Stalingradin taistelu
Kun akselivallat aloittivat suurhyökkäyksen Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 yli kolmen miljoonan sotilaan voimin, sen päätavoite oli valloittaa Leningrad, Moskova ja Ukraina. Stalingrad ei alun perin ollut tärkeä kohde Adolf Hitlerin sotasuunnitelmassa. Kun puna-armeija onnistui torjumaan Saksan hyökkäyksen joulukuussa 1941 suunnitelmat kuitenkin muuttuivat. Seuraavana kesänä Hitler päätti aloittaa suurhyökkäyksen etelässä ja idässä – tavoitteena oli vallata Kaukasuksen öljykentät ja vehnävarat sekä katkaista Volgan liikennereitit. Huhtikuussa 1942 Hitler määräsi, että Stalingrad oli joko vallattava tai eristettävä suurhyökkäyksen yhteydessä. Kolme kuukautta myöhemmin kaupunki oli jo saksalaisten tärkein valloituskohde. Kaupungin valloittaminen oli strategisesti kannattavaa, sillä sen tehtaissa valmistettiin myös suuri osa Neuvostoliiton sotatarvikkeista ja sen kautta kulki lautoilla noin 70 % Neuvostoliiton käyttämästä öljystä.
Donin rintama
Donin rintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan Stalingradin taisteluun osallistunut rintama, joka syntyi 28. syyskuuta 1942 kun Stalingradin rintama nimettiin uudelleen Donin rintamaksi ja annettiin kenraali Konstantin Rokossovskin komentoon. Donin rintaman tehtäväksi annettiin saksalaisten pohjoisen sivustan häirintä ja Stalingradia puolustaneiden joukkojen tukeminen. Saksalaisten joukkojen jouduttua mottiin kaupunkiin Donin rintama toteutti "operaatio Renkaaksi" nimitetyn motintuhoamistaistelun. Operaatio alkoi 10. tammikuuta ja päätyi saksalaisten joukkojen antautumiseen 31. tammikuuta.