James Garfield
Garfield vannoi virkavalansa 4. maaliskuuta 1881. Virkaanasujaispuheessaan hän korosti muun muassa afroamerikkalaisten yhteiskunnallisen aseman parantamista. Garfield vietti valtaosan lyhyeksi jääneestä presidenttikaudestaan nimittäessään kabinettiaan ja muita korkeita virkamiehiä. Vaikka Garfield pyrki nimittämään korkeisiin virkoihin sekä stalwartin että half-breedin kannattajia, half-breedit saivat selvästi korkeampia nimityksiä kuin stalwartit: Half-breedsin johtaja James Gillespie Blaine nimitettiin ulkoministeriksi ja New Yorkin sataman tullimaksujen kerääjäksi valittiin half-breedeihin kuulunut William H. Robertson, mikä sai stalwartin johtohahmoihin kuuluneen Roscoe Conklingin raivoihinsa. Muita merkittäviä nimityksiä olivat muun muassa William Windomin nimittäminen valtiovarainministeriksi, Abraham Lincolnin pojan Robert T. Lincolnin nimittäminen pääasiassa tämän sukutaustan vuoksi sotaministeriksi ja Grantin vastustajana tunnetun Wayne MacVeaghin nimittäminen oikeusministeriksi.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1812
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1812 olivat järjestyksessään seitsemännet Yhdysvaltain presidentinvaalit, jotka järjestettiin 30. lokakuuta – 2. joulukuuta 1812, vuoden 1812 sodan ollessa käynnissä. Vaaleissa olivat vastakkain demokraattis-republikaanisen puolueen istuva presidentti James Madison ja saman puolueen toisinajattelija DeWitt Clinton, joka oli Madisonin edesmenneen varapresidentin, George Clintonin, veljenpoika. Opposition federalistit antoivat tukensa Clintonille. Siitä huolimatta Madison valittiin toiselle kaudelle 50,4 prosentin kannatuksella vastustajansa 47,6 prosenttia vastaan, mikä teki vuoden 1812 vaaleista siihen mennessä tiukimman.