James Garfield
Garfield vannoi virkavalansa 4. maaliskuuta 1881. Virkaanasujaispuheessaan hän korosti muun muassa afroamerikkalaisten yhteiskunnallisen aseman parantamista. Garfield vietti valtaosan lyhyeksi jääneestä presidenttikaudestaan nimittäessään kabinettiaan ja muita korkeita virkamiehiä. Vaikka Garfield pyrki nimittämään korkeisiin virkoihin sekä stalwartin että half-breedin kannattajia, half-breedit saivat selvästi korkeampia nimityksiä kuin stalwartit: Half-breedsin johtaja James Gillespie Blaine nimitettiin ulkoministeriksi ja New Yorkin sataman tullimaksujen kerääjäksi valittiin half-breedeihin kuulunut William H. Robertson, mikä sai stalwartin johtohahmoihin kuuluneen Roscoe Conklingin raivoihinsa. Muita merkittäviä nimityksiä olivat muun muassa William Windomin nimittäminen valtiovarainministeriksi, Abraham Lincolnin pojan Robert T. Lincolnin nimittäminen pääasiassa tämän sukutaustan vuoksi sotaministeriksi ja Grantin vastustajana tunnetun Wayne MacVeaghin nimittäminen oikeusministeriksi.
William Howard Taft
William Howard Taft (15. syyskuuta 1857 – 8. maaliskuuta 1930) oli Yhdysvaltojen 27. presidentti vuosina 1909–1913 ja korkeimman oikeuden puheenjohtaja vuosina 1921–1930. Hän kuului republikaanipuolueeseen. Taft on ainoa henkilö, joka on toiminut sekä Yhdysvaltain presidenttinä että korkeimman oikeuden tuomarina.
Taftin isä oli tuomari, ja Taft opiskeli oikeustiedettä Yalen yliopistossa. 34-vuotiaana hänet nimitettiin liittovaltion piirituomariksi, minkä jälkeen presidentti McKinley lähetti hänet hallintojohtajaksi Filippiineille vuonna 1900. Taftista tuli sotaministeri presidentti Theodore Rooseveltin hallituksessa, ja sen jälkeen Rooseveltin seuraaja vuoden 1908 presidentinvaaleissa.