Paaviuden historia
Kardinaalikollegiossa eli kardinaalien muodostamassa kokonaisuudessa eri maanosat ja valtiot ovat kuitenkin epätasa-arvoisesti edustettuja, mikä lienee osasyynä siihen että paavi valitaan yleensä eurooppalaisesta valtiosta ja useimmiten Italiasta. Syynä lienee paavi-instituution keskittyminen Roomaan ja Italiaan sekä sen läheinen liittyvyys Eurooppaan ja sen historiaan. Vuoden 2004 kardinaalikollegiossa oli yhteensä 99 eurooppalaista kardinaalia, joista 39 oli italialaisia. Pohjoisamerikkalaisia kardinaaleja oli 19 ja eteläamerikkalaisia 33, afrikkalaisia 16, aasialaisia 18 sekä australialaisia ja oseanialaisia 5.
Benedictus VI
Benedictus VI oli paavina joulukuulta 972 – heinäkuulle 974. Hän oli kotoisin Roomasta ja nousi paaviksi keisari Otto I:n suojeluksessa roomalaisen ylimystön vastustuksesta huolimatta. Paavina ollessaan Benedictus VI vakiinnutti tiettyjen luostarien ja kirkkojen erioikeudet – juuri muuta ei hänen paaviuskaudestaan tiedetä. Keisarin kuoltua paavin vastustajat saivat hänet heitettyä Castel Sant'Angelon tyrmään, jossa hänet surmattiin poliittisista syistä muutamaa kuukautta myöhemmin. Vastapaavi Bonifacius VII:n epäillään myös liittyneen tapahtumien kulkuun.