Jalujoen taistelu
Keisarillisen Japanin armeijalla oli Koreassa käytössään kolmeen divisioonaan jaettuna yhteensä noin 42 000 sotilasta. Japanin joukkojen komentaja kenraalimajuri Kuroki Tamemoto keskitti joukkonsa Sinuijun kaupungin eteläpuolelle ja valmistautui hyökkäämään venäläisten joukkoja vastaan Jalujoella. Japanilaiset saivat Zasulitsin uskomaan joukkojen Sinuijun lähellä olevan harhautus kahakoimalla venäläisiä vastaan Jalujoen suulla, jonne hän keskitti suurimman osan sotilaistaan. Japanilaiset saivat rakennettua useita ponttonisiltoja joen yli ilman minkäänlaista vastustusta, ja Kuroki sai siirrettyä kolme divisioonaansa joen pohjoispuolelle. Zasulitsin puutteellinen tiedustelutoiminta johti siihen, että japanilaisia vastassa oli vain muutama pataljoona venäläisiä sotilaita.
Guadalcanalin taistelu
Hyakutaken joukkojen hyökätessä Lungan alueella keisarillisen Japanin laivaston Isoroku Yamamoton johtama lentotukialuksista ja muista aluksista koostunut laivasto-osasto lähestyi Salomonin saaria. Osasto toivoi kohtaavansa ja tuhoavansa taistelussa Yhdysvaltain laivaston ja erityisesti lentotukialukset, mikä tukisi maajoukkojen taistelua. William Halsey Jr:n johtama liittoutuneiden lentotukialusosasto toivoi myös kohtaavansa japanilaiset taistelussa. Nimitz oli vaihtanut 18. lokakuuta Ghormleyn tilalle Halseyn, koska Ghormley oli ollut hänen mielestään liian pessimistinen jatkaakseen tehokkaasti taistelua.
Lentotukialusosastot kohtasivat toisensa 26. lokakuuta taistelussa, joka tunnetaan nimellä Santa Cruzin saaren taisteluna. Lentotukialuskoneiden välisten taisteluiden jälkeen joutuivat liittoutuneet vetäytymään menetettyään lentotukialus "USS Hornetin" ja "USS Enterprise" vaurioiduttua pahoin. Japanilaiset vetäytyivät myös alueelta "Shokakun" ja "Zuikakun" pahoin vaurioiduttua sekä suurten lentokone ja lentomiehistötappioiden vuoksi. Vaikka taistelu päättyi japanilaisten voittoon niin sodan edetessä kärsittyjen lentomiehistötappioiden korvaaminen osoittautui mahdottomaksi.