Jalujoen taistelu
Keisarillisen Japanin armeijalla oli Koreassa käytössään kolmeen divisioonaan jaettuna yhteensä noin 42 000 sotilasta. Japanin joukkojen komentaja kenraalimajuri Kuroki Tamemoto keskitti joukkonsa Sinuijun kaupungin eteläpuolelle ja valmistautui hyökkäämään venäläisten joukkoja vastaan Jalujoella. Japanilaiset saivat Zasulitsin uskomaan joukkojen Sinuijun lähellä olevan harhautus kahakoimalla venäläisiä vastaan Jalujoen suulla, jonne hän keskitti suurimman osan sotilaistaan. Japanilaiset saivat rakennettua useita ponttonisiltoja joen yli ilman minkäänlaista vastustusta, ja Kuroki sai siirrettyä kolme divisioonaansa joen pohjoispuolelle. Zasulitsin puutteellinen tiedustelutoiminta johti siihen, että japanilaisia vastassa oli vain muutama pataljoona venäläisiä sotilaita.
Jouko Luosto
Luosto osallistui talvisodassa Tolvajärven ja Aittojoen taisteluihin, joissa hän toimi joukkueenjohtajana Pajarin komentamissa pohjoishämäläisissä joukko-osastoissa. Osaston miehistä useimmat olivat Tampereelta ja Hämeen pohjoisosista. Hän osallistui Tolvajärven ensimmäiseen hyökkäykseen, jossa kaatui erityisesti Längelmäen, Kuhmoisten ja Mäntän kuntien sotureita. Tolvajärveltä hyökkäys jatkui itään ja seuraava kova paikka oli Metsänvartijan talo ja Ingoinaho, jonne venäiset olivat linnoittautuneet. Ingoinahon jälkeen suomalaiset jatkoivat Jylmäkänlahden kautta Ägläjärven tuntumaan ja muutaman päivän taistelujen jälkeen venäiset lyötiin Ägläjärvellä. Tämän jälkeen venäläisiä seurattiin Aittojoelle, jonne muodostettiin asemat talvisodan loppuun saakka.