Osmanien valtakunta
Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan. Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt. Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.
Jemen
Samaan aikaan pohjoisessa osmanien valta rajoittui kaupunkeihin, kun taas maaseudun heimot olivat imaamin hallinnassa. Osmanien valtakunta hajosi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja Jemenin kuningaskunta julistautui itsenäiseksi vuonna 1918. Maan ensimmäiseksi hallitsijaksi tuli imaami Yahyan al-Badr. Kuningaskunta oli sulkeutunut sekä takapajuinen ja Yahyan oli julma hallitsija. Yahyanin alamaiset murhasivat hänet vuonna 1948, ja valtaan nousi hänen poikansa Ahmed al-Badr. Vallankumoukselliset tasavaltalaiset murhasivat Ahmedin 1962 ja valtiosta tuli Jemenin arabitasavalta. Samalla maa ajautui samalla monivuotiseen sisällissotaan, jonka aikana yli 250 000 ihmistä sai surmansa.