Kristinuskon historia
Kristinusko on syntynyt ensimmäisellä vuosisadalla silloisessa Rooman valtakunnassa. Jeesus ei perustanut uskontoa, sillä kristinuskoa ei ollut vielä Jeesuksen eläessä, vaan se syntyi vasta Jeesuksen kuoltua. Ensimmäiset kristityt olivat juutalaisia, joita sanottiin nasaretilaisen lahkoksi, koska he tunnustivat Jeesuksen Messiaaksi. Kaikki juutalaiset eivät uskoneet Jeesuksen olevan messias ja he odottavat messiaan tulemista edelleen. Myöhemmin tästä lahkosta tuli kristinusko, ja se eriytyi juutalaisuudesta omaksi uskonnokseen. Raamatussa Apostolien tekojen mukaan opetuslapsia ruvettiin nimittämään kristityiksi ensimmäisenä Antiokiassa.
Urbanus II
Ristiretki sai alkunsa Piacenzan kirkolliskokouksessa maaliskuussa 1095, jolloin Urbanus otti vastaan lähettilään Bysantin keisari Aleksios I Komnenokselta, joka pyysi apua taistelussa muslimeja vastaan. Asiaa varten järjestettiin kirkolliskokous, johon osallistui niin monia Italian, Ranskan ja Burgundin piispoja, että kokous piti pitää ulkoilmassa. Clermontin kirkolliskokouksessa marraskuussa samana vuonna Urbanus piti yhden Euroopan historian tehokkaimmista puheista, kun hän kehotti ranskalaisia vapauttamaan Pyhän maan turkkilailaisten vallasta. Hän sanoi, että Ranska oli jo ylikansoitettu, mutta Pyhässä maassa virtasi maitoa ja hunajaa. Hän pyysi ranskalaisia tarttumaan miekkaansa Jumalan puolesta, ja kokous vastasi: ”Dieu le veult!” (Jumala tahtoo niin!).