Iivana Julma
Iivana Julma eli Iivana IV (25. elokuuta 1530 Moskova – 28. maaliskuuta 1584 Moskova) oli Venäjän ensimmäinen tsaari (keisari). Alkukielisessä nimityksessä "Ivan Groznyi" () sana "groznyi" tai "grozni" ei tarkoita julmaa, vaan toisaalta enemmänkin ”ankaraa”, pelonsekaista kunnioitusta herättävää, toisaalta suurta, suurenmoista. Venäläisessä traditiossa hänestä käytetään nimitystä Ivan Vasiljevitš isänsä ja edeltäjänsä Vasili III:n mukaan. Hänet muistetaan parhaiten julmuudestaan ja vainoharhaisuudestaan, mutta hänen valtakaudellaan Venäjä myös laajeni huomattavasti; hänen kaudellaan Venäjä valloitti Kazanin, Astrahanin ja Siperian kaanikunnat ja Venäjästä tuli yksi maailman suurimmista valtioista. Toisaalta Iivana menestyi kehnosti Liivinmaan liittoa, Ruotsia, Tanskaa ja Puola-Liettuaa vastaan käymässään sodassa. Iivana oli hyvin väkivaltainen henkilö ja legendan mukaan surmasi poikansa ja perijänsä Ivanin, mikä alle 20 vuotta myöhemmin johti Venäjää varhaiskeskiajalta saakka hallinneen Rurikin dynastian päättymiseen, koska Iivanan toinen poika ja seuraaja Fjodor I kuoli lapsettomana.
Iivana VI
Keisarinna Anna oli ensin nimittänyt vallanperijäkseen politiikasta kiinnostumattoman sisarentyttärensä Anna Leopoldovnan, mutta tämän synnytettyä pojan keisarinna siirsi kruunuperimyksen suoraan lapselle. Pienen Iivanan valtakausi jäi lyhyeksi. Jo vuonna 1741 Pietari Suuren tytär Elisabet kaappasi vallan alle vuoden ikäiseltä Iivanalta ja Iivana teljettiin perheensä kanssa pelättyyn Pähkinälinnan vankilaan Nevan Laatokanpuoleiseen suuhun. Myöhemmin hänet siirrettiin joksikin aikaa Käkisalmeen. Vankeusaikanaan hänet tunnettiin nimellä Vanki No 1. Hänellä oli palveluksessaan kaksi vakituista vartijaa, joiden tehtävänä oli paitsi vangista huolehtiminen myös tämän surmaamisesta huolehtiminen, jos maassa alkaisi vallankaappaus. Tosiasiassa vartijoiden asema oli yhtä huono kuin vankinsa, sillä heillä ei ollut juurikaan yhteyksiä ulkomaailmaan. He olivatkin toistuvasti pyytäneet vapautusta tehtävästään.