Pjongjangin taistelu
Pjongjangin taistelun jälkeen Japanin 1. armeijan komentajaksi tuli kenraali Nozu marsalkan terveysongelmien vuoksi. 5. divisioonan komentajaksi tuli kenraaliluutnantti Yasukata Oku. Japanilaisjoukot jatkoivat etenemistä pohjoiseen Jalujoelle ilman vastarintaa kiinalaisten päätettyä vetäytyä Pohjois-Koreasta ja asettua puolustukseen Jalujoen pohjoisrannalle.
Ain Jalutin taistelu
Vuonna 1260 Hülegü lähetti lähettiläänsä mamelukkien pääkaupunki Kairoon vaatien mamelukkisulttaani Qutuzia antautumaan. Qutuz vastasi teloittamalla mongolien lähettiläät ja asettaen näiden irti leikatut päät näytteille Kairon kaupunginporteille. Hülegü suunnitteli jo etenemistä etelään, mutta tällöin hänet saavutti uutinen Möngke-kaanin kuolemasta. Hülegü lähti kohti itää toivoen voivansa varmistaa mongolivaltakunnan periytymisen itselleen ja mukanaan hänellä oli suurin osa armeijastaan. Mamelukkeja vastaan jäi kristityn turkinsukuisen komentaja Kitbuqa Noyanin johtama 10 000–20 000 miestä käsittänyt armeija. Joukkoihin kuului yksi "tümen", noin 500 armenialaista ja syyrialaisia joukkoja. Noyanin johtama armeija lähti kohti etelää Palestiinan kautta ylittäen Jordanjoen elokuussa 1260. Qutuz liittoutui toisen mamelukkipäällikkö Baibarsin kanssa ja lähti puolestaan kohti pohjoista, mukanaan suurin piirtein saman kokoinen armeija, eli noin 20 000 miestä. Saadessaan uutisen Kitbuqan lähestymisestä Qutuz eteni Ain Jalutin lähteelle Jezreelin laaksoon. Taistelu käytiin 3. syyskuuta 1260.