Toksikologian historia
Toksikologia on eräs vanhimmista tieteenaloista. Myrkyllisten kasvien ja eläinten tunnistaminen ja välttäminen on ollut kautta aikojen välttämätöntä ihmisten hengissä säilymiselle. Jo noin 1500 vuotta eaa. peräisin olevassa egyptiläisessä Ebersin papyruksessa (vanhin säilynyt farmakopea eli lääkekirja) kuvattiin esimerkiksi myrkkykatkon ja oopiumin ominaisuuksia. Myös useat klassiset myrkyt kuten arsenikki tunnettiin jo niihin aikoihin. Egyptiläiset tunsivat joitakin paikkansapitäviä toksikologian periaatteita, mutta syyn ja seurauksen käsitettä ei tunnettu, mikä aiheutti ongelmia tautien hoidossa. Myrkytysten hoidossa käytettiin pääasiassa yrttejä ja joitakin mineraaleja. Kuningatar Kleopatran sanotaan tehneen itsemurhan antamalla egyptinkobran purra itseään, toisen teorian mukaan hän käytti hemlokkia, ukonhattua ja oopiumia.
Digitoksiini
Ensimmäinen tunnettu kuvaus sormustinkukan käytöstä lääkkeellisesti on vuodelta 1775. Sen tehoaine saatiin kuitenkin eristetyksi vasta paljon myöhemmin, kun Oswald Schmiedeberg onnistui tässä vuonna 1875. Nykyaikaiseen terapeuttiseen käyttöön molekyyli saatiin ranskalaisen farmakologin ja kemistin Claude-Adolphe Nativellen työn ansiosta. Ensimmäisen rakennemäärityksen aineelle teki Adolf Otto Reinhold Windaus vuonna 1925, mutta täysin rakenne saatiin kuvatuksi täsmällisine sokeriryhmien määrityksineen vasta vuonna 1962.