Puolimetalli
Puolimetalleiksi kutsutaan alkuaineita, joilla on sekä metallien että epämetallien ominaisuuksia tietyissä olosuhteissa. Niitä on siis vaikea luokitella joko metalleiksi tai epämetalleiksi. Yleensä puolimetalleiksi luokitellaan boori (B), pii (Si), germanium (Ge), arseeni (As), antimoni (Sb), telluuri (Te), polonium (Po) ja astatiini (At). Joskus myös alumiini (Al), hiili (C) ja seleeni (Se) luokitellaan puolimetalleihin. Jaksollisessa järjestelmässä puolimetallit sijaitsevat metallien ja epämetallien välisellä rajalinjalla.
Neoklassinen metalli
Neoklassinen metalli () tarkoittaa metallimusiikin lajia, jolle on tyypillistä tyylien lainaaminen klassisesta musiikista. Puhutaan muun muassa barokki- ja oopperatyyleistä. Myös tunnettujen klassisen musiikin teosten lainaaminen metallimusiikin seassa on tyylilajille tavanomaista. Tyypillinen neoklassinen elementti on myös sinfoniaorkesterin tai kuoron käyttäminen musiikin yhteydessä. Neoklassinen metalli on tavallisesti melodista, ja rytmirakenteet ovat myös klassisen musiikin mukaisia. Esimerkiksi power metal -yhtyeet, joilla on neoklassisia piirteitä (esimerkiksi Stratovarius), käyttävät vaihtuvia tahtilajeja harvoin, mutta osa neoklassisen metallin yhtyeistä luokitellaan pääosin progressiiviseksi metalliksi, jossa vaihtuvat tahtilajit ovat isossa osassa. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Waltari, Winds, Symphony X ja espanjalainen Dark Moor. Yngwie Malmsteenin Rising Forcea pidetään yleisesti yhtenä tärkeimmistä neoklassisen metallin albumeista.