Stalingradin taistelu
Kun akselivallat aloittivat suurhyökkäyksen Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 yli kolmen miljoonan sotilaan voimin, sen päätavoite oli valloittaa Leningrad, Moskova ja Ukraina. Stalingrad ei alun perin ollut tärkeä kohde Adolf Hitlerin sotasuunnitelmassa. Kun puna-armeija onnistui torjumaan Saksan hyökkäyksen joulukuussa 1941 suunnitelmat kuitenkin muuttuivat. Seuraavana kesänä Hitler päätti aloittaa suurhyökkäyksen etelässä ja idässä – tavoitteena oli vallata Kaukasuksen öljykentät ja vehnävarat sekä katkaista Volgan liikennereitit. Huhtikuussa 1942 Hitler määräsi, että Stalingrad oli joko vallattava tai eristettävä suurhyökkäyksen yhteydessä. Kolme kuukautta myöhemmin kaupunki oli jo saksalaisten tärkein valloituskohde. Kaupungin valloittaminen oli strategisesti kannattavaa, sillä sen tehtaissa valmistettiin myös suuri osa Neuvostoliiton sotatarvikkeista ja sen kautta kulki lautoilla noin 70 % Neuvostoliiton käyttämästä öljystä.
Ordžonikidzen taistelu
Stalingradin tilanteen vuoksi annettiin 28. joulukuuta 1942 OKW:n toimintakäsky numero 2 armeijaryhmä A:lle: velvoitetaan perääntymään kohti Rostovia, jotta lisävoimia voidaan vapauttaa Donin rintaman vakauttamiseksi. Näin oli Wehrmachtin eteneminen itärintamalla – pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta – loppunut. Vladikavkazin kaupunkia ja pohjoisen suunnalla Kalmukian arolla sijaitsevaa Terekli Mektebia (80 kilometriä Kaspianmereltä) voidaan siten pitää kaikkein kaakkoisimpana ja itäisimpänä pisteenä, jonne Wehrmacht toisen maailmansodan aikana eteni. 1. tammikuuta 1943 alkoi Pohjois-Kaukasiassa puna-armeijan offensiivi, joka johti lopulliseen Saksan joukkojen vetäytymiseen Kaukasiasta vuoden 1943 alkupuoliskolla. Wehrmachtin sotajoukkojen tuhoamisella Vladikavkazissa alkoi Pohjois-Ossetian vapauttaminen. Suuren isänmaallisen sodan vuosina 30 000 Vladikavkazin asukasta palkittiin kunniamerkeillä ja mitaleilla. Kaupungista on tullut 22 Neuvostoliiton sankaria ja 11 kenraalia. Venäjän federaation presidentin käskystä Vladikavkazille annettiin 8. lokakuuta 2007 kunnianimitys ”Sotilaallisen kunnian kaupunki”.