Venäjän sisällissota
Venäjän sisällissota käytiin 1917–1922 Venäjän vallankumousten jälkeen. Sota käytiin pääasiassa bolševikkien ja heitä vastustaneiden valkoisten välillä, ja se päättyi bolševikkien voittoon. Sota ei päättynyt aselepoon eikä rauhansopimukseen, joten sillä ei ole varsinaista päättymispäivää, mutta hajanaisia taisteluita käytiin Venäjän kaukoidässä vielä syksyllä 1922. Puna-armeija valloitti Vladivostokin 25. lokakuuta 1922.
Venäjän keisarillinen armeija
Venäjän Krimin sodassa kärsimän tappion jälkeen sotaministeri kreivi Dmitri Miljutinin (virassa 1861-1881) aikana pantiin alulle joukko sotilaallisia uudistuksia. Koko Venäjän alue jaettiin sotilaspiireihin. Lapsia ei enää värvätty kadeteiksi tai miehistöön, vaan siirryttiin yleiseen ja tasavertaiseen asevelvollisuuteen. Asevelvollisuus oli pakollinen kaikille 20-vuotiaille miehille, ja lyhennetty palvelusaika kesti kuusi vuotta, jota jatkoi 9 vuoden pituinen reserviaika. Uusi järjestelmä loi Venäjälle suuren reservipohjan, joka voitiin mobilisoida sodan syttyessä. Se myös salli pienemmän armeijan ylläpitämisen rauhan aikana. Myös ruumiillinen rangaistus kiellettiin.