Sähkökitara
Sähkökitara on 1930-luvulla akustisesta kitarasta kehitetty kitara, jossa ovat sähkömagneettiset mikrofonit, jotka muuttavat kielten värähtelyn sähköisiksi signaaleiksi. Nämä signaalit vahvistetaan ulkoisella, kitaraan kaapelilla kytketyllä kitaravahvistimella kuuluvaksi ääneksi. Tästä nimitys "sähkö"kitara. Sähkökitaraa voi toki soittaa myös ilman vahvistinta jolloin sen ääni on kaikukopan puuttuessa hyvin hiljainen, eikä sointi vastaa vahvistimen läpi soitettua signaalia.
Slide-kitara
Slide-kitaran soitto juontaa juurensa Yhdysvaltojen eteläosien maaseudun blues-musiikista. Ulkoisesti slide-soitto oli pyrkimys jäljitellä ihmisäänen liukuvaa, portaatonta sointia. Säveltäjä W. C. Handy oli nähnyt slide-tyyliin veitsellä soittavan blueskitaristin jo vuonna 1903. Toista maailmansotaa edeltävän delta bluesin kuuluisat nimet, kuten Son House ja Robert Johnson, soittivat usein slidella. Blind Willie Johnson on tehnyt joitain tuon ajan kuuluisimmista slide-levytyksistä, mutta ei ole tiedossa, minkä esineen avulla hän soitti. Myöhemmin Muddy Waters ja Elmore James toivat sliden käytön sähköiseen bluesiin 1940-luvun lopulla. Monet tunnetuimmista sähköisen bluesin kitaristeista eivät tosin soittaneet slidella lainkaan.