Saamelaisten historia
Aiemman vakiintuneen käsityksen mukaan varhaiskantasuomalaista kielimuotoa olisi puhuttu kivikaudella laajalla alueella Fennoskandiassa . Tämän käsityksen mukaan kivikauden loppuvaiheessa varhaiskantasuomalainen kieli olisi hajonnut kahtia. Hajoamisen jälkeen Suomen rannikkoalueen myöhäiskantasuomen puhujat olisivat edustaneet suomalaisten kielellisiä esivanhempia. Suomen sisämaassa ja laajoilla pohjoisen Fennoskandian alueilla taas olisi syntynyt kantasaamelainen kieli, josta kehittyivät myöhemmin saamelaiskielet.
Suomen kielen lainasanat
Parin tuhannen vuoden aikana suomen kieleen on tullut paljon lainasanoja germaanisista kielistä. Germaanisten sanojen lainautuminen alkoi jo varhaiskantasuomen aikana eli noin 1500-1000 eaa. Arvellaan, että vanhimmat germaaniset lainat ovat yhtä vanhoja kuin balttilaiset. Yleensä sanat ovat säilyttäneet lähes alkuperäisen asunsa. Germaanisia lainasanoja ovat esimerkiksi "aika, ainoa, airo, armas, arpi, aura, autio, avio, erhe, hallita, halpa, hartia, haukka, hauta, helppo, hidas, hiljaa, hipiä, hurskas, häiritä, häpeä, ihra, Iku-Turso, jo, ja, kaita, kallo, kammio, kangas, kansa, karja, katras, kattila, kaunis, kauppa, kaura, kauris, keihäs, kulta, kuningas, kunnia, kuva, köyhä, laaja, laina, laiva, lammas, lantio, lattia, leipä, lima, löytää, maha, makea, menninkäinen, miekka, peijakas, raaja, raaka, raha, rahvas, raikas, raippa, ranta, rasva, raukka, rengas, reuna, rikas, rinta, ruis, runo, ruoka, räkä, röykkiö, sairas, sauma, sauna, taika, tauti, teuras, tunkio, vaha, vainaja, vaiti, vaiva, valta, varas, varjella, varjo" ja "äiti". Vanhoja germaanisia lainoja on suomessa suunnilleen 500.