Leningradin piiritys
Leningradin piiritys () oli toisen maailmansodan aikana suoritettu sotilasoperaatio, jossa Leningradin (nyk. Pietari) maayhteydet muuhun Neuvostoliittoon katkaistiin. Piiritys alkoi 8. syyskuuta 1941, jolloin Saksan pohjoinen armeijaryhmä saavutti Laatokan rannan Leningradin itäpuolella. Saksalaisten saartorengas murtui 18. tammikuuta 1943, jolloin puna-armeija löi saksalaisjoukot Laatokan rannalta ja avasi pysyvän maayhteyden kaupunkiin. Toisen laskutavan mukaan piiritys päättyi vasta 27. tammikuuta 1944 kun Saksan joukot ajettiin 60–100 km:n päähän kaupungista Laukaanjoen tasalle.
Pohjoinen armeijaryhmä
Neuvostoliiton piiritysrenkaan murtamiseksi keväällä 1942 aloittamat Toropets-Holmin ja Lupanan offensiivit helpottivat painetta Leningradissa. Hyökkäys päättyi kuitenkin tappioon ja koko Andrei Vlasovin johtama Neuvostoliiton 2. iskuarmeija tuhoutui huhtikuun lopulla. Kesällä Adolf Hitler määräsi Saksan 11. armeijan komentajan marsalkka Erich von Mansteinin, joka oli juuri vallannut Sevastopolin, valtaamaan Leningradin. Elokuun lopulla, vain paria viikkoa ennen saksalaisten hyökkäystä, aloitti Olhavan rintama piirityksen murtamiseksi hyökkäyksen Vahriselässä, minkä torjuminen kulutti saksalaisia joukkoja. Stalingradin taistelun vuoksi Saksan maavoimien esikunta keskeytti von Mansteinin hyökkäyksen.