Irakin–Iranin sota
Irakin–Iranin sota käytiin 22. syyskuuta 1980 – 20. elokuuta 1988. Irakin johtaja Saddam Hussein aloitti sodan Irania vastaan, koska hän halusi vallata vallankumouksen heikentämältä Iranilta Khūzestānin öljykenttiä ja Shatt al-Arabin vesiväylän.
Iranin historia
1960-luvun puolivälistä poliittinen tilanne alkoi muuttua yhä epästabiilimmaksi. Pääministeri Hassan Ali Mansur murhattiin 1965 ja salaisesta poliisista, SAVAK:sta tuli yhä väkivaltaisempi. On arvioitu, että SAVAK surmasi 13 000–15 000 ihmistä, ja tuhansia muita pidätettiin ja kidutettiin. Vuonna 1964 karkotetun Ajatollah Khomeinin johtamasta papistosta tuli yhä äänekkäämpi. Suhteet Irakiin heikkenivät etenkin Shatt al-Arabin vesiväylän kiistan takia. Vuonna 1969 Iran irtisanoitui vuoden 1937 sopimuksesta, joka antoi väylän Irakille.
Šaahin Iran kasvatti voimakkaasti puolustusbudjettiaan ja varustautui huippunykyaikaisilla aseilla ja oli 1970-luvun alkuun mennessä alueen suurin sotilasmahti. Marraskuussa 1971 Iran miehitti kolme saarta Persianlahden suulta, vastineena Irakin tuhansien iranilaisnationalistien karkotukselle.