Suezin kriisi
Suezin kanava on vuonna 1869 valmistunut ja vuonna 1870 käyttöön otettu Välimeren Punaiseenmereen yhdistävä kanava Siinain niemimaan ja manner-Afrikan välissä. Kanava kuuluu maailman vilkkaimpiin merireitteihin. Kanavan rakennuttaminen oli ollut alun perin ranskalais-egyptiläinen hanke, mutta Egyptin osuus päätyi Britannialle maan talousvaikeuksien takia 1870-luvulla. Egyptistä tuli vain muodollisesti kuninkaansa alaisuudessa itsenäinen Britannian protektoraatti ja brittien taloudellisia etuja kanavalla oli valvomassa 30 000 sotilasta. Suezin kanava-alue oli myös ilmavoimien tukikohta, josta kuninkaalliset ilmavoimat uhkasi Neuvostoliittoa kylmän sodan alkaessa.
Port de l’Arsenal
Pariisin vesihuoltoa koskevien suunnitelmien toteuttamiseksi jo 1700-luvulla suunniteltiin kanavan rakentamista Ourcq-joesta Seineen. Suunnittelua johtamaan nimitettiin vuonna 1748 insinööri Jean-Pierre Brullée. Vuosina 1822-1825 rakennettiin Canal Saint-Martin, joka yhdisti Bassin de la Villetten Port de l’Arsenaliin ja sitä kautta Seineen. Se ja Canal Saint-Denis muodostivat nyt vain 12 kilometrin pituisen vesiliikenneyhteyden Quai Henri IV:n ja Île Saint-Denis’n välille, kun taas näiden paikkojen välinen laivamatka Seineä pitkin on 35 kilometrin pituinen.