Korintin kanava
Kanavan rakentaminen tuli uudelleen suunnitelmiin 1800-luvulla Kreikan itsenäistyttyä. Kreikan hallitus aloitti projektin kanavan kaivamiseksi vuonna 1869. Urakka tuntui vihdoin mahdolliselta, sillä paljon suurempi Suezin kanava oli valmistunut samana vuonna. Rakentamisen aloitti ranskalainen rakennusyhtiö vuonna 1882. Työt käynnistyivät 23. huhtikuuta tuona vuonna, ja kuningas Yrjö I oli tuolloin itse paikalla. Kanava valmistui lopulta kreikkalaisen rakennusyhtiön rakentamana vuonna 1893, ja se avattiin juhlallisesti 25. heinäkuuta 1893.
Gibraltarin historia
Suezin kanavan aukaisemisen jälkeen 1869 Gibraltarin merkitys kasvoi entisestään, sillä Välimerta pitkin kulki suurin osa laivoista, jotka menivät Britannian siirtomaihin Itä-Afrikkaan ja eteläiseen Aasiaan. Gibraltarinvuoreen tehtiin 1900-luvun alussa tunneleita, jotka helpottivat liikkumista niemimaan länsi- ja itäosien välillä. Kaivettu maa käytettiin alueen laajentamiseen, ja Gibraltar laajeni noin 26 hehtaarilla.
Gibraltar oli maailmansotien aikana liittoutuneiden merkittävä merisatama. Toisen maailmansodan alussa Gibraltarin siviiliväestö evakuoitiin Britanniaan, Jamaikaan ja Madeiralle, jotta niemimaa voitaisiin linnoittaa mahdollisen Saksan hyökkäyksen varalta. Gibraltarilla oli 1942 yli 30 000 brittisotilasta. Asukkaiden palauttaminen alkoi 1944. Pääosa asukkaista oli palannut 1946, vaikkakin viimeiset palasi vasta 1950. Sodan aikana italialaiset tekivät Gibraltariin useita vedenalaishyökkäyksiä. Natsi-Saksan suunnittelema operaatio Felix Gibraltarin valtaamiseksi kaatui Espanjan haluttomuuteen päästää Saksan joukkoja maaperälleen.