Meripihka
Kivikaudelta saakka meripihkaa on saatu erityisen runsaasti nykyisten Liettuan ja Kaliningradin alueen rannoilta. Sitä käytettiin mm. korujen raaka-aineena. Suomessa raakameripihkaa on löydetty pieneltä alalta pellolta Inkoosta, lisäksi on muutamia hajalöytöjä Paraisilta ja Nauvosta. Mahdollisesti jäät ovat kuljettaneet sitä jostain eteläisemmältä Itämereltä. Suomesta meripihkaa on löydetty myös kivikautisilta asuinpaikoilta, kuten Yli-Iin Kierikistä. Meripihkaa kutsutaan myös nimellä "kivikauden kulta".
Kreikkalaiset ja roomalaiset hankkivat arvostamansa meripihkan vaihtamalla sitä metalleihin ja pronssiesineisiin. Meripihka oli tärkeä vaihdon väline tuohon aikaan. Useiden kielten sähköä tarkoittava sana tulee kreikan kielen meripihkaa merkitsevästä sanasta "elektron", sillä meripihka sähköistyy helposti hangattaessa.
Pronssikauden meripihkakauppa
Vaikka meripihkalla oli käyty kauppaa Britanniassa, Jyllannissa ja Itämerellä myöhäisellä neoliittisella kivikaudellakin, oli sen intensiivisin vaihe juuri alkamassa. Pronssikaudella toimi jo Välimeren itäosissa kaupunkivaltioiden ylläpitämä kauppaverkosto, joka välitti pronssikaudella pääasiassa viljaa, kankaita, yleellisyystarvikkeita, erilaisia metalleja ja metalliesineitä. Sen kauppaverkosto kykeni välittämään aikaisempaa suuremman määrän meripihkaa. Etelä-Britannian pääsy mukaan tähän kauppaverkostoon johtui sen laajoista tinan varannoista. Sem etelärannikoilla oli myös meripihkaa, jota kaupattiin etelään Iberiaan ja Välimerelle. Kauppiaina olivat tuolloin ilmeisesti Egeanmeren kulttuurien laivastot. Kaupan vuoksi Britanniassa opittiin valmistamaan pronssiesineitä 2300 eaa. alkaen. Arkeologiset todisteet suorasta kaupankäynnistä ovat kuitenkin hatarammalla pohjalla verrattuna Jyllannin meripihkakauppaan eikä Britanniaan tulevista kauppareiteistä ole täyttä varmuutta. Tiedetään kuitenkin, että myöhemmin foinikialaiset ovat purjehtineet Atlantin kautta suoraan Etelä-Britanniaan käydäkseen siellä kauppaa. Tanskan meripihkan reiteistä on todisteina kemialliset analyysit, joiden perusteella meripihkan alkuperäalueet voidaan rajata. Erityinen suora todiste Tanskalaisesta meripihkasta kaupantekovälineenä löytyi Uluburunin hylyn tutkimuksissa. Sieltä löytyi useita meripihkan kaulanauhoja.