Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Peter Forsberg
Seuraavana kautena, 2002–03, Forsberg pelasi terveempänä kuin moneen vuoteen ja oli runkosarjassa NHL:n paras pisteidentekijä tehtyään 106 tehopistettä (29 maalia ja 77 syöttöpistettä) 75:ssä ottelussa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Hart Memorial Trophylla (liigan arvokkain pelaaja), Art Ross Trophylla (runkosarjan paras pistemies) ja Bud Light Plus-Minus Awardilla (runkosarjan paras +/- saldo). Forsberg on ensimmäinen NHL:n runkosarjan pistepörssin voittanut pohjoismaalainen. Huolimatta menestyksestä runkosarjassa, Avalanchen pudotuspelitaival katkesi jo ensimmäisellä kierroksella altavastaaja Minnesota Wildia vastaan.