Norjan historia
Tanska liittyi Napoleonin puolelle sen sodissa muita Euroopan suurvaltoja vastaan. Voittajat päättivät ottaa Tanskalta Norjan ja antaa sen Ruotsin kuninkaalle Kielin rauhassa tammikuussa 1814. Ruotsi puolestaan oli menettänyt Suomen 1809 Haminan rauhassa Venäjälle. Norja kuitenkin julistautui itsenäiseksi Eidsvollin kansalliskokouksessa 17. toukokuuta 1814, jolloin maalle vahvistettiin myös perustuslaki. Norjan kuninkaaksi valittiin Norjan käskynhaltijana toiminut Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrik. Ruotsi kuitenkin pakotti Norjan personaaliunioniin maiden oltua kahden viikon ajan sotatilassa, mutta maa säilytti kokouksessa määritellyn perustuslakinsa. Kuninkaaksi valittiin Ruotsin kuningas Kaarle XIII.
Weimarin kansalliskokous
Kansalliskokous kokoontui ensi kerran 6. helmikuuta 1919. Se valitsi 11. helmikuuta Ebertin Saksan väliaikaiseksi presidentiksi ja 13. helmikuuta sosiaalidemokraatti Philipp Scheidemannin pääministeriksi. Scheidemann kokosi hallituksensa SPD:n, keskustapuolueen ja DDP:n yhteistyön eli niin sanotun Weimarin koalition varaan. Tämä keskustavasemmistolainen koalitio hallitsi enemmistöllään myös kansalliskokousta. Kansalliskokous päätti 25. helmikuuta perustaa Saksalle uuden armeijan, "Reichswehrin". Kansalliskokouksen vaikein päätös oli Versailles’n rauhansopimuksen hyväksyminen. Se hyväksyi 12. toukokuuta lauselman, jonka mukaan sopimusluonnoksen ehdot olivat mahdottomat hyväksyä. Kun voittajavaltiot eivät suostuneet lieventämään ehtoja, kansalliskokous antoi 22. kesäkuuta SPD:n, keskustan ja USPD:n äänin 237–137 Gustav Bauerin uudelle hallitukselle valtuudet allekirjoittaa sopimus, mikäli siitä poistettaisiin kohta Saksan sotasyyllisyydestä. Saksa pakotettiin kuitenkin hyväksymään lopullinen sopimus sellaisenaan. Uuden tasavaltaisen perustuslain kansalliskokous hyväksyi 31. heinäkuuta 1919 äänin 262–75 ja se astui voimaan 11. elokuuta. Se oli valmisteltu komiteassa, jota johtivat liberaali lainoppinut Hugo Preuss ja valtiotieteilijä Max Weber. Tämän jälkeen kansalliskokous siirtyi Weimarista Berliiniin. Maaliskuussa 1920 se oli Kappin vallankaappausyrityksen vuoksi yhden viikon ajan evakossa Stuttgartissa.