Laiskiaiset
Laiskiaisille on kehittynyt erityissopeutumia puissa elämiseen. Lehdet, jotka ovat laiskiaisten pääravintoa, tarjoavat hyvin vähän energiaa ja ravintoa ja ovat myös huonosti sulavia. Tämän vuoksi laiskiaisilla on suuri ja erikoistunut mahalaukku, jossa on monta osastoa, joissa symbioosissa elävät bakteerit hajottavat lehtiainesta. Silti ruoansulatusprosessi voi kestää peräti kuukauden. Jopa kaksi kolmasosaa laiskiaisen painosta voi muodostua mahalaukun sisällöstä. Lehdistä saatavan vähäisen energiamäärän laiskiaiset käyttävät taloudellisesti: niiden aineenvaihdunta on todella hidasta – alle puolet siitä, mitä tämän kokoluokan eläimillä tavallisesti on – ja ruumiinlämpö on vain 28–32 °C.
Merinahkiainen
Merinahkiaisen erottaa helposti tavallisesta nahkiaisesta harmahtavan vihreän selkäpuolen marmorikuvioinnin ansiosta, kun taas nahkiaisen selkä on tasavärinen. Merinahkiaisen suu on pyöreä imusuu ja alaleuka puuttuu kokonaan. Lajilta puuttuu selkäranka ja luuston tilalla on rustoa. Merinahkiaisen erottuu muista kaloista myös se, että siltä puuttuu kylkiviiva-aisti ja uimarakot. Sillä on kaksi selkäevää. Merinahkiainen kasvaa 55-120 senttimetrin pituiseksi ja voi painaa 1-2,5 kiloa, joten se on suurin nahkiaislaji.