Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Niklas Sundblad
Kaudeksi 1993–1994 Sundblad siirtyi Calgary Flamesin organisaatioon. Hän pelasi siellä kolmen kauden aikana kuitenkin vain kaksi NHL-ottelua ilman tehopisteitä kolmannella kaudellaan 1995–1996. Kaikki muut Pohjois-Amerikan pelinsä Sundblad pelasi AHL-joukkue Saint John Flamesissa. Hän palasi Eurooppaan kaudeksi 1996–1997 ja siirtyi SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan, jonka kolmanneksi paras maalintekijä Sundblad oli 15 osumallaan Antti Aallon kanssa. Hän sijoittui 93 minuutillaan runkosarjan jäähypörssissä kahdeksanneksi. Sundblad voitti SM-hopeaa keväällä 1997. Sundblad pelasi kauden aikana TPS:ssä myös EHL:ää ja oli sekä alkulohkossa että pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies. Hän voitti turnauksesta Euroopan mestaruuden. Kaudella 1997–1998 Sundblad oli 17 osumallaan TPS:n toiseksi paras maalintekijä Kimmo Rintasen, Tony Virran ja Toivo Suursoon kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös EHL:ssä, jossa Sundblad oli tehoilla 2+1=3 TPS:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jani Kiviharjun kanssa.