Nikolai II
Nikolai II (, 18. toukokuuta 1868 Pietari – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg) oli Venäjän keisari, Puolanmaan kuningas ja Suomen suuriruhtinas vuosina 1894–1917. Hän oli viimeinen hallitsija Romanovien hallitsijasuvussa, joka kaatui helmikuun vallankumouksessa 1917. Suomessa hänet tunnetaan helmikuun manifestin allekirjoittajana ja venäläistämistoimenpiteiden aloittajana. Hänen johdollaan Venäjä kärsi nöyryyttäviä tappioita muun muassa Venäjän–Japanin sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Rauhanomaisten mielenosoitusten raa’an tukahduttamisen sekä Venäjän-Japanin sodan ja ensimmäisen maailmansodan runsaiden venäläistappioiden vuoksi Nikolai tunnettiin vastustajiensa keskuudessa myös nimellä Nikolai Verinen. Myöhemmin Nikolai vaimoineen ja lapsineen teloitettiin Leninin käskystä Venäjän sisällissodan aikana. Nikolai II:n isä ja edeltäjä oli Aleksanteri III.
Ksenia Aleksandrovna Romanova
Ksenia meni naimisiin 6. elokuuta 1894 Pietarhovissa serkkunsa suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin kanssa. Aleksandr oli hänen lapsuudenystävänsä, jonka kanssa hän oli leikkinyt jo 1880-luvulla. Ksenia ja Aleksandr tekivät häämatkan Ropsun palatsiin sekä Krimille Ai-Todoriin, jossa oli Aleksanteri III:n kesäasunto. Häämatkan aikana keisari kuoli 1. marraskuuta 1894. Isänsä kuoleman jälkeen uudeksi keisariksi tuli Ksenian veli Nikolai, jonka kruunajaiset pidettiin 26. toukokuuta 1896.