Jalujoen taistelu
Keisarillisen Japanin armeijalla oli Koreassa käytössään kolmeen divisioonaan jaettuna yhteensä noin 42 000 sotilasta. Japanin joukkojen komentaja kenraalimajuri Kuroki Tamemoto keskitti joukkonsa Sinuijun kaupungin eteläpuolelle ja valmistautui hyökkäämään venäläisten joukkoja vastaan Jalujoella. Japanilaiset saivat Zasulitsin uskomaan joukkojen Sinuijun lähellä olevan harhautus kahakoimalla venäläisiä vastaan Jalujoen suulla, jonne hän keskitti suurimman osan sotilaistaan. Japanilaiset saivat rakennettua useita ponttonisiltoja joen yli ilman minkäänlaista vastustusta, ja Kuroki sai siirrettyä kolme divisioonaansa joen pohjoispuolelle. Zasulitsin puutteellinen tiedustelutoiminta johti siihen, että japanilaisia vastassa oli vain muutama pataljoona venäläisiä sotilaita.
Fusō (1877)
Alus toimitettiin Japaniin ja vuodesta 1881 sen kotisatamana toimi Jokohama. Aluksen palveluksesta poistoa suunniteltiin jo vuonna 1891, mutta se kuitenkin otti osaa ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan vuosina 1894–1895. Sodan aikana alus osallistui Jalujoen taisteluun, jossa siihen osui kahdeksan kranaattia surmaten kaksi ja haavoittaen kahtatoista miehistönjäsentä, sekä Weihaiwein taisteluun. Vuonna 1894 alus modernisoitiin, jolloin sen parkkitakila ja päämasto poistettiin. Samalla alukselle asennettiin kahdeksan kuuden tuuman 50 pituuskaliiperin pikatykkiä, seitsemän konekivääriä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea.