New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
Yhdysvaltain arkkitehtuuri
New Yorkin kaupunki on Washingtonin ohella merkittävimpiä kertaustyylikaupunkeja: se ruumiillistuu New Yorkin julkisessa kirjastossa ("New York Public Library"), Columbian yliopiston kampuksessa, Metropolitan Museum of Artissa, American Museum of Natural Historyssä ja Brooklyn Museumissa. Grand Central Terminalia, Manhattanin suurinta rautatieasemaa, ohjaa sama henki ja se valmistui vuonna 1913. Sen monumentaalista julkisivua rytmittävät pylväät ja suuret pyörökaariset ikkuna-aukot.
Brooklyn Bridge on tunnusomainen kertaustyyleille ja New Yorkin kaupungille. Se antoi positiivisen kuvan edistyksestä ja sitä voidaan verrata Eiffel-torniin, koska se on insinööri John Augustus Roeblingin mestariteos ja koska sitä kritisoitiin liian moderniksi. Suippokaaret vaikuttavat historiallisilta, mutta rautakaapelit ja teknillinen osaaminen (480 metrin kantama, yksi aikakauden korkeimmista rakennuksista) antavat sille selvästi modernin leiman. 1920-luvulta alkaen kertaustyylit saivat kilpailijan Art deco -trendeistä huolimatta Paul Philippe Cretin (Detroit Institute of Arts, 1927) ja Bertram Grosvenor Goodhuen (Rockefeller Memorial Chapel, 1928; Nebraskan capitol, 1919–1932) töistä. National Gallery of Art sai edelleen vaikutteita Rooman Pantheonista ja se valmistui 1940 John Russell Popen suunnitelmine pohjalta.