Postmoderni taide
Erään määritelmän mukaan postmodernismi oli lyhyen aikaa elänyt arkkitehtuurin ja muotoilun tyyli, joka kukoisti 1970- ja 1980-luvuilla. Se suosi ornamenttia, ironista nokkeluutta ja kirkkaita värejä. Se yhdisti popin ja klassisen, ja se rellesti olemalla keinotekoinen ja teatraalinen, siinä oli pylväitä ja kaaria jotka eivät tukeneet mitään, pöhöttyneitä reunalistoja ja raskaalta näyttäviä rustikointeja, jotka kuulostivat ontoilta niitä taputtaessa. Siitä näki, että se oli lavastettua, joka oli myös sen ajatus. Sen tarkoituksena oli olla kaikkea, mitä modernistinen suunnittelu, joka tähtäsi koristelemattomaan rehellisyyteen muodossa ja rakenteessa, ei ollut. Vaihtoehtoisesti postmodernismi oli asenne, jossa pinta oli substanssi, ja joka ilahtuu omasta onttoudestaan.
Sisustus
Sisustus edustaa yleensä jotain tiettyä tyyliä tai tyylisuuntaa. Sisustustaiteen merkittäviä historiallisia tyylisuuntia ovat olleet romaaninen tyyli, gotiikka, renessanssi, barokki, rokokoo, uusklassismi, kustavilaisuus, empire, biedermeier, jugend ja funktionalismi. Vuoden 1420 aikoihin Italiassa alkanut renessanssi oli suurista valtatyyleistä ensimmäinen. Sitä seurasivat merkittävinä sisustustyyleinä barokki 1600-luvun loppupuolella, rokokoo 1700-luvulla ja uusklassismi 1700-luvun lopulla. Vuosien 1830–1900 välillä tulivat suosituksi kertaustyylit, joissa historiallisia valtatyylejä ryhdyttiin toteuttamaan uudelleen. Kertaustyyleihin kuuluivat uusgotiikka, uusrenessanssi, uusbarokki ja uusrokokoo. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä syntyi funktionalismi, joka suosii selkeitä linjoja ja jossa kalusteiden tulee vastata niiden toimintoa.