Nakkila
Nykyisen Nakkilan vaiheilla Kokemäenjoen varrella asuttiin varmasti jo 1300-luvulla. Talon nimi Nakkla, josta kuntakin on nimensä saanut, esiintyy asiakirjoissa 1400-luvulla jo muodossa "Nakkila" eli ruotsiksi "Nackeby". Nimen alkujuurta ei tiedetä varmuudella. Ruotsiin perustuva selitys nojaa nimiin "Nacke" tai "Nackböle", joita esiintyy ruotsalaisilla alueilla. Jos nimen taustalla on suomalainen sana, voidaan käyttää selityksenä sanaa "nakka", jolla on tekemistä sepäntöiden kanssa. Nakka tarkoitti "vasaraa" tai "pulttia". 1400-luvuilla esiintyy Vehmaalla ja Paimiossa nimi "Nakka", jossa Paimiossa sepäntöitä teki seppä Olli. Satakunnassa talon nimi kirjoitettiin myös muodossa "Nakkala".
Onkkaala
Onkkaala nousi kirkonkyläksi ilmeisesti vuoteen 1445 mennessä, jolloin Pälkäne mainitaan omana seurakuntanaan. 1400-luvun lopulla rakennettiin Pälkäneen vanha kirkko. Onkkaalan kylä koostui noin kymmenestä maakirjatalosta, joiden rakennukset sijaitsivat ryhmäkylänä nykyisen Alikyläntien–Vanhankirkontien–Pappilantien risteyksen ympäristössä. Tiivis ryhmäkylä säilyi vuoden 1831 tulipaloon asti. Koko kylän tuhonneen palon jälkeen talojen tonttimaat siirrettiin kauemmaksi toisistaan. Vuoden 1539 maakirjasta 1900-luvulle asti säilyneet Onkkaalan kantatilat ovat Anttila, Seppälä, Kyttälä, Mustala, Kankila, Hiissa, Tiililä, Raukola ja Rohola. Vuoden 1604 luonnonmullistuksessa syntyi Onkkaalan halki virtaava Kostianvirta, jonka rannoilla käytiin vuonna 1713 Kostianvirran taistelu.