Kirkkokari
Perimätiedon mukaan talonpoika Lalli surmasi Piispa Henrikin tammikuussa 1156 Köyliönjärven jäällä. Läheisestä saaresta muodostui myöhemmin keskiajalla pyhiinvaelluspaikka, jonne viimeistään 1400-luvun alussa rakennettiin Köyliön ensimmäinen kirkko tai kappeli. Se oli käytössä ainakin sadan vuoden ajan. Kirkkokari oli Pyhän Henrikin tienä tunnetun pyhiinvaellusreitin alkuperäinen lähtöpaikka, josta suunnattiin kohti piispa Henrikin hautapaikkaa Nousiaisten kirkkoa. Myöhemmin reitiksi vakiintui Turun tuomiokirkosta Kokemäellä sijaitsevaan Pyhän Henrikin saarnahuoneeseen johtava kulkureittien yhdistelmä, joka kulki myös Kirkkokarin kautta. Pyhiinvaellusperinne jatkui uskonpuhdistuksesta huolimatta ainakin 1600-luvulle saakka, jolloin Kirkkokarin tuntumassa mantereen puolella järjestettiin myös vilkkaita markkinoita. Niiden yhteydessä saarella pidettiin säännöllisesti jumalanpalveluksia. Pyhiinvaellukset ja uhrilahjojen tuonti Kirkkokarille hiipuivat lopullisesti vasta 1700-luvun aikana.
Novgorodin ja jäämien sodat
Myös aiemmalla ns. ensimmäisellä ristiretkellä, joka keskiaikaisten lähteiden mukaan tapahtui vuonna 1150, on voinut olla yhteys jäämien ja Novgorodin sotiin. Jos retki on tositapahtuma ja se on todella tehty 1150-luvulla, se ajoittuu levottoman 1140-luvun jälkimaininkeihin, vaikka myöhemmät legendat kuvasivatkin sen puhtaasti kristinuskon levittämiseksi tehdyksi sotatoimeksi. Jotkut historioitsijat ovatkin nähneet retken suorana reaktiona jäämien vuonna 1149 kärsimään tappioon. Se on myös liitetty paavin kaksikymmentä vuotta myöhemmin mainitsemaan finnien yhteistyöhön ruotsalaisten kanssa.