Tarton rauha
Venäjän sisällissota jatkui vielä vuoden 1920 aikana, mutta bolševikkien voitto alkoi näyttää jo varmalta, joten Suomi ja Venäjän muut naapurivaltiot halusivat normalisoida suhteensa neuvostohallituksen kanssa. Ennen Suomea Viro oli jo solminut Neuvosto-Venäjän kanssa rauhansopimuksen Tartossa helmikuussa 1920, Latvia oman rauhansopimuksensa Riiassa kesäkuussa 1920 ja Liettua omansa heinäkuussa 1920 Moskovassa. Tarton rauhanneuvottelut osuivat lisäksi samaan aikaan Puolan ja Neuvosto-Venäjän sodan kanssa, mikä vaikutti epäsuorasti neuvottelujen kulkuun.
Liettuan neuvosto
Saksa ei ollut tyytyväinen uuden itsenäisyysjulistuksen syntyyn ja vaati Liettuan neuvostoa palaamaan joulukuun 11. päivän päätöslauselmaan. 3. maaliskuuta Saksa ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat Brest-Litovskin rauhan. Rauhassa ilmoitettiin, että Baltian maat (mukaan lukien Liettua) olivat Saksan etupiiriä ja Neuvosto-Venäjä luopui kaikista vaatimuksistaan niihin liittyen. 23. maaliskuuta Saksa tunnusti itsenäisen Liettuan, mutta tunnustus pohjautui joulukuun 11. päivän päätöslauselmaan. Kuitenkin mikään ei käytännössä muuttunut Liettuassa tai neuvoston asemassa; Saksa esti kaikenlaiset yritykset muodostaa hallitus. 4. kesäkuuta neuvosto ehdotti Urachin herttuan Wilhelmin valitsemista Liettuan kuninkaaksi. Wilhelm hyväksyi tarjouksen ja hänet äänestettiin Liettuan kuninkaaksi 13. heinäkuuta 1918. Päätös kuningaskunnasta oli erittäin kiistanalainen neuvostossa ja neljä jäsentä jättäytyi protestiksi pois äänestyksestä.