G. A. Serlachius
Yhdessä tehtaan kanssa kasvoi Mänttä. Ympäröivältä maaseudulta muutti väkeä uuteen tehtaaseen etsimään työtä ja toimeentuloa. Ajan oloista poiketen Serlachius ei juurikaan palkannut lapsia, enimmillään heitä oli työssä kymmenkunta. Työläistensä turvaksi hän perusti ”vaivaiskassan”, johon jokainen maksoi prosentin palkastaan. Näin hän saattoi tuntea moraalista ylemmyyttä toisten tehtailijoiden harjoittamaa riistoa kohtaan. Vaikka tehtailija tunnettiin liike-elämässä äkkipikaisena ja hankalana, hän oli tehtaansa ”Matteja” kohtaan mutkaton ja ystävällinen. Työssä hän vaati työläisiltä raittiutta, näyttäen tässä itse hyvää esimerkkiä, juhlissa hän salli palokunnan ja soittokunnan puffetin myyvän olutta, rommia, viskiä ja konjakkia. Ympäröivien pitäjien säätyläiset yleensä paheksuivat tällaista.
Derwentin laakson tehtaat
Derwentin laakson tehtaat ovat vanhoja tekstiilitehtaita Derwentjoen laaksossa Englannin Derbyshiressä. Ne muodostavat vuodesta 2001 alkaen Unescon maailmanperintökohteen. Tehtaat ja niiden työläisille rakennetut asunnot kattavat 24 km jokivartta Derbyn keskustasta pohjoiseen. Laakson kehräämöt kuuluivat maailman ensimmäisiin nykyaikaisiin tehtaisiin, ja niiden rakenteita ja toimintaperiaatteita kopioitiin myöhemmin ympäri Englantia ja koko maailmaa.