Ristiretket
Yhdeksäs ristiretki yhdistetään joskus sitä edeltävään kahdeksanteen ristiretkeen. Sitä pidetään viimeisenä keskiajan ristiretkistä, jotka suuntautuivat Pyhään maahan. Retken syynä oli Egyptin mamelukkien valtakunnan jatkuva kasvu ja pian tapahtuva viimeisten ristiretkeläisten linnoitusten hylkääminen. Pohjois-Afrikkaan suuntautunut kahdeksas ristiretki sekä Pyhään maahan suuntautunut yhdeksäs olivat osina laajempaa suunnitelmaa, johon kuului muun muassa espanjalaisten kuninkaiden toimintaa, armeijan liikehdintää pakanoita vastaan itäisessä Euroopassa sekä liitto mongolien kanssa mamelukkeja ja turkkilaisia vastaan. Siksi ristiretkeläisten kansallisuus vaihteli eurooppalaisista prinsseistä (Englannin prinssi Edvard ja Ranskan Ludvig IX) uskonnollisiin johtajiin (Bysantin keisari) ja mongolijohtajiin kuten Möngke- ja Hülegü-kaanit.
Jaffan taistelu
Jaffan taistelu oli kolmannella ristiretkellä käyty taistelu, jossa Saladinin ja Rikhard I Leijonamielen joukot kohtasivat Jaffan kaupungissa. Se oli ristiretken viimeinen taistelu ja sen päätteeksi Saladin ja kuningas Rikhard solmivat rauhansopimuksen. Vaikka ristiretkeläiset eivät koskaan saaneet Jerusalemia haltuunsa, kristityt pyhiinvaeltajat saivat luvan astua kaupunkiin ja lisäksi ristiretkeläiset palauttivat haltuunsa suuren maa-alueen Beirutista Jaffaan.