Unkarilaiset riimut
Unkarilaiset riimut eli székely rovásírás -merkit ovat alkuaan Transilvanian unkarinkielisen székely-heimon parissa käytetty kirjaimisto. Nimityksellä voidaan viitata sekä tähän perinteiseen kirjaimistoon, jonka varhaisimmat todetut esiintymät ovat keskiajalta ja jota käytettiin Transilvaniassa 1800-luvulle saakka, että tästä kirjaimistosta 1900-2000-luvuilla Unkarissa kehitettyihin modernisoituihin versioihin. Unkarilainen riimukirjoitus on aakkoskirjoitusta, ja sen kirjoitus- ja lukusuunta on normaalisti oikealta vasemmalle.
Ruotsin kieli
Ruotsissa puhuttua tuolloista muinaisnorjaa kutsutaan riimuruotsiksi ("runsvenska") erotukseksi Tanskan riimutanskasta ("rundanska"), vaikka ne olivat vielä sama murre 1100-luvulle, lukuun ottamatta Tanskan vokaalimuunnosta. Myös Gotlannissa puhuttiin omaa murrettaan ("gutniska"). ”Riimu”-nimitys tulee siitä, että suurin osa tekstistä on kirjoitettu riimukirjaimin. Urnordiskan riimuaakkoset, vanhempi fuþark (tai futhark) oli tuolloin jo kehittynyt nuoremmaksi fuþarkiksi, jossa oli vain 16 kirjainta. Kirjainten määrän vähyyden vuoksi joillain riimuilla ilmaistiin useita foneemeja, esimerkiksi u:ta tarkoittavalla riimulla myös vokaaleja o, ø ja y, ja i-riimulla myös e:tä.