Heinrich Mark
Tämän vuoksi Suomi, joka ei koskaan de jure tunnustanut Viron sosialistista neuvostotasavaltaa saattoi ilmoittaa, ettei sen tarvitse tunnustaa Viron itsenäisyyttä, vaan aikaisempi itsenäisyystunnustus on voimassa. Tämä muodosti perustan diplomaattisuhteiden solmimiselle Suomen ja Viron kesken 1992. Viron pakolaishallituksen voimin elokuusta 1944 alkaen ylläpidetyllä piilevällä itsenäisyydellä on ollut vaikutusta myös Viron ja Venäjän rajasopimukseen.
Tarton rauha (Viro)
Viro ja Neuvosto-Venäjä tunnustivat toistensa itsenäisyyden ja poliittisen järjestelmän "de jure". Virossa itsenäisyyden julistuspäivänä 24. helmikuuta 1918 ollut Venäjän valtion omaisuus jäi Virolle. Viro palautti kuitenkin 10 000 ottamaansa sotavankia sekä sodassa valloitettua tavaraa, joihin lukeutui muun muassa 12 laivaa, 16 veturia ja 699 junanvaunua. Neuvosto-Venäjä maksoi Virolle sotakorvauksina 15 miljoonaa kultaruplaa, ja lisäksi Viro sai oikeuden käyttää 28 350 hehtaaria venäläistä metsää rajan tuntumasta. Vielä tämän lisäksi Viro sai rakennuttaa rautatien Moskovaan. Venäläisten sotavankien palauttaminen alkoi vuoden 1920 huhtikuussa. Vangit vapautettiin 200–300 henkilön erissä. Tarton rauha oli ensimmäinen, joka solmittiin Neuvosto-Venäjän ja Venäjästä irrottautuneen maan välillä, ja se oli ensimmäinen aukko Neuvosto-Venäjää ympäröivien vihamielisten valtioiden joukossa. Lenin kuvaili Tarton rauhaa ikkunaksi, jonka venäläiset työläiset olivat avanneet Länsi-Eurooppaan.