Dokumenttielokuva
Kansantieteellinen dokumenttielokuva esittelee katsojalleen vieraita ja eksoottisia kulttuureita, kansoja ja tapoja. Sen esiintyjät ovat usein vähemmistökansojen edustajia. Kansantieteellisiä dokumentteja tehdään viihteeksi, valistukseksi tai katoavien kulttuurien elämän tallentamiseksi. Varhaisimpia ja merkittävimpiä kansantieteellisiä dokumenttielokuvia on Robert J. Flahertyn "Nanook, pakkasen poika" (1922). Viime vuosikymmeninä alkuperäiskansat ovat alkaneet itsekin tehdä dokumentteja itsestään, omasta näkökulmastaan.
Dokumenttiprojekti
"Dokumenttiprojektin" aiempi tuottaja Iikka Vehkalahti loi eteläisessä Afrikassa Steps For The Future -projektin, jossa tuotettiin 37 muun muassa Cannesissa ja IDFAssa palkittua dokumentti- ja lyhtyelokuvaa. Hanke jatkui maailmanlaajuisena Why Democracy -projektina, jonka dokumenttielokuvia esitettiin viidenkymmenen televisioyhtiön välityksellä lähes kaikissa maailman maissa. Tuotantojen joukossa oli muun muassa dokumenttielokuvien Oscarilla palkittu Alex Gibney "Taksi pimeyteen" ja Weijun Chenin "Äänestä minua!". Steps-ryhmään kuuluu myös Steps India, joka on tuottanut useita intialaisten ohjaajien dokumenttielokuvia, niiden joukossa Nishtha Jainin "Lakshmi ja minä".