Vietnamin sota
Taistelut käytiin pääosin Etelä-Vietnamin maaperällä, mutta Yhdysvaltain pommituslennot ulottuivat myös Pohjois-Vietnamin alueelle sekä niin sanotuissa mustissa operaatioissa osittain myös Laosin ja Kambodžan alueelle. Etelän puolella taisteli Saigonin hallituksen joukkojen lisäksi Yhdysvaltain, Etelä-Korean, Thaimaan, Australian, Uuden-Seelannin ja Filippiinien joukkoja. Pohjois-Vietnamin joukkoihin kuului Hanoin hallituksen lisäksi Etelä-Vietnamissa operoinut sissiliike Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama. Pohjoinen sai sotilaallista tukea Neuvostoliitolta ja Kiinalta. Vietnamin sotaa voidaan määritellä yhdeksi kylmän sodan niin sanotuista proxy-sodista.
Etelä-Vietnamin puolella kuoli 230 000 etelävietnamilaista, 58 000 yhdysvaltalaista, 4 000 eteläkorealaista ja 500 australialaista sotilasta. Pohjois-Vietnamin puolella kuoli 1,1 miljoonaa pohjoisvietnamilaista sotilasta. Vietnamin sodassa kuoli kaksi miljoonaa siviiliä, joista selvä enemmistö maan eteläosissa. Etelä-Vietnamin kaatumisen jälkeen suuri määrä vietnamilaisia pakeni maasta veneillä, ja näin syntyi käsite "venepakolainen". Heistä tuli myös Suomeen pieni joukko, josta muodostuivat suomenvietnamilaiset.
Vietnamin–chamien sota (1446–1471)
Vietnamin–chamien sota (1446–1471) käytiin Vietnamin keisarikunnan eli Đại Việtin ja nykyisessä Keski-Vietnamissa sijainneen Champan kuningaskunnan kesken. 
Vuonna 1446 Đại Việt hyökkäsi Champan keskiosiin ja valtasi pääkaupunki Vijayan, mutta chamit valtasivat pääkaupunkinsa takaisin seuraavana vuonna.
Vuonna 1471 Vietnamin armeija kuningas Le Thanh Tongin johdolla valtasi Vijayan ja surmasi tuhansia sen asukkaita. Eloonjääneet chamit pakenivat valtakunnan lounaisosiin ja monet heistä kääntyivät shia-muslimeiksi.