Kasaarien kaanikunta
Kasaarien kaanikunta (650–969) oli varhaiskeskiaikainen valtio, jonka perusti kasaarien paimentolaiskansa. Kasaarien kaanikunta syntyi eroamalla Länsiturkkilaisesta kaanikunnasta. Kasaarien kaanikunta hallitsi suurimmillaan Kaukasiaa, Volga-joen ala-ja keskijuoksua, nykyisen Kazakstanin luoteisosia, Asovanmeren rantoja, Krimin itäosia sekä Itä-Euroopan aro- ja metsäaroseutuja Dnepr-joelle asti. Kaanikunnan keskus sijaitsi aluksi nykyisen Dagestanin rannikkoseudulla, myöhemmin Volgan alajuoksulla. Osa hallitsevasta eliitistä kääntyi juutalaiseen uskoon. Osa itäslaavilaisista heimoista oli kasaarien liittolaisia ja maksoi veroja kasaareille. Kasaarien kaanikunta tuhoutui Kiovan Venäjän kanssa käytyjen sotien seurauksena 900-luvun lopulla.
Kasaarit
Vuoden 2013 tammikuussa "Genome Biology and Evolution" -lehti julkaisi geneetikko Eran Elhaikin tutkimuksen, jonka mukaan aškenasien geeniperimä on yhdistelmä kaukasuslaista, eurooppalaista ja seemiläistä perimää. Elhaikin mukaan hänen tutkimuksensa tukee kasaariteoriaa. Elhaik oli verrannut juutalaisten geenejä Kaukasusta nykyisin asuttaviin armenialaisiin ja georgialaisiin. Geneetikko Michael Hammerin mukaan Elhaikin löytämät yhtäläisyydet armenialaisiin selittyvät sillä, että myös armenialaisten juuret ovat Lähi-idässä.