Nakkila
Nykyisen Nakkilan vaiheilla Kokemäenjoen varrella asuttiin varmasti jo 1300-luvulla. Talon nimi Nakkla, josta kuntakin on nimensä saanut, esiintyy asiakirjoissa 1400-luvulla jo muodossa "Nakkila" eli ruotsiksi "Nackeby". Nimen alkujuurta ei tiedetä varmuudella. Ruotsiin perustuva selitys nojaa nimiin "Nacke" tai "Nackböle", joita esiintyy ruotsalaisilla alueilla. Jos nimen taustalla on suomalainen sana, voidaan käyttää selityksenä sanaa "nakka", jolla on tekemistä sepäntöiden kanssa. Nakka tarkoitti "vasaraa" tai "pulttia". 1400-luvuilla esiintyy Vehmaalla ja Paimiossa nimi "Nakka", jossa Paimiossa sepäntöitä teki seppä Olli. Satakunnassa talon nimi kirjoitettiin myös muodossa "Nakkala".
Suomen keskiaikaiset kaupungit
Nuorin Suomen keskiaikaisista kaupungeista on Naantali, joka sai kaupunkioikeudet kuningas Kristofer Baijerilaiselta vain vuotta Raumaa myöhemmin. Se syntyi vuonna 1443 Piispa Maunu II Tavastin perustaman Naantalin luostarin ympärille, joka oli aloittanut toimintansa 1440. Naantalista tuli vilkas pyhiinvaelluskohde, jonka elämää vilkastuttivat aatelisten, porvareiden ja talonpoikien vierailut. Kaupunki eli luostarin tavoin kukoistuskauttaan aina 1520-luvulla alkaneeseen uskonpuhdistukseen saakka. Sen myötä luostari menetti suurimman osan maistaan, eikä saanut enää ottaa uusia noviiseja. Lopulta sen toiminta näivettyi ja Naantalin luostarin viimeinen nunna kuoli vuonna 1591. Luostarin kirkko tunnetaan nykyään Naantalin kirkkona ja se on ainoa jäljellä oleva rakennus keskiaikaisesta kaupungista.