Neuvostoliitto
Alkuperäinen Neuvostoliitto käsitti Venäjän, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Transkaukasian neuvostotasavallat. Myöhemmin Venäjän SFNT:stä irrotettiin Kazahstanin ja Kirgiisien autonomiset neuvostotasavallat, joista tuli omia tasavaltojansa Neuvostoliiton sisällä. Vuonna 1925 Neuvostoliittoon liittyivät rauhanomaisesti Turkmenistan ja Uzbekistan, josta vuonna 1929 erotettiin Tadžikistan. Vuonna 1936 Transkaukasia jaettiin Armenian, Azerbaidžanin ja Gruusian tasavaltojen kesken. Vuonna 1940 perustettiin Itä-Karjalaan Karjalais-Suomalainen SNT, johon liitettiin osa Suomelta talvisodassa valloitetuista alueista. Se oli alkuun oma tasavaltansa, mutta se liitettiin 1956 Venäjän SFNT:aan ja alennettiin Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi.
Kolmen keisarin liitto
Kolmen keisarin liitto (, ) oli Saksan, Itävalta-Unkarin ja Venäjän keisarikuntien välinen puolustusliitto, joka oli voimassa vuosina 1873–1878 ja uudelleen 1881–1887. Liiton isä oli Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarck, jonka päätavoitteena oli Saksan vihollisen Ranskan eristäminen. Liitto oli löyhä ja hajosi kahdesti, koska Itävalta-Unkarilla ja Venäjällä oli Balkanilla vastakkaisia intressejä, joiden yhteensovittaminen epäonnistui.