Tropiikkilinnut
Tropiikkilintujen tieteellinen nimi "Phaethon" ("kiiltävä") on peräisin kreikkalaisen mytologian Faethonista. 
Tropiikkilintujen heimon kuuluu nykyään kolme "Phaethon"-sukuun kuuluvaa lajia. Valkotropiikkulintu ja pikkutropiikkilintu ovat toistensa lähimmät sukulaiset, kun taas suomutropiikkilintu on etäisempi. Niitä on usein pidetty kaikkein alkeellisimpina pelikaanilintuina, mutta luokitus on kiistanalaista. Niitä on pidetty myös ulappalintuina, haikaralintuina ja rantalintuina. Morfologiset, etologiset ja molekulaariset analyysit ovat vihjanneet niiden olevan joko pelikaanilintujen tai lokkien sukulaisia. Tropiikkilinnuilla on myös arveltu olevan etäistä sukua ulappalinnuille. Uudet tutkimukset viittaavat siihen, että niiden lähimmät sukulaiset ovat kagut ja aurinkokurjet, joiden kanssa ne muodostavat kladin Eurypygimorphae, jonka puolestaan uskotaan olevan Aequornithesin sisarryhmä.
Hirmulinnut
Hirmulinnut ("Phorusrhacidae") oli lintuihin kuulunut heimo, johon kuului joukko suurikokoisia lihaa syöneitä lajeja. Ne kehittyivät paleoseeni-ajan Etelä-Amerikassa, jossa ne olivat pitkään muutamien pussieläinlajien ohella hallitsevia petoeläimiä. Hirmulintujen koko vaihteli yhdestä metristä kolmeen metriin. Suuressa Amerikan eläimistönvaihdossa noin 3 miljoonaa vuotta sitten ne olivat ainoita suuria Etelä-Amerikasta lähtöisin olleita petoeläimiä, jotka levisivät onnistuneesti Pohjois-Amerikkaan. Niiden on usein väitetty selvinneen Amerikassa ihmisten tuloon saakka, mutta niiden jäännöksistä tehtyjen arvioiden mukaan viimeinen laji, "Titanis", hävisi noin 1,8 miljoonaa vuotta sitten. Vuonna 2006 löydetyn hirmulintulaji "Kelenken" kallo on suurin koskaan löydetty linnun kallo: se on 71 senttimetriä pitkä, josta nokan osuus on 46 senttimetriä.