Eidsvollin kansalliskokous
Helmikuussa Kristian Frederik kutsui Eidsvolliin koolle niin sanotun ”suurmieskokouksen”. Kokouksessa muun muassa professori Georg Sverdrup sai hänet vakuuttuneeksi, että kansan tuli valita hänet hallitsijaksi. Ennen tätä hän oli ajatellut julistautuvansa Norjan kuninkaaksi vain perintöoikeuteensa nojautuen. Kokouksen jälkeen tuolloin sijaishallitsijan () titteliä käyttänyt Kristian Fredrik kutsui koolle perustuslainsäätämiskokouksen Eidsvolliin. Edustajavaaleja kokouksiin pidettiin ympäri maan ja samalla vannottiin valoja Norjan itsenäisyystaistelua varten. Maan pohjoisosissa vaaleja ei ehditty pitää ajoissa. Kansalliskokous pidettiin Carsten Ankerin omistamassa kartanossa, jonka päärakennus on nykyisin museona ja tunnetaan nimellä "Eidsvollbygningen". Kokouksen ajan Kristian Frederik asui kartanossa ja piti illallisia joka ilta 12 kokousedustajalle.
Kolme kruunua
Kuningas Maunu Eerikinpoika astui valtaan 1330-luvulla oltuaan pitkään holhouksenalaisena. Hänen isänsä Eerik Maununpoika kuoli Nyköpingin pidoissa. Eerikin kronikan mukaan kuningas Birger Maununpoika vangitsi veljensä Eerikin ja Valdemarin Nyköpingin linnan vankityrmään, missä he kokivat tuskallisen nälkäkuoleman. Birger Maununpoika häädettiin maasta näiden murhien jälkeen. Maunu Eerikinpojasta tuli Norjan kuningas jo lapsena. Hän oli Norjan kruunun ainoa perijä, koska hänen äitinsä Ingeborg ei naisena voinut nousta hallitsijaksi. Maunu Eerikinpojan onnistui hankkia Skåne 1330-luvulla, sillä Tanskalla oli tuolloin taloudellisia vaikeuksia ja se joutui panttaamaan Skånen. Hän alkoi kutsua itseään kirjeissä ja asiakirjoissa ”Ruotsin, Norjan ja Skånen kuninkaaksi”.