G. A. Serlachius
Yhdessä tehtaan kanssa kasvoi Mänttä. Ympäröivältä maaseudulta muutti väkeä uuteen tehtaaseen etsimään työtä ja toimeentuloa. Ajan oloista poiketen Serlachius ei juurikaan palkannut lapsia, enimmillään heitä oli työssä kymmenkunta. Työläistensä turvaksi hän perusti ”vaivaiskassan”, johon jokainen maksoi prosentin palkastaan. Näin hän saattoi tuntea moraalista ylemmyyttä toisten tehtailijoiden harjoittamaa riistoa kohtaan. Vaikka tehtailija tunnettiin liike-elämässä äkkipikaisena ja hankalana, hän oli tehtaansa ”Matteja” kohtaan mutkaton ja ystävällinen. Työssä hän vaati työläisiltä raittiutta, näyttäen tässä itse hyvää esimerkkiä, juhlissa hän salli palokunnan ja soittokunnan puffetin myyvän olutta, rommia, viskiä ja konjakkia. Ympäröivien pitäjien säätyläiset yleensä paheksuivat tällaista.
Bror Serlachius
Serlachius kirjoitti ylioppilaaksi 1926, opiskeli College of Technologyssa Manchesterissa 1927–1929 ja Ingenieurschule zur Altenburgissa Thüringenissä 1929–1930. Hän teki opintomatkoja Amerikan mantereelle, Australiaan ja Aasiaan 1938–1960. Hän oli Kankaan paperi oy:n apulaisinsinööri 1932–1933, konttoripäällikkö 1933–1938, Tervakoski oy:n apulaisjohtaja 1938–1939 ja toimitusjohtaja 1939–1973. Hän oli G. A. Serlachius Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 1935 ja sen puheenjohtaja vuosina 1980–1986, ja kuului myös Tammer Tehtaiden ja Pohjolan Voiman johtokuntiin sekä Kemi Oy:n ja Paperitehtaitten yhdistyksen hallintoneuvostoihin. Lisäksi hän oli Janakkalan kunnanhallituksen jäsen 1947–1950.