Richard Strauss
Seuraava yritys oopperan parissa oli "Feuersnot" (1901), joka menestyi kohtalaisesti. Sen sijaan Straussin seuraavassa oopperassa, Oscar Wilden näytelmään perustuvassa "Salomessa", ei ollut mitään kohtalaista. "Salome" oli yksi 1900-luvun suurimmista kulttuuriskandaaleista. Sen uudenlainen sävelkieli ja rohkean eroottis-uskonnollinen aihepiiri herättivät sekä vihaa että ihailua. Jopa Saksan keisari Vilhelm II osallistui kiihkeään keskusteluun siitä, oliko "Salome" rappion vai edistyksen oire saksalaisessa musiikissa.
Oopperan historia
Saksalaisen oopperan kannalta keskeiseen asemaan nousi 1670-luvulla Hampuri, jossa toimi merkittävin oopperatalo Italian ulkopuolella. Aluksi kaupungissa esitetyt oopperat olivat pääasiassa italialaisia ja ranskalaisia, mutta pian saksalaisetkin runoilijat alkoivat kirjoittaa librettoja teoksiin, joita alettiin pian kutsumaan "Singspieleiksi". Kaupungissa asui myös lukuisia oopperasäveltäjiä, joista tunnetuimpia ovat Reinhard Keiser ja Georg Philipp Telemann. Keiserin tiedetään säveltäneen ainakin 66 oopperaa, jotka ovat tunnettuja melodisesta omaperäisyydestä ja dramaattisesta orkestroinnista. Telemannin oopperat ovat pääasiassa jääneet hänen muun mittavan sävellystuotantonsa varjoon. Hänen tiedetään kuitenkin säveltäneen ainakin 29 oopperaa, mahdollisesti jopa 50, joista yhdeksän on säilynyt. Ensimmäiset oopperansa hän sävelsi toimittuaan Leipzigin oopperan johtajana vuosina 1701–1715. Vaikka Telemann virallisesti toimi Hampurissa pääkirkon musiikillisena johtajana, hänet pian nimitettiin myös kaupungin oopperan johtajaksi. Telemann toimi Hampurin oopperan johtajana sen sulkemiseen asti vuonna 1738. Tämän jälkeen varsinaista saksalaista oopperaa ei sävelletty lähes puoleen vuosisataan.