Silkkitie
Silkkitie koostui useista risteilevistä ja polveilevista reiteistä ja poluista. Koska maassa ei yleensä näkynyt valmista reittiä, matkaajat palkkasivat aina matkan varrelta paikallisia oppaita etappien välille. Jos jokin reitti osoittautui vaikeakulkuiseksi, matkaajat vaihtoivat sen toiseen. Reitit kulkivat kaupunkien välillä. Monet kaupungit olivat puoli-itsenäisiä kaupunkivaltioita, joiden hallitsijat valvoivat kauppaa sekä ostivat tavaraa.
Valkoiset rajahit
Sarawakin alue kuului Brunein sulttaanikuntaan 1500-luvulta 1800-luvulle asti. Vuonna 1839 brittiläinen seikkailija James Brooke saapui Borneon saarelle aikeenaan ottaa alue Britannian hallintaan. Brooke oli jäänyt eläkkeelle Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta, sillä hän oli haavoittunut Burmassa. Eläkkeelle jäämisen sijaan Brooke lähti löytöretkelle, apunaan hyvin aseistettu laiva. Hän pyrki lakkauttamaan Borneolla harjoitetun merirosvouksen, pääkallonmetsästyksen ja orjuuden sekä Brunein valtaapitävien kauppamonopolin. Brooke uskoi, että alueen ottaminen Britannian hallintaan ratkaisisi nämä ongelmat.