Amirandaredžaniani
"Amirandaredžaniani" koostuu kahdestatoista proosaosiosta tai "portista", joiden järjestys on usein käännetty 1600- ja 1700-lukujen käsikirjoituksissa. Teos sijoittuu itämaa-teemaiseen fiktiiviseen maailmaan ja keskittyy seuraamaan Daredžanin pojan Amiranin (Amiran Daredžanisdze) sankarillisia tekoja ja seikkailuja, joista kerrotaan viidessä osassa. Muut osat on omistettu muille sankareille, eivätkä ne liity vahvasti toisiinsa. Neuvostokriitikot yrittivät nähdä "Amirandaredžanianin" Georgian feodaalisen yhteiskunnan peilinä, mutta kansallisella tai uskonnollisella paatoksella ei ole kertomuksessa osaa. Se keskittyy pelottomuuden ja miesten välisen solidaarisuuden ritari-ideaalien sekä elävien taistelukohtausten kuvaamiseen. Teoksen sankarit ovat tyypillisesti äärimmäisen voimakkaita, pelottomia, sotaisia, armollisia voitettuja vihollisiaan kohtaan, anteliaita ja ritarillisia. Rustavelin ylistämää hovirakkautta ei kertomuksessa kuitenkaan ole, eikä naisia kohtaan osoiteta juuri kiinnostusta. "Amirandaredžanianin" sankareille naisen rakkaus voitetaan miekan avulla, eikä se ole muuta kuin veruke suuremmille taisteluille.
Harhaoppeja vastaan (Irenaeus)
Irenaeus vaikuttaa katsoneen, että erityisesti Asian ja Fryygian kristityt tarvitsivat suojelua gnostilaisilta, koska näillä ei ollut yhtä paljon omia piispoja, jotka olisivat voineet pitää kyseisen kaltaiset ongelmat kurissa. Tämän maantieteellisen etäisyyden vuoksi lännessä, Galliassa toiminut Irenaeus piti erillisen teoksen kirjoittamista harhaopeista parhaana tapana auttaa idän seurakuntia. Irenaeus tunnistaa ja kuvaa teoksessa useita gnostilaisuuden lahkoja ja asettaa niiden uskomukset katolisena, ortodoksisena kuvaamaansa kristinuskoa vastaan. Ireneus on tämän ja muiden teostensa ansiosta ensimmäinen kristillinen kirjailija, joka esittää täydellisen systemaattisen esityksen kristillisestä teologiasta. Häntä on tämän vuoksi kutsuttu kristillisen teologian perustajaksi.