Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Pekka Rinne
Kiekko-Laserin kasvatti Pekka Rinne debytoi SM-liigassa kaudella 2002–2003 Oulun Kärpissä pelaamalla yhden ottelun. Seuraavalla kaudella 2003–2004 hän sai pelata SM-liigaa jo 14 ottelun verran, mutta hän oli pääosin luukkuvahtina Niklas Bäckströmin pelatessa suurimman osan otteluista. Kauden päätteeksi Kärpät voitti SM-kultaa, ja Rinne pelasi pudotuspeleissä kaksi ottelua, joissa ei päästänyt maaliakaan. Nashville Predatorsin pelaajatarkkailijat huomasivat Rinteen ja seura hänet 258. pelaajana NHL:n vuoden varaustilaisuudessa. Kaudella 2004–2005 Rinne pelasi Kärpissä 10 ottelua vakuuttavasti, mutta ei saanut aloittavan maalivahdin paikkaa, sillä SM-liigan huippumaalivahti Niklas Bäckström pelasi joukkueen ilmiselvänä 1. maalivahtina. Kauden jälkeen Rinteen varannut Nashville Predators teki hänelle kaksisuuntaisen sopimustarjouksen, jonka Rinne hyväksyi.