Katariina Parr
Katariina Parr jäi kolmannen kerran leskeksi Henrik VIII:n kuoltua 28. tammikuuta 1547 ja saattoi naida vanhan rakkautensa Thomas Seymourin, josta oli tuolloin tullut Sudeleyn paroni ja amiraali. Hänen onnensa oli kuitenkin lyhytaikaista. Hän riiteli Anne Stanhopen, miehensä veljen vaimon kanssa. Sitten Thomas Seymouria syytettiin liiallisesta tuttavuudesta teini-ikäisen prinsessa Elisabetin kanssa, joka asui tuolloin heidän luonaan. Thomas Seymour ilmeisesti juonitteli voidakseen naida vaimonsa tytärpuolen. Katariina Parrin luona asui myös lady Jane Grey, josta tuli Englannin kuningatar yhdeksän päivän ajaksi Edvard VI:n kuoltua.
Katariina Aragonialainen
Myytin haastoi ensimmäisen kerran vuonna 1860 historioitsija G. A. Bergenroth, joka oli päässyt tutustumaan Espanjan kuninkaallisiin arkistoihin ja uskoi, että Katariina Aragonialaisen universaalia ylistystä pitäisi ”enemmän tai vähemmän hillitä”. Bergenrothin tutkimus on lähtökohtana nykyisen englantilaishistorioitsija tohtori David Starkeyn teoksessa "Six Wives", jossa kerrotaan esimerkiksi Katariinan juonittelun lahjoista ja tämän hovielämää Englannissa vaikeuttaneista koulutuksen puutteista. Joanna Denny suhtautuu hänkin kriittisesti Katariinaan ja kuvaa tätä ”ylimieliseksi, itsepäiseksi, jopa verenhimoiseksi”. Katariinalla on kuitenkin yhä ihailijansa, erityisesti historioitsija Alison Weir, joka ei teoksissaan "The Six Wives of Henry VIII" ja "Henry VIII: King and Court" mainitse lainkaan Bergenrothin tutkimustuloksia.