Khūzestān
Vuoden 1978 arabityöläisten lakko oli suuressa osassa šaahin kaatamisessa, jota seurasi islamilainen vallankumous.  Arabit tukivat alkuvaiheessa vallankumousta, jossa vasemmistolaiset ja sekulaarit puolueet olivat mukana. Irak vetäytyi vaatimuksestaan alueeseen varapresidentti Saddam Husseinin ja Iranin šaahi Algierin sopimuksessa maaliskuussa 1975 turvatakseen pääsynsä Persianlahdelle Shatt al-Arabia pitkin. Irak sanoi irti sopimuksen 17. syyskuuta 1980 Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen. Khūzestān oli Iranin–Irakin sodassa Irakin alkuvaiheen etenemisen pääasiallinen suunta ja maakunta tuhoutui sodassa pahoin. Irakin joukot ajettiin maakunnassa 1982 Iranin Jerusalem-hyökkäyksessä. Irak toivoi Khūzestānin arabien nousevan iranilaisia vastaan, mitä ei tapahtunut, vaan suurin osa palveli Iranin armeijassa.
Ghazni
Ghaznin varhaisesta historiasta tiedetään vain suhteellisen vähän. Ptolemaios mainitsee teoksessaan 100-luvulta 1 100 stadionin päässä Kabulista sijaitsevan "Ga(n)zakan", joka mahdollisesti oli Ghazni. Kiinalaistaustainen buddhalainen pyhiinvaeltaja Xuanzang mainitsee puolestaan "Ho(k)-si(k)-na"-nimisen kaupungin itsenäisen "Tsau-kiu-ch’an" eli Zabulistanin kuningaskunnan pääkaupunkina. Arkeologisissa kaivauksissa Ghaznista onkin löydetty esimerkiksi Buddhaa esittäviä terrakottapatsaita. Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan pidä kahta edellä mainittua historiallisista lähteistä löytyvää mainintaa viittauksena nykyiseen Ghazniin. Islaminuskoiset arabit saapuivat Zabulistaniin Khorasanista ja Sistanista. Paikallisen vastustajan heille muodosti Zunbil, jonka kukisti vasta saffaridit 800-luvulla. Saffaridien jälkeen nykyisen Ghaznin alueesta tuli osa samanidien valtakuntaa.