Lämpöputki
Lämpöputket soveltuvat erinomaisesti avaruustekniikkaan keveytensä, huoltovapautensa sekä luotettavuutensa perusteella. Suurimmista kehitysaskeleistaan lämpöputket ovat velkaa avaruustutkimukselle. Avaruudessa materiaalit kokevat rajuja lämpötilanvaihteluita ja esimerkiksi satelliitin aurinkopuolen ja varjopuolen lämpötilaeroja tasoittamaan on asennettu lämpöputkia. Avaruuspuvuissa on käytetty lämpöputkia lämmöntuottamiseen ja avaruusaluksissa sähkökomponenttien jäähdyttämiseksi ja lämmönsiirtämiseksi muuhun käyttöön. Lämpöputkia käytetään myös lämpödiodeina esimerkiksi ilmakehässä olevien satelliittien sensoreiden, kuten infrapunailmaisimien, jäähdyttämiseen.
Lämpökilpi
Lämpökilpi on avaruusluotainta, satelliitin paluukapselia, avaruusalusta tai ohjuksen kärkeä kaasukehään syöksyn aikana suojaava kuori. Esimerkiksi Maan ilmakehään palaava miehitetty avaruusalus kuumenee ulkopinnaltaan, koska se syöksyy Maan ilmakehään niin kovalla vauhdilla, että ilmakehän harvojen yläosienkin aiheuttama kitka riittää kuumentamaan aluksen ulkopinnan tuhansiin asteisiin. Lämpökilven materiaalit ovat muun muassa keraamisia tai hiilikuitupohjaisia. Ensimmäinen amerikkalainen lämpökilpi oli USA:n Discoverer 1 -vakoilusatelliitissa 1959 ja varhainen venäläinen Neuvostoliiton Vostok-aluksessa 1960-luvun alussa. Avaruussukkula Columbia tuhoutui vuonna 2003 sen lämpökilven pettäessä.