IJsselmeer
Päinvastoin kuin Pohjois-Itämeren ympärillä, jossa maa kohoaa, Alankomaissa maa on aikojen kuluessa hitaasti vajonnut. Nykyisin noin puolet Alankomaiden alueesta on merenpinnan keskimääräisen tason alapuolella ja olisi muuttunut meren pohjaksi, ellei sitä olisi vuosisatojen ajan keinotekoisesti patojen ja pumppujen avulla pidetty kuivana. Tulvat ovat kuitenkin huomattava vaara, ja varsinkin aikaisemmin ne aiheuttivat usein suurta hävitystä. Jokien uomat ja lahdet ulottavat tulvavaaran syvälle sisämaahan. Suuria tulvia tapahtui varsinkin 1100- ja 1200-luvuilla, ja tällöin entinen Flevojärvi ympäristöineen muuttui laajaksi merenlahdeksi, joka sai nimen Zuiderzee. Yli puolet maasta on keskimääräisen merenpinnan tason alapuolella.
Merenpinnan nousu
Suomen rannikolla merenpinnan taso on pitkään laskenut suhteessa maahan jääkauden jälkeisen maankohoamisen seurauksena. Maankohoaminen jatkuu edelleen: Suomenlahdella sen vauhti on noin 4–5 mm vuodessa, Perämerellä jopa 9–10 mm vuodessa. Maankohoaminen ja merenpinnan nousu muuttavat rantaviivan sijaintia vastakkaisiin suuntiin, ja maankohoaminen kumoaakin Suomessa suuren osan merenpinnan noususta. Toisaalta myös jäätiköiden sulamisesta johtuvat painovoimakentän muutokset aiheuttavat sen, että merenpinnan nousun arvioidaan jäävän Suomen rannikolla ilman maankohoamistakin hieman (noin 20 %) maailmanlaajuisen keskiarvon alapuolelle.