Leningradin piiritys
Leningradin piiritys () oli toisen maailmansodan aikana suoritettu sotilasoperaatio, jossa Leningradin (nyk. Pietari) maayhteydet muuhun Neuvostoliittoon katkaistiin. Piiritys alkoi 8. syyskuuta 1941, jolloin Saksan pohjoinen armeijaryhmä saavutti Laatokan rannan Leningradin itäpuolella. Saksalaisten saartorengas murtui 18. tammikuuta 1943, jolloin puna-armeija löi saksalaisjoukot Laatokan rannalta ja avasi pysyvän maayhteyden kaupunkiin. Toisen laskutavan mukaan piiritys päättyi vasta 27. tammikuuta 1944 kun Saksan joukot ajettiin 60–100 km:n päähän kaupungista Laukaanjoen tasalle.
Mannerheimin muistolaatta (Pietari)
Uutiset Mannerheimin muistolaatan töhrimisestä herättivät Suomessakin keskustelua siitä, mikä oli Suomen rooli Leningradin piirityksessä. Yleisradion julkaiseman artikkelin mukaan aihetta on tutkittu paljon Suomessa, mutta monella on edelleen käsitys, ettei Suomi ottanut aktiivisesti osaa Leningradin piiritykseen. Maanpuolustuskorkeakoulun dosentti Pekka Visurin mukaan kyse on kansallisesta myytistä, jota jotkut tahot yhä elättävät. Visurin mukaan Suomi oli alusta asti merkittävä osa saartoa. Mannerheim ei halunnut hyökätä Leningradiin, koska hyökkäys olisi edellyttänyt kaikkien reservien siirtämistä Kannakselle, joka olisi antanut puna-armeijalle tilaisuuden hyökätä Suomeen pohjoisen kautta.