Ron Paul
Paul kiinnostui politiikasta 1960-luvulla tutustuttuaan itävaltalaiseen taloustieteeseen, ja varsinkin Friedrich von Hayekin teos "Tie orjuuteen" vaikutti hänen ajatteluunsa. Paul tutustui myös Ayn Randin, Ludwig von Misesin, Hans F. Senholzin ja Murray Rothbardin näkemyksiin. Richard Nixon irrotti Yhdysvallat 1971 kultakannasta, mikä sai Paulin vankasti uskomaan, että itävaltalainen koulukunta oli oikeassa.
Noam Chomsky
Chomsky osallistui ensimmäisen kerran aktiivisesti poliittiseen protestiin vuonna 1962, jolloin hän puhui pienissä kokoontumisissa kirkoissa ja kodeissa Yhdysvaltain osallistumisesta Vietnamin sotaan. Kuitenkin vasta vuonna 1967 hän osallistui julkisesti keskusteluun Yhdysvaltain ulkopolitiikasta. Helmikuussa 1967 hän julkaisi laajasti luetun esseen The New York Review of Book:issa nimeltä ”"The Responsibility of Intellectuals"”, jossa hän kritisoi Yhdysvaltain osallistumista Vietnamin konfliktiin; essee perustui aikaisempaan puheeseen, jonka hän oli pitänyt Harvardin Foundation for Jewish Campus Life:ssa. Hän laajensi esseen väitöksiä tuottaakseen ensimmäisen poliittisen kirjansa "American Power and the New Mandarins", joka julkaistiin vuonna 1969 ja joka pian sijoitti hänet eturiviin yhdysvaltalaisissa toisinajattelijoissa. Hänen muita tämän ajan poliittisia kirjojaan olivat muun muassa "At War with Asia (1971)", "The Backroom Boys (1973)", "For Reasons of State (1973)" ja "Peace in the Middle East? (1975)", julkaisijana Pantheon Books. Vaikka The New York Review of Books julkaisi Chomskyn ja muiden vasemmistolaisten kannanottoja vuosina 1967–1973, Chomsky käytännössä jätettiin huomioimatta kokonaan valtavirran lehdistöissä 60-luvun lopulla ja 70-luvun alussa. Vuonna 1973 The New York Review of Booksin toimitus muuttui, ja se lopetti kokonaan Chomskyn ja vasemmistolaisten kirjoitusten julkaisemisen.