Islam
Islam jakautuu kahteen pääsuuntaukseen, sunnalaisuuteen ja šiialaisuuteen, joiden sisällä puolestaan on erilaisia koulukuntia ja lahkoja. Lisäksi on ahmadiyyalaisia, ibadilaisia ja druuseja. Sufilaisuus on mystiikkaa korostava islamin suuntaus, jonka seuraajia löytyy niin šiialaisten kuin sunnien joukosta.
Nykyajan poliittiset radikaali-islamilaiset eli islamistiset liikkeet ja aseelliset ryhmät nojaavat pääasiassa fundamentalistisiin islamilaisiin suuntauksiin kuten wahhabismiin eli salafi-suuntaukseen tai intialaisen deobandi-koulukunnan opetuksiin. Tärkeänä periaatteena näissä suuntauksissa on käsite "jihad" (”pyrkimys johonkin”). Jihad on sekä henkistä kilvoittelua ihmisen sisäistä pahuutta vastaan että islamin puolustamista fyysisellä väkivallalla (ks. esim. Koraani, Suura 9:5), ja se on perinteisesti tulkittu myös pyhäksi sodaksi islamin levittämiseksi. Moderneissa maltillisemmissa tulkinnoissa aseellinen jihad tulkitaan kuitenkin oikeutetuksi vain puollustustarkoituksessa.
Saharan asutus
Islam on Saharan pääuskonto. Suurin osa Saharan nykyisistä kansoista kuuluu berbereihin ja arabeihin, joukossa on myös muitakin kansanryhmiä. Saharan keskiosien vuorten ja ylänköjen tuaregit luetaan berbereihin. Tuaregeihin kuulumattomia berbereitä ovat Siwan keitaan, Libyan Jalun ja Awjilahin sekä etelä-Tunisian, Algerian ja Marokon joidenkin kylien asukkaat. Mauritanian nemadit luetaan myös berbereihin, vaikka heitä väitetään Saharan asukkaiksi ennen berberejä, koska he hankkivat elatuksensa metsästämällä. Saharan nilootteja ovat Darfurin furit. Saharalaisiksi kansoiksi kutsutaan Tšadissa ja Nigerissä asuvia negridisiä ryhmiä kuten kanurit, tedat ja dazat. Negridisiä ovat myös nubialaiset, hausat, songhait ja fulbet. Idässä Punaisen meren rannoilla asuu arabien lisäksi myös haamilaisia bedžoja. Läntisen Saharan maureiksi tai sahraweiksi sanotaan nykyään arabien, negridien ja berbereiden sekoittumisesta syntynyttä väestöä.