Veho
Vehon markkinoimiin automerkkeihin ovat kuuluneet myös Austin (1945–1971), Kaiser (1945–1953), Willys (1953–1956), DKW/Audi (1961–1974), NSU (1966–1974), BMW (1975–1994) ja Fiat (1987–1992). Japanilaisen Hondan tuonti siirtyi Veholle vuonna 1976. Vuoteen 1967 saakka Veho toi maahan myös brittiläisiä David Brown -traktoreita ja vuosina 1975–1994 myös BMW-moottoripyöriä. 1980-luvulla Vehon koko osakekanta oli edelleen Walter Greulingin tyttären Dorrit Aminoffin ja tämän jälkeläisten omistuksessa. Vuonna 1982 Vehon liikevaihto oli 1,17 miljardia markkaa ja sen palveluksessa oli 1 201 työntekijää. BMW:n maahantuonti siirtyi Veholta valmistajan Suomeen perustamalle tytäryhtiölle vuonna 1995, mutta BMW-autoja ja -moottoripyöriä myytiin Vehon jälleenmyyntiverkoston kautta vuoteen 1997 saakka. 1990-luvun lopussa avattiin Vehon uusi logistiikkakeskus Espoon Lommilassa.
Veteli
Kallioperä on pohjoisessa pääasiassa grano- ja kvartsidioriittia ja etelässä kiillegneissiä. Kalliopaljastumia on etenkin Perhonjokilaakson reunoilla. Yleisin maalaji on moreeni, joka on paikoin hyvin louhikkoista, Kuntaa halkoo luoteesta kaakkoon maisemallisesti näyttävä harjujakso. Se koostuu useista peräkkäisistä harjuista, joita ovat mm. Risti-, Korte-, Siko-, Rakennus- ja Sulkaharju. Pinnanmuodoiltaan Vetelin seutu on vaihtelevinta koko Perhonjokilaaksossa. Maasto kohoaa luoteesta kaakkoon. Perhonjokilaakso on vain n. 60 m. korkeudella, mutta Suomenselän vedenjakajan alueella kaakossa Kellokallio saavuttaa 150m. korkeuden. Vetelin korkein kohta on kuitenkin Valkiakallio Patanan tekojärven länsipuolella.
Suot peittävät Vetelin maa-alasta yli puolet. Suurimmat suot ovat Jauho-, Laurin-, Sulka- ja Pilvineva, joka kuuluu kansainväliseen Project Mar -ohjelmaan.