Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Henrik Sedin
Kaudella 2009–2010 Sedin voitti koko NHL:n runkosarjan pistepörssin tehtyään 112 tehopistettä, 29 maalia ja 83 syöttöpistettä, 82:ssa ottelussa. Hänet palkittiin näin Art Ross Trophylla. Lisäksi hänet palkittiin kauden päätteeksi liigan arvokkaimman pelaajan palkinnolla Hart Memorial Trophylla ja nimettiin . Hänet nimettiin ykköstähdistöön myös kauden 2010–2011 päätteeksi, jolloin siihen äänestettiin myös hänen veljensä. Vancouver Canucks ylsi kaudella 2010–2011 NHL:n loppuotteluihin pelaamaan Stanley Cupin voitosta, mutta Boston Bruins vei mestaruuden voitoin 4–3. Sedin teki vuoden 2011 pudotuspeleissä 22 tehopistettä, kolme maalia ja 19 syöttöpistettä, 25:ssä ottelussa ja voitti pudotuspelien syöttöpörssin sekä sijoittui pistepörssissä toiseksi David Krejčín jälkeen.