Giuseppe Tartini
Vuonna 1769 vanha oppilas ja hyvä ystävä Nardini palasi Padovaan sairaan ystävänsä Tartinin tueksi. Tartinin vaimo oli kuollut edeltävänä vuonna. Toinen ystävä, sellisti Antonio Vandini, tuli myöskin Giuseppen avuksi, ja oletettavasti merkitsi ylös Tartinin elämän varhaisia vaiheita. Tartini kuoli Padovassa helmikuussa 1770. Tartini oli eläessään julkaissut akustiikkaa käsitteleviä tutkielmia, ohjemateriaalia ja lukuisia sävellyksiä. Suuri osa hänen sävellyksistään oli vielä käsikirjoituksina.
Giuseppe Zanardelli
Vuosina 1891–1894 Zanardelli toimi edustajakamarin puhemiehenä ja 1897–1898 hän oli Antonio di Rudinìn hallituksen oikeusministerinä. Hän erosi vastalauseena, kun hallitus julisti poikkeustilan alueille, joilla oli esiintynyt mellakoita. Helmikuussa 1901 kuningas Viktor Emanuel III nimitti Zanardellin pääministeriksi. Hallituksen vahvaksi mieheksi tuli sisäministerinä toiminut Giovanni Giolitti. Zanardellin hallitus pyrki lievittämään Italiaa vaivanneita sosiaalisia levottomuuksia pehmeillä keinoilla: köyhimpiin kohdistuvia veroja alennettiin ja sotilaita ei enää käytetty lakkojen murtamiseen. Zanardelli myös pitäytyi tiukasti parlamentaarisissa menettelytavoissa. Hän joutui eroamaan lokakuussa 1903, kun hänen lakiesityksensä avioeron laillistamisesta kohtasi opposition jyrkän vastarinnan. Hän kuoli myöhemmin samana vuonna.