Gustav Mahler
Mahlerille satoi useita tarjouksia uusista kapellimestarin paikoista, joista New Yorkin Metropolitan-ooppera oli hänelle mieluisin. Siellä oli useita saksalaisia huipputaiteilijoita ja hieno orkesteri, ja hänelle tarjottu palkka oli huikea. Ennen lähtöään loppuvuonna 1907 häntä kohtasi kuitenkin kaksi tragediaa: esikoistytär Maria kuoli tulirokkoon, ja Mahlerilla itsellään todettiin hänen äidiltään perimänsä vakava sydänsairaus. Hänelle luvattiin elinaikaa enää vain joitakin vuosia. Amerikassa Mahlerin vastaanotto oli paljon parempi kuin mihin hän oli Wienissä tottunut. Arturo Toscanini kutsuttiin johtamaan italialaiset oopperat, ja Mahlerille kuuluivat saksankieliset teokset. Vaikka hän hellitti jonkin verran otettaan orkesterin täydellisyysvaatimuksista, hän omaksui jälleen tutun työtahtinsa, mikä ei ollut hänen terveydelleen hyväksi. Menestyksekkääseen ensimmäiseen kauteen kuului lisäksi esityksiä Carnegie Hallissa hänen itse valitsemallaan kokoonpanolla. Ongelmia syntyi kuitenkin ajoittain siitä, että suuri osa esittäjistä suhtautui varsin välinpitämättömästi harjoituksiin, ja joskus he eivät ilmaantuneet paikalle lainkaan.
Ernst Křenek
Křenek syntyi Wienissä ja opiskeli Franz Schrekerin johdolla. Hän aloitti uransa kapellimestarina Saksan oopperataloissa. Vuonna 1922 Křenekiä pyydettiin viimeistelemään Gustav Mahlerin kymmenes sinfonia, joka oli jäänyt kesken säveltäjän kuoltua 1911. Křenek muokkasi teoksen ensimmäistä ja kolmatta osaa. Säveltäjänä Křenek sai vaikutteita Mahlerin ohella Paul Hindemithiltä ja Arthur Honeggerilta sekä jazzista. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1938 Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kiellettyä hänen musiikkinsa esittämisen Saksassa. Křenekistä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1945. Hän kuoli Kaliforniassa vuonna 1991.
Křenekin tuotantoon kuuluu sinfonioita, konserttoja, jousikvartettoja, sonaatteja ja muuta musiikkia. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1927 ensiesitetty ooppera "Jonny spielt auf" ("Jonny alkaa soittaa"), jolla hän pyrki luomaan kokonaan uuden, jazziin pohjautuvan oopperatyylin. Hän toimi myös musiikinopettajana, ja hänen oppilaitaan olivat muiden muassa George Perle ja Robert Erickson. Hän kirjoitti myös musiikkiartikkeleja ja -arvosteluja "Frankfurter Zeitungiin", kunnes hän joutui poistumaan Saksasta.