Eidsvollin kansalliskokous
Jatkodebatissa unionipuolueen ja itsenäisyyspuolueen erot tulivat selkeästi esille. Kreivi Wedel-Jarlsberg vastusti kuningastitteliä, koska se johtaisi kuninkaan valintaan, mihin virkaan Kristian Fredrik oli jo lähes itsejulistautunut. Kreivi oli puolestaan jo vuosia työskennellyt Norjan erottamiseksi Tanskasta ja tiesi, että Kristian Frederikin tavoitteena olisi maiden uudelleenyhdistäminen. Wedel-Jarlsbergin ryhmä kannatti siis löyhää Ruotsi-unionia, mikäli suurvallat eivät takaisi täyttä itsenäisyyttä. Itsenäisyyspuolue kannatti itsenäistä Norjaa Kristian Frederik kuninkaanaan. Tähän unionipuolueeksi muotoutuneen kannan edustajat kritisoivat, että hänestä tulisi ajan myötä myös Tanskan kuningas, jolloin ei olisi päästy puusta pitkään. Itsenäisyyspuolueen edustajien äänin perustuslain ensimmäiseksi kohdaksi muotoutunut perusperiaate kuitenkin hyväksyttiin äänin 78–29 yhden äänen puuttuessa.
The Sceptre of Deception
Nyt Eerik ja Valdemar hallitsevat Ruotsia, ja kihlauksensa takia Eerikillä on mahdollisuus Norjan kruunun. Tanskan kuningas Menvedille tämä ei sovi, ja hän rientää auttamaan vangittua Birgeriä ja hänen vaimoaan Märtaa, joka on Menvedin sisar. Tanska julistaa sodan Ruotsin hallitsijoita vastaan, ja vaikka Norja tukee heitä, niin pian Eerik ja Valdemar tarvitsevat aikaa lisäjoukkojen kokoamiseen. He aloittavat neuvottelut Birgerin vapauttamisesta, vaikka heillä ei ole aikomustakaan suostua siihen. Menved näkee valheiden läpi ja jatkaa sotatoimia. Norjan kuningas ymmärtää myös Eerikin ja Valdemarin muodostavan uhan ja liittoutuu Tanskan kanssa. (”Hooves Over Northland”)