Inkavaltakunta
Inkavaltakunnan yksinvaltias johtaja oli jumalkuningas "Sapa Inca". Hallitsijan alaisuudessa oli korkein neuvosto "hunu", jota hallitsija kuunteli neuvoa-antavana elimenä. Sen merkitys oli kuitenkin käytännössä melko vähäinen. Neuvoston jäsenistö koostui valtakunnan neljän hallintoalueen eli "suyun" johtohenkilöistä, ja se toimi yhdyssiteenä paikallishallinnon yksiköihin. Neljän hallintoalueen johtajia olivat varakuninkaat, "capacit". Hallintoalueet muodostuivat provinsseista, joiden johdossa oli yksinvaltias "tocricoc", syntyperäinen "capac" inka. Hänen alamaisiaan olivat neljä paikallista ylimystä, "huñoa", jotka toimivat noin kymmenentuhannen ihmisen päällikkönä. Inkojen kymmenjärjestelmän mukaisessa käskyvaltahierarkiassa huñoja seurasivat tuhannen ihmisen päälliköt ja edelleen sadan ihmisen päälliköt, joiden tehtävät liittyivät työveron ja tuotannonjaon valvontaan. Provinssien hallinnossa toimi lisäksi hallitsijan henkilökohtaisia edustajia, erikoisvirkamiehiä, jotka valvonnan lisäksi myös ehkäisivät vakoilua sekä vahvistivat avioliittoja, jakoivat viljelysmaita ja hoitivat maaomaisuuksien perimisasioita. Inkojen raskas virkamiesjärjestelmä hajautti talouspoliittista valtaa paikallisvirkamiehille ja samalla esti papiston vallan kasvua.
Roope Ankka
Nykyinen Roopen hahmo muotoutui tarinassa "Ovela Roope-setä" vuodelta 1952. Tarina "Takaisin Klondikeen" kertoi Roopen osallistuneen Klondiken kultaryntäykseen Yukonissa vuosina 1896–1899. Vuonna 1961 Barks esitteli "Midaan kosketuksessa" Milla Magian, velhottaren, joka yrittää kaapata Roopen ensilantin ja tehdä siitä taika-amuletin uskoen, että sen voimilla hänestä tulisi maailman rikkain henkilö. Vuonna 1956 Barks loi Roopen arkkiviholliseksi Kulta-Into Piin.