Ballets russes
Seurueen viimeinen esiintyminen tapahtui Vichyn kaupungissa 4. elokuuta 1929. Sergei Djagilev kuoli Venetsiassa 19. elokuuta 1929. Vaikka Serge Lifar ja Boris Kochno yrittivät jatkaa seurueen toimintaa, se ei perustajan kuoleman jälkeen enää onnistunut. Markiisi Cuevasin baletti toimi kuitenkin eräässä mielessä Venäläisen baletin henkisenä jatkajana. 1930-luvulla toimi useita Ballets russes -nimeä käyttäneitä kokoonpanoja. Blumin ja Vasili Grigorievitš Voskresenskin yhdessä johtama Ballet Russe de Monte Carlo esiintyi ensimmäisen kerran keväällä 1932. Se kiersi Euroopassa kunnes, toinen maailmansota pakotti sen kiertämään Amerikkaan. Sen johtoon tuli Sergei Denham, ja se jatkoi esiintymistä 1950-luvun lopulle asti. Ryhmä hajosi 1962. Voskresenski perusti uuden oman ryhmän, "Original Ballet Russe", joka myös kiersi Amerikassa sota-aikana ja palasi Lontooseen 1947. Vanhat baletit olivat kuitenkin jo kurjassa kunnossa ja vanha yleisö pettynyttä. Uudet sota-aikana kasvaneet katsojat kummastelivat, mistä aikaisempi innostus teoksiin oli syntynyt, eikä Ballet russe enää eurooppalaisena ilmiönä jatkunut.Venäläisen baletin keskeisiä tanssijoita:Näytännöt toivat yleisön tietoisuutteen myös suuria venäläissäveltäjiä – Modest Musorgski, Sergei Prokofjev, Igor Stravinski ja Nikolai Rimski-Korsakov – sekä heidän ranskalaisia kollegoitaan: Maurice Ravel, Claude Debussy, Francis Poulenc, Erik Satie ja Darius Milhaud. Myös kuuluisat kuvataiteilijat saivat seurueelta lavastus- ja puvustustehtäviä: Léon Bakst, Alexandre Benois, Pablo Picasso, Henri Matisse, Georges Braque, André Derain, Maurice Utrillo, Georges Rouault, Nicholas Roerich, Laurencin, Joan Miró ja Giorgio de Chirico.
Nizzan karnevaali
Historian tapahtumilla on myös ollut vaikutuksensa Nizzan karnevaalien järjestämiseen. Ensimmäinen ja toinen maailmansota luonnollisesti pilasivat karnevaali-ilon ja estivät kuninkaan karnevaalikulkueen. Vuosien 1914 ja 1939 karnevaalit, joiden teemana olivat "Perseus Pegasuksen selässä" ("Persée sur Pégase") ja "Naurun ja ilon kuningas" ("Roi de la Joie et du Rire"), sujuivat normaalisti, mutta vuosien 1915 ja 1940 karnevaalit peruttiin. Näiden vuosien karnevaaliteemoissa oli mielenkiintoista ironiaa, sillä vuoden 1915 teemana oli "Hullujen kuningas" ("Roi des Fous") ja vuoden 1940 puolestaan "Hulluuden herra" ("Sire de la Folie"). Nimi oli enne vielä kerran vuonna 1991, jolloin teemana oli uudelleen "Hullujen kuningas". Tämäkään kuningas ei koskaan päässyt näyttäytymään, sillä karnevaalit peruttiin Persianlahden sodan aiheuttamassa iskujen pelossa.