Saksan vallankumous (1918)
Spassa keisari oli päätynyt luopua Saksan keisarin arvosta vasta kello 1.15, mutta ei kuitenkaan Preussin kuninkaan arvosta. Päätös ilmoitettiin Berliiniin puhelimitse ja vastaus hämmästytti päämajaa, joka nyt sai kuulla ensi kerran, että Berliinissä oli ilmoitettu keisarin luopuneen jo 11.15 kaikesta vallastaan. Hindenburg neuvoi keisaria luopumaan kruunustaan ja matkustamaan Hollantiin. Yöllä järjestettiin vaaditut muodollisuudet Hollannin viranomaisten kanssa ja kello 4.30 Vilhelm II lähti junassa maanpakoon. Tähän päättyi Saksan keisarikunta.
Saksan historia
Saksalainen valtakunta kehittyi frankkien keisarikunnan itäisestä osasta. Vuosina 919–936 herttua Henrik I Linnustaja yhdisti germaaniväestöt ja otti kuninkaan tittelin. Vuonna 939 Otto I Suuri kruunattiin Aachenissa. Hän vahvisti kuninkaanvaltaa liittämällä piispat ja apotit hallintoon, muodostaen täten "valtakunnankirkon" ("Reichskirche"). Vuonna 951 Otto sai avioliitolla Lombardian kruunun. Ulkoisen uhan valtakunnalle muodostaneet unkarilaiset lyötiin Augsburgin lähellä 955 ja Elben ja Oderin väliset slaavit alistettiin. Vuonna 962 Otto kruunattiin Roomassa keisariksi, Kaarle Suuren seuraajaksi, mikä merkitsi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan syntyä. Keisarikunnalla oli aluksi paljon vaikutusvaltaa paaviin ja kirkkoon, mutta vähitellen se hajaantui lukuisten ruhtinaskuntien löyhäksi liitoksi.