Lateraanisopimukset
Lateraanisopimuksiksi kutsutaan kolmea sopimusta, jotka solmittiin Benito Mussolinin käytännössä hallitseman Italian kuningaskunnan ja paavin välillä 1929. Sopimukset ratkaisivat Italian ja paavin välisen kiistan, joka oli syntynyt vuonna 1870, kun Italia liitti Rooman itseensä, mikä lakkautti Kirkkovaltion ja paavin maallisen vallan. Italia takasi paaville aseman, tuloja ja Vatikaanin käyttöoikeuden 1871, mutta se ei riittänyt katoliselle kirkolle, joka esitti tarvitsevansa riippumattomuuden maallisesta vallasta. Paavit julistautuivat "Vatikaanin vangeiksi" eivätkä esiintyneet julkisuudessa lähes kuuteen vuosikymmeneen.
Locarnon sopimukset
Locarnon sopimuksia on sanottu Kansainliiton sovintohengen suurimmaksi saavutukseksi Locarnon sopimusta pidetään läntisen Euroopan diplomaattisen ilmapiirin tasapainottajana vuosina 1925–1930 ja toivon antajana kansainvälisestä rauhasta, jota kansainvälisen politiikan ja diplomatian kielellä kutsuttiin ”Locarnon hengeksi”. Tämä sopimusten myötä syntynyt ilmapiiri johti Saksan liittymiseen Kansainliiton jäseneksi vuonna 1926.