Petsamon lääni
Petsamon lääni () syntyi kun Petsamon alue Tarton rauhassa vuonna 1920 sovittiin liitettäväksi Suomeen. Liittäminen tapahtui 14. helmikuuta 1921. Petsamo oli omana lääninä vuoden 1921 loppuun. Seuraavan vuoden alussa se liitettiin Oulun lääniin Petsamon kihlakuntana, jonka ainoa kunta oli nimeltään Petsamo. Vuoden 1938 alussa perustettiin Lapin lääni, johon Petsamon kuntakin kuului. Kunta luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 ja asia vahvistettiin 1947 Pariisin rauhassa. Maapinta-alaltaan 10480 neliökilometrin alueella oli vuonna 1941 henkikirjoilla 4750 asukasta.
Petsamon liittämisestä Suomeen sovittiin Tarton rauhansopimuksessa, mutta jo ennen sopimuksen virallista hyväksymistä Suomen hallitus asetti syksyllä 1920 komitean suunnittelemaan alueen olojen järjestämistä. Komitean mietintö valmistui 9. lokakuuta 1920 eli ennen rauhansopimuksen allekirjoittamista Tartossa. Komitea ehdotti Petsamon hallinnon järjestämistä siten, että siitä muodostettaisiin oma lääni, koska Oulu sijaitsi kaukana ja Petsamon oloja tunnettiin huonosti muualla Suomessa.
Petsamon ortodoksinen seurakunta
Petsamon seurakunta oli perustettu Venäjällä vuonna 1855 ja Suomeen liittämisen jälkeen se perustettiin uudelleen vuonna 1922. Kun Petsamon alue liitettiin Suomeen vuonna 1920, sen alue jakaantui kolmen seurakunnan alaisuuteen, joista Petsamon ja Boriksen ja Glebin seurakunnat sijaitsivat kokonaan Petsamon alueella. Boriksen ja Glebin seurakunta käsitti vain Kolttakönkään ja Salmijärven kylät Paatsjoen varrelta. Lisäksi aivan Petsamon eteläisin osa kuului Nuortijärven Ristikentän seurakuntaan. Suomeen liittämisen jälkeen Boriksen ja Glebin seurakunta ja Ristikentän Suomen puolelle tullut osa liitettiin Petsamon seurakuntaan.