Espoo
Espoon alueella on ollut asutusta vähintään 8000 vuotta. Esihistoriallisen ajan asuinpaikkoja tunnetaan kivikaudelta sekä varhaismetallikaudelta. Vanhin Espoota koskeva historiallinen maininta on vuodelta 1431. Espoo itsenäistyi Kirkkonummesta omaksi seurakunnakseen 1400-luvulla. Espoon ensimmäinen kuntakokous pidettiin vuonna 1868 ja ensimmäinen edustuksellinen kunnanvaltuuston kokous vuonna 1910. Espoosta tuli kauppala vuonna 1963 ja kaupunki 1972.
Espoonlahti
Kun asemakaava-arkkitehti Olli Parviainen laati selvityksen Espoon kauppalan aluerakenteesta, siihen sisältyi neljä osaa, joista jokaisella oli oma keskuksensa. Ne olivat Tapiola, Leppävaara, Bemböle ja Stensvik (Kivenlahti). Tämä aluejako vahvistui vuonna 1968 vahvistuneen Espoon yleiskaavaluonnoksen myötä. Ajan muissa suunnitelmissa koko Espoonlahden itäpuolisen alueen kokoavana nimenä Lounaisrannikko. Nimistösuunnittelussa Espoonlahti oli esillä aluekeskuksen nimeksi 1960-luvun lopulta lähtien ja samaa nimeä ajateltiin myös suuralueen nimeksi.