Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Kotoperäiset ritarisaagat
Kotoperäiset ritarisaagat (isl. "frumsamdar riddarasögur") ovat Islannissa kirjoitettuja fiktiivisiä saagoja, jotka ovat saaneet tyylillisiä ja teemallisia vaikutteita eurooppalaisista ritariromansseista. Ne sijoittuvat ritariromaanien tapaan usein hoviympäristöön mutta joskus myös viikinkimiljööhön. Kotoperäisiä ritarisaagoja on kirjoitettu Islannissa todennäköisesti jo 1200-luvun lopulta alkaen, vuosien 1262–1264 aikana tapahtuneen Norjan vallan alle siirtymisen jälkeen. Niitä kirjoitettiin erityisesti 1300–1400-luvuilla mutta myös vielä reformaation jälkeenkin. Nykypäivään säilyneistä kotoperäisistä ritarisaagoista on noin neljänkymmenen katsottu olevan keskiaikaista alkuperää. Muita kotoperäisiä ritarisaagoja, joiden ajoittaminen keskiajalle on epävarmaa, on yli 100. Termi ”"riddarasaga"” on ollut käytössä jo keskiajalla. Kotoperäiset ritarisaagat ovat kuitenkin melko epäyhtenäinen genre. Osa niistä muistuttaa nuorempia, seikkailusaagoiksi (saks. "Abenteuersagas") määriteltyjä muinaissaagoja. Keskiaikaisissa käsikirjoituksissa nämä seikkailusaagat ja kotoperäiset ritarisaagat esiintyvät usein yhdessä.