Kardinaali
Toinen epäkohta kardinaalijärjestelmässä oli sen keskittyminen Eurooppaan ja erityisesti Italiaan, minkä vuoksi paavinistuimelle ei noussut satoihin vuosiin ainuttakaan ei-italialaista paavia. Koska suuri enemmistö kardinaaleista oli italialaisia, nostivat he paaviksi toisia italialaisia kardinaaleja, jotka taas paavina ollessaan nimittivät lisää italialaisia kardinaaleja. Esimerkiksi hollantilaisen Hadrianus VI:n (paavina 1522–1523) jälkeen seuraavaa ei-italialaista paavia jouduttiin odottamaan yli 450 vuotta, sillä seuraava Italian ulkopuolelta tullut paavi oli virkaansa vuonna 1978 valittu puolalainen Johannes Paavali II.
Benedictus VI
Benedictus VI oli paavina joulukuulta 972 – heinäkuulle 974. Hän oli kotoisin Roomasta ja nousi paaviksi keisari Otto I:n suojeluksessa roomalaisen ylimystön vastustuksesta huolimatta. Paavina ollessaan Benedictus VI vakiinnutti tiettyjen luostarien ja kirkkojen erioikeudet – juuri muuta ei hänen paaviuskaudestaan tiedetä. Keisarin kuoltua paavin vastustajat saivat hänet heitettyä Castel Sant'Angelon tyrmään, jossa hänet surmattiin poliittisista syistä muutamaa kuukautta myöhemmin. Vastapaavi Bonifacius VII:n epäillään myös liittyneen tapahtumien kulkuun.