Gaspar Llamazares
Gaspar Llamazares Trigo (s. 28. marraskuuta 1957 Logroño, La Rioja) on espanjalainen poliitikko. Hän toimi maansa vasemmistopuolueiden liiton Izquierda Unidan ("IU", "Yhdistynyt vasemmisto") pääkoordinaattorina eli puoluejohtajana vuosina 2001–2008. Hän on jäsenenä Espanjan kommunistisessa puolueessa PCE:ssä. Oppiarvoltaan hän on lääketieteen tohtori.
Espanjan sisällissota
Tasavaltalaisten ongelma oli poliittinen epäyhtenäisyys. He pystyivät yhdessä vielä estämään fasistien sotilasvallankaappausyrityksen, mutta pian tämän jälkeen rivit alkoivat hajota. Tasavaltalaiset jakautuivat usein keskenään eripuraisiin liberaalisiin, anarkistisiin, sosialistisiin ja kommunistisiin ryhmiin, joilla ei ollut kunnollista sisäistä keskusjohtoa. Pääasiallinen yhdistävä tekijä eri tasavaltaisryhmittymien välillä oli fasismin vastainen taistelu, mutta muutoin päämäärät ja keinot olivat hyvinkin erilaiset. Lisäksi mukana oli vähemmistökansallisuuksia, jotka toivoivat saavansa tasavallalta itsenäisyyden. Oman lisänsä toi myös Stalinin Neuvostoliiton tukeman Espanjan kommunistisen puolueen PCE:n omat valtapyrkimykset. Se esimerkiksi syytti toista kommunistipuoluetta, trotskilaista POUM:ia, yhteistyöstä fasistien kanssa. Väitteet kuitenkin olivat pelkkää valheellista propagandaa.
Maltilliset sosialistit ja kommunistit halusivat säilyttää tasavallan ja yksityisomistuksen, mutta anarkistit puolestaan olivat valmiit hyödyntämään sotaa teollisuuden, palvelujen ja maatalouden kollektivisoimiseksi työläisten haltuun. POUM asettui tukemaan anarkistien Kataloniassa aloittamaa niin sanottua Espanjan vallankumousta, vaatien lisäksi proletariaatin diktatuuria. Sosialistien ja erityisesti kommunistisen PCE:n johto katsoi kuitenkin tärkeämmäksi ylläpitää kansanrintamaa liberaalien kanssa ja asettui jarruttamaan vallankumouksellisia vaatimuksia. PCE:n suhtautumisen taustalla tosin oli lähinnä se, että anarkistit ja POUM vastustivat Stalinia ja lisäksi anarkistit suhtautuivat kielteisesti koko Neuvostoliittoon. Eri ryhmien väliset ristiriidat kärjistyivät toukokuussa 1937 avoimeksi katutaisteluksi, jota kutsutaan "Barcelonan toukokuuksi". Hallitusta ja kommunisteja olivat vastassa eri anarkistiryhmittymät ja POUM. Kuusi päivää kestäneet taistelut päättyivät aselepoon ja sovitteluun. Niiden seurauksena anarkistien vaikutusvalta väheni Kataloniassa ja kommunistien puolestaan kasvoi. PCE aloitti Stalinin vaatimuksesta Neuvostoliiton turvallisuuspalvelun NKVD:n johdolla puhdistukset, jotka johtivat useiden POUM:n jäsenten murhiin sekä lopulta koko puolueen kieltämiseen. Barcelonan toukokuun jälkeen kansanrintamahallitus myös osittain purki anarkistien toimeenpanemia kollektivisointeja ja yhtiöt pyrittiin ottamaan valtion kontrolliin.