Alankomaiden maantiede
Alankomaille ominaista on maanpinnan tasaisuus. Mäkisiä maisemia löytää vain maan keski- sekä kaakkoisosista. Jääkausi on myös muokannut selänteitä, kuten Hondsrug Drenthessä sekä kukkuloita Nijmegenin, Sallandin, Twenten ja Utrechtse Heuvelrugin lähistöllä. Alankomaat kuuluu temperaattiseen lehtimetsävyöhykkeeseen. Metsiä on vain vähän, ja ne on suurimmaksi osaksi hakattu pois viljelymaiden ja asutuksen tieltä. Luonnonsuojelualueiden metsissä kasvaa pyökkejä, koivuja, leppää, tammea, saarnea ja jalavia. Havupuita kasvaa lähinnä istutettuina.
Menap-jääkausi
Kaudella oli kaksi kylmää vaihetta, joiden välissä männyn ja koivun luonnehtima periglasiaalinen ympäristö, ja Tegelenissä Alankomaissa oli jääpiikkejä ja muuta kryoturbaatiota. Alankomaihin syntyi Hattemin kerrostuma, jossa oli ensi kertaa suuri määrä Skandinaviasta tulleita siirtolohkareita, Itä-Fennoskandiasta ja Ruotsista. Alankomaissa oli tuulipölytteistä kylmälle ilmanalalle ominaista ruohoa ja matalaa varpukasvillisuutta; nämä yleistyivät kahtena kylmyyshuippuna, joiden välissä lauhkean vyöhykkeen puut, muun muassa mänty ("Pinus") olivat yleisiä. Kaudella esiintyi myös marunaa ("Artemisia"), mutta se ei ollut yleinen.