Amirandaredžaniani
Amirandaredžaniani () on keskiaikainen georgialainen romanssi, joka kirjoitettiin todennäköisesti 1100-luvun alussa tai puolivälissä. Se oli yksi niistä teoksista, joiden kirjoittaminen merkitsi uuden ja omaperäisen maallisen kirjallisuuden syntyä patristiikan vuosisatoja kestäneen valtakauden jälkeen. "Amirandaredžaniani" on proosateos, joka kertoo taistelevista ritareista kahdessatoista osassa. Sen kirjoittajana on pidetty Mose Khonelia (, "Mooses Khonilainen"): teoksen laatiminen lasketaan hänen ansiokseen Georgian kirjallisuuden merkittävimmän klassikon "Pantterintaljaisen" epilogissa. Šota Rustavelin kirjoittamaa eeppistä runoa lukuun ottamatta häntä ei tunneta muualta. Perinteen mukaan Mose oli kotoisin Khonin kaupungista Länsi-Georgiassa ja hän palveli Rustavelin tavoin Georgian "kultakaudella" hallinneen kuningatar Tamarin hovissa (hallitsi 1184–1213).
Ariarathes I
Ariaratheen kerrotaan rakastaneen veljeään Orofernestä, jonka hän lähetti Persian kuninkaan Artakserkses III:n luokse auttamaan kukistamaan kapinaa Egyptissä. Aleksanteri Suuri ei vallannut Kappadokiaa, mutta hänen seuraajiensa aikana Eumenes Kardialainen nimitettiin Kappadokian satraapiksi. Perdikkas kukisti Ariaratheen kahdesti taistelussa. Ariarathes jäi vangiksi ja hänet ristiinnaulittiin. Ariaratheen adoptoitu poika Ariaratheen II, jonka isä oli oikeasti Orofernes, pakeni Armeniaan ja sai maan valtaansa taas vuonna 301 eaa.