Kuhmalahti
Kuhmalahti (epävirallisesti ; aiemmin suom. "Pento" ) on entinen Suomen kunta Pirkanmaan maakunnassa. Kunnassa asui lakkautushetkellä vuoden 2010 lopussa ihmistä, ja sen pinta-ala oli  km, josta  km oli vesistöjä. Väestötiheys oli asukasta/km. Kuhmalahden naapurikunnat olivat Kangasala, Kuhmoinen, Orivesi, Padasjoki ja Pälkäne. Viimeinen kunnanjohtaja oli Jarmo Kivineva.
Kuhmalahti
Kuhmalahden vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1961. Arkkitehti Ernst Lohrmannin suunnittelema puinen Kuhmalahden kirkko on valmistunut vuonna 1846. Sen vieressä on Matti Åkerblomin vuonna 1782 rakentama kellotapuli. Vehkajärvellä on oma kyläkirkko 1840-luvulta.
Kuhmalahden luontoa leimaavat kaksi toisistaan poikkeavaa maisematyyppiä. Länsi- ja pohjoisosissa Längelmäveden rantoja kiertää 1–2 kilometriä leveä savinen ja tehokkaasti viljelty rantamaa, joka ulottuu kaakkoon Pohjan kylän liepeille saakka. Muutoin entisen kunnan alue on harvaan asuttua metsäseutua. Vesistöistä suurin on Längelmäveden Enonselkä, ja muista järvistä ovat suurimpia Vehkajärvi, Kuhmajärvi ja Pajulanjärvi. Kuhmalahden itäosa on Kokemäenjoen vesistön ja Päijänteen välistä vedenjakaja-aluetta. Rakenteilla olleen Kaivannon kanavan sulun rikkouduttua vuonna 1830 Längelmäveden pinta laski lähes kaksi metriä, minkä ansiosta kuhmalahtelaiset maanviljelijät saivat runsaasti lisää viljelysmaita.