Bysantin valtakunta
Erillinen Itä-Rooman hallintoalue syntyi, kun keisari Diocletianus jakoi Rooman valtakunnan kahtia vuonna 293. Syynä jakoon oli se, että laaja valtakunta oli käynyt vaikeaksi hallita. Diocletianus loi tetrarkia-järjestelmän, jossa oli kaksi keisaria ("augustus"), toinen lännessä ja toinen idässä, ja kummallakin nuorempi hallitsijakumppani eli "alikeisari" ("caesar").
Tämä vallanjako jatkui aina siihen asti, kun keisari Konstantinus Suuresta tuli koko valtakunnan hallitsija vuonna 324. Konstantinus valitsi uudeksi pääkaupungikseen Byzantionin kaupungin, Megaran entisen siirtokunnan, ja kaupungin uudeksi nimeksi tuli Konstantinopoli ("Konstantinoupolis", "Konstantinoksen kaupunki"). Kaupungin sijainti nähtiin strategisesti keskeisenä, koska siitä oli mahdollista pitää yhteyksiä sekä länteen että itään. Pääkaupungin siirron myötä Roomassa toimineet hallintoinstituutiot, kuten senaatti, siirrettiin sellaisinaan Konstantinopoliin. Samalla kaupungissa käynnistettiin lukuisia rakennusohjelmia ja se varustettiin vahvemmilla muureilla.
Anthemius
Anthemius julistettiin keisariksi Rooman ulkopuolella 12. huhtikuuta 467. Vuonna 468 Anthemius oli yksin konsulina, jota voi pitää kunnianosoituksena Itä-Rooman keisarilta. Anthemiuksen aikana Itä- ja Länsi-Rooman välit olivat pitkästä aikaa hyvät. Toisaalta Anthemiuksella oli paljon muita ongelmia. Hän ei hallinnut kuin Italian niemimaata, loput valtakunnasta oli eri barbaarikansojen hallussa. Myös mahtava "magister militum" Ricimer oli jo pitkään hallinnut Länsi-Roomaa julistaen aina omia suosikkejaan keisariksi. Saadakseen Ricimerin puolelleen Anthemius antoi hänelle ainoan tyttärensä Alypian vaimoksi.