Saamelaisten historia
Aiemman vakiintuneen käsityksen mukaan varhaiskantasuomalaista kielimuotoa olisi puhuttu kivikaudella laajalla alueella Fennoskandiassa . Tämän käsityksen mukaan kivikauden loppuvaiheessa varhaiskantasuomalainen kieli olisi hajonnut kahtia. Hajoamisen jälkeen Suomen rannikkoalueen myöhäiskantasuomen puhujat olisivat edustaneet suomalaisten kielellisiä esivanhempia. Suomen sisämaassa ja laajoilla pohjoisen Fennoskandian alueilla taas olisi syntynyt kantasaamelainen kieli, josta kehittyivät myöhemmin saamelaiskielet.
Suomen kieli
Vanhimmaksi suomen kielen kieliopiksi arvioidaan "Rudimenta linguae finnicae breviter delineata". Teoksen kirjoittajaa tai julkaisuvuotta ei tiedetä, mutta sen uskotaan olevan 1500-luvun lopulta tai 1600-luvun alusta. Aeschillus Petraeus julkaisi kieliopin "Linguae Finnicae brevis institutio" vuonna 1649. Ensimmäinen laajahko suomen kielen sanakirja on Daniel Jusleniuksen "Suomalaisen Sana-Lugun Coetus" vuodelta 1745. Se sisältää 16 000 hakusanaa, ja lopussa on ruotsinkielisten sanojen luettelo. Vuonna 1917 siitä julkaistiin täydennetty painos. Aarni Penttilän "Suomen kielioppi" (1957) oli ensimmäinen nykyaikainen yleisesitys suomen kielestä. Vuonna 2004 julkaistu "Iso suomen kielioppi" on ensimmäinen yksinomaan deskriptiivinen (kuvaileva) kielioppi. Suosittuja kielenkäytön oppaita ovat muun muassa Osmo Ikolan "Nykysuomen käsikirja" sekä Terho Itkosen ja Sari Maamiehen "Uusi kieliopas" (2007).