Wartburg 1.3
Wartburg 1.3 esiteltiin vuonna 1988 Leipzigin messuilla. Auto oli hyvin samankaltainen edeltäjäänsä verrattuna, mutta yksityiskohdissa oli lukuisia eroja. Raideväliä oli levennetty 100 mm, mikä vakautti kulkua. Maski oli uusittu ja vilkut siirretty etupuskurista lokasuojien kulmiin. Puskurit oli muutettu ajan hengen mukaisesti muovisiksi ja takavaloja oli kasvatettu. Kojelauta oli uusittu ja katkaisimet oli ryhmitelty ergonomisesti ohjauspyörän kummallekin puolelle. Myös lämmitys- ja ilmanvaihtojärjestelmä oli uusittu.
Wartburg
Wartburgia toi Suomeen aluksi Oy Rego Ab, mutta vuonna 1971 edustus siirtyi Haka-Auto Oy:n tytäryhtiölle, Wartburgin tuontia varten perustetulle Vara-Haka Oy:lle. Saabin luovuttua kaksitahtimoottorista ja Trabantin poistuttua markkinoilta Wartburg oli ainoa kaksitahtimoottorilla varustettu automerkki Suomessa. Huolimatta hieman heikosta imagestaan ja aika karkeasta viimeistelystä Wartburg ajoi asiansa kohtalaisen luotettavana käyttöautona etenkin maaseudulla, jossa arvostettiin sen ominaisuuksia huonokuntoisilla teillä, ja se oli kilpailukykyinen 60-luvun halvimpiin länsiautoihin (esimerkiksi Volkswagen Kupla, Mini, Fiat 600, Renault 4 ja Ford Anglia) verrattuna. Sen edullinen hinta antoi anteeksi auton puutteet, muun muassa suuren polttonesteenkulutuksen, voimakkaan sisämelun, raskaan ohjauksen ja maantiepölyn tunkeutumisen matkustamoon ajon aikana. Muut autoilijat menivät maantiellä mielellään Wartburgin ohi sen pistävänhajuisen pakokaasun vuoksi. Wartburgin omintakeisen tekniikan, mutta samalla melko helpon huollettavuuden vuoksi sen omistajiin lukeutui paljon ns. "tee se itse" -miehiä.