Merkantilismi
Merkantilismi eli merkantiilijärjestelmä oli itsevaltiuden ajan kauppa- ja teollisuuspolitiikkaa, jota toteutettiin 1500-luvulta 1800-luvulle. Tavoitteena oli ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Tämä saavutettiin monopoleilla, tulleilla ja kauppakielloilla, jotka estävät merkantilismin mielestä haitallista kilpailua. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään teollisuutta, erityisesti tuonnin korvaamiseksi kotimaisella tuotannolla. Merkantilismin taustalla oli käsitys, jonka mukaan maailman varallisuus (ennen kaikkea jalometallivarat) on vakio, ja jokainen itseään kunnioittava valtio pyrkii haalimaan siitä itselleen mahdollisimman suuren osan.
Hyödyn aika
1760-luvulla merkantilismi alkoi väistyä, kun vapaakaupan hyödyt ymmärrettiin. Suomen ja Ruotsin rannikoiden asukkaat olivat ikivanhoista ajoista alkaen harjoittaneet talonpoikaispurjehdusta, jolla tarkoitettiin itse tuotettujen maataloustuotteiden vientiä kaupunkeihin, ulkomaita myöten. Tämä ei ollut porvariston mieleen, koska heiltä jäi saamatta kaupan välityspalkkiot. Niinpä talonpoikaispurjehdus ulkomaille oli kiellettyä merkantilismin aikana. Vapaakaupan kannattajien etujoukkoon nousi kokkolalainen Anders Chydenius, ja täydellisiä ulkomaankauppaoikeuksia alettiin 1760-luvulla myöntää useille kaupungeille.