkaan killan kristillinen nimi vihjaa, useimmissa kaupungeissa juutalaiset eivät voineet kuulua kiltaan, eivätkä saada mestarin arvoa.