Intian historia
1930-luvun puoliväliin tultaessa brittivalta Intiassa oli vähenemässä. Vuonna 1935 säädettiin Intian hallituksen laki, missä tehtiin mittavia myönnytyksiä. Britit pitivät ylintä käskyvaltaa, mutta Brittiläisen Intian yhdentoista maakunnan hallinto annettiin vaaleilla valituille intialaisille. Kongressipuolue menestyi vaaleissa ja sai johtavan aseman seitsemässä maakunnassa. Sen ainoa todellinen kilpailija Muslimiliitto menestyi heikommin. Muslimiliiton johtajana oli Muhammed Ali Jinnah, joka oli aiemmin toiminut kongressipuolueessa. Hinduenemmistöisen Kongressipuolueen menestys vaaleissa alkoi vahvistaa maan muslimien pelkoa hinduvallan alle joutumisesta. Muslimiliitto alkoi saada yhä enemmän seuraajia Intian muslimeista kongressipuolueen menestyksen myötä. Jinnah ei hyväksynyt muslimeille vähemmistöasemaa hinduenemmistöisessä Intiassa, vaan hän halusi erottaa Intiasta muslimienemmistöisen Pakistanin.
Hassan al-Banna
Al-Banna alkoi kirjoittaa 1920-luvulta alkaen tarpeesta korostaa islamin moraalisia arvoja yhteiskunnassa, politiikassa ja taloudessa. Hän perusti Egyptiin vuonna 1928 Muslimiveljeskunnan, jonka tavoitteena oli näyttää, miten islamilaisia arvoja voitiin toteuttaa käytännössä. Järjestö organisoi aikuisten lukutaitokampanjoita, ylläpiti köyhille tarkoitettuja klinikoita sekä perusti osuustoimintayrityksiä. Sen lisäksi jäsenet opettivat islamia ja islamilaista elämäntapaa. Al-Banna itse toimi aktiivisesti politiikassa, ja hän korosti islamia yhteiskunnan perustana kaikilla yhteiskunnan aloilla. Hänen mukaansa islam oli "ideologia ja jumalanpalvelus, koti ja kansakunta, uskonto ja valtio, henki ja työ, kirja ja miekka".