Jätinkirkko
Jätinkirkot eli metelinkirkot ovat neoliittisella kivikaudella noin 3000–2000 eaa. Perämeren tuntumaan tehtyjä isoja kivirakennelmia. Muita nimityksiä jätinkirkoille ovat mm. "jätinlinna", "pirunkirkko" ja "jatulinkirkko". Jätinkirkkojen tarkoitusta ei varmuudella tunneta, mutta niiden on tulkittu olevan mm. muinaisia linnoituksia, uhripaikkoja, poroaitauksia, hylkeenlihan kylmävarastoja, asuinrakennusten perustuksia tai tähtitieteellisiä observatorioita.
Kåtabackenin jätinkirkko
Jätinkirkon 70 metriä pitkä ja selvästi erottuva kivivalli on luode-kaakko-suuntainen (Marianne Ridderstadin mukaan 75 metriä pitkä ). Valli on Pentti Rislan mukaan avokivikkoa, mutta se erottuu maastossa selvästi. Vallin itäreuna muodostuu pienikokoisista kivistä ja sen kaakkoispäässä erottuu kivröykkiöiden tapaisia muodostelmia. Kivivalli kaartuu länteen kummassakin päässä ja muuttuu siellä lohkaiseisemmaksi. Jätinkirkon länsireuna on vaikeasti havaittavissa, koska kiviä peittää paikoin turvekerros. Jätinkirkon leveydeksi on mitattu 30 metriä (tai 32 metriä ). Tulkinnan mukaan kivallit ovat syntyneet aluksi pienen saaren rantakivikoksi, jota ihminen olisi jälkeenpäin muokannut jätinkirkoksi.