Yahuar Huacac
Yahuar Huacac oli inkavaltion seitsemäs hallitsija eli Sapa Inca. Inca Roca nimitti poikansa Yahuar Huacacin seuraajakseen kaksi vuotta ennen kuolemaansa varmistaakseen rauhanomaisen vallansiirron. Yahuar Huacac oli sairaalloinen ja vietti suurimman osan aikaansa Cuzcossa. Hänen veljensä Vicaquirao ja Apo Mayta olivat kyvykkäitä sotilasjohtajia ja liittivät Cuzcon etelä- ja itäpuolisia maita inkavaltioon. Yahuar Huacacin päävaimo oli ilmeisesti aymara, sillä hallitsijan sisarusavioliitto ei enää tuolloin ollut laki. Heillä oli kolme poikaa, ja Yahuar Huacac pyrki seuraamaan isänsä esimerkkiä nimeämällä toisen poikansa seuraavaksi hallitsijaksi. Poika kuitenkin murhattiin, kun Yahuar Huacacin toinen vaimo pyrki saamaan oman poikansa valtaistuimelle. Pian myös Yahuar Huacac surmattiin, ja ylimystö valitsi Viracocha Incan uudeksi Sapa Incaksi.
Little Bighornin taistelu
Intiaaneja johti päällikkö Istuva Härkä (Tȟatȟáŋka Íyotake), joka nuorempana oli tunnettu myös nimellä "Hyppäävä Mäyrä". 1860-luvun puolivälissä hän oli noussut aktiivisen soturin asemasta vastuullisempiin tehtäviin. Little Bighornin verilöylyn aikoihin 45-vuotias Istuva Härkä toimi naisten ja lasten suojelijana, eikä osallistunut itse taisteluun. Käytännössä hän oli kuitenkin "kaikkien vihamielisten intiaanien" kiistattomasti suurin johtaja. Itse taisteluissa sotapäällikköinä toimivat Istuvan Härän nuori velipuoli Gall, ja Hullu Hevonen (Tasunka Witko), jota pidettiin lakotojen taitavimpana strategina ja erinomaisena sodanjohtajana. Intiaanisoturien lukumäärissä on suuria eroja lähteestä riippuen. Heidän joukkonsa koostui siouxien eri heimoista, cheyenneistä ja arapahoista, ja intiaaniarmeijan vahvuudeksi on arvioitu 1 800–4 000 soturia. Nykytietämyksen valossa leirissä saattoi olla jopa 10 000–15 000 intiaania, tosin osa näistä oli lapsia, vanhuksia ja naisia.