Kasvit
Varsi toimii kasvin tukena, rakenteen perustana ja johtojänteiden ensisijaisena paikkana. Jotkut lajit kasvattavat pinnan alla kulkevan maavarren, jota pitkin kasvi voi levitä kasvullisesti. Paksuimmillaan varsi on vanhoilla puilla, joilla sen ympärysmitta saattaa harvoin kasvaa jopa muutamaan kymmeneen metriin. Lehti on useimmilla kasveilla pääasiallinen yhteyttävä elin. Sen muoto ja ulkonäkö vaihtelee erittäin paljon kasviryhmästä riippuen. Tyypillinen korkean kehitystason kasvin lehti on pitkulainen, teräväkärkinen ja melko pehmeä. Havupuiden neulaset ovat hyvin kapeita, jäykkiä ja teräviä; kaktusten lehdet taas ovat kehittyneet piikeiksi. Lihansyöjäkasveilla lehdet ovat erikoistuneet esimerkiksi suppiloiksi. Kukka on siemenkasvin lisääntymiselin. Se sisältää emiön ja hetiön, jotka voivat sijaita samassa kukassa, erikseen saman kasvin kukissa tai kokonaan eri kasveissa. Koristeelliset ja värikkäät terälehdet houkuttelevat hyönteisiä ja muita pölyttäjiä vierailemaan kukissa pölytyksen aikaansaamiseksi. Tuulipölytteiset kukat ovat yleensä pieniä ja vaatimattoman näköisiä. Hedelmä on siemenkasveilla hedelmöityksen jälkeen paisuneesta emiöstä muodostunut elin, joka sisältää kasvin siemenet. Juuri on kasvin maanalainen osa, joka ankkuroi kasvin paikalleen ja imee maaperästä ravinteita sekä vettä kasvin käyttöön. Epifyyteillä juuret ovat usein paljaat ja niiden avulla päällyskasvi kiinnittyy isäntäkasviinsa. Sekovarsi on ominainen leville, jäkälille sekä eräille sammalille. Siitä ei ole erotettavissa yllä mainittuja eri tehtäviin erikoistuneita kasvinosia.
Berberidopsidaceae
Kasvit ovat ainavihantia, puuvartisia ja lamoavia. Lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat korvakkeettomat ja toisinaan piikkihampaiset. Suonitus on kouramainen, ja suonet kulkevat suoraan lavan reunan piikkeihin, jos niitä on. Kukinto on varsipäätteinen eli terminaalinen, ja kukan kehälehdet sijaitsevat kierteisesti; niitä on 9–15, tavallisesti 12 ja ne ovat uloimpia lukuun ottamatta terämäisiä. Verhiö ja teriö voivat olla myös selvästi erillisiä. Kukan mesiäiskehrä on liuskoittunut. Heteitä on vähintään kuusi, ja ne sijaitsevat kiehkuroissa tai epäsäännöllisesti. Palhot ovat lyhyet, ja ponnet sijaitsevat syvällä lokerositeen suojissa; lokeroside on kärjestään pidentynyt. Kehänpäällinen sikiäin koostuu kolmesta tai viidestä emilehdestä, ja sen päässä on tukeva vartalo ja toisinaan hieman liuskoittunut luotti. Siemenaiheet kiinnittyvät laitaistukkaan ja niitä on sikiäimessä kuusi tai kymmenen. Hedelmä on marja, jonka päässä on jäljellä emiön vartalon tyvi.