Osmanien valtakunta
Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan. Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt. Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.
Ertuğrul
Ertuğrul (1191/1198 – 1281), tunnetaan myös nimellä Ertoğrul, oli Osmanien valtakunnan perustajan Osman I:n isä. Ertuğrul oli Oğuzin turkkilaisen Kayı-heimon johtaja. Hänen saapumisensa Rümin sultanaatin avuksi taistelussa Bysanttia vastaan 400 hevosmiehensä kanssa Anatoliaan Mervistä käynnisti tapahtumaketjun, joka johti Osmanien valtakunnan syntymiseen. Poikansa Osmanin tavoin häntä kutsuttiin usein arvonimellä "Ghazi", islamin suuri soturi.