Kansan ristiretki
Paavi Urbanus II oli suunnitellut ristiretken alkavaksi 15. elokuuta 1096, mutta jo kuukausia ennen suuri talonpoikien ja alhaisten ritareiden armeija suuntasi omalle retkelleen kohti Jerusalemia. Talonpojat olivat kärsineet kuivuudesta, nälänhädästä ja rutosta useita vuosia, joten useat heistä näkivät ristiretken tapana paeta näitä koettelemuksia. Heitä myös kannustivat useat meteorologiset tapaukset vuoden 1095 alussa, kuten meteoriparvet, revontulet, kuunpimennys ja komeetta, joita useat pitivät taivaallisina siunauksina. Myös ergotismin puhkeaminen, jota muutoinkin seurasi massamuutot, oli tapahtunut juuri ennen Clermontin kirkolliskokousta. Millenarianismi, usko maailmanlopun olevan lähellä, oli suosittua varhaisella 1000-luvulla ja vaikutti väestöön. Vastaus paavin julistukselle oli odottamattomat, sillä Urbanuksen odottaessa muutamia tuhansia ritareita, hän päätyi seuraamaan jopa 40 000 ristiretkeläisten vaellusta, joista suurin osa oli kuitenkin talonpoikia perheineen.
Ensimmäinen ristiretki
Kolmen kuukauden Anatolian ylityksen jälkeen ristiretkeläiset saapuivat vihdoin Antiokiaan. 20. lokakuuta 1097 ristiretkeläiset aloittivat kaupungin piirittämisen. Hyökkäystä ei uskallettu suorittaa, koska kaupunki oli niin massiivinen ja sen suojamuurit olivat kestävät. Piirityskään ei onnistunut aivan toivotulla tavalla, koska massiivinen suojamuuri oli niin pitkä, ettei sotilaita riittänyt vahtimaan kaikkia kohtia. Sen vuoksi Antiokiaa voitiin huoltaa jonkin verran piirityksenkin aikana. Englantilaisten laivasto oli jo aiemmin onnistunut valloittamaan kaupungin St. Simeonin sataman, mutta hyökkäystä ei silti uskallettu tehdä. Piirityksen kestäessä alkoi tulla puutetta ruoasta, minkä paikkaamiseksi lähetettiin retkikunta noutamaan lisää muonavaroja. Retkikunta joutui matkalla taisteluun, joka tuloksettomuudestaan huolimatta pakotti sen palamaan takaisin ilman toivottuja ruokavaroja. Muonavaroja saadakseen lähetettiin suuri joukko ristiretkeläisarmeijasta pyytämään apua Konstantinopolista, jolloin turkkilainen sotapäällikkö Ridwan päätti yrittää hyökätä heikentyneen ristiretkeläisarmeijan kimppuun. Ristiretkeläiset saivat kuitenkin tietää tästä suunnitelmasta, joten he järjestivät turkkilaisille väijytyksen ja löivät näiden joukot. Yhteenoton jälkeen armeija sai jälleen lisää muonavaroja ja englantilaiset toivat sataman kautta lisää tarvikkeita. Taustalla ristiretkeläiset solmivat fatimidien kanssa liiton seldžukkien lyömiseksi.