Honkobackharjun jätinkirkko
Jätinkirkko on puolisuunnikkaan muotoisen kivivallin erottama raivattu alue muinaisjäännösalueen eteläpäässä. Se on 25 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kivivallit ovat 2–3 metriä leveät ja 50–70 senttimetriä korkeat. Ne on rakennettu 20–80 senttimetrin kokoisista kivistä. Pohjoisvallissa on kivien joukossa myös maata ja soraa. Jätinkirkon pituusakselin suuntaus on 3° pohjoissuunnasta vastapäivään eli lähes pohjoiseen. Eteläinen sivu on hieman viisto muihin sivuihin nähden, koska länsivalli on noin viisi metriä itäistä vallia pitempi. Itävallin sisäpuoli oli paikoin huolellisesti rakennettu kulmikkaita kiviä pinoamalla. Sen koillispäässä sijaitsevasta portista etelään päävallia seuraa toinen pienempi valli. Kaksoisvallin sisävalli on mahdollisesti rakennettu itävallin kivistä, koska se on rakenteeltaan epämääräisempi ja hajonneempi kuin muut vallit. Jätinkirkon suurin sisämitta on 18 metriä ja sen kohtisuora leveys on 9–12 metriä. Jätinkirkon sisäpiha on raivattu puhtaaksi kivistä kun taas sen ulkopuolinen alue on hyvin kivistä.
Honkobackharjun jätinkirkko
Hans-Peter Schulz mukaan portit oli raivattu maanpinnan tasalle ja hänen vaikutelmaksi jäi, että ne olisivat toimineet jätinkirkon kulkuaukkoina. Hän huomasi kaivausten aikana myös, että pohjoisvallin portin reunuskivet olivat voimakkaasti palaneet. Kivissä oli syvät halkeamat, jotka alkoivat pinnasta ja loppuivat kiven sisälle. Samanlaisia halkeamia oli myös maan alta pinnalle kaivetuissa kivissä, joten syy ei ilmeisesti ole metsäpalossa. Hän päätteli, että kivivallit olivat perustus hirsirakenteelle ja joka olisi palanut erittäin kuumana halkaisten hirsiä reunustavat kivet. Portin edusta ja osin kivivallin altakin maa oli muuttunut punaiseksi. Palanut maa on usein punaista johtuen raudan kuumuuden vaikutuksesta tapahtuvasta hapettumisesta. Palanutta maata oli monissa muissakin paikoissa. Palaneen maan päällä oli kuitenkin kerros puhdasta rantahiekkaa tai soraa. Schultz päätyi olettamaan, että sekä kivivalleja oli rakennettu ainakin kahteen kertaan ja että jätinkirkon sisäpihan maanpintaa olisi korotettu rantahiekkalla noin 10–15 senttimetriä.