Suomalainen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoona
Suomalainen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoona, Panttipataljoona (, alkujaan "SS Freiwilligen-Bataillon Nordost") oli vuosina 1941–1943 itärintamalla toiminut suomalaisista vapaaehtoisista koottu Saksan Waffen-SS:n joukkoyksikkö. Pataljoona oli osa SS-divisioona Wikingia (5. SS-Panzer-Division Wiking). Useat vapaaehtoisista toimivat jatkosodan päättymisen jälkeen saksalaisten Suomeen perustamassa vastarintaliikkeessä. Noin 1 400 suomalaisesta Waffen-SS:n sotilaasta kaatui 256, katosi 14 ja haavoittui 686.
Puolan Legioona Suomessa
Liittoon kuului 1 700 sotilasta ja 37 upseeria. Päämiehenä toimi vänrikki Stanisław Robert Prus-Bogusławski. Erityisesti Viipurissa liiton toiminta oli voimakasta. Muutamaa päivää ennen sisällissodan puhkeamista Viipurissa ollut kolmisataamiehinen puolalainen pataljoona tarjosi sotilaallista apuaan suomalaisten valkoisten melko heikoille joukoille, ns. maalaispataljoonalle, mutta tarjous torjuttiin. Vaikka puolalaisiin ei luotettu, suurin syy avun torjumiseen oli ilmeisesti valkoisten pelko siitä, että punaiset väittäisivät myöhemmin puolalaisten auttaneen valkoiset voittoon. Puolalaiset tarjoutuivat myös luovuttamaan aseensa Viipurin valkoisille, mutta neuvottelut jäivät kesken taisteluiden puhjetessa. Puolalaiset sotilaat ottivat oma-aloitteisesti osaa Viipurin kahakkaan 22. tammikuuta 1918, jolloin he taistelivat venäläistä sotaväkeä vastaan ja suojasivat näin valkoisten perääntymistä kaupungista. Puolalaiset olivat kertomansa mukana myös sisällissodan alla riisuneet aseista Suomesta poistuneita venäläisiä sotilaita ja luovuttaneet heidän aseitaan Karjalan suojeluskunnille.