Human Rights Watch
Järjestö perustettiin vuonna 1978 nimellä Helsinki Watch tarkkailemaan Neuvostoliiton ihmisoikeustilannetta suhteessa Helsingin sopimukseen. Järjestön kasvaessa sen yhteyteen perustettiin uusia "tarkkailukomiteoita" muita maailman osia varten. Vuonna 1988 kaikki komiteat yhtyivät uuden nimen alle Human Rights Watchiksi.
Amnesty Internationalin historia
Amnestyn pääsihteeri Thomas Hammarberg kutsui vuonna 1981 antamassaan haastattelussa Guatemalaa Amnestyn sen hetken tärkeimmäksi kohdemaaksi. Amnesty tutki erityisesti Guatemalassa tapahtuneita poliittisia pidätyksiä ja murhia sekä valtion virallisten joukkojen käyttämistä epävirallisissa operaatioissa. Kenraali Fernando Romeo Lucas Garcían noustua valtaan virallinen sotilashallitus vangitsi ilman pidätysmääräystä, kidutti ja teloitti vuonna 1978 tuhansia toisinajattelijoita. Hyvin harva vangituista toisinajattelijoista selvisi hengissä. Yleisin kohtalo vangituilla oli kuolla kidutuksen jälkeen tukehduttamalla tai pianolangalla kuristamalla, minkä jälkeen ruumiit haudattiin salaisiin joukkohautoihin. Helmikuussa 1981 Amnesty julkaisi yhden sen historian suorasanaisimmista raporteista, jossa poliittiset murhat tuomittiin yksiselitteisesti Guatemalan sotilashallituksen määräämiksi. Amnesty oli koonnut raportin sisällön pääasiassa ulkopuolisilta organisaatioilta, kuten paikallisilta ammattiliitoilta ja kirkoilta, saamastaan valtavasta määrästä tietoa Guatemalan ihmisoikeusrikkomuksista. Amnesty vahvisti tiedot toimintaperiaatteidensa mukaisesti usealta eri taholta ennen niiden uskomista. Lisäksi Amnesty sai paljon tietoa Yhdysvaltain viranomaisten kautta: vuonna 1979 Amnesty pääsi informaationvapauslain nojalla tutkimaan Yhdysvaltain hallinnon Guatemalaa koskevia raportteja. Tätä kautta Amnesty sai haltuunsa vuodelta 1974 peräisin olleen dokumentin, josta kuvaili "Centro Regional de Telecomunicaciones" -nimistä virastoa Guatemalan tärkeimmäksi presidenttitason tiedustelupalveluksi. Amnesty oli saanut omien tutkimustensa kautta selville, että virastoa johti majuri Hecht Montsalván, joka oli myös Guatemalan sotilastiedustelun johtaja. Amnestyn tutkimusten mukaan viraston päämaja sijaitsi Kansallispalatsin (presidentin asuinpaikka) siipirakennuksessa. Varmistus tälle saatiin myöhemmin, kun Guatemalan lehdistötiedotuksen päällikkö vahingossa vahvisti epäilyn todeksi. Amnestyn raportin, jota tukivat muun muassa useat Guatemalasta Costa Ricaan paenneet ihmiset sekä kenraali Lucasin entinen varapresidentti Francisco Villagrán Kramer, mukaan kaikki toisinajattelijoiden salamurhat hyväksyttiin ennen täytäntöönpanoa kokouksissa, joista sotilashallituksen ylin johto oli täysin tietoinen. Tätä vahvisti erityisesti se, että varapresidenttinä ollessaan korkea-arvoiset upseerit kertoivat Kramerille usein tämän tuttavien joutuessa teloituslistalle. Tällöin Kramer pystyi estämään tuttaviensa teloituksen kertomalla asiasta joko Montsalvánille, armeijan komentajalle tai sisäministerille, jolloin teloitus estettiin. Kramerin mukaan myös useat muut korkea-arvoiset virkamiehet tekivät samoin ja jopa diktaattori Lucasin tiedettiin henkilökohtaisesti käskeneen erästä ystäväänsä poistumaan maasta ennen murhaajia.