Elin päivästä päivään
Elokuva kuvattiin Pariisissa ja Nizzassa 19. elokuuta - 25. lokakuuta 1957. Sen ensimmäinen ohjaaja oli Max Ophüls, joka kuitenkin sairastui. Ophüls valitsi seuraajakseen ystävänsä ja kollegansa Jacques Beckerin, joka oli tyyliltään erilainen ohjaaja. Monien uuden aallon ohjaajien lailla Becker oli kiinnostunut kuvaamaan tavallisten ihmisten kohtaloita. Becker oli ohjannut jo joitakin värielokuvia, mutta päätti kuvata elokuvan mustavalkoiselle filmille. Valinta oli tyylillinen tehokeino, joka vahvisti elokuvan lohdutonta teemaa.
Ei koskaan huomispäivää
Pienoisromaanin pohjalta on tehty kolme elokuvaa. Vuonna 1957 William Markus ohjasi sen pohjalta elokuvan nimeltä "Verta käsissämme". Pääosissa olivat Jussi Jurkka, Elina Pohjanpää ja Tauno Palo. Käsikirjoituksen teki Volodja Semitjov, joka muutti tapahtuma-aikaa niin, että päähenkilö palasi Suomeen oltuaan kymmenen vuotta sotavankina Neuvostoliitossa. Sensuuri asetti elokuvan ensin esityskieltoon mutta perui kiellon neljän päivää myöhemmin, kun elokuvasta poistettiin kohtaus, jossa poliisi ampuu pakenevaa vankia takaapäin. Kiellon oli arveltu johtuneen sota- ja vankileirikohtauksista, mutta elokuvatarkastamo kiisti sen, että kiellon takana olisi ollut ulkopoliittisia syitä.