Ritari
1100-luvulla, ristiretkien aikana, syntyi niin sanottuja hengellisiä ritarikuntia, joista tunnetuimpia olivat temppeliherrat, johanniitat ja saksalainen ritarikunta. Nämä pyrkivät yhdistämään munkki- ja ritari-ihanteet taistellessaan vääräuskoisia ja pakanoita vastaan sekä suojellessaan pyhiinvaeltajia. Edellä mainituista johanniitat toimivat edelleen kristillisenä hyväntekeväisyysjärjestönä. Myös Iberian niemimaalla syntyi reconquistan (kristittyjen suorittama maan takaisinvalloitus muslimeilta) aikana lukuisia hengellisiä ritarikuntia, kuten Santiagon ja Calatravan ritarikunnat Espanjassa sekä Kristuksen ritarikunta Portugalissa.
Saksanniemen järjestyslipusto
Suomen suurruhtinaskunnan yleinen turvallisuus romahti kesällä 1917 Venäjän rauhattomuuksien seurauksena. Rikollinen aines ryösteli avoimesti ihmisiä kaduilla ja yksityisiin koteihin tunkeuduttiin sillä varjolla, että etsittiin luvattomia aseita. Kauppoja ja apteekkeja ryösteltiin kansanvallan nimissä. Venäläiset, joiden olisi pitänyt valvoa yhteiskunnan järjestystä, eivät puuttuneet asiaan. Suomen senaatti etsi keinoja tilanteen vakauttamiseen, jolloin Kaivohuoneella alettiin syksyllä 1917 harjoittaa noin 400 miehen vahvuiseksi tarkoitettua kunnallista poliisijoukkoa. Helsingin punakaarti kuitenkin hajotti sen alkuunsa. Senaattori Allan Serlachius käynnisti kaikessa hiljaisuudessa niin sanotun ratsastavan poliisikomennuskunnan koulutuksen syyskuussa 1917 Porvoosta noin viiden kilometrin päässä sijaitsevassa Saksanniemen kartanossa. Koulutettavista kurssilaisista oli tarkoitus muodostaa valtakunnallisen poliisin ydinjoukko. Kouluttajana oli ratsumestari Gaston Ahrenberg apunaan entinen poliisikomissaari Pekka Kuokkanen. Koulutettavan joukon nimeksi tuli Saksanniemen Järjestyslipusto. Suomalainen vasemmisto ei hyväksynyt poliisien kouluttamista, ja Porvooseen lähetettiin Helsingistä Vilhelm Nikanderin johdolla 350 venäläistä ja heidän aseistamaa punakaartilaista, jotka hyökkäsivät 17. marraskuuta Saksanniemeen. Siellä koulutettavilla ei ollut kunnon aseistusta, ja he joutuivat pakenemaan. Heistä osa joutui venäläisten ja punkaartien pidättämksi, mutta osa pääsi siirtymään valkoisten hallussa olevalle Pohjanmaalle, jossa joukko koottiin uudelleen joulukuussa 1917 Lappajärven Hyytiälän kylään.