Mujibur Rahman
Vuonna 1947 itsenäistyneen Pakistanin suurin väestöryhmä, bengalit, oli syrjäytetty maan päätöksenteosta varsinkin vuoden 1958 vallankaappauksesta alkaen, jolloin kenraali Mohammad Ajub Khan perusti maan hallitukseksi sotilasjuntan. Awamiliitto-nimistä puoluetta Bengalissa johtanut Rahman joutui tekemään ison ratkaisun 7. maaliskuuta 1971: Pakistanin armeija oli valmiina aloittamaan kapinoivien bengalien kukistamisen. Rahman julisti tällöin väkijoukolle, että bengalilaisten tuli nousta taistelemaan itsenäisyydestään. Tämä johti Bangladeshin itsenäisyyssotaan ja saman vuoden joulukuussa Itä-Pakistanin eroamiseen Pakistanista nimellä Bangladesh.
Bangladeshin historia
Pakistanista muodostettiin tasavalta vuonna 1962, jolloin myös bengalilaiset saivat pieniä myönnytyksiä. Suhrawardy kuoli vuonna 1963, minkä jälkeen Awamiliiton johtoon nousi Sheikh Mujibur Rahman. Hän oli jo aiemmin puolustanut Itä-Pakistanin vapauttamista ja hänestä tuli maan autonomialiikkeen johtohahmo. 1960-luvun ensimmäisellä puoliskolla maan bruttokansantuote henkeä kohden kasvoi Länsi-Pakistanissa 4,4 prosenttia ja Itä-Pakistanissa 2,6 prosenttia. Bengalilaiset katsoivat että maan vientitulot tulivat idän juutin ja teen tuotannosta. Vuoteen 1960 saakka noin 70 prosenttia maan vientituloista oli peräisin idästä. Juutin maailmanlaajuisen kysynnän myötä idän osuus vuosikymmenen puolivälissä oli alle 60 prosenttia ja 1970-luvun alussa alle 50 prosenttia. Todellisista luvuista huolimatta Mujib vaati maan talouden eriyttämistä lännestä. Lännessä hyödyttiin myös itää enemmän vihreän vallankumouksen mukaisen teknisen edistymisen ja pakistanilaisten tekstiilien kysynnän kasvusta. Idässä oltiin myös pettyneitä siihen, että koska lännessä istui maan hallitus, se oli ulkomaanavun suurin hyötyjä.
Vuonna 1966 Mujib vaati poliittista ja taloudellista autonomiaa Itä-Pakistanille, mikä oli ristiriidassa Pakistanin presidentin Ayub Khanin tavoitteeseen lisätä kansallista integraatiota. Maan hallinnon pelkona oli että maa jakaantuisi kielellisesti ja kulttuurisesti, jonka väkirikkain ja voimakkain alue olisi Bengali. Kun Mujibia tukeneet mielenosoitukset äityvät mellakoiksi Dhakassa, hänet pidätettiin vuonna 1968 ja Ayub joutui Itä-Pakistanissa kansan epäsuosioon. Ayub menetti suosiotaan myös Länsi-Pakistanissa ja hän luovutti hallinnan Yahya Khanille vuonna 1969. Tämä ilmoitti pitävänsä itseään siirtymäkauden johtajana, jonka tehtävänä oli palauttaa järjestys ja järjestää uudet vapaat vaalit.