Taloustieteen historia
Merkantilismi oli 1600-luvun talouspolitiikkaa, joka piti jalometalleja vaurauden lähteenä. Oletettiin myös, että vaurauden määrä on vakio, joten maa saattoi vaurastua vain toisten maiden kustannuksella. Tavoitteena oli siis ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Keinoina olivat monopolit, tullit ja kauppakiellot, sillä kilpailua pidettiin haitallisena. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään kotimaista teollisuutta, erityisesti jotta tuontia voitaisiin korvata kotimaisella tuotannolla. Opin kehittäjänä pidetään Ranskan talousministeri Jean-Baptiste Colbertia. Sir William Petty oli merkantilismin ajan tärkein taloustieteen uudistaja. Pettyn kirjassa "Political Arithmetick" painotetaan mittaamisen tärkeyttä. Näin hän oli varhainen tilastotieteilijä. Merkantilismia sovellettiin esimerkiksi rajoittamalla vuonna 1651 ulkomaisten laivojen rahtiliikennettä Britannian satamiin niin sanotun purjehdussäännön nojalla.
Käänteinen totalitarismi
Taloustieteen professori Vesa Kanniaisen, joka kuuluu ns. kvantiteettiteorian kannattajiin, mukaan "Imperialistinen taloustiede" laajentuu eri tieteiden alueille ja etsien biologiasta perustaa:Taloustiede on tunkeutunut etenkin biologiaan, antropologiaan ja evoluutiopsykologiaan. Se tunkeutuu myös entistä vahvemmin moraalifilosofian alalle, missä filosofit ovat vuosisatoja junnanneet paikallaan.Professori Teivo Teivainen kuvaa tätä prosessiä "intensiivisen" ("intensive") laajenemisen käsitteellä, joka on rinnakkainen samanaikaiselle "ekstensiiviselle" ("extensive") eli maantieteelliselle laajenemiselle. Teivaisen mukaan tämä prosessi on johtamassa tilanteeseen, jossa demokratia monarkisoituu ("monarchisation") eli saa samankaltaisen aseman kuin monarkia valtioiden demoktarisoituessa modernilla ajalla, eli demokraattiset käytännöt ovat kutistumassa seremoniaalisiksi rituaaleiksi päätöksenteon perustuessa todellisuudessa ns. taloustieteellisiin väitteisiin eli ekonomismiin ("economism").