Adolf Hitlerin elämäkerta
Helmikuussa 1938 Hitlerin uhka pakotti Itävallan diktaattori Schuschniggin eroamaan. Itävallan johtoon nousi maan kansallissosialistisen puolueen Arthur Seyss-Inquart. Hän kutsui Saksan joukot ”apuun”, ja Itävalta liitettiin kansanäänestyksessä Saksaan ("Anschluss"). Seuraavaksi Hitler aloitti kansainvälisen kriisin Tšekkoslovakian saksalaisten asuttaman sudeettialueen kysymyksestä. Syyskuussa 1938 päätettiin Hitlerin, Mussolinin, joka toimi välittäjänä kokouksessa, Britannian pääministeri Chamberlainin ja Ranskan pääministeri Daladierin kesken Münchenissä sudeettialueen luovuttamisesta Saksalle.
Saksan valtakunta
Natsi-nimitys oli toisen maailmansodan aikana erityisesti käytössä brittiläisessä ja yhdysvaltalaisessa joukkotiedonvälityksessä. Koska "natsi" tarkoittaa kansallissosialismia, ei Neuvostoliitto, joka harjoitti sosialismia kehittyneeseen sosialismiin ja kommunistiseen tilaan pääsyä, koskaan käyttänyt joukkotiedonvälityksessään Saksaan liittyen käsitettä kansallissosialismi sanan sosialistisuuden vuoksi, vaan sanaa fašismi. Neuvostoliiton ulkosuhteissa 1930-luvulla aatteellinen fašismi oli ensimmäinen vastustaja jo ennen kansallissosialismia Espanjan sisällissodan aikana 1936-1939, kun Neuvostoliiton tukema Komintern kokosi vapaaehtoisia prikaateja taistelemaan Espanjan tasavallan hallituksen puolella. Tuolloin sodan voittavat kapinalliset olivat latinalaistyyppisiä falangeja, joita tuki joukoillaan fašistinen Italia, mutta myöhemmin myös valtioajatukseltaan kansallissosialistiseksi yhtenäisvaltioksi muuttunut Saksan valtakunta, joka pyrki muuttamaan ensimmäisen maailmansodan saksalaisten epäreiluksi kokeman Versailles'n rauhan sopimuksen. Neuvostoliiton kansainvälisioikeudellisessa seuraajavaltioissa, Venäjän federaatiossa, käytetään kansallissosialisteista tätä tarkoittavaa käsitettä "natsisti". Latinalaisissa maissa fasistit tukeutuvat yleensä myös katoliseen kirkkoon ja yhteiskuntaa sellaisenaa säilyttäviin voimiin, usein aikaisemmin suurmaanomistukseen, kun taas kansallissosialisteista osa koki tehneensä jonkinlaisen sosialistisen vallankumouksen, jossa kirkkoa ei varsinaisesti tarvita hallinnon henkiseksi tueksi, vaan voiton jälkeen myös kristinusko voidaan poistaa hallitusvallan rajoitteena. Norjassa on julkaistu kirjoja, joissa entiset Nasjonal Samlingin kannattajat kiistävät olleensa kansallissosialisteja. Monet kansallissosialistiseen Saksaan myönteisesti suhtautuneet olivat aatteiltaan pikemminkin kansallisia fašisteja, joiden tavoitteena oli torjua kommunisteja kuin kansallissosialisteja, jotka pyrkivät kehittämään ylikansallisen talousyhteisön, mm. 1943 suunnitellun Euroopan yhteisön maiden kauppapolitiikan yhdistämiseksi Saksan ympärille.