Ison-Britannian kuningaskunta
Ison-Britannian kuningaskunta (, virallisesti "Great Britain") oli Ison-Britannian saaren käsittävä perustuslaillinen monarkia Länsi-Euroopassa vuodesta 1707 vuoteen 1800. Se muodostui, kun Englannin kuningaskunta ja Skotlannin kuningaskunta solmivat unionisopimuksen vuonna 1707. Valtiota hallitsi uusi yhteinen parlamentti ja hallitus, jotka sijaitsivat Lontoon Westminsterissä. Kahdella kuningaskunnalla oli ollut sama hallitsija siitä lähtien, kun Skotlannin kuningas Jaakko VI kruunattiin Englannin kuningas Jaakko I:ksi vuonna 1603.
Iso-Britannia ensimmäisessä maailmansodassa
Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta taisteli ensimmäisessä maailmansodassa 1914–1918 muiden ympärysvaltojen kanssa keskusvaltoja (Saksan keisarikunta, Itävalta-Unkari, Osmanien valtakunta ja Bulgarian kuningaskunta) vastaan. Valtion asevoimat järjesteltiin uudelleen—esimerkiksi Kuninkaalliset ilmavoimat luotiin sodan myötä—ja niitä laajennettiin tammikuussa 1916, kun asevelvollisuus otettiin käyttöön ensi kertaa maan historiassa. Sodan syttymistä on pidetty yleisesti sosiaalisesti yhdistävänä tapahtumana, tosin sittemmin tämä näkemys on haastettu. Joka tapauksessa reaktiot Britanniassa vuonna 1914 olivat samankaltaiset kuin muualla Euroopassa.