New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
New Brunswick
New Brunswickin siirtomaa perustettiin 1784, kun kaukaista Nova Scotian Halifaxin hallintoa karsastaneet Yhdysvalloista vastasaapuneet siirtolaiset anoivat brittihallitukselta lupaa erillisen provinssin perustamiseen Chignectonkannaksen länsipuolisesta ja Fundynlahden pohjoispuolisesta alueesta. New Brunswick nimettiin kunnianosoituksena brittiläiselle monarkille, kuningas Yrjö III:lle, joka polveutui Hannoverin suvusta ("House of Brunswick"). Pääkaupunki Fredericton nimettiin Yrjö III:n toisen pojan, prinssi Frederik Augustuksen mukaan.