Alfred Hitchcock
Hitchcockin ura elokuvan parissa kesti noin kuusikymmentä vuotta. Hän aloitti elokuvauransa välitekstien suunnittelijana ja lavastajana vuonna 1919. Hän kokeili ohjaamista jo vuosina 1922 ja 1923, mutta hänen ohjaustyönsä tältä ajanjaksolta ovat suurelta osin kadonneet. Hitchcockin ensimmäinen täysin säilynyt ohjaustyö oli rikosdraamaelokuva "The Pleasure Garden" vuodelta 1925. Ensimmäinen varsinainen ”Hitchcock-elokuva” on vuoden 1926 elokuva "Vuokralainen", ja sen myötä hänestä tuli arvostettu ohjaaja. Hitchcockin ”kultakautena” voidaan pitää vuosia 1951–1963, sillä tänä aikana ilmestyivät esimerkiksi "Muukalaisia junassa", "Vertigo – punainen kyynel", "Mies joka tiesi liikaa", "Psyko" ja "Linnut". 1960-luvun lopulla Hitchcock ohjasi useita epäonnistuneita elokuvia ja menetti suosiotaan. Vuoden 1972 elokuva "Frenzy" ja vuoden 1976 elokuva "Perintö" sen sijaan olivat menestyselokuvia.
Gregory Peck
Peckin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1944 ilmestynyt "Kunnian päivät". Peck asetettiin viidesti ehdolle parhaan pääosanesittäjän Oscarista, joista neljä ehdokkuutta tuli hänen elokuvauransa viitenä ensimmäisenä vuonna: elokuvista "Taivasten valtakunnan avaimet" (1944), "Elämän kevät" (1946), "Hiljainen sopimus" (1947) ja "Ilmojen kotkat" (1949).
Peck voitti Oscarin viidennestä ehdokkuudestaan vuonna 1962, Atticus Finchin roolista Harper Leen romaaniin perustuvassa elokuvassa "Kuin surmaisi satakielen" ("To Kill a Mockingbird"). Roolihenkilö oli lamakauden asianajaja ja yksinhuoltaja. Etelävaltioiden kansalaisoikeusliikkeen kiihkeimpänä kautena vuonna 1962 julkaistun elokuvan on sanottu olleen Peckin suosikki. Vuonna 2003 Yhdysvaltain elokuvainstituutti nimesi Atticus Finchin parhaaksi elokuvasankariksi viimeisen sadan vuoden aikana. Peckin muita suosittuja elokuvia oli Loma Roomassa ("Roman Holiday"), jossa hän esiintyi toimittajana yhdessä Audrey Hepburnin kanssa Hepburnin voittaessa Oscarin ensimmäisestä suuresta elokuvaroolistaan.