Psykedeelit
Yleensä psykedeeleiksi luokitellaan aineet, jotka ovat selkeimmin 5-HT reseptorin (5-HT2AR) agonisteja, eli ne sitoutuvat tähän serotoniinireseptorien alatyyppiin aktivoiden sitä vaikka voivat sitoutua myös muunlaisiinkin reseptoreihin. Aineiden sitoutuminen tähän reseptoriin saa aikaan psykedeeliset vaikutukset. 5-HT2AR luonnollinen välittäjäaine on serotoniini (5-hydroksitryptamiini, eli 5-HT). 5-HT2AR löytyy ihmisiltä laajalti keskushermostosta, ne ovat G-proteiinikytkentäisiä ja sijaitsevat hermosolujen pinnoilla. Tiettyyn reseptoriin sitoutumisen lisäksi edellytyksenä aineen psykedeeliselle vaikutukselle on myös sen kyky läpäistä veri-aivoeste, johon esim. serotoniini puolestaan ei sellaisenaan kykene.
Hallusinogeenit
Psykedeelien vaikutukset vaihtelevat aineen, annostuksen, käyttötavan sekä sisäisen tilan ja ympäristön mukaan (ns. ). "Matkojen" kesto vaihtelee DMT:n lyhyistä (lasketaan minuuteissa) mutta intensiivisistä vaikutuksista jopa päiviä kestävään ibogaiinikokemukseen. Käytettävät annosmäärät vaihtelevat LSD:n matalista mikrogrammamääristä meskaliinin satoihin milligrammoihin. Jotkut aineista, esimerkiksi ääniaistimuksia muuttava DiPT, vaikuttavat erityisesti yksittäisen aistin toimintaan. Toiset taas vaikuttavat tajunnantilaan yleisemmällä tasolla. Jotkut aineista aiheuttavat enemmän sisäänpäinkääntyneisyyttä, toiset taas lisäävät sosiaalisuutta ja empaattisuutta.