Sfinksi
Sfinksi (kreikan sanasta Σφιγξ "sphinx", ’kuristaja’) on taiteessa ja mytologiassa kuvattu ihmispäinen leijona tai hirviö, jolla on joskus myös siivet. Ensimmäiset tunnetut sfinksiveistokset valmistettiin muinaisessa Egyptissä. Egyptiläinen sfinksi kuvasi yleensä faaraon tai muun tärkeän henkilön kasvoja, sekä leijonan ruumista, jolla pyrittiin korostamaan patsaan esittämän henkilön voimaa ja mahtia. Myöhemmin kreikkalaiset omaksuivat sfinksin osaksi tarustoaan. Heidän sfinksinsä oli yleensä naispuolinen. Sfinksejä löytyy myös Mykenen, Assyrian, Persian ja Foinikian kuvataiteesta ja kuvanveistosta.
Delfoin oraakkeli
Koska uskottiin, että itse Apollon-jumala puhui ennustuksissa ihmisille, Delfoin oraakkelin toiminta muodosti omanlaisensa rituaalin. Ennustusrituaali ei ollut mysteerikulttien (kuten Eleusiin mysteerit) tapaan salaisuus, mutta siitä tiedetään silti melko vähän. Antiikin ajalta säilyneet tiedot ovat peräisin suhteellisen myöhäisistä, roomalaisaikaisista lähteistä, eikä ole varmuutta siitä, missä määrin toimitus on säilynyt samanlaisena historian kuluessa. Säilyneiden kirjoitusten perusteella rituaalin kulku on kuitenkin voitu päätellä suurin piirtein.
Ennen ennustusten antamista Pythia peseytyi Kastalian lähteessä pyhäkköalueen lähellä. Tämän jälkeen hän uhrasi vuohen sekä joi vettä aivan Apollonin temppelin yläpuolella virranneesta toisesta lähteestä, Kassotiksen lähteestä. Näiden toimitusten jälkeen Pythia lausui rukouksen ja astui sisään temppeliin, jossa sirotteli aina palavalle "hestia"-tulelle ohrajauhoja ja laakerinlehtiä. Sitten hän laskeutui temppelin peräosassa olleeseen "adytoniin" eli kaikkein pyhimpään, jossa sijaitsi "Omfalos" eli maailmannapaa merkinnyt kivi. Temppelin lattiassa oli ilmeisesti jonkinlainen aukko tai halkeama, jonka päällä oli kannella varustettu kolmijalkainen kattila. Pythia asettui istumaan tämän kolmijalan eli tripodin päälle, toisessa kädessään laakerinoksa ja toisessa Kassotiksen vettä sisältänyt malja. Päässään hänellä kuvataan olleen laakeriseppele.