Paavi
Ennen puolalaisen Johannes Paavali II:n valintaa kaikki paavit yli 450 vuoden ajalta olivat olleet italialaisia. Sitä edellinen ei-italialainen paavi oli ollut hollantilainen Hadrianus VI, joka oli paavina 1522–1523. Johannes Paavali II:n jälkeen valituista paaveista Benedictus XVI on saksalainen ja nykyinen paavi Franciscus on kotoisin Argentiinasta.
Rooman valtaus
Paavi Pius IX valittiin virkaansa edeltäjänsä Gregorius XVI:n kuoltua vuonna 1846 ja häntä pidettiin aluksi huomattavan liberaalina. Kirkkovaltion vangitut vallankumoukselliset vapautettiin, ja paavi oli puhunut myönteiseen sävyyn italialaisesta kansakunnasta, minkä vuoksi häntä pidettiin Italian yhdistymisen kannattajana. Kirkkovaltion uudistukset tekivät hänestä myös vapaamielisen lehdistön suosikkihahmon. Uudistukset lakkasivat kuitenkin Euroopan hulluun vuoteen 1848. Kansallismielisten pyrkiessä karkottamaan itävaltalaiset Italiasta paavi kehotti uskovia pysymään lojaaleina paikallisille ruhtinailleen. Paavin kannanotosta syntyi mellakoita Roomassa, ja hän joutui pakenemaan Gaetaan. Roomassa Giuseppe Mazzini ja Giuseppe Garibaldi perustivat Rooman tasavallan, jonka Ranskan armeija palautti paavin hallintaan. Paavi palasi vuonna 1850 ja hallitsi Kirkkovaltiotaan vielä kahdenkymmenen vuoden ajan ranskalaisten sotilaiden turvin. Paavin toiminta teki hänestä katkerasti vihatun hahmon Italian katolilaisten parissa, vaikkakin hänellä oli suuri suosio ulkomailla. Italian yhdistymisen kannattajat eivät takaiskuista huolimatta olleet luopuneet tavoitteestaan. Liikkeen uudeksi johtohahmoksi nousi Piemonten kuningas Viktor Emanuel II ja hänen pääministerinsä Camillo Cavour.