Huumeiden dekriminalisointi
Huumeiden dekriminalisoinnilla tarkoitetaan sellaista päihdepoliittista mallia, jossa huumekieltolakeja kevennetään tai poistetaan. Tämä voi tarkoittaa huumausaineiden käytön ja hallussapidon rangaistavuuden vähentämistä tai poistamista ja huumekaupan ja -valmistuksen sallimista valtion kontrollin alaisuudessa. Dekriminalisointia perustellaan sillä että kieltolakipolitiikka ei ole onnistunut vähentämään käyttöä rikosoikeudellisilla seuraamuksilla, huumekaupan verottamisen mahdollisuudella, huumeisiin liittyvän rikollisuuden vähentämisen mahdollisuudella ja aikuisen ihmisen itsemääräämisoikeudella. Jotkut perustelevat dekriminalisointia myös sillä, että rankaiseminen leimaa käyttäjiä, aiheuttaa syrjäytymistä ja heikentää heidän hakeutumistaan sosiaali- ja terveyspalveluiden pariin.
Dekriminalisointi
Suomessa homoseksuaaliset suhteet rikollistava laki astui voimaan vuonna 1894. Rangaistavuus kumottiin vuonna 1971, jota ennen lain perusteella oli tuomittu yli tuhat ihmistä pelkästään vuosina 1924–1971. Dekriminalisoinnin mukana voimaan astui kehotuskielto ja heterosuhteita korkeammat suojaikärajat. Sairausluokituksesta homoseksuaalisuus poistettiin vuonna 1981, mutta itseä häiritsevä homoseksuaalisuus on edelleen psykiatrinen diagnoosi. Vuonna 1995 rikoslakiin lisätty syrjintärikos kieltää syrjinnän elinkeinotoiminnassa ja virassa seksuaalisen suuntautumisen perusteella. Vuonna 1999 kumottiin ns. kehotuskielto. Samana vuonna homo- ja heterosuhteiden suojaikäraja määriteltiin samaksi – 16 vuoteen.