Väliaikainen IRA
Väliaikainen IRA oli vastaus Ulsterin lojalistien katolilaisiin mielenosoittajiin kohdistamaan väkivaltaan ja brittisotilaiden saapumiseen Pohjois-Irlantiin vuonna 1969. Alussa IRA pyrki vain puolustamaan nationalistien alueita. Kun järjestö joutui vuonna 1970 yhteenottoihin lojalistien kanssa, sen toiminta jyrkkeni. Vuonna 1971 väliaikainen IRA alkoi hyökätä. IRA käytti pommikampanjoiden lisäksi sissitaktiikkaa Ulsterin poliisia RUC:ta ja brittijoukkoja vastaan. IRA toimi verisimmin 1970-luvun alkuvuosina. Se laajensi vuonna 1973 pommi-iskunsa koko Iso-Britanniaan ja yritti 1980-luvun alussa murhata pääministeri Margaret Thatcherin. Muun muassa Libya ja jotkut amerikanirlantilaiset tukivat väliaikaista IRA:ta. 1990-luvulla alkanut rauhanprosessi on johtanut siihen, ettei järjestö ole toiminut vuoden 2005 jälkeen. Vuonna 1997 väliaikaisesta IRA:sta irtautui kuitenkin aseellista vastarintaa jatkamaan pyrkinyt Real IRA (”todellinen IRA”).
Britannian–Irakin sota
Irak oli Yhdistyneen kuningaskunnan itsehallinnollinen mandaattialue vuodesta 1920 aina vuoteen 1932, jolloin itsenäinen Irakin kuningaskunta perustettiin. Maahan jäi kuitenkin vuonna 1930 solmitun sopimuksen nojalla suuri määrä brittiläisiä maa- ja ilmavoimien joukkoja. Britit halusivat sotilaallisella läsnäolollaan varmistaa intressinsä Irakin tärkeiden öljyvarojen suhteen. Irakilaiset nationalistit halusivat brittiläiset joukot pois maastaan, koska katsoivat näiden läsnäolon kyseenalaistavan Irakin itsenäisyyden. Tämä liittyi laajempaan arabinationalistiseen liikehdintään, joka vastusti brittien ja ranskalaisten siirtomaa- tai mandaattivaltaa arabimaissa.