Putinismi
Jeltsiniä vastaan oli käynnissä ajojahti parina viimeisenä vuonna, Jeltsinin sisäpiiriä syytettiin julkisesti korruptiosta. Jeltsinin liittolaisesta Vladimir Putinista tuli liittovaltion turvallisuuspalvelun FSB:n johtaja vuonna 1998 ja pääministeri elokuussa 1998. Pian sen jälkeen kun Putinista oli tullut pääministeri, tšetšeenisissipäällikkö Šamil Basajevin joukot hyökkäsivät Venäjään kuuluvaan Dagestaniin ja Venäjällä räjähteli kerrostaloissa ja muualla voimakkaita pommeja elo-syyskuussa 1999. Putin esiintyi kovasanaisena separatistisia tšetšeenejä vastaan, ja määräsi armeijan Dagestaniin ja Tšetšeniaan. Näin aiemmin tuntemattomasta kasvottomalta byrokraatilta näyttäneestä Putinista tuli terroristeja vastaan taisteleva kansallissankari. Jeltsin päätti erota Venäjän presidentin tehtävistä joulukuussa 1999 ja kehotti kansaa äänestämään Putinia. Näin Jeltsinin suosittelema, nuorekas, energinen, kansansuosion aallonharjalla ratsastava Putin voitti Venäjän presidentinvaalit vuonna 2000. Putinin päästyä valtaan hän alkoi keskittää valtaa käsiinsä. Putin muun muassa lakkautti alueiden suuren vallan, keskitytti tiedotusvälineitä Kremlin käsiin ja ajoi maasta pois tai vangitsi muutamia häntä vastustaneita oligarkkeja. Putin myös säädätti monia markkinatalouden tarvitsemia lakeja. Vuoden 2003 loppuun mennessä valta maassa oli käytännössä Putinin ohjaaman presidentinhallinnon käsissä. Siitä huolimatta monet ongelmat, kuten köyhyys, korruptio ja rikollisuus jatkuivat maassa.
Venäjän asevoimat Syyrian sisällissodassa
Venäjän ulkoministeri Lavrov sanoi 1. lokakuuta 2015, ettei pidä Vapaan Syyrian armeijaa terroristijärjestönä, 
ja että sen pitäisi olla osa maan poliittista ratkaisua.
Lavrov sanoi myös muista Syyrian hallituksen vastustajista kuin Isis:istä "jos se näyttää terroristilta ja toimii kuin terroristi, se on terroristi" ja maallaan olevan saman päämäärän kuin Yhdysvaltain johtamalla koalitiolla. Lavrov piti epäreiluna sitä, että Venäjän toimia pidettiin tyrannin tukemisena. Mutta Lavrov myös sanoi puheessaan, ettei Gaddafin ja Husseinin kaataminenkaan muuttanut Libyaa ja Irakia paremmiksi paikoiksi, eikä tästä ole opittu. Lavrov myös kiisti väitteet, joiden mukaan Venäjä pyrki kiinnittämään huomioon Syyriaan Ukrainan kriisin sijasta. . 
Venäjä kiisti maltillisen opposition armeijan FSA:n, niin kuin sillä oli sodan aikana ollut aiemminkin tapana.
Vapaan Syyrian armeijaa Lavrov väitti jonkinlaiseksi haamuksi, ja Putin kyseli missä FSA on ja kuka sitä johtaa. Venäjä myönsi ilmatilaloukkaukset, mutta piti niitä vahinkoina ja mm huonosta säästä johtuvina. Venäjän presidentti Putin ja ulkoministeriön tiedottaja Maria Zaharova kiistivät Venäjän ilmaiskujen tuottamat siviiliuhrit. Zaharovan mukaan Venäjä halusi säilyttää Syyrian valtiollisuuden, muttei varsinaisesti tukenut Assadia. Dimitri Medvedevin mukaan
Venäjä puolusti Syyriassa kansallisa intressejään, ei Assadia. Moskovalle oli hänen mielestä olennaista vain se, ettei Isis johda Syyriaa. Lavrov sanoi 24. lokakuuta 2015, että Venäjä on valmis tukemaan vapaan Syyrian armeijaa ilmaiskuin, ja tekemään Yhdysvaltain kanssa yhteistyötä Syyrian terroristiryhmien kukistamiseksi. Venäjä myös halusi neuvotella opposition kanssa.