Richard Strauss
Seuraava yritys oopperan parissa oli "Feuersnot" (1901), joka menestyi kohtalaisesti. Sen sijaan Straussin seuraavassa oopperassa, Oscar Wilden näytelmään perustuvassa "Salomessa", ei ollut mitään kohtalaista. "Salome" oli yksi 1900-luvun suurimmista kulttuuriskandaaleista. Sen uudenlainen sävelkieli ja rohkean eroottis-uskonnollinen aihepiiri herättivät sekä vihaa että ihailua. Jopa Saksan keisari Vilhelm II osallistui kiihkeään keskusteluun siitä, oliko "Salome" rappion vai edistyksen oire saksalaisessa musiikissa.
Johann Strauss nuorempi
Seuraavien vuosikymmenten aikana Straussin – joka ei koskaan itse tanssinut – maine ”valssikuninkaana” kasvoi jatkuvasti. Hän sävelsi tuotteliaasti uusia valsseja, polkkia, galoppeja ja marsseja ja teki niitä tunnetuiksi myös ulkomaankiertueillaan, jotka ulottuivat naapurimaiden lisäksi Venäjälle ja Englantiin asti. Viimeistään menestyksekäs Yhdysvaltain kiertue 1872 toi hänelle niin maailmanlaajuisen kuuluisuuden kuin sen ajan eurooppalaiselle muusikolle oli mahdollista. Straussin ehtymätön melodinen kekseliäisyys takasi hänen sävellyksilleen kaikkien kansanluokkien suosion. Vakavat säveltäjät kuten Richard Wagner, Giuseppe Verdi ja Johannes Brahms (ja myöhemmin Richard Strauss ja Arnold Schönberg) tunnustivat hänen neroutensa. Brahms oli myös hänen hyvä ystävänsä.