Pullokuonodelfiini
Pullokuonodelfiineiden väritys on harmaa. Se vaihtelee selkäevän tummanharmaasta hyvin vaaleanharmaaseen ja vatsanalusen melkein valkoiseen. Tämä väritys tekee delfiinistä hyvin vaikean erottaa niin ala- kuin yläpuoleltakin. Ylä- ja alaleukojen pituus antaa delfiinille sen pullokuono-nimen. Eläimen oikea kuono eli nokka eli nenä on kuitenkin pään päällä oleva puhallusaukko, missä näkyy nenän rakenne sen ollessa avoinna. Pullokuonodelfiinin kasvoilla on tunnusomainen ”hymy”.
Bourbonnaisinseisoja
Rodun karvapeitteen pohjaväri on valkoinen, jossa on pieniä vaalean- tai kellanruskeita pilkkuja tai täpliä. Jotkut kasvattajat ovat tavoitelleet koiraa, joiden karvapeitteessä on "haalistuneen syreenin" väri ja joilla häntä on syntyessä luonnostaan lyhyt. Geenipohjaltaan kapeassa rodussa toisarvoisten ominaisuuksien luominen ei ollut mahdollista, kun rodulta vaaditaan myös koetulokset. Jalostus ei onnistunut, sillä vuosina 1963–1973 Ranskan Kennelliitto ei rekisteröinyt yhtään pentuetta. Vuonna 1970 joukko kasvattajia otti Michel Comten innostamina tehtäväkseen bourbonnaisinseisojan eloonjäämisen. Työ tuotti vihdoin tulosta, kun aikaisempien kokemusten ansiosta on onnistuttu välttämään virheet.