Macintosh 128K
Macintosh-projekti aloitettiin alkuvuodesta 1979 Jef Raskinin hahmotellessa uuden helppokäyttöisen ja edullisen tietokoneen suunnittelemista tavallisille kuluttajille. Lokakuussa 1979 Raskin sai Applen johdolta luvan työvoiman palkkaamiseen projektia varten, joskin projekti oli jatkuvan lakkauttamisuhan alla ja Raskin joutui pyytämään tiimille lisäaikaa Applen toimitusjohtajana toimineelta Mike Scottilta. Bill Atkinson, joka työskenteli Applen Lisa-projektissa, esitteli Raskinille Burrell Smithin, joka toimi laitteistoinsinöörin tehtävässä. Kolmikon lisäksi Macintosh-projektin työllisti suuren joukon laitteisto- ja ohjelmistokehittäjiä, projektin parissa vaikuttaneita ihmisiä olivat muun muassa Chris Espinosa, Joanna Hoffman, George Crow, Jerry Manock, Susan Kare ja Andy Hertzfeld.
Bruce Horn, joka oli työskennellyt aiemmin Xeroxin Xerox PARC -laboratoriossa dynaamisen Smalltalk-ohjelmointikielen parissa, sai työkseen Finder-käyttöliittymäohjelman luomisen. Smalltalkin tarjoama, ohjelman suorittamisen aikainen lähdekoodin editoiminen sai Hornin ideoimaan uudenlaisen resurssienhallintajärjestelmän, josta tuli osa Macintosh Toolboxia.
PowerBook 100
PowerBook 100:ssa oli yksi ulkoinen sarjaportti tulostimen tai muun RS-422-yhteensopivan laitteen liittämiseksi. Se oli ensimmäinen Macintosh, jossa ei ollut ulkoista modeemiporttia vaan valinnaisena komponenttina sisäinen, 2 400 baudin modeemi tietoliikenneyhteyksiä varten. Ensimmäistä kertaa sillä ei siis voinut samanaikaisesti käyttää sekä tulostinta että AppleTalkia tai nopeampaa ulkoista modeemia. Myös edistyneempien MIDI-liitinten ja muiden kahta porttia vaativien laitteiden kytkentä oli mahdotonta. Näin menetettyjä toiminnallisuuksia tarvitsevien käyttäjien oli kuitenkin mahdollista asentaa erillinen sarjaportti sisäiselle modeemille tarkoitettuun paikkaan.