Islanninhevonen
Islanninhevonen kuuluu maailman vanhimpiin hevosrotuihin. On arveltu, että ensimmäiset hevoset tulivat saarelle viikinkien mukana Islannin asuttamisen yhteydessä 700–800-luvulla, ja että nämä hevoset olivat eurooppalaisia metsähevosia sekä poneja. Rotua on kotimaassaan Islannissa jalostettu täysin puhtaana lähes tuhat vuotta, koska hevosten tuonti Islantiin on kiellettyä. Tarkoituksena on säilyttää rodun ainutlaatuisuus sekä estää eläintautien pääsy maahan. Myöskään maasta vietyä hevosta ei enää saa tuoda takaisin. Niinpä islantilaiset kilparatsastajat matkustettuaan muualle maailmaan kilpailemaan yleensä tapahtuman jälkeen myyvät hevosensa tai pitävät omaa kilpatallia esimerkiksi Manner-Euroopassa. Suomessa on yli 2 000 islanninhevosta, joista noin 900 on Suomen Hippos ry:n rekisterissä.
Islannin piispa
Islannin väestö otti kristinuskon vastaan sen katolisessa muodossa vuoden 1000 tienoilla, kun Norjan kuningas Olavi Tryggvenpoika kehotti alamaisiaan ottamaan kasteen. Skálholtin hiippakunta perustettiin vuonna 1056 ja Hólarin vuonna 1106. Sittemmin Tanskan kruunun alaisuudessa olleeseen Islantiin uskonpuhdistus eteni kuningas Kristian III:n päätöksillä. Hólarin hiippakunta eli Pohjois-Islanti piispansa Jón Arasonin (piispana 1524–1550) johdolla säilyi katolilaisuuden viimeisenä linnakkeena saarella. Lopulta vuonna 1550 piispa Arason yhdessä kahden poikansa kanssa vietiin Etelä-Islantiin, jossa he menettivät päänsä. Tuosta ajankohdasta lähtien Islannin piispat ovat olleet tunnustukseltaan luterilaisia.