Israelin historia
Juutalaisten keskuudessa alkoi 1800-luvun lopulla esiintyä sekulaarisia ajatuksia itsenäisestä juutalaisesta kansallisvaltiosta. Nathan Birnbaum otti vuonna 1891 käyttöön termin sionismi kuvaamaan tätä liikettä. Keskeisessä osassa liikkeessä oli itävaltalaisen juutalaisen sanomalehtimiehen, Theodor Herzlin vuonna 1896 julkaisema kirja "Der Judenstaat", jossa hän visioi juutalaisen valtion perustamisesta 1900-luvun aikana. Herzlin vaikutuksesta sionistit järjestäytyivät poliittiseksi liikkeeksi.
Plymouthin veljet
Darbyn jyrkkien johtotapojen vuoksi liike jakautui 1840-luvulla kahtia Darbyn johtamiin 'suljettuihin veljiin' ja 'avoimiin veljiin', joitten yhdeksi johtajaksi tuli George Műller (1805–1898), joka rakennutti ja ylläpiti suuria lastenkoteja, sekä harjoitti juutalaislähetystyötä. Avoimet veljet käyttävät uskovien kastetta eivätkä he hyväksy ammattijulistajia. Pääosa suljetuista veljistä hyväksyy lapsikasteen. Liike perusti ryhmiä muun muassa myös Venäjälle, Saksaan ja Puolaan. Lisäksi voidaan mainita Färsaarten veljesyhteisöt, jotka syntyivät skotlantilaisen William Gibson Sloanin tultua saarelle saarnaamaan keväällä 1865. Häneltä kului viisitoista vuotta ennen kuin yksikään färsaarelainen tuli kasteelle, ja vuonna 1901 veljeskuntaan kuului vain muutama sata 15 000 asukkaasta. Nykyään saarten noin 50 000 asukkaasta noin kymmenesosa kuitenkin kuuluu Plymouthin veljiin.