Berberit
Berberit tai amazighit tai amazighilaiset (berberiksi ⵉⵎⴰⵣⵉⵖⴻⵏ, "imazighen") ovat Pohjois-Afrikan afroaasialaiseen kieliryhmään (esim. arabiankieliset) kuuluvaa kantaväestöä. Nimitys berberit juontuu antiikin kreikan kielen sanasta "Barbaros", joka merkitsee ’vierasta’ tai ’ulkopuolista’. Heitä elää Egyptistä Marokkoon ulottuvalla alueella, mutta valtaosa elää Atlasvuorilla Marokossa ja Algeriassa. Berberit voidaan jakaa useisiin eri alaryhmiin. Berbereitä on arviolta 15 miljoonaa.
Hererot
1800−luvulla hererojen alueelle alkoi saapua eurooppalaisia kauppiaita ja lähetyssaarnaajia. Saksan keisarikunta liitti nykyisen Namibian itseensä vuonna 1884 siirtomaana. Saksalaiset siirtolaiset kaappasivat hererojen maita itselleen ja takavarikoivat näillä mailla liikkunutta karjaa. Vuonna 1904 saksalaisvaltaa vastaan syttyi suuri kapina, jonka johtohahmo oli Samuel Maherero. Mahereron johdolla hererot hyökkäsivät saksalaisia uudisasukkaita vastaan säästäen kuitenkin tarkoituksella englantilaiset ja afrikaanerit. Kapina kuitenkin kukistettiin lopulta saksalaisten ylivoimaisen aseistuksen avulla. Päihitetyt hererot pakenivat Mahereron johdolla Kalaharin autiomaahan ja saksalaisten komentaja määräsi hererot tuhottavaksi. Saksalaiset ehtivät tappaa hereroja ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä kuuden kuukauden ajan, kunnes Saksasta saapui käsky lopettaa kansanmurha. Ennen kansanmurhan alkua Namibiassa oli arviolta 75 000−90 000 hereroa, kun sen jälkeen heitä oli jäljellä enää 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muuttaen muualle ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa.