Ernest Rutherford
McGill yliopistossa olonsa aikana Rutherford otti laboratorioonsa yhä useampia tutkijaopiskelijoita, mukaan lukien naisia joita tuohon aikaan opiskeli yliopistossa vain muutamia. Hän oli kysytty puhuja ja lehtiartikkeleiden kirjoittaja. Hänet valittiin vuonna 1900 Kanadan ja 1903 Lontoon Royal of Society jäseneksi. Hän kirjoitti tällä kaudella myös tärkeimpiä radioaktiivisuuden oppikirjoja. Hänen ensimmäisen kirjansa Radioactivity julkaistiin vuonna 1904. Hänelle myönnettiin apurahoja, hän sai mitaleita ja paljon työtarjouksia. Myöhemmin vuonna 1908 hän sain Nobelin kemian palkinnon tutkimuksistaan alkuaineiden hajoamisesta sekä radioaktiivisten aineiden kemiallisista tuloksistaan. Hämmentynyt Rutherford usein kertoi ystävilleen, että nopein muutos minkä hän tiesi, oli hänen siirtyminen fyysikosta kemistiksi.
Joseph Franklin Rutherford
Rutherford syntyi köyhään maanviljelijäperheeseen Morganin piirikunnassa, Missourissa. Hänen perheensä oli baptisteja. Rutherfordin isä salli poikansa koulunkäynnin vain, mikäli hän kustantaisi sen itse ja palkkaisi vielä tilalle rengin tekemään ne työt, jotka häneltä jäivät tekemättä. Rutherford otti lainan ja elätti itseään opiskeluaikanaan kiertävänä kirjaesittelijänä. Hän opiskeli lakitiedettä. Opiskelujensa jälkeen hän toimi tuomari El L. Edwarsin oppilaana ja oikeuden kirjurina Boonvillessä, Missourissa. Hän toimi myös erikois- tai sijaistuomarina samassa Missourin 14. tuomiopiirissä. Vaikka tämä sijaisuus kesti vain neljä päivää – joista kahtena ei oikeudessa ollut esillä yhtäkään juttua – hänestä on myöhemmin käytetty nimitystä "tuomari Rutherford".