Osmanien valtakunta
Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan. Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt. Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.
Mehmed IV
Mehmed IV (osmaniturkiksi محمد رابع, "Meḥmed-i rābi‘", 2. tammikuuta 1642 – 6. tammikuuta 1693) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1648 vuoteen 1687. Mehmed nousi valtaistuimelle kuusivuotiaana, jolloin valta ei käytännössä ollut hänen käsissään. Hänen valtakautensa kolmea ensimmäistä vuotta janitsaarien johtajat manipuloivat hovin virkamiehiä ja hallitsivat näin valtakunnan tapahtumia.
Mehmed IV luovutti suurimman osan sulttaanin toimeenpanovallasta suurvisiirilleen pašša Köprülü Mehmedille.