Valkeakosken naiskaarti
Valkeakosken naiskaarti oli vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana toiminut punakaartin yksikkö, joka oli osa Valkeakosken punakaartia. Se oli muodostettu tuolloin Sääksmäen pitäjään kuuluneen Valkeakosken teollisuusyhdyskunnan naisista, jotka olivat suurimmaksi osaksi Tervasaaren paperitehtaan työläisiä. Kaartiin kuului yhteensä ainakin 115 naista, joista noin 50 oli aseellisessa osastossa, muiden toimiessa huolto- ja lääkintätehtävissä. Taisteluissa, teloituksissa ja vankileireillä heistä sai surmansa 47, eli käytännössä lähes kaikki aseellisen osaston naiset.
Suomen kaarti
Soittokunta seurasi Suomen kaartia myös sen sotaretkille ja menetti viisi soittajaa Gornij Dubnjakin taistelussa. Turkin sotaretkellä kaartin pataljoona otti yhteiseksi kasvattilapsekseen kreikkalaisen orpopojan, Aleksei Apostolin, josta tuli myöhemmin soittokunnan kapellimestari ja lopulta itsenäisessä Suomessa puolustusvoimien ensimmäinen ylikapellimestari. Kun muut suomalaiset sotilassoittokunnat vuonna 1901 lakkautettiin, Apostol perusti niiden parhaista muusikoista kootun Helsingin torvisoittokunnan, joka muodostui hyvin suosituksi. Se on katsottu myös vuonna 1905 virallisesti lakkautetun Kaartin soittokunnan seuraajaksi ja se palasi 1918 Suomen armeijan alaisuuteen ja tuli samalla valtiolliseksi edustussoittokunnaksi. Oltuaan sotien välisenä aikana kytköksissä Suomen Valkoiseen Kaartiin ja sen jälkeen Helsingin varuskuntaan se otti 1990 käyttöön alkuperäänsä viittaavan nimen Kaartin Soittokunta. Se katsotaan nykyään Suomen vanhimmaksi ammattiorkesteriksi.