Gabriel Lippmann
Lippmann kehitti yleisen teorian värivalokuvausmenetelmälleen vuonna 1886, mutta käytännön kokeissa ilmeni yhä ongelmia. Kuitenkin vuosien kärsivällisten kokeiden jälkeen hän esitteli menetelmänsä Ranskan tiedeakatemialle vuonna 1891. Tuolloin hänen ottamansa valokuvat olivat vielä heikkoja laadultaan. Vihdoin vuonna 1893 hän esitteli Auguste ja Louis Lumiéren ottamia kuvia, joissa värit oli tuotettu täydellisen ortokromaattisesti. Lopullisen teorian hän julkaisi vuonna 1894. Nobel-palkinnon Lippmann sai tästä tulevaisuudessa laajasti hyödynnetystä valon aaltoluonnetta täydentävästä teoriastaan, jonka käytännön tulos oli värivalokuva.
Nevill Francis Mott
Nevill Francis Mott (30. syyskuuta 1905 – 8. elokuuta 1996) oli brittiläinen teoreettinen fyysikko. Hän on selittänyt teoreettisesti, miten valo saa aikaan piilevän kuvan valokuvausemulsioon, ja tutkinut aineiden muuttumista metallisista epämetalleiksi (Mottin muunnos). Nämä tutkimukset johtivat halvempien elektroniikan komponenttien kehittämiseen. Mottin eriste on myös nimetty hänen mukaansa. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon 1977 magneettisten ja epäjärjestäytyneiden aineiden elektronirakenteen teoreettisesta tutkimuksesta yhdessä Philip Andersonin ja John Hasbrouck van Vleckin kanssa. Mott jatkoi työskentelyään 90-vuotiaaksi asti.