Nicole Oresme
Oresmen synnyintiedoista ei ole olemassa suoria viitteitä, mutta hänen on arveltu syntyneen joskus vuoden 1320 tienoolla, mahdollisesti Allemagnen kylässä, nykyisessä Fleury-sur-Ornessa, Normandiassa. Perhettä on pidetty talonpoikaisena, koska Oresme kävi Collège de Navarrea, joka oli tarkoitettu oppilaille, jotka olivat liian köyhiä maksaakseen opiskelunsa Pariisin yliopistossa. Tämä väite on kuitenkin kyseenalaistettu. Hänellä oli mahdollisesti myös kaksi nuorempaa veljeä, Henri ja Guillaume. Ensimmäinen maininta Oresmesta on Avignonin paavin ja Pariisin yliopiston humanistisen tiedekunnan ”neljän nationin” (vrt. osakunta) väliseen kirjeenvaihtoon kuuluneessa kirjeessa, joka on päivätty 19. kesäkuuta 1342. Kirjeessä Oresmea tarjotaan papinvirkaan ja häneen viitataan maisterina, minkä vuoksi Oresmen uskotaan valmistuneen maisteriksi joskus 1330-luvulla.
Matematiikan historia
1300-luvulla Euroopan tärkeimmiksi matematiikan tutkimuksen keskuksiksi nousivat Oxfordin ja Pariisin yliopistot. Vaikka matemaattisten menetelmien osaaminen ei ollut vielä samalla tasolla kuin antiikin Kreikassa ja Arabiassa, 1200- ja 1300-luvun Euroopassa syntyi lukuisia uusia ajatuksia ja näkökulmia. Geometrian ja algebran puutteellisen osaamisen takia tutkimus suuntautui skolastikkoja kiinnostaneisiin optiikkaan ja kinematiikkaan liittyvään matematiikkaan. Thomas Bradwardine (1290–1349) otti käyttöön liikelakeja tutkiessaan kokonaislukupotenssit ja kokonaislukujuuret, ja pariisilainen Nicole Oresme (1323–1382) laajensi tämän yleisiin murtolukupotensseihin ja esitti nykyisiä potenssien laskusääntöjä vastaavat lait. Hankalat merkinnät ja puutteellinen teoria estivät häntä kehittämästä irrationaalipotenssien käsitettä. Oresme kuvasi ensimmäisenä muuttuvaa suuretta koordinaatiston käyränä. Hän kuitenkin rajoittui lineaarisiin funktioihin kuvatessaan nopeutta ajan funktiona, mutta esitti, että kappaleen kulkema matka saadaan laskemalla kuvaajan alle jäävä pinta-ala. Hän yritti laajentaa ajatustaan myös kahden muuttujan funktioihin, mutta algebrallisen osaamisen puuttuessa joutui tyytymään kuvallisiin hahmotelmiin. Toinen uusi 1300-luvulla syntynyt ajatus oli päättymättömien sarjojen summan laskeminen. Oresme osoitti ensimmäisenä harmonisen sarjan hajaantuvan ja laski monien suppenevien sarjojen summia. Hänen voidaan katsoa olevan viimeinen merkittävä keskiajan eurooppalainen matemaatikko. 1300-luvun puolivälissä musta surma levisi Eurooppaan, satavuotinen sota alkoi rasittaa Ranskaa ja Englantia ja matematiikan tason nousu pysähtyi. Renessanssin alkaessa 1400-luvulla tutkimuksen keskus siirtyi Italiaan, Saksaan ja Puolaan.