IJsselmeer
Päinvastoin kuin Pohjois-Itämeren ympärillä, jossa maa kohoaa, Alankomaissa maa on aikojen kuluessa hitaasti vajonnut. Nykyisin noin puolet Alankomaiden alueesta on merenpinnan keskimääräisen tason alapuolella ja olisi muuttunut meren pohjaksi, ellei sitä olisi vuosisatojen ajan keinotekoisesti patojen ja pumppujen avulla pidetty kuivana. Tulvat ovat kuitenkin huomattava vaara, ja varsinkin aikaisemmin ne aiheuttivat usein suurta hävitystä. Jokien uomat ja lahdet ulottavat tulvavaaran syvälle sisämaahan. Suuria tulvia tapahtui varsinkin 1100- ja 1200-luvuilla, ja tällöin entinen Flevojärvi ympäristöineen muuttui laajaksi merenlahdeksi, joka sai nimen Zuiderzee. Yli puolet maasta on keskimääräisen merenpinnan tason alapuolella.
Menap-jääkausi
Kaudella oli kaksi kylmää vaihetta, joiden välissä männyn ja koivun luonnehtima periglasiaalinen ympäristö, ja Tegelenissä Alankomaissa oli jääpiikkejä ja muuta kryoturbaatiota. Alankomaihin syntyi Hattemin kerrostuma, jossa oli ensi kertaa suuri määrä Skandinaviasta tulleita siirtolohkareita, Itä-Fennoskandiasta ja Ruotsista. Alankomaissa oli tuulipölytteistä kylmälle ilmanalalle ominaista ruohoa ja matalaa varpukasvillisuutta; nämä yleistyivät kahtena kylmyyshuippuna, joiden välissä lauhkean vyöhykkeen puut, muun muassa mänty ("Pinus") olivat yleisiä. Kaudella esiintyi myös marunaa ("Artemisia"), mutta se ei ollut yleinen.