Suojeluskunta
Jyväskylän kokous oli kuitenkin ratkaiseva. Sen pohjalta sota-asiaintoimikunta täydensi suojeluskuntalaisilla komiteaansa, joka laati 30.–31. heinäkuuta ehdotuksen suojeluskuntajärjestön säännöiksi. Suojeluskunta-asetus (86/1918) annettiin jo 2. elokuuta 1918, koska valtiovalta halusi saada haltuunsa jo käynnistyneen epämääräisten paikallisten suojeluskuntien perustamisen. Asetus perusti Suojeluskuntajärjestön, mutta se ei vakiinnuttanut heti tilannetta ja sotaministeriö joutui kieltämään vielä myöhemmin painostuksen jäsenrekrytoimisen keinona. Kysymys pakosta ja vapaaehtoisuudesta vielä tässä vaiheessa hiersi tilannetta. Asetuksessa Suojeluskuntajärjestön tehtäviksi määriteltiin:
Tämä pykälä asetuksesta pysyi suurin piirtein samanlaisena koko järjestön olemassaolon ajan. Se teki suojeluskunnista kiinteän Suomen sotavoimien osan, jonka tärkein tehtävä oli toimia armeijan vapaaehtoisena reservinä. Jäsenistöstä asetuksessa määrättiin seuraavaa:
Urho Castrénin hallitus
Vaikeaksi pulmaksi osoittautui suojeluskuntajärjestön kohtalo ja armeijan kotiuttaminen. Valvontakomission puheenjohtaja Andrei Ždanov kiinnitti heti Suomeen saavuttuaan 10. lokakuuta huomiota armeijan kotiuttamissuunnitelmaan, jonka mukaan pääosa kotiutettavista sotilaista olisi siirretty vahvuudeltaan määrittelemättömän suojeluskuntajärjestön käyttöön. Tämän Ždanov tulkitsi olevan ristiriidassa välirauhansopimuksen 4. artiklan kanssa. Lisäksi hän katsoi hallitukselle toimittamassaan kirjelmässä suojeluskuntien olevan luonteeltaan sopimuksen 21. artiklassa tarkoitettu "hitleriläis-(fascistis-)tyyppinen sotilaallinen ja poliittinen järjestö". Hallitus antoi eduskunnalle 30. lokakuuta lakiesityksen suojeluskuntajärjestön lakkauttamisesta, ja suojeluskunnat lakkautettiin 7. marraskuuta. Presidentti Mannerheim oli toivonut, että suojeluskuntajärjestö olisi saanut itse lopettaa toimintansa. Sen sijaan valvontakomission puheenjohtaja Ždanov oli jo ennen kirjallista lakkautusvaatimusta ilmoittanut suullisesti usealle henkilölle, ettei komissio pitänyt suojeluskuntien toiminnan jatkumista suotavana.