Viikinkiaika
Viikinkiajasta kertoviin suullisiin tarinoihin pohjautuva saagakirjallisuus syntyi Islannissa vasta vuosisatoja viikinkiajan päättymisen jälkeen. Saagat ovat tästä huolimatta paras viikinkien yhteiskuntaa ja kulttuuria kuvaava kirjallinen aineisto, vaikka monet niiden ajan- ja paikanmäärityksistä ovatkin epämääräisiä. Tietoa on säilynynyt myös kuninkaiden palkkaamien hovirunoilijoiden, skaldien, runoista.
Finnbogi Vahvan saaga
Finnbogi Vahvan saaga (isl. "Finnboga saga ramma") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Saaga on mahdollisesti kirjoitettu vasta 1300-luvun alkupuoliskolla, ja sen pääkäsikirjoitus on Möðruvallabókissa. Saaga kertoo Finnbogista, joka jätetään vastasyntyneenä kuolemaan. Eräs vanha pariskunta kuitenkin löytää heitteille jätetyn Finnbogin ja kasvattaa tämän. 16-vuotiaana Finnbogi lähtee ensin Norjaan ja sitten Kreikkaan (isl."Grikkland"), ja tekee matkojensa aikana monia urotekoja, joiden vuoksi saa lisänimen "Vahva" (isl. "rammi"). Myöhemmin Finnbogi palaa Islantiin, missä osallistuu erilaisiin paikallisiin kiistoihin. 
Tarinan pohjalta on myöhemmin 1600-luvun lopulla laadittu myös "rímur"-runoutta. Färsaarilta on säilynyt kansanballadi, jonka esikuvana on ollut joko itse saaga tai jokin muu lähde, jonka myös vanhimman "Finnboga rímur"-runon islantilainen laatija on tuntenut."Finnbogi Vahvan saagaa" ei ole suomennettu.