Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Kauhukirjallisuus
Ensimmäinen suomalainen kauhuromaani oli vuonna 1851 julkaistu Axel Gabriel Ingeliuksen "Det gråa slottet" joka suomennettiin vuonna 1888 nimellä "Harmaa linna". Sakari Topelius oli kirjoittanut kauhunovelleja jo 1840-luvulla ja 1859 ilmestyi hänen tunnettu romaaninsa "Linnaisten kartanon viheriä kamari". Mika Waltari puolestaan kirjoitti aikanaan Poe-vaikutteisia kauhunovelleja nimimerkillä "Kristian Korppi". Kotimaista nykykauhua edustavat muun muassa Boris Hurtta ja Kari Nenonen.