Sähkökitara
Sähkökitara on 1930-luvulla akustisesta kitarasta kehitetty kitara, jossa ovat sähkömagneettiset mikrofonit, jotka muuttavat kielten värähtelyn sähköisiksi signaaleiksi. Nämä signaalit vahvistetaan ulkoisella, kitaraan kaapelilla kytketyllä kitaravahvistimella kuuluvaksi ääneksi. Tästä nimitys "sähkö"kitara. Sähkökitaraa voi toki soittaa myös ilman vahvistinta jolloin sen ääni on kaikukopan puuttuessa hyvin hiljainen, eikä sointi vastaa vahvistimen läpi soitettua signaalia.
Guitars – the Museum
Museon kokoelma koostuu lähinnä 1950- ja 1960-luvun sähkökitaroista. Näiden lisäksi museossa on esillä pienempiä kokoelmia sähköbassoista, vahvistimista sekä muista sähkökitaroiden historiaan liittyvistä esineistöstä. Kokoelman ovat keränneet uumalaiskaksoset Mikael ja Samuel Åhdén 1970-luvulta lähtien, ja se on nyt ensimmäistä kertaa julkisesti esillä museossa. Monia kokoelmassa olevia kitaroita on valmistettu vain rajoitettu määrä. Arvokkaimmat niistä ovat jopa satojen tuhansien eurojen arvoisia.