Kasaarien kaanikunta
Kasaarien kaanikunta (650–969) oli varhaiskeskiaikainen valtio, jonka perusti kasaarien paimentolaiskansa. Kasaarien kaanikunta syntyi eroamalla Länsiturkkilaisesta kaanikunnasta. Kasaarien kaanikunta hallitsi suurimmillaan Kaukasiaa, Volga-joen ala-ja keskijuoksua, nykyisen Kazakstanin luoteisosia, Asovanmeren rantoja, Krimin itäosia sekä Itä-Euroopan aro- ja metsäaroseutuja Dnepr-joelle asti. Kaanikunnan keskus sijaitsi aluksi nykyisen Dagestanin rannikkoseudulla, myöhemmin Volgan alajuoksulla. Osa hallitsevasta eliitistä kääntyi juutalaiseen uskoon. Osa itäslaavilaisista heimoista oli kasaarien liittolaisia ja maksoi veroja kasaareille. Kasaarien kaanikunta tuhoutui Kiovan Venäjän kanssa käytyjen sotien seurauksena 900-luvun lopulla.
Giray
Giray-suku (, mon. "Geraylar") on Tšingis-kaanista periytynyt hallitsijasuku, joka hallitsi Krimin kaanikuntaa sen perustamisesta 1427 sen lakkauttamiseen 1783, jolloin se liitettiin osaksi keisarillista Venäjää. Suvun ensimmäinen Krimin kaani oli Hacı Giray. Giray-suvun jäseniä olivat myös useat vuosina 1521–1550 Kazanissa ja Astrahanissa hallinneet kaanit. Erikseen kuninkaallisista Giraysta oli olemassa myös sukuhaara Choban Giray (Çoban Geraylar).