Kivikausi
Kivikausi jaotellaan Euraasiassa kolmeen ajallisesti toisiaan seuraavaan aikakauteen: paleoliittiseen, mesoliittiseen ja neoliittiseen kauteen . Kausien ajalliset siirtymäkohdat vaihtelevat alueittain. Yleisesti paleoliittinen kausi käsittää ajan ennen jääkauden loppua noin 12 000 vuotta sitten. Mesoliittinen kausi on jääkauden jälkeisen kivikauden alkuvaihe, jolloin elettiin vielä metsästäjä-keräilijä-kulttuurissa. Neoliittinen kausi alkaa maanviljelyn omaksumisesta jatkuen pronssikauteen. Pohjois-Euroopassa myös metsästäjä-keräilijä-kulttuuri voidaan lukea neoliittiseksi tai "subneoliittiseksi", jos se on ottanut käyttöönsä keramiikan.
Paleoseeni
"Phenacodus" oli Condylartha-ryhmään kuuluva varhainen kasvinsyöjäsorkkaeläin, joka muistutti kyyryssä olevaa gasellia. Dinocerata-ryhmän kasvinsyöjämesonykit (sorkkaeläimet) olivat sarvikuonomaisia. 55–60 miljoonaa vuotta sitten eli norsujen hyvin kaukainen edeltäjä, sian kokoinen tamaanimainen "Moeritheres". Myöhäispaleoseenilla 63,6–57,8 miljoonaa vuotta sitten eli "Barylambda", joka oli kauden suurimpia nisäkkäitä. Se oli kasvinsyöjä, jolla oli tukeva häntä ja lyhyet, tukevat jalat. Eturaajat olivat takaraajoja pidemmät ja jaloissa oli viisi varvasta. Luultavasti se söi puiden lehtiä. "Meniscotherium" oli suurta rottaa muistuttava kavioeläinten edeltäjä. Myöhemmin sukupuuttoon kuolleen heimon "Multituberculates" (multituberkulaatit) lajit olivat jyrsijämäisiä kasvinsyöjiä.
Paleoseenilla nisäkkäitä pyydystivät krokotiilit ja jättiläislinnut. Nisäkkäistä alkoi kehittyä vähitellen sutta tai karhua muistuttavia saalistajia kreodontteja ("Creodonta") ja nykyisten petoeläinten ("Carnivora") koiramaisia edeltäjiä. Kreodonttien ja nykyisten petoeläinten kantamuotona on pidetty liitukaudella elänyttä "Cimolestidae"-ryhmää. Etelä-Amerikassa kehittyi saalistajapussieläimiä esimerkiksi borhyaenidit ("Borhyenidae") ryhmästä "Didelphidae". Kreodonttien ja nykyisten petoeläinten esivanhemmat olivat luultavasti paleoryctidejä, rotan kokoisia liitukauden tyypillisiä piennisäkkäitä. Tyypillinen varhaispetoeläin oli koiraa muistuttava pitkä, matalajalkainen, pitkäkuonoinen "Proctitis", joka oli paleoseeniajalle tyypillinen varhaispetoeläin, viverravidi ("Viverravidae") joka söi hyönteisiä mutta myös pieneläimiä. Viverravideja pidetään joskus nykyisten petoeläinten esivanhempina. Myöhäispaleoseenilla ilmestyi toinen petoeläinryhmä, "Miacidae", esimerkiksi "Uintacyon", joka voi olla nykyisten petoeläinten edeltäjä. Mesonykit ("Mesonychia") olivat sutta, karhua tai hyeenoita muistuttavia sorkkapetoeläimiä. "Palaeoryctis" oli päästäismäinen hyönteissyöjä, ja "Prodiacodon" oli siilin varhainen sukulainen.