Berberit
Berberit ovat tunnetuista kansoista Pohjois-Afrikassa kaikkein vanhimpia. Berbereiden esi-isät tulivat Pohjois-Afrikkaan noin 5 000 vuotta sitten. Vuoteen 250 eaa. mennessä berberit olivat perustaneet kolme kuningaskuntaa nykyisten Tunisian, Marokon ja Algerian alueille. Nämä kuningaskunnat yhdistyivät vuonna 203 eaa. Berberien kuningaskunnat kävivät sotaa Karthagoa vastaan. Numidiaa hallinnut berberikuningas Masinissa liittoutui Rooman valtakunnan kanssa. Kuningas Masinissa myös pakotti monet berberit jättämään kiertelevän elämäntapansa ja asettumaan aloilleen. Masinissan johdolla Numidiasta tuli vahva kuningaskunta, joka kuitenkin hajosi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 148 eaa. Kuningas Juba I yhdisti 85–46 eaa. berberit uudelleen, mutta hänet syrjäytti Rooman Julius Caesar.
Berberit
Rannikkoalueiden berberit elävät arabien tapaan ja ovat sulautuneet näihin voimakkaasti. Syrjäisemmillä seuduilla berberien oma yhteiskuntajärjestelmä on kuitenkin säilynyt. Monissa kylissä miehet kokoontuvat edelleen päättämään paikallisista asioista. Ennen tällaisissa kokouksissa päätettiin myös hallintoon ja lakiin liittyvistä kysymyksistä. Eteläisten berberien yhteiskunnan yläluokan muodostavat oman väittämänsä mukaan islamin uskonnon perustajasta, profeetta Muhammedista polveutuvat. Keskiluokan muodostavat niin sanotut valkoiset berberit ja alaluokan mustat afrikkalaiset eli "haratinit". Berberinaisilla on perinteisesti ollut enemmän vapauksia ja valtaa kuin arabinaisilla. Monet heistä käyvät kauppaa markkinoilla ja hoitavat itse oman taloutensa. Vanhemmat järjestävät yleensä naimisiin menot. Berberitytöt avioituvat tavallisimmin 15- tai 16-vuotiaina. Järjestetyssä avioliitossa parilla on aikaa erota pari viikkoa, ja jos ero tapahtuu tällöin, on pari vapaa etsimään mieleisensä puolison.