Ranskan suuri vallankumous
Ranskan suuri vallankumous oli Ranskassa vuonna 1789 käynnistynyt yhteiskunnallinen vallankumous ja sitä seurannut, vuoteen 1799 kestänyt ajanjakso, jolloin aiemman ancien régimen ajan absolutistinen monarkia, feodaaliyhteiskunta ja säätyerioikeudet kumottiin. Ranskan vallankumousta pidetään yhtenä Euroopan historian merkittävimmistä tapahtumista, ja historiantutkimuksessa siitä katsotaan yleensä alkavaksi uusin aika, jolla porvarit ovat valtaapitäviä. Ranskan vallankumous seurasi Amerikan vallankumousta.
Teollinen vallankumous
Höyryvoiman käyttöönotto kirjapainojen teollisissa prosesseissa laajensi suuresti sanomalehtien määrää ja kirjanjulkaisua. Tämä lisäsi lukutaitoa ja vaatimuksia massojen poliittisesta osallistumisesta. Yleinen miesten äänioikeus otettiin käyttöön Yhdysvalloissa, mikä johti suositun kenraali Andrew Jacksonin valintaan 1828 ja nykyaikaisten joukkopuolueiden syntyyn. Britanniassa vuoden vuoden 1832 reformilaki vastasi ongelmaan, joka oli tullut ajankohtaiseksi suurten väestötihentymien syntyessä alueille, joilla ei ollut juuri ollenkaan parlamentaarista edustusta. Tämä laki laajensi äänioikeutettujen joukkoa, loi nykyaikaiset poliittiset puolueet ja aloitti sarjan uudistuksia, jotka jatkuivat aina 1900-luvulle. Ranskassa heinäkuun vallankumous laajensi äänestäjäkuntaa ja muutti maan perustuslailliseksi monarkiaksi. Belgia itsenäistyi perustuslaillisena monarkiana vuonna 1830 erottuaan Yhdistyneiden Alankomaiden kuningaskunnasta, johon oli kuulunut 15 vuotta. Kamppailu liberaalien uudistusten toteuttamiseksi saavutti Sveitsissä sekalaisia tuloksia. Seuraava sarja yrityksiä poliittisen uudistuksen käynnistämiseksi pyyhkäisi Euroopan yli vuonna 1848, vaihtelevin tuloksin. Tämä käynnisti myös massasiirtolaisuuden Euroopasta Pohjois-Amerikkaan – ja myös osiin Etelä-Amerikkaa, Etelä-Afrikkaa ja Australiaa.