Veda-kirjat
Veda-kirjat (devanagari: वेद, sanskritin kieltä ja tarkoittaa "tietoa", "tiedettä" tai "totuutta") on neljän Intian niemimaalla syntyneen hymnin ja rituaalitekstin kokoelma, jotka ovat: Rigveda, Yajurveda, Samaveda ja Atharvaveda. Kirjat muodostuivat Intian muinaisen veda-uskonnon piirissä, ja vaikuttavat edelleen hindulaisuuden taustalla. Vedat ovat shruti, "mitä on kuultu" (eli ilmestys, toisin kuin smriti, "mitä muistetaan"), ja siten pyhiä kaikille hinduille. Vedoista vanhimman, Rigvedan syntyajaksi arvioidaan nykyään noin 1200–1000 eaa. tai vähän aikaisemmin. Muut vedat ovat vähän nuorempia lukuun ottamatta Atharvavedan vanhimpia osia, jotka ovat syntyneet samoihin aikoihin Rigvedan kanssa. Vedat säilyivät pitkään yksinomaan suullisena traditiona; Intian vanhimmat tunnetut kirjoitetut tekstit Induskulttuurin tulkitsemattoman kirjoituksen jälkeen ovat vasta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta.
Puranat
Puranat ovat kokoelma hindulaisia tekstejä, jotka on kirjoitettu 400–1000 -luvuilla, joskin suullisesti materiaali lienee ollut olemassa osin jo 400-luvulta eaa. lähtien. Puranat kirjoitettiin Veda-uskonnon jumalten tuomiseksi kansan pariin. Tekstit on yleensä kirjoitettu kertomusten muotoon, ja ne ilmentävät Vedojen etiikkaa myyttien, sankaritekojen ja vertausten kautta. Puranat oli tarkoitettu tavalliselle kansalle, joka ei voinut lukea oppineiden käytössä olevia Vedoja. Siten ne eivät ole kaunokirjallisesti taidokkaita, vaan hyvin arkisesti kirjoitettuja. Puranat levisivät aluksi kiertävien runonlaulajien kautta, kunnes ne kirjoitettiin ylös.