Taloustieteen historia
Merkantilismi oli 1600-luvun talouspolitiikkaa, joka piti jalometalleja vaurauden lähteenä. Oletettiin myös, että vaurauden määrä on vakio, joten maa saattoi vaurastua vain toisten maiden kustannuksella. Tavoitteena oli siis ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Keinoina olivat monopolit, tullit ja kauppakiellot, sillä kilpailua pidettiin haitallisena. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään kotimaista teollisuutta, erityisesti jotta tuontia voitaisiin korvata kotimaisella tuotannolla. Opin kehittäjänä pidetään Ranskan talousministeri Jean-Baptiste Colbertia. Sir William Petty oli merkantilismin ajan tärkein taloustieteen uudistaja. Pettyn kirjassa "Political Arithmetick" painotetaan mittaamisen tärkeyttä. Näin hän oli varhainen tilastotieteilijä. Merkantilismia sovellettiin esimerkiksi rajoittamalla vuonna 1651 ulkomaisten laivojen rahtiliikennettä Britannian satamiin niin sanotun purjehdussäännön nojalla.
Teollinen vallankumous
Englannin teollisessa kumouksessa valtion asema jäi vähäiseksi, sitä on kutsuttu jopa yövartijavaltioksi. Teollistumisen edellytykset olivat syntyneet maatalouden, kaupan ja tekniikan ja liikenteen markkinaehtoisessa kehityksessä. Valtion tehtäväksi jäi edistää kehitystä lainsäädännön liberalisoimisella ja edistämällä alueellista päätöksentekoa ja yksilöiden aloitteellisuutta. Englannin 1800-luvulla harjoittamaa laissez-faire -asennetta on pidetty teollistumisen mallina. Tällöin ei oteta huomioon sitä, että Englannin valtio suojeli merenkulun ja kaupan etuja protektionistisella lainsäädännöllään. 1700-luvun lopulla Britannia käytti suuria summia varustautumalla Ranskaa vastaan erityisesti laivaston varustamiseen ja tuki näin teollista kehitystä. Britannian ylivoima merillä rauhoitti merenkulun 1800-luvulla, ja loi maailman suurimman vapaakauppa-alueen. Toimivan markkinataloutensa ja suuren sisäisen liikkuvuutensa vuoksi Englanti pystyi hyödyntämään näitä etuja.