Carrera Panamericana
Ensimmäinen Carrera Panamericana starttasi 5. toukokuuta 1950, eli kansallisena "Cinco de Mayo"-juhlapäivänä, ja se oli tarkoitus ajaa vain tämän yhden kerran Panamericana-valtatien ensimmäisen, Meksikon osuuden avaamisen juhlistamiseksi, sekä turistien houkuttelemiseksi. Eräänä lajinsa viimeisistä, pisimpänä, nopeimpana ja villeimpänä kilpailu saavutti kuitenkin suuren suosion Amerikkojen omintakeisena versiona Mille Migliasta yhdysvaltalaisten kilpailijoiden piirissä, ja Meksikon suuri yleisö tuli miljoonapäin seuraamaan sitä: siksi se järjestämistä jatkettiin vuosina 1951 ja 1952. Vuosina 1953 ja 1954 se oli urheiluautojen MM-sarjan osakilpailu, sillä se oli jo vuodesta 1951 lähtien noussut eurooppalaisten valmistajien tehdastiimien mittelöksi. Vuonna 1955 vaarallisena tunnettu (28 kuolonuhria 1950-1954) Carrera Panamericana peruutettiin reaktiona Le Mansin 24 tunnin ajossa sattuneeseen suuronnettomuuteen, ja sen järjestämiseen tuli pitkä tauko.
Hondurasin historia
Carías muodosti läheiset suhteet muiden Keski-Amerikan diktaattoreiden, Guatemalan Jorge Ubicon, El Salvadorin Maximiliano Hernández Martínezin ja Nicaraguan Anastasio Somoza Garcían kanssa. Ubico auttoi Caríasta muun muassa organisoimaan salaisen poliisin. Ubico ja Hernández Martínez syrjäytettiin 1944, mutta Carías pysyi vallassa, vaikka maassa nousi mellakoita. Armeija tukahdutti väkivaltaisesti muun muassa mielenosoituksen San Pedro Sulassa. Yhdysvallat puuttui jälleen tilanteeseen, ja Carías myöntyi lopulta lokakuussa 1948 järjestämään vaalit. Hänen ehdokkaansa Juan Manuel Gálvez voitti vaalit, joita liberaalit boikotoivat. Vaikka Carías olikin diktaattori, hänen aikanaan Hondurasin koululaitosta kehitettiin, tieverkkoa laajennettiin ja armeija modernisoitiin. Gálvez vapautti opposition toiminnan ja palautti monia oikeuksia, joita Carías oli lakkauttanut. Hän jatkoi edeltäjänsä talouspolitiikkaa ja keskittyi myös tieverkon laajentamiseen. Lähes kolmannes valtion budjetista käytettiin 1953 teiden rakentamiseen.