Jaakobin kirje
Jaakobin kirje () on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Kirjeen kirjoittajaa ei tiedetä. Kirjeen itsensä mukaan sen on kirjoittanut "Jaakob", mikä saattaa viitata apostoli Jaakobiin, "Herran veljeen", tai mahdollisesti johonkuhun muuhun Jaakobiin. Nykytutkimuksen mukaan Jaakobin kirjettä ei pidetä Jeesuksen aikalaisen kirjoittamana, vaan se ajoitetaan ensimmäisen vuosisadan loppuun. Kirjeen tunnetuin opetus on "usko ilman tekoja on kuollutta".
Job
Bosrassa asuvalle Serahille syntyi mitä luultavimmin Aabrahamin aikaan poika nimeltä Job, joka nousi Edomin kuninkaaksi valtakunnan ensimmäisen kuninkaan, Belan, kuoltua. Jumala sanoi Jobista: ” Ei ole maan päällä toista hänen kaltaistaan, niin vilpitöntä ja nuhteetonta ja jumalaapelkäävää, ei ketään, joka niin karttaisi kaikkea pahaa”. Job asui tämän mukaan Usissa suunnilleen niihin aikoihin kun hänen kaukaiset serkkunsa, Israelin 12 heimoa, olivat orjuudessa Egyptin maassa. Jaakobin (Israelin) poika Joosef oli jo kuollut kestettyään paljon epäoikeudenmukaisia kärsimyksiä pysyen nuhteettomana Jumalaa kohtaan. Mooses ei ollut vielä ilmaantunut Jumalan profeettana johtamaan Israelin 12:ta heimoa pois Egyptin orjuudesta. Aikavälillä, joka kului Joosefin kuolemasta siihen, kun Mooses oli käytöksellään osoittanut olevansa moitteeton ja oikeamielinen mies, ei ollut ketään ihmistä, joka olisi ollut yhtä nuhteeton kuin Job. Jobia koskevat keskustelut Jumalan ja Saatanan välillä käytiin todennäköisesti juuri näihin aikoihin. Jobin parhaiten tunnettu elämänvaihe on Jobin itsensä nimeä kantavassa kirjassa. Jobin kirja alkaa prologilla, joka kertoo Jobin olleen hurskas, varakas ja Jumalan mielen mukainen mies, jolla oli seitsemän poikaa ja kolme tytärtä. Lisäksi Jobin käytös miellytti Jumalaa, koska Job oli tuomitessaan puolueeton ja hän huolehti vähäosaisista.