Bysantin valtakunta
Erillinen Itä-Rooman hallintoalue syntyi, kun keisari Diocletianus jakoi Rooman valtakunnan kahtia vuonna 293. Syynä jakoon oli se, että laaja valtakunta oli käynyt vaikeaksi hallita. Diocletianus loi tetrarkia-järjestelmän, jossa oli kaksi keisaria ("augustus"), toinen lännessä ja toinen idässä, ja kummallakin nuorempi hallitsijakumppani eli "alikeisari" ("caesar").
Tämä vallanjako jatkui aina siihen asti, kun keisari Konstantinus Suuresta tuli koko valtakunnan hallitsija vuonna 324. Konstantinus valitsi uudeksi pääkaupungikseen Byzantionin kaupungin, Megaran entisen siirtokunnan, ja kaupungin uudeksi nimeksi tuli Konstantinopoli ("Konstantinoupolis", "Konstantinoksen kaupunki"). Kaupungin sijainti nähtiin strategisesti keskeisenä, koska siitä oli mahdollista pitää yhteyksiä sekä länteen että itään. Pääkaupungin siirron myötä Roomassa toimineet hallintoinstituutiot, kuten senaatti, siirrettiin sellaisinaan Konstantinopoliin. Samalla kaupungissa käynnistettiin lukuisia rakennusohjelmia ja se varustettiin vahvemmilla muureilla.
Odovakar
Odovakar (435–493) oli germaaniheimo herulien päällikkö. Hän syrjäytti Länsi-Rooman viimeisen keisarin Romulus Augustuluksen vuonna 476. Hän myös otti hengiltä keisarin isän Oresteen. Odovakar jäi Italiaan kuninkaaksi muodollisesti Itä-Rooman keisarin vasallina. Hän olisi voinut nimittää uuden keisarin nukkehallitsijakseen, mutta päätti kuitenkin palauttaa keisarin tunnusmerkit Itä-Roomaan. Odovakar kuoli, kun Teoderik Suuri valtasi hänen valtakuntansa ja tarinan mukaan syöksi juhlissa Odovakarin omaan miekkaansa.