Ratsastus olympialaisissa
Ratsastus on ollut olympialaisisten ohjelmassa yhtäjaksoisesti vuoden 1912 kesäolympialaisista lähtien. Tätä ennen se oli olympialajina vuonna 1900 kesäolympialaisista. Olympialaisten ratsastuksessa kilpaillaan esteratsastuksessa, kenttäratsastuksessa ja kouluratsastuksessa. Olympialaisten ratsastusta hallinnoi Kansainvälinen ratsastusliitto FEI. Ratsastuksen menestynein maa olympialaisissa on Saksa.
Ratsastus
Ratsastus kuuluu niihin hyvin harvoihin urheilulajeihin, joissa miehet ja naiset kilpailevat samoissa sarjoissa täysin tasaveroisesti; pelkästään jommallekummalle sukupuolelle avoimet kilpailut ovat poikkeuksellisia. Huippuesteratsastajat ovat pääsääntöisesti miehiä ja huippukouluratsastajat nykyään tyypillisesti naisia, mutta molemmissa lajeissa kilpailee kaikilla tasoilla menestyksekkäästi molempia, ja esimerkiksi kenttäratsastuksessa menestys jakaantuu sukupuolten kesken jokseenkin tasaisesti. Vaikka naiset kilpailivat ratsastuksen eri lajeissa menestyksekkäästi kansainvälisellä tasolla 1900-luvun alkupuolellakin, olympialaisten ratsastuslajit avattiin naisille ja muillekin siviiliratsastajille vasta Helsingin olympialaisissa vuonna 1952; tätä ennen ratsastuksessa olivat olympialaisissa saaneet sääntöjen mukaan kilpailla ainoastaan ratsuväen upseerit. Käytännössä naisia osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisten kouluratsastukseen vuonna 1952 (jolloin tanskalainen Lis Hartel voitti henkilökohtaisen hopeamitalin), esteratsastukseen 1956 ja kenttäkilpailuun 1964.