New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
Jersey City
Ennen eurooppalaisten saapumista nykyisen Jersey Cityn aluetta asuttivat delaware-intiaanit, jotka tunsivat alueen nimellä "Communipaw". Tuolloin Alankomaiden palveluksessa ollut englantilainen tutkimusmatkailija Henry Hudson vieraili alueella vuonna 1609 ja vuonna 1630 alankomaalainen Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanialle työskennellyt Michael Pauw osti maata paikallisilta intiaaneilta siirtokunnan perustamista varten. Siirtokunta sai nimen Pavonia Pauwin sukunimen mukaan. Siirtokunta oli intiaanien kanssa käydyn kaupan keskus aina vuoteen 1643, jolloin syttyi sota intiaanien kanssa siirtolaisten surmattua erään heimon jäseniä. Sodan lisäksi siirtokuntaa vaivasivat taudit ja köyhyys. uuden Amstedramin johtaja Petrus Stuyvesant solmi rauhan intiaanien kanssa vuonna 1647, mutta rauha rikkoutui siirtolaisten tapettua intiaaninaisen vuonna 1655 Manhattanilla. Manhattanin intiaanit siirtyivät Hudsonjoen yli mantereelle ja tappoivat tai karkottivat Pavonian siirtolaiset. Viisi vuotta myöhemmin Stuyvesant osti maan uudelleen intiaaneilta. Englantilaiset valtasivat Pavonian alankomaalaisilta vuonna 1664 ja vakiinnuttivat valtansa vuoteen 1674 mennessä. New Jersey sai uuden nimensä Jerseyn saaren mukaan. Nykyinen Jersey City käsitti vielä tuolloin erilliset Bergenin, Paulus Hookin, Harsimuksen, Communipawin ja Coven asutukset.