Fenotyyppi
Fenotyyppi eli yksilön ilmiasu on kehittyvän tai kehittyneen yksilön kaikkien havaittavien ominaisuuksien (anatomisten, fysiologisten, biokemiallisten ja käyttäytymisen) kokonaisuus. Jo 1880-luvulla biologit huomasivat, että perinnöllisyysaine ja eliön ruumis olivat eri asia. Tämä jako selkiytyi, kun varhaiset perinnöllisyystieteilijät ottivat käyttöönsä käsitteet genotyyppi ja fenotyyppi. Fenotyyppi on ympäristön ja geenien vuorovaikutuksen tulos. Näennäisesti samankaltaiset fenotyypit voivat kätkeä geenien tasolla sisäänsä huomattavaa geneettistä muuntelua. Jos ympäristössä ei tapahdu suuria muutoksia, on todennäköisesti fenotyyppikin hyvin samankaltainen kuin aikaisemmissa sukupolvissa ja yksi laji voi kukoistaa miljooniakin vuosia. Jotkut fenotyypin osat voivat kehittyä nopeammin kuin toiset, yksilö ei kehity yhtenä yksikkönä.
Polyfenismi
Monet polyfenistiset ominaisuudet määräytyvät sääolosuhteiden mukaan. Esimerkiksi maapallon trooppisilla alueilla säätila vaihtelee yleensä kuuman ja kostean sekä viileän ja kuivan ilman välillä. Erään afrikkalaisen perhoslajin (bicyclus anynana) siipien väri ja silmien sijainti määräytyvät sekä lämpötilan että ilman kosteuden mukaan. Kostealla ja kuumalla ilmalla kehittyneellä perhosella silmät sijaitsevat lähempänä perhosen vatsapuolta ja siivet ovat vaaleammat verrattuna viileällä ja kuivalla ilmalla kehittyneeseen saman lajin perhoseen. Fenotyyppi tukee siis perhosen käyttäytymistä. Perhonen lentää kuumalla ja kostealla ilmalla, kun taas viileällä ja kuivalla ilmalla se piileskelee kuolleissa lehdissä.