Uranus
Yleisesti kuitenkin ajatellaan Uranuksen ja Neptunuksen tyyppisten planeettojen magneettikenttien syntyvän paineen takia ionisoituneen veden, ammoniakin ja metaanin virtauksissa. Nämä aineet hajoavat Uranuksen vaipan suurissa lämpötiloissa ja paineissa hydroksidi-ioneiksi, ammoniumioneiksi, hiileksi ja protoneiksi, jotka pystyvät virratessaan kuljettamaan sähköä. Hajonneet yhdisteet ovat ominaisuuksiltaan aivan erilaisia kuin ehjät. Ionisoitunut vesi muistuttaa sulaa suolaa, ja sillä on metallin ominaisuuksia. Uranuksen kierto itsensä ympäri aiheuttaa magneettikentän venymisen korkkiruuvimaiseksi kierteeksi planeetan taakse sen kiertäessä radallaan.
Stratosfääri
Maan stratosfääri mahdollistaa elämän hengissä säilymisen, toisin kuin Venuksessa ja Marsissa, joissa stratosfääriä ei ole.
Tropopaussi toimii lukkona, joka estää vesihöyryä pääsemästä ylempään ilmakehään ja hajoamasta siellä Auringon säteilyn vaikutuksesta, jolloin vety haihtuisi avaruuteen. Kylmä stratosfääri ei pysty sisältämään runsaasti vesihöyryä, sillä kylmä ilma sisältää muutenkin vain vähän kosteutta. Tällöin otsonikerroksen yliseen stratosfääriin ei kulkeudu kuin pieni määrä vesihöyryä kerrallaan Auringon ultraviolettisäteilyn hajotettavaksi.