Mäntän–Vilppulan rautatie
Gustav Adolf Serlachiuksen merkittävimpänä saavutuksena pidetään hänen vaikutustaan Pohjanmaan radan suuntaukseen Tampereelta kohden pohjoista. Juuri hänen vaikutuksestaan rata linjattiin ja rakennettiin Näsijärven itäpuolelle. Näin syntyi vuonna 1883 Serlachiuksen omistamille Mäntän tehtaille mahdollisuus käyttää Vilppulan asemaa tehtaan tavaraliikenteen välittämisessä. Alkuvuosina Mäntän ja Vilppulan välistä tavaraliikennettä hoidettiin hevoskuljetuksin, mikä tarjosi työtä kymmenille paikallisille hevosmiehille. Kuljetuksiin kokeiltiin myös lauttoja ja matalapohjaisia proomuja, joilla liikennöitiin Melasenkosken ja Keskikosken kautta Kotaselän rannalla Vilppulassa sijaitsevan puuhiomon luokse. Kuljetusten helpottamiseksi Melasenkoskea ruopattiin valtion varoin vuonna 1895, mutta siitä saatu hyöty jäi lyhytaikaiseksi rautatieyhteyden valmistumisen vuoksi.
Jorma Serlachius
Serlachius kirjoitti ylioppilaaksi 1926, valmistui diplomi-insinööriksi 1933 ja opiskeli Tukholman teknillisessä korkeakoulussa. Hän oli Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiön Tampereen konepajan apulaistyöpajainsinööri, lentokonemoottoriosaston johtaja ja apulaiskäytönjohtaja 1933–1944, Sotevan metalliteollisuusosaston päällikkö ja teknillinen johtaja 1944–1948, Teknillisen korkeakoulun mekaanisen teknologian professori vuodesta 1946, Metexin toimitusjohtaja 1948–1951, sitten teknillinen johtaja ja sijaistoimitusjohtaja. Serlachius kuului Suomen valtuuskuntaan useissa kauppasopimusneuvotteluissa vuosina 1945–1955. Hän oli Suomen Työn Liiton puheenjohtaja vuosina 1953–1959 ja kuului Suomen Standardisoimisliiton johtokuntaan.