Viikinkiaika Latviassa
Viikinkiaikana vuosina 800–1000 latvialaiset ja skandinaavit kohtasivat toisensa. Väinäjoki toimi hyvänä kauppareittinä viikingeille, ja sitä kutsuttiin myös "viikingeiltä kreikkalaisille" -nimityksellä. Skandinaavit tekivät ryöstöretkiä Latvian alueelle, mutta ryöstöt kohdistuivat enimmäkseen kuureihin ja semigalleihin. Vaikka viikinkien matkat Latviassa olivat väkivaltaisia, ne eivät koskaan aiheuttaneet suurempaa alistamista tai siirtomaiden perustamista alueelle. Skandinaavit, jotka olivat kulkeneet alueella, olivat enimmäkseen gotlantilaisia, ruotsalaisia ja tanskalaisia.
Viikinkiaika
Kalmistollisen asutuksen alueilla maanviljely ja karjanhoito olivat peruselinkeinot, vaikka tietysti myös metsästyksen ja kalastuksen merkitys oli suuri. Turkismetsästys erämaa-alueilla oli ilmeisen vilkasta. Turkiskauppa yhdisti Suomen alueen viikinkien ylläpitämään kauppaverkostoon. Suomeen hankittiin muun muassa aseita ja hopeaa. On mahdollista, että Suomen alueen asukkaita on ottanut osaa viikinkiretkiin ja liikkunut Itämerta kauempana. Kaupankäynnin kerryttämästä varallisuudesta kertovat hopearaha-aarteet. Nykyisin pidetään todennäköisenä, että Suomen asukkaiden suhteet skandinaaveihin olivat suhteellisen rauhanomaiset. Linnavuorien käyttö yleistyy ilmeisesti vasta viikinkiajan lopulla ja ristiretkiajalla (1000- ja 1100-luvuilla), mikä todistanee lisääntyneestä ulkoisen hyökkäyksen uhasta.