Suomen sisällissota
Tampereen kaupungin valtaustaistelusta muodostui sisällissodan kiivain yhteenotto. Se oli siihen mennessä suurin Pohjoismaissa käyty taistelu, johon osallistui 16 000 valkoista ja 14 000 punaista. Punakaartin puolustustahto ja -kyky oli kohonnut ja kaartit osoittivat merkittävää päättäväisyyttä Tampereen puolustamisessa. Valkoisten sodanjohto asetti hyökkäykseen parhaita ja iskukykyisimpiä joukkojaan, muun muassa osan uusista jääkärirykmenteistä. Kalevankankaan hautausmaan taistelussa, niin sanottuna verisenä kiirastorstaina 28. maaliskuuta ei enää vain kävelty aukeita eikä ammuttu vahingonlaukauksia sillä eräät valkoisen armeijan yksiköt kärsivät yli 50 prosentin taistelutappiot. Jääkäreitä kaatui 50 ja ruotsalainen vapaaehtoisprikaati menetti noin 10 prosenttia miehistöstään. Valkoisten ratkaiseva, Tampereen keskustan valtaukseen johtanut hyökkäys alkoi yöllä 3. huhtikuuta 1918 voimakkaalla tykistötulella. Tampereen taistelu oli Suomen historian ensimmäinen, säälimätön, kortteli korttelilta käyty kaupunkisota, johon ainakin jälkiviisaudessa sisältyy paljon traagista symboliikkaa. Sisällissodan ratkaisutaistelu käytiin kaupungissa, josta Suomen teollistuminen, taloudellinen ja poliittinen modernisaatio sekä koko kansan henkistä ja aineellista tilaa parantanut kehitys oli alkanut.
Karjalan rintama (Suomen sisällissota)
Karjalan kannaksen päärintamaksi muodostui niin sanottu Antrean rintama, jonka suurimmat taistelut käyteen Jääsken pitäjän Ahvolassa. Antrea oli strategisesti tärkeä risteysasema, jossa kohtasivat Viipurista Antrean ja Sortavalan kautta Joensuuhun johtanut Karjalan rata sekä Imatran ja Antrean välinen Vuoksenniskan rata. Helmikuun lopulla käynnistyneen punaisten yleishyökkäyksern tarkoituksena oli vallata Antrea, jonka jälkeen he olisivat päässeet etenemään Sortavalaan ja sieltä edelleen Joensuuhun päin kohti valkoisten Savon rintaman selustaa. Hyökkäys kuitenkin pysähtyi jo muutaman päivän kuluttua, kun punaiset eivät pystyneet murtautumaan valkoisten puolustusasemien läpi Ahvolan ja Hannilan kylissä, jotka sijaitsivat noin 10 kilometriä Antrean eteläpuolella. Niiden lisäksi kovia taisteluja käytiin myös Hannilan eteläpuolella Kavantsaaressa. Tämän jälkeen alueella käytiin noin kolmen viikon ajan asemasotaa, kunnes punaiset aloittivat uuden suurhyökkäyksen 22. maaliskuuta. Huhtikuun alussa valkoiset puolestaa aloittivat oman suurhyökkäyksensä ja punaiset vetäytyivät nopeasti puolustamaan Viipuria. Sisällissodan oloissa pitkän asemasotavaiheen vuoksi Antrean rintaman taistelut saivat lisänimen ”Suomen Verdun”, hieman aikaisemmin ensimmäisen maailmansodan aikana käydyn Verdunin taistelun mukaan.