Forssan vaakuna
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen vesiratas.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Forssan kauppalanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 18. kesäkuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. elokuuta samana vuonna.
Kurikan vaakuna
Alkuvuodesta 1951 vaakunatoimikunta päätti antaa vaakunan suunnittelun taiteilija Ahti Hammarille, joka oli suunnitellut muun muassa edellisenä vuonna naapuripitäjä Ilmajoen vaakunan. Hammar suunnitteli yli kymmenen ehdotusta vaakunaksi. Ehdotusten aiheina oli nuija (tai tappara) ja hirvi. Osassa ehdotuksista molemmatkin. Kurikan kunnanvaltuusto pyysi kolmesta Hammarin ehdotuksesta lausuntoa Maalaiskuntien liitolta eli nykyiseltä Suomen Kuntaliitolta. Maisteri Kauko Pirinen Maalaiskuntien liiton vaakunatoimikunnasta asetti kolmesta ehdotuksesta parhaimmaksi vaakunan, jossa on sininen kävelevä hirvi hopeisessa punaisin nuolenkärjin sirotellussa kentässä. Taiteilija Hammar piti parhaimpana puolestaan ehdotusta, jossa oli kaksi ristikkäin olevaa piikkinuijaa sinisessä kentässä sekä jokaisessa kulmassa kullanvärinen nuolenkärki. Hammar piti heikoimpana ehdotusta, jossa oli sininen hirvenpää punaisine hampaineen ja kielineen hopeisessa yläkentässä ja sinisessä alakentässä puolestaan ristikkäin kaksi hopeanväristä piikkinuijaa. Kurikan kunnanhallitus esittikin Hammarin näkemystä arvostaen kunnanvaltuustolle hyväksyttäväksi vaakunaa, jossa oli ristikkäin kaksi piikkinuijaa. Kunnanhallituksen kaksi jäsentä kahdeksasta oli kuitenkin vaakunan, jossa oli yläkentässä hirvenpää ja alakentässä ristikkäin piikkinuijat, kannalla. Lopulta kunnanhallitus toi kaikki kolme ehdotusta kunnanvaltuuston kokoukseen. Vaakunasta päättävä kunnanvaltuuston kokous pidettiin 7. heinäkuuta 1951, jossa oli paikalla 27 valtuutettua. Tiukassa äänestyksessä valituksi tuli 14 äänellä vaakuna, jossa on yläkentässä hirvenpää ja alakentässä piikkinuijat ristikkäin. Hammarin parhaana pitämä vaakuna, jossa on kaksi piikkinuijaa ristikkäin tuli toiseksi 13 äänellä. Kolmas ehdotus eli Pirisen suosittelema vaakuna, jossa oli kävelevä hirvi ja punaisia nuolenkärkiä, ei saanut lainkaan kannatusta. Kunnanvaltuusto valitsi siis vaakunan, jonka asiantuntijat olivat arvioineet heikoimmaksi. Kunnanvaltuuston pöytäkirjassa ei ole perusteluita valinnalle. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan 14. syyskuuta 1951.