Ukraina
Ukrainan sähköntuotanto pohjautui vuonna 2010 pääosin fossiilisiin polttoaineisiin (64,1 %), ydinvoimaan (25,2 %) ja vesivoimaloihin (9,9 %). Ydinvoiman osuus sähköntuotannosta on maailman korkeimpia; maa sijoittuu suhteellisessa vertailussa kolmanneksi maailmassa Ranskan ja Belgian jälkeen. Ukrainan sähköntuotannoksi vuonna 2012 arvioitiin 198,1 TWh. Samana vuonna Suomen sähköntuotanto oli 67,7 TWh, joka vastaa noin kolmannesta Ukrainan sähköntuotannon kokonaismäärästä. Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljä ydinvoimalaitosta tuottivat vuonna vuonna 2013 noin 78 TWh sähköä, mikä oli noin 43,6 prosenttia Ukrainan nettosähköntuotannosta tuona vuonna. Lämpöenergian tuotannossa maakaasu oli vuonna 2011 hallitseva polttoaine 83,9 prosentin tuotanto-osuudella. Hiilellä tai turpeella tuotettiin 12,7, biopolttoaineilla 1,5, ydinvoimalla 1,1 ja öljyllä 0,9 prosenttia Ukrainan lämmitysenergiasta.
Itä-Ukrainan sodan alkuvaiheet
Ukrainan lopetti rakoilleen tulitauon 1. heinäkuuta 2014, jolloin sen armeija hyökkäsi taas separatisteja vastaan eri puolilla Itä-Ukrainaa. Venäjä oli pahoillaan tulitauon loppumisesta ja syytti länttä jälleen kerran geopoliittisesta pelistä. Ukraina syytti kapinallisia tulitauon rikkomisesta. Kapinallisten taistelutahto oli korkealla, mutta Ukrainan armeijan yleinen taisteluhalu edelleen huono. 2. heinäkuuta 2014 oli Kramatorskin kaupungissa pahoja vaurioita Ukrainan armeijan tulitettua sitä raskain asein. Tulituksen jatkuessa monet siviilit yrittivät paeta kaupungista ja ihmiset piiloutuivat kellareihin turvaan. Ukrainan hallitus syytti Luhanskin alueen tuhoja kapinallisten kranaatinheitinten aiheuttamiksi. Eu-maat, Ukraina ja Venäjä jatkoivat
heinäkuun alussa yhä neuvotteluja kriisin ratkaisemiseksi, ja länsi piti yhä mahdollisena Venäjä-pakotteiden koventamista.
Kapinallisupseeri Strelkovin mukaan Ukrainan joukot tulittivat Slovjanskia ja lähellä aijaitsevaa Semyonovkan kylää 60 tykistö-yksikön voimin. Ukrainan armeijan panssaroidut yksiköt tunkeutuivat tulivalmistelun jälkeen Slovjanskin kaupunkiin ja katutaistelut alkoivat itse kaupungissa, jolloin separatistien itsepuolustusjoukot päättivät vetäytyä Kramatorskiin ja Ukrainan lippu nousi kaupungintalolla. Erään lähellä kapinallisia olleen lähteen mukaan Ukrainan armeijan miehistö-ylivoima oli kapinallisiin verrattuna 50-kertainen. Vallattu Slovjansk oli melkein autio lukuun ottamatta vanhuksia, jotka eivät olleet kyenneet pakenemaan. Iltalehden toimittaja Tommi Parkkonen, joka oli ainoa toimittaja Kramatorskissa, ilmoitti että kapinalliset hylkäsivät myös Kramatorskin ja pakenivat kalustoineen kohti Donetskia. Slovjanskin kapinalliset pyrkivät nyt järjestäytymään Donetskissa, Luhanskissa ja muualla. Kapinalliset pitivät Donetskia helpompana puolustaa muun muassa sen takia, että sieltä löytyy enemmän vapaaehtoisia taistelijoita. Taistelut jatkuivat kiivainen esimerkiksi Luganskissa. Slovjanskin siviileistä osa kuvitteli Ukrainan joukkojen hyökätessä, että heidät tapetaan kaikki. Monet olivat helpottunut, kun taisteluista ja pahenevasta pulasta johtuva piina oli ohi ja kiittivät Ukrainan sotilaita. Ukrainan presidentin mielestä pikkukaupunkien valtaus oli käänteen alku, mutta
oli vielä liian aikaista iloita menestyksestä.