Oleminen ja aika
Oleminen ja aika () on saksalaisen filosofin Martin Heideggerin pääteos vuodelta 1927. Suomeksi sen julkaisi Vastapaino vuonna 2000. Yksi kirjan pääteemoista on saksankielinen termi "Dasein", joka käännetään suomeksi usein "täälläoloksi". Kirja kuuluu 1900-luvun filosofian keskeisiin teoksiin, ja se on omistettu Edmund Husserlille.
Martin Heidegger
Nuoren Heideggerin tärkeimmät filosofiset taustavaikuttajat olivat Aristoteles, Wilhelm Dilthey ja Edmund Husserl; teologisia innoittajia olivat Paavali, Martti Luther ja Søren Kierkegaard. Aristoteleen ontologiasta ja sen olevaa olevana koskevasta peruskysymyksestä hän kiinnostui jo lukiolaisena tutustuessaan Franz Brentanon väitöskirjaan "Von der mannigfachen Bedeutung des Seienden nach Aristoteles" (1862). Filosofian opintojensa alkuvaiheessa hän syventyi erityisesti Husserlin fenomenologian läpimurtoteokseen "Logische Untersuchungen" (osat I ja II, 1900–1901), jonka hän näki syvällisenä murroksena suhteessa 1800-luvun lopun naturalismiin ja uuskantilaisuuteen sekä uutena avauksena klassiseen aristoteeliseen ensimmäisen filosofian eli metafysiikan hankkeeseen. Heidegger katsoi, ettei fenomenologiassa pohjimmiltaan ollut kyse uudesta filosofisesta koulukunnasta vaan filosofian klassista perinnettä antiikin Kreikasta saksalaiseen idealismiin saakka motivoineen perusvireen elvyttämisestä. Jo varhain Heidegger kuitenkin myös katsoi Lutherin skolastiikkaa kohtaan esittämän arvostelun ja Diltheyn elämän hermeneutiikan osoittaneen, ettei Aristoteleesta Husserliin ulottuva länsimaisen metafysiikan perinne ole kyennyt riittävällä tavalla kohtaamaan elämän ilmiötä ja sen tosiasiallista, ajallis-historiallista ja äärellistä luonnetta, vaan elämän olemisen tapa on alistettu muille metafyysisille ihanteille – erityisesti "pysyvän läsnä olevuuden" ihanteelle, jota edustavat Platonin ideat, Aristoteleen metafyysinen Jumala mutta myös Hegelin absoluuttinen tieto. Heideggerin puhuikin 1920-luvun alussa filosofisesta hankkeestaan elämän ”faktisuuden hermeneutiikkana”, joka etsi uudenlaisia käsitteitä ja ajattelun rakenteita elämän ilmiön tulkitsemiseksi radikaalissa ajallisuudessa.