Sähkökitara
Sähkökitara on 1930-luvulla akustisesta kitarasta kehitetty kitara, jossa ovat sähkömagneettiset mikrofonit, jotka muuttavat kielten värähtelyn sähköisiksi signaaleiksi. Nämä signaalit vahvistetaan ulkoisella, kitaraan kaapelilla kytketyllä kitaravahvistimella kuuluvaksi ääneksi. Tästä nimitys "sähkö"kitara. Sähkökitaraa voi toki soittaa myös ilman vahvistinta jolloin sen ääni on kaikukopan puuttuessa hyvin hiljainen, eikä sointi vastaa vahvistimen läpi soitettua signaalia.
Sähkökitara
Puoliakustiset sähkökitarat pysyivät countrymuusikkojen suosiossa. Gibson pyrki vähentämään 1950-luvulla värähtelevään kanteen liittyvää kierto-ongelmaa ohentamalla koppaa. Tällaisiin malleihin kuuluu esimerkiksi Gibson ES-335.