Trebonianus Gallus
Gaius Vibius Trebonianus Gallus (noin 206 – elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina 251–253. Hän ehti hallita vain kaksi vuotta ja hänen hallintokaudellaan aiemmin alkanut Rooman valtakunnan heikentyminen jatkui. Gallus julistettiin keisariksi kesäkuussa 251 sen jälkeen kun keisari Decius ja hänen poikansa Herennius Etruscus olivat saaneet surmansa gootteja vastaan käydyssä Abrittuksen (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa) taistelussa. Gallus adoptoi Deciuksen Roomaan jääneen pojan Hostilianuksen ja nimitti tämän kanssahallitsijakseen. Hostilianus kuitenkin kuoli jo samana kesänä, jolloin Gallus korotti poikansa Volusianuksen kanssahallitsijakseen. Vuonna 252 sassanidien Persian suurkuningas Sapor I hyökkäsi Armeniaan ja Syyriaan. Kulkutaudin heikentämä Rooman armeija ei pystynyt pysäyttämään hyökkääjiä ja sotilaat menettivät luottamuksensa Gallukseen. Kesällä 253 Moesia Superiorin maaherra Marcus Aemilius Aemilianus kapinoi häntä vastaan ja julistettiin keisariksi. Gallus lähti armeijan kanssa Aemilianusta vastaan mutta pian hänen omat sotilaansa murhasivat hänet ja Volusianuksen.
Valerianus II
Publius Licinius Cornelius Egnatius Valerianus, usein Valerianus II tai Valerianus Iunior (k. alkuvuonna 258) oli Rooman keisari Gallienuksen ja hänen vaimonsa Cornelia Saloninan vanhin poika. Hänen isänsä nimitti Valerianus II:n seuraajakseen ("caesar") Viminaciumissa vuonna 256 tai 257. Tämän jälkeen Gallienus, hänen isänsä ja kanssahallitsijansa Valerianus, ja Valerianus II taistelivat yhdessä frankkeja vastaan Galliassa ja Germaniassa. Afrodisiaksesta löydetyssä piirtokirjoituksessa kerrotaan, että kaikki kolme olivat vuonna 257 Colonia Agrippinassa. Vuoteen 258 mennessä frankit oli kukistettu ja Valerianus palasi takaisin itään, jättäen Valerianus II:n Illyricumiin. Samoihin aikoihin provinssin joukkojen komentaja, Ingenuus julistautui kuitenkin keisariksi ja kapinoi Gallienusta ja Valerianusta vastaan. Ilmeisesti Valerianus II kuoli kapinan aikana. Toinen vaihtoehto on ennen kapinaa. Gallienus antoi julistaa Valerianuksen jumalaksi ("Divus Valerianus Caesar"), mutta myöhemmin hänen perintönsä kuitenkin kirottiin ("Damnatio memoriae").