Syntetisaattori
Modernien syntetisaattorien historian tärkeimpiä henkilöitä oli yhdysvaltalainen Robert Moog. Hän alkoi rakentaa Theremin-soittimia 1950-luvulla lähinnä omana harrastuksenaan, ja vuonna 1964 ilmestyi ensimmäinen laajempaan käyttöön tarkoitettu Moog-syntetisaattori, jonka kantavana ideana oli analogielektroniikalla toteutettu vähentävä synteesi, jossa oskillaattorin signaali ohjataan suotimen läpi. Samanaikaisesti Don Buchla suunnitteli vastaavaa laitetta avantgardistisen musiikin tuottamiseksi.
Nauhuri
Toisen maailmansodan jälkeen AEG:n magnetofoni siirtyi sotasaaliina Yhdysvaltoihin, jossa Ampex-yhtiö teki laitteesta oman versionsa vuonna 1948. Bing Crosby otti John T Mullinin rakentaman nauhurin prototyypin käyttöönsä radiolähetystensä ennaltakoostamiseen ja editointiin jo 1947. Keksintö levisi nopeasti radioyhtiöihin, levystudioihin ja lopulta kotikäyttöön. Varsinkin opetuskäytössä nauhuri oli uraauurtava, sillä sen avulla voitiin kieliä opiskella ilman henkilökohtaista opettajaa kielistudioissa ja vaikkapa auton kasettinauhurilla tien päällä. 1960-luvulla neliraitanauhureiden yleistyttyä monet kokeelliset pop- ja rockyhtyeet, kuten The Beatles ja Jimi Hendrix, käyttivät tekniikkaa levytyksissään ennen kuulumattomalla tavalla.