Norjan historia
Tanska liittyi Napoleonin puolelle sen sodissa muita Euroopan suurvaltoja vastaan. Voittajat päättivät ottaa Tanskalta Norjan ja antaa sen Ruotsin kuninkaalle Kielin rauhassa tammikuussa 1814. Ruotsi puolestaan oli menettänyt Suomen 1809 Haminan rauhassa Venäjälle. Norja kuitenkin julistautui itsenäiseksi Eidsvollin kansalliskokouksessa 17. toukokuuta 1814, jolloin maalle vahvistettiin myös perustuslaki. Norjan kuninkaaksi valittiin Norjan käskynhaltijana toiminut Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrik. Ruotsi kuitenkin pakotti Norjan personaaliunioniin maiden oltua kahden viikon ajan sotatilassa, mutta maa säilytti kokouksessa määritellyn perustuslakinsa. Kuninkaaksi valittiin Ruotsin kuningas Kaarle XIII.
Glücksburg (suku)
Kaikki Tanskan kuninkaat vuodesta 1863 ovat kuuluneet Glücksburgin sukuun. Kuningas Kristian IX:n pojanpoika Carl valittiin vuonna 1905 Ruotsista itsenäistyneen Norjan kuninkaaksi nimellä Haakon VII, mistä alkaen suku on hallinnut myös Norjan valtaistuinta. Kristian IX:n poika Vilhelm puolestaan valittiin vuonna 1863 Kreikan kuninkaaksi nimellä Yrjö I. Suku hallitsi Kreikkaa vuosina 1863–1924 ja 1935–1973, kunnes maa muutettiin tasavallaksi.