Bysantin keisari
Bysantin keisarit eli Itä-Rooman keisarit hallitsivat myöhäisantiikin ja keskiajan Bysantin valtakuntaa. Myös eräät Bysantin keisarinnat, kuten Irene, Zoe ja Theodora, hallitsivat valtakuntaa yksinään. Tarkkaa rajaa Itä-Rooman valtakunnan ja Bysantin valtakunnalle ei voida asettaa. Ensimmäiseksi Bysantin keisariksi voidaan laskea vaikkapa Konstantinus Suuri (ensimmäinen kristitty keisari), Valens (Adrianopolin taistelua pidetään joskus keskiajan alkuna), Arcadius (Theodosius I oli viimeinen koko valtakuntaa hallinnut keisari), Zenon (oli keisarina kun Länsi-Rooman Romulus Augustus syrjäytettiin) tai Herakleios (joka uudisti hallintoa merkittävästi).
Konstantinus III
Flavius Claudius Constantinus tai Konstantinus III oli roomalainen sotilas, joka julistautui Länsi-Rooman keisariksi vuonna 407 Britanniassa sen jälkeen kun eräs toinen usurpaattori Gratianus kuoli. Hän sai nopeasti valtaansa myös Gallian ja Hispanian. Keisari Honorius lähetti kenraali Saruksen Galliaan kukistamaan Konstantinusta, mutta Konstantinuksen "magister militum" Gerontius kukisti hänet. Konstantinus teki vanhimmasta pojastaan Constansista apukeisarin eli "caesarin" vuonna 408.