Suomen kieli
Käsitykset siitä, milloin jotain suomensukuista kieltä on puhuttu nykyisen Suomen alueella, vaihtelevat. Vanhemman ajoituksen mukaan uralilainen kantakieli on yhdistetty kampakeraamiseen kulttuuriin, joka levisi Itämerelle asti jo noin vuosina 3900–3500 eaa. Nykyään pidetään todennäköisempänä, että uralilaiset kielet ovat levinneet nykyisen Suomen alueelle vasta kun kantasaame ja kantasuomi ovat olleet erillisiä kielimuotoja. Ne ovat eronneet toisistaan ehkä vuoden 1000 eaa. jälkeen. Kantasuomea on puhuttu ajanlaskun alun tienoille, jonka jälkeen siitä ovat alkaneet kehittyä nykyiset itämerensuomalaiset kielet. Erillisistä kielistä tai murteista voidaan puhua noin vuodesta 500 alkaen.
Jorma Koivulehto
Koivulehdon tutkimukset ovat muokanneet käsitystä suomen kielen sanastokerrostumista. Hän osoitti germaanisen lainasanaston olevan huomattavasti vanhempaa kuin aikaisemmin on ajateltu sekä todisti, että suomalais-ugrilaisissa kielissä on iranilainen lainasanakerros. Koivulehto tutki myös balttilaisia, arjalaisia sekä indoeurooppalaisesta kantakielestä saatuja lainoja. Hänen tutkimuksensa ovat vaikuttaneet käsityksiin suomalaisten alkuperästä ja esihistoriasta. Kansainvälistä tunnettuutta Koivulehto sai esitettyään, että indoeurooppalaisen kantakielen laryngaaliäänteet olisivat säilyneet eräissä suomalais-ugrilaisten kielten lainasanoissa.