Talvisodan pommitukset Lahdessa
Talvisodan pommitukset Lahdessa tapahtuivat 36 pommituskertana, joihin sisältyi 373 konesuoritusta. Pudotettujen pommien määrä oli noin 2 600. Pommituspäivät olivat 1. joulukuuta, 2. joulukuuta, 21. joulukuuta ja 27. joulukuuta 1939 sekä 6. tammikuuta, 13. tammikuuta, 20. tammikuuta, 13. helmikuuta, 26. helmikuuta, 2. maaliskuuta ja 3. maaliskuuta 1940. Pommituksissa kuoli 26 ihmistä sekä haavoittui vakavasti 23 ja lievästi 33. Rakennuksia tuhoutui täysin neljäkymmentä. Viisikymmentä rakennusta paloi ja 414 vaurioitui muin tavoin. Hävittäjäpuolustuksesta vastasi pääasiassa Lentorykmentti 2:n Lentolaivue 24.
Holokausti
Yksi suurimmista vainon kohteista olivat neuvostoliittolaiset sotavangit, joiden kohtelu oli usein erittäin huonoa. Monet joko ammuttiin heti antautumisen jälkeen tai tuhottiin tuhoamisleireillä osana holokaustia. Suuri osa saksalaisten sotavangeista kuoli talvella 1941–1942, jolloin vangeiksi jäi paljon ennakoitua suurempia määriä sotilaita ja Saksan armeija ei kyennyt huolehtimaan niistä kaikista. Vankeja säilytettiin piikkilangalla eristetyillä, konekiväärein vartioiduilla, alueilla ilman suojaa luonnonvoimilta ja puutteellisesti ruokittuina. Hitlerin näkemys valloitussodasta itään vaikutti myös vankien kohteluun: suunnitelman mukaan miljoonien slaavien haluttiin kuolevan uuden imperiumin luomisessa. Hitler komensi joukkoja olemaan välittämättä piiritetyn Leningradin 3,3 miljoonasta asukkaasta ja sanoi, että Moskova ja sen asukkaat tullaan hävittämään maan päältä. Vaikka Hitler oli aluksi jyrkästi sotavankien Saksaan tuomista vastaan pitäen näitä biologisena ja poliittisena uhkana, alettiin vankeja siirtää työleireille Keski-Eurooppaan talvella 1942, mutta maaliskuuhun mennessä vasta 166 800 oli kuljetettu. Suurimittaisten kuljetusten alettua huhtikuussa, oli iso joukko vankeja jo kuollut. Saksalaiset vartiosotilaat teloittivat arviolta 600 000 sotavankia joko rodun tai kommunistiepäilyjen vuoksi. Leireillä esiintyneiden epäinhimillisten olosuhteiden vuoksi 3,3 miljoonaa neuvostoliittolaista sotavankia kuoli vankileirillä. Tämä tarkoittaa 57 % kuolleisuutta, kun vertailun vuoksi yhdysvaltalais- ja brittivangeista kuoli vain 3,6 %. Saksalaisten kuolleisuus neuvostovankileireillä oli sekin korkea, mutta sekin arviosta riippuen korkeintaan noin 14–30 %.