Grammen kone
Grammen generaattori esiteltiin 1871 Pariisissa. Tätä tehokkaaksi osoittautunutta generaattoria alettiin heti valmistaa. Vuonna 1872 Siemens julkisti oman generaattorinsa, jota kutsuttiin rumpugeneraattoriksi. Rumpurakenteella saatiin käämivyyhtien molemmat sivut hyötykäyttöön. Vuonna 1873 Gramme esitteli dynamoitaan teollisuusnäyttelyssä Wienissä. Hänen apulaisensa H. Fontaine yhdisti vahingossa kahden dynamon johdot toisiinsa. Kun höyrykone alkoi pyörittää toista dynamoa, toinenkin lähti pyörimään. Gramme ymmärsi tämän vahingon seurausten merkityksen: dynamosta oli tullut moottori, joka oli silloisia moottoreita tehokkaampi. Jo samassa näyttelyssä hän hyödynsi tätä esittelemällä dynamo-moottoriparia siten, että dynamo oli kahden kilometrin päässä pientä vesiputousta pyörittävästä moottorista. Gramme pystyi esittelemään sekä tehokkaan sähkömoottorin että sähkönsiirron kauempaa. Tätä pidetään käytännöllisen sähkötekniikan alkuna.
Galvaaninen kenno
Galvaaninen kenno on nimetty keksijänsä Luigi Galvanin (1737–1798) mukaan. Vuonna 1791 hän toi sammakon jalan hermon kontaktiin sähköstaattisen laitteen kanssa, jolloin hän havaitsi sammakon jalan lihaksissa äkillisen kouristuksen. Myöhemmin Galvani havaitsi, että lihasten nykiminen voitiin saada aikaiseksi myös yksinkertaisemmin tuomalla hermopääte ja jalkaterä kontaktiin metallikaistaleen avulla. Galvani kuitenkin uskoi, että tämän kaltainen vaikutus voitiin tuottaa vain elävien kudosten avulla. Myöhemmin vuonna 1794 italialainen fyysikko Alessandro Volta (1745–1827) sai selville, että samantyyppinen sähköisyys voitiin tuottaa myös elottomien kappaleiden avulla. Vuonna 1800 hän rakensi kuuluisan “Voltan parinsa”, joka koostui monista perättäisistä hopea- ja sinkkilevyistä, jotka oli eroteltu suolaliuoksessa kyllästetyllä kankaan palalla. Galvanin ja erityisesti Voltan koetuloksien ansiosta sähkövirta nousi tärkeään asemaan.