Viron pääministeri
Johtuen Neuvostoliiton hätätilakomitean vallankaappausyrityksestä 19. elokuuta – 22. elokuuta 1991 Viron neuvostotasavallan korkein neuvosto julisti Viron itsenäiseksi. Suomi ilmoitti 25. elokuuta 1991, ettei sen tarvitse Viron itsenäisyyttä tunnustaa, koska Viron itsenäisyyden edellinen tunnustus on – de jure – edelleen voimassa. Suomi oli tunnustanut Viron itsenäisyyden kesäkuussa 1920 ennen Entente cordialea heti toisena Neuvosto-Venäjän jälkeen. Neuvostoliitto tunnusti Viron, Liettuan ja Latvian itsenäisyyden 6. syyskuuta 1991 ja niistä tuli Yhdistyneiden kansakuntien jäseniä 17. syyskuuta 1991.
Viron itsenäisyysjulistus
Virallinen julistaminen tapahtui sunnuntaina 24. helmikuuta, kun se luettiin julki Tallinnassa. Pääkaupungissa julistaminen onnistui, koska kaupunki oli kaoottisessa tilanteessa bolševikkien paetessa satamassa odottaviin laivoihinsa saksalaisten jo vallattua Etelä- ja Keski-Viron. Tällöin myös 24. helmikuuta säädettiin Viron tasavallan itsenäisyyspäiväksi. Itsenäisyysjulistusta painettiin Tallinnassa nimellä ""Manifesti kaikille Vironmaan kansoille.""
Pelastuskomitea asettiin maan johtoon Viron väliaikaisen hallituksen, jonka pääministeriksi tuli Konstantin Päts, varapääministeriksi Jüri Vilms ja ulkoministeriksi Jaan Poska. Ministeristössä oli edustettuina kaikki puolueet paitsi sosialistivallankumoukselliset. Toompealle Pitkän Hermannin salkoon vedettiin Viron sinimustavalkoinen lippu. Itsenäisyys kesti kuitenkin vain päivän, kun 25. helmikuuta 1918 saksalaiset valtasivat Tallinnan ja keisarillisen Saksan lippu vedettiin samaisen tornin salkoon. Maaliskuun 3. päivään mennessä koko Viro oli saksalaisten hallussa.