Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Salzburg (osavaltio)
1700-luvun lopussa Ranska alkoi suuren vallankumouksen jälkeen uhata koko Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan olemassaoloa. Ranskan vallattua 1801 Saksan läntiset osat ja suuren osan Italiaa, tarvitsi keisarikunta uudelleenjärjestelyä, ja tässä yhteydessä Salzburg sekularisoitiin eli arkkipiispa luopui maallisesta vallasta, kreivikunnastaan 1803. Tällä ei juurikaan ehtinyt olla vaikutusta sillä Napoleon julistautui Ranskan keisariksi. Hänen voittonsa Austerlitzissa 1805 jälkeen maa johti Eurooppaa, ja Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkasi olemasta 1806. Salzburg oli nyt jonkin aikaa vuorotellen sekä Itävallan että Baijerin alaisuudessa, kunnes Napoleon voitettiin. Wienin kongressin jälkeen 1816 siitä tuli pysyvästi osa Itävaltaa.