Veda-kirjat
Veda-kirjat (devanagari: वेद, sanskritin kieltä ja tarkoittaa "tietoa", "tiedettä" tai "totuutta") on neljän Intian niemimaalla syntyneen hymnin ja rituaalitekstin kokoelma, jotka ovat: Rigveda, Yajurveda, Samaveda ja Atharvaveda. Kirjat muodostuivat Intian muinaisen veda-uskonnon piirissä, ja vaikuttavat edelleen hindulaisuuden taustalla. Vedat ovat shruti, "mitä on kuultu" (eli ilmestys, toisin kuin smriti, "mitä muistetaan"), ja siten pyhiä kaikille hinduille. Vedoista vanhimman, Rigvedan syntyajaksi arvioidaan nykyään noin 1200–1000 eaa. tai vähän aikaisemmin. Muut vedat ovat vähän nuorempia lukuun ottamatta Atharvavedan vanhimpia osia, jotka ovat syntyneet samoihin aikoihin Rigvedan kanssa. Vedat säilyivät pitkään yksinomaan suullisena traditiona; Intian vanhimmat tunnetut kirjoitetut tekstit Induskulttuurin tulkitsemattoman kirjoituksen jälkeen ovat vasta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta.
Valoa kohti (Pekka Ervastin kirja)
Valoa kohti on teosofi Pekka Ervastin ensimmäinen suomenkielinen kirja, joka ilmestyi tekijän kustantamana vuonna 1901 Helsingissä. Ervast aloitti teoksen kirjoittamisen vuonna 1895, ja käsikirjoitus valmistui keväällä 1899. Ervast tarjosi sitä ensin Otavalle, mutta kustantamo ei uskonut kirjan menevän kaupaksi Suomessa. Kuitenkin sitä oli vuoteen 1918 mennessä myyty viitenä painoksena kaikkiaan 17.000 kappaletta. Kirjasta on otettu painoksia vielä tämän jälkeenkin. Vuoden 1988 seitsemännen painoksen alkusanoissa kustantaja (Kristosofinen Kirjallisuusseura ry.) luonnehtii teoksen sisältöä seuraavasti:""Valoa kohti -kirja esittää teosofisen sanoman keskeisimmät opit. Siinä kerrotaan mm. karman eli syysuhteen laista, jälleensyntymisestä, kehityksestä ja Mestareista. Lukija saa kirjasta jokseenkin täydellisen kuvan teosofisesta maailmankatsomuksesta. Kirjan aihepiirin laajuutta kuvaa, että siinä käsitellään myös puhdistuksen ja salaisen tiedon tietä, suuria uskontoja, kristinuskoa, uskontojen perustajia ja ilmennyttä maailmankaikkeutta.""