Fysiikka
Fysiikkaa jaotellaan tavallisimmin sen historiallisen kehityksen pohjalta erinäisiin osin toisiinsa limittyviin tutkimusaloihin. Tärkeimpiä niistä ovat vanhastaan olleet mekaniikka, sähköoppi, lämpöoppi, optiikka ja akustiikka, joiden ohella 1900-luvulla tärkeiksi tutkimuskohteiksi tulivat atomifysiikka, ydinfysiikka, hiukkasfysiikka ja tiiviin aineen fysiikka. Tätä jaottelua käytetään muun muassa fysiikan opetuksessa. Osa-alueita muodostuu myös tietyn mittakaavan tai menetelmän perusteella, kuten laskennallinen fysiikka tai astrofysiikka. Itse fysikaaliseen tietämykseen ja siten luontoon pohjautuvaa jaottelua ei ole.
Planeettatutkimus
Planeettatutkimus on huomattavan poikkitieteellinen tutkimusala, joka yhdistelee tähtitiedettä, planetaarista geologiaa, astrokemiaa ja ilmakehätieteitä (esim. hydrologia). Lisäksi aihetta sivuavat avaruusfysiikka, joka tutkii Auringon vaikutuksia Maan lähiavaruuteen, sekä astrobiologia. Tutkimukseen kuuluu sekä teoreettista että havaitsevaa työtä. Teoreettinen työ on pääasiallisesti tietokoneella tehtävää matemaattista mallinnusta. Havaitseva työ sisältää avaruusluotainten ja maanpäällisten tutkimuslaitosten tekemät havainnot ja niiden käsittelyn. Maanpäällisten havaintojen puolesta eniten havaitaan asteroideja.