Veriveljien saaga
"Veriveljien saagasta" on säilynyt Hauksbók- sekä Möðruvallabók- ja Flateyjarbók-käsikirjoituksissa toisistaan jonkin verran poikkeavat versiot. Flateyjarbókissa se esiintyy osana pyhästä Olavista kertovaa saagaa ("Ólafs saga hins helga"). Käsikirjoituksista vanhin, Hauksbók, on 1300-luvun alkupuolelta ja siinä oleva versio on tyyliltään yksinkertaisempi. 1330–1370 välisenä aikana laaditun Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin (1387–1390) versio on tyyliltään koristellumpi ja sisältää Hauksbók-versiosta puuttuvia lisäyksiä, jotka viittaavat keskiaikaisen oppineen teologian ja lääketieteen hyvään tuntemukseen.
Hversu Noregr byggðist
Elizabeth Ashman Rowe (2000) on esittänyt, että "Hversu Noregr byggðist" olisi eräänlainen Magnús Þórhalssonin vastaus sen ja Norjan kuninkaiden sukupuiden listaamisen jälkeen seuraavaan "Eirekr Kaukomatkaajan saagaan" ja "Norjan löytäminen" -tekstiin, jotka kummatkin ensimmäinen Flateyjarbókin kirjoittajista, Jón Þórðarson, oli lisännyt käsikirjoitukseen. Hän on katsonut, että "Hversu Noregr byggðist" -tekstin yhteys "Eirekr Kaukomatkaajan saagaan" olisi olennainen syy siihen, miksi teksti on lisätty käsikirjoitukseen. Kyseinen saaga kertoo Fornjótrin jälkeläisiin kuuluvan Þrándrin pojasta Eirekristä, jonka isä on antanut tarinan mukaan nimen myös hallitsemalleen Trondheimin alueelle (isl. "Þrándheimr"). Saagassa Eirekr matkaa itään etsimään kuolemattomien maata (paratiisia) ja saapuu Konstantinopoliin (isl. "Miklagarðr"), missä saa vastaukset paratiisia koskeviin kysymyksiinsä. Yhdessä "Eirekr Kaukomatkaajan saagan" kanssa "Hversu Noregr byggðist" luo kristillistyneemmän myytin Norjan perustamisesta verrattuna siihen myyttiin, jonka "Norjan löytäminen" -tekstiin liitetty Snorri Sturluson luo teoksensa "Heimskringla" alussa olevassa "Ynglinga sagassa". Viimeksi mainitussa Ynglingien kuningassuvun esi-isien, aasa-jumalien, kerrotaan olleen peräisin Troijasta. "Hversu Noregr byggðist" ja "Eirekr Kaukomatkaajan saaga" taas luovat kuvan kristillisen kulttuurin siirtymisestä Norjaan kristikunnan itäisestä osasta jo norjalaisen kuningasvallan varhaisimpina hetkinä. Näin ne luovat Norjan kuningasvallasta kuvan, joka on hieman vähemmän pakanallinen.