Yhdistyneen kuningaskunnan historia
Yhdistyneen kuningaskunnan historia valtiona alkoi, kun Englannin ja Skotlannin kuningaskunta muodostivat poliittisen unionin 1. toukokuuta 1707, kuten 22. heinäkuuta 1706 allekirjoitetussa Englannin ja Skotlannin parlamenttien ratifioimassa Trentin unionisopimuksessa oli sovittu. Unionista muodostui Ison-Britannian kuningaskunta. Ennen yhdistymistä Englanti ja Skotlanti olivat olleet itsenäisiä valtioita, mutta vuonna 1603 solmitun sopimuksen () jälkeen niitä yhdisti personaaliunioni, jolla luotiin perusta kuningaskuntien yhdistymiseen.
Iso-Britannia ensimmäisessä maailmansodassa
Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta taisteli ensimmäisessä maailmansodassa 1914–1918 muiden ympärysvaltojen kanssa keskusvaltoja (Saksan keisarikunta, Itävalta-Unkari, Osmanien valtakunta ja Bulgarian kuningaskunta) vastaan. Valtion asevoimat järjesteltiin uudelleen—esimerkiksi Kuninkaalliset ilmavoimat luotiin sodan myötä—ja niitä laajennettiin tammikuussa 1916, kun asevelvollisuus otettiin käyttöön ensi kertaa maan historiassa. Sodan syttymistä on pidetty yleisesti sosiaalisesti yhdistävänä tapahtumana, tosin sittemmin tämä näkemys on haastettu. Joka tapauksessa reaktiot Britanniassa vuonna 1914 olivat samankaltaiset kuin muualla Euroopassa.