Auto
Jo 1400-luvulla suunniteltiin itseliikkuvia ajoneuvoja, ja muun muassa Leonardo da Vinci pohti jousivoiman käyttöä kulkuneuvoissa. Myöhemmin Isaac Newton kehitti ajatuksen höyrypurkauksen voimalla liikkuvasta autosta. Ensimmäiset 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa syntyneet autot toimivatkin höyrykoneella, ja varhaisimmaksi autoksi sanotaan usein Nicolas Josef Cugnot’n kolmipyöräinen höyryauto vuodelta 1769. Se oli neljän kilometrin tuntinopeudella liikkuva armeijan käyttöön tarkoitettu kolmipyöräinen työkone, jonka tehtäviin kuului etenkin raskaiden tykkien vetäminen. Cugnot’n höyryautossa oli etupyörän edessä valtava boileri, jonka sisällä oleva vesi saatiin höyrystymään kuumentamalla. Höyry lisäsi painetta ja työnsi toisesta päästään eturenkaaseen kiinnitettyä mäntää ulospäin, jolloin auto nytkähti liikkeelle. Cugnot’n höyrykone oli yksitoiminen, eli höyrykone teki työtä vain yhteen suuntaan, mutta auton oma liike-energia työnsi männän takaisin. Ensimmäinen auto täytyi pysäyttää muutaman kerran tunnissa, jotta boileri saisi kerätyksi taas tarpeeksi höyrynpainetta. Seuraavana vuonna Cugnot teki toisen autonsa, joka pystyi kuljettamaan jo neljä matkustajaa. Valitettavasti hän sai kyseenalaisen kunnian kokea myös ensimmäisenä ihmisenä moottoriajoneuvo-onnettomuuden, minkä seurauksena Cugnot menetti rahoituksen keksintöihinsä.
Daimler-Motoren-Gesellschaft
Vuonna 1907 DMG valmisti maailman ensimmäisen sarjatuotantoisen nelivetoisen henkilöauton, nimeltä Dernburg-Wagen, tilaajansa Bernhard Dernburgin mukaan. Dernburg oli Saksan siirtomaa-asioista tuolloin vastannut poliitikko, ja hän halusi saada siirtomaiden huonoissa tieolosuhteissa liikkumaan kykenevän ajoneuvon. DMG loi tuotteelle iskulauseen "Allradantrieb für den Alltagsbetrieb", eli "Jokapyöräveto jokapäiväiseen käyttöön. DMG ei ollut maailmassa ensimmäinen nelivetotekniikan käyttäjä. Hollantilainen autonvalmistaja Spyker oli esitellyt nelivetoisen mallinsa Spyker 60 HP:n jo vuonna 1903, mutta kyseinen auto oli kaksipaikkainen kilpa-auto.