Macintosh 128K
Macintosh-projekti aloitettiin alkuvuodesta 1979 Jef Raskinin hahmotellessa uuden helppokäyttöisen ja edullisen tietokoneen suunnittelemista tavallisille kuluttajille. Lokakuussa 1979 Raskin sai Applen johdolta luvan työvoiman palkkaamiseen projektia varten, joskin projekti oli jatkuvan lakkauttamisuhan alla ja Raskin joutui pyytämään tiimille lisäaikaa Applen toimitusjohtajana toimineelta Mike Scottilta. Bill Atkinson, joka työskenteli Applen Lisa-projektissa, esitteli Raskinille Burrell Smithin, joka toimi laitteistoinsinöörin tehtävässä. Kolmikon lisäksi Macintosh-projektin työllisti suuren joukon laitteisto- ja ohjelmistokehittäjiä, projektin parissa vaikuttaneita ihmisiä olivat muun muassa Chris Espinosa, Joanna Hoffman, George Crow, Jerry Manock, Susan Kare ja Andy Hertzfeld.
Bruce Horn, joka oli työskennellyt aiemmin Xeroxin Xerox PARC -laboratoriossa dynaamisen Smalltalk-ohjelmointikielen parissa, sai työkseen Finder-käyttöliittymäohjelman luomisen. Smalltalkin tarjoama, ohjelman suorittamisen aikainen lähdekoodin editoiminen sai Hornin ideoimaan uudenlaisen resurssienhallintajärjestelmän, josta tuli osa Macintosh Toolboxia.
Finder
Ensimmäinen julkaistu Finder toimi Macintosh File System -tiedostojärjestelmän kanssa, joka kehitettiin Macintosh 128K:n levykeaseman käyttöön. Tiedostojärjestelmä mahdollisti graafisen käyttöliittymän hyödyntämisen tarjoten tiedostoille metatietueet ikkunointia, asettelua, kuvaketta ja oletusohjelmistoja varten. Järjestelmä ei tukenut hakemistoja, vaan kaikki tiedostot tallennettiin juurikansioon. Finderin avulla tiedostot voitiin näennäisesti jakaa ensimmäisen tason alihakemistoihin. Finder tarjosi roskakorin tiedostojen poistoa varten. Roskakori oli näennäiskansio, jonka tiedot säilyivät vain keskusmuistissa. Järjestelmä tyhjensi roskakorin sisällön Finderin sammutuksen yhteydessä. Moniajon puuttuessa Finder sammutettiin aina muiden ohjelmistojen ajon ajaksi.