Suezin kriisi
Suezin kanava on vuonna 1869 valmistunut ja vuonna 1870 käyttöön otettu Välimeren Punaiseenmereen yhdistävä kanava Siinain niemimaan ja manner-Afrikan välissä. Kanava kuuluu maailman vilkkaimpiin merireitteihin. Kanavan rakennuttaminen oli ollut alun perin ranskalais-egyptiläinen hanke, mutta Egyptin osuus päätyi Britannialle maan talousvaikeuksien takia 1870-luvulla. Egyptistä tuli vain muodollisesti kuninkaansa alaisuudessa itsenäinen Britannian protektoraatti ja brittien taloudellisia etuja kanavalla oli valvomassa 30 000 sotilasta. Suezin kanava-alue oli myös ilmavoimien tukikohta, josta kuninkaalliset ilmavoimat uhkasi Neuvostoliittoa kylmän sodan alkaessa.
Stecknitzin kanava
Stecknitzin kanava () oli kanava Saksan pohjoisimmassa osavaltiossa Schleswig-Holsteinissa. Se rakennettiin vuosina 1392-1398. Kanava yhdisti Stecknitzin (Traven sivujoki) ja Delvenaun (Elben sivujoki) pienehköt joet, ja se oli osa Vanhaa suolatietä (Alte Salzstraße). Kanava oli 85 senttimetriä syvä, 7,50 metriä leveä ja 94 kilometriä pitkä. Lisäksi siinä oli yhteensä 17 sulkua, joista "Palmschleuse" Lauenburgissa on vielä jäljellä. Vuonna 1900 kanavan korvasi uusi Elbe–Lyypekki-kanava.