G. A. Serlachius
Yhdessä tehtaan kanssa kasvoi Mänttä. Ympäröivältä maaseudulta muutti väkeä uuteen tehtaaseen etsimään työtä ja toimeentuloa. Ajan oloista poiketen Serlachius ei juurikaan palkannut lapsia, enimmillään heitä oli työssä kymmenkunta. Työläistensä turvaksi hän perusti ”vaivaiskassan”, johon jokainen maksoi prosentin palkastaan. Näin hän saattoi tuntea moraalista ylemmyyttä toisten tehtailijoiden harjoittamaa riistoa kohtaan. Vaikka tehtailija tunnettiin liike-elämässä äkkipikaisena ja hankalana, hän oli tehtaansa ”Matteja” kohtaan mutkaton ja ystävällinen. Työssä hän vaati työläisiltä raittiutta, näyttäen tässä itse hyvää esimerkkiä, juhlissa hän salli palokunnan ja soittokunnan puffetin myyvän olutta, rommia, viskiä ja konjakkia. Ympäröivien pitäjien säätyläiset yleensä paheksuivat tällaista.
Derwentin laakson tehtaat
John Smedleyn tuotantolaitoksilla Lea Bridgessä on tuotettu tekstiileitä yli 200 vuoden ajan, ja toiminta jatkuu edelleen. Vuonna 1818 kehräämö siirtyi Smedleyn perheelle, joka kehräsi siellä villalankaa sekä puuvillan ja merinovillan sekoitusta ja teetti siitä neuleita myyntiin. Smedleyt tuottivat sukkia aluksi tunnetuille merkeille, kuten Brettles ja Morleys, mutta John Smedleyn kuoleman jälkeen Smedleysistä tuli oma tuotemerkkinsä. Tehdas on ainoa alkuperäisistä Derwentin laakson tekstiilitehtaista, joka on edelleen käytössä.