Matrjona Rasputina
Matrjona Grigorjevna Rasputina (27. maaliskuuta 1898 Pokrovskoje, Venäjän keisarikunta – 27. syyskuuta 1977 Los Angeles) oli keisarillisen Venäjän viimeisen tsaarin Nikolai II:n hovissa suuren vaikutusvallan saaneen mystikon, profeetan ja kansanparantajan Grigori Jefimovitš Rasputinin vanhempi tytär. Hän syntyi osapuilleen vuonna 1898 pienessä, Tura-joen rantamilla sijaitsevassa Pokrovskojen kylässä Länsi-Siperiassa. Matrjona, jota yleisesti myöhemminkin kutsuttiin Mariaksi tai Maškaksi, oli sisaruksista kuuluisaksi tulleelle isälleen läheisin ja osallisena Romanovien tsaariperheen tarinassa.
Saatuaan vaikutusvaltaa tsaari Nikolai II:n hovissa Rasputin otti vuonna 1910 molemmat tyttärensä, Marian ja tämän nuoremman sisaren Varvaran asumaan luokseen Pietariin, jossa tytöt kävivät koulunsa Steblin-Kamenskajan yksityiskymnaasissa. Isänsä roolista johtuen molemmat tyttäret tutustuivat aikanaan myös keisariperheeseen ja olivat erinomaisissa väleissä keisarillisten lasten kanssa.
Fjodor Raskolnikov
Raskolnikov syntyi Iljin-nimisen ortodoksipapin aviottomana poikana. Puoluenimensä hän lainasi Fjodor Dostojevskin romaanin "Rikos ja rangaistus" päähenkilöltä Raskolnikovilta. Hänen veljensä oli myös tunnettu bolševikki Aleksander Iljin-Genevski. Raskolnikov opiskeli taloustiedettä Pietarin polyteknisessä instituutissa ja liittyi toisena opiskeluvuonnaan vuonna 1910 maanalaiseen bolševikkipuolueeseen. Hänet vangittiin ensimmäisen kerran 1912 hänen toimiessaan "Pravdan" toimitussihteerinä ja tuomittiin sisäiseen karkotukseen Arkangeliin, mutta hän vapautui seuraavan vuoden yleisessä armahduksessa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hänet lähetettiin Pietarin merikadettikouluun, jossa hän vietti sotavuodet koulutuksessa ja sai midshipmanin upseerinarvon. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Raskolnikov oli yksi Kronstadtin laivastotukikohdan sotilasneuvoston johtajista ja toimitti sen lehteä. Pietarin heinäkuun levottomuuksien aikana Raskolnikov puolusti bolševikkien päämajaa Kšesinskajan taloa hallituksen joukoilta turvatakseen puolueen johtajien paon ja antautui myöhemmin vapaaehtoisesti. Häntä pidettiin Krestyn vankilassa muiden vangittujen bolševikkijohtajien kanssa, kunnes hänet vapautettiin lokakuussa 1917. Lokakuun vallankumouksen alkaessa hän oli sairaana, mutta osallistui Kerenskin–Krasnovin kapinan kukistamiseen ja järjesti Pietari–Moskova-radan valtauksen. Hänet valittiin perustuslakia säätävän kansalliskokouksen edustajaksi.