Puhtaan järjen kritiikki
"Puhtaan järjen kritiikki" pyrkii vastaamaan kysymyksiin siitä, mitä tiedämme ja kuinka voimme tietää sen. Kant lähestyy näitä kysymyksiä tarkastelemalla järkeilyyn perustuvan tiedon (mitä tiedämme pelkästään logiikalla, ennen havaintoa tai havainnoista riippumatta, eli "a priori") ja kokemukseen perustuvan tiedon (mitä tiedämme perustuen aistiemme syötteisiin, eli "a posteriori") välistä suhdetta.
Arvostelukyvyn kritiikki
Kriittinen projekti eli tiedon rajojen ja ehtojen etsiminen alkoi "Puhtaan järjen kritiikistä", jossa Kant esitti transendentaalisen estetiikkansa, lähestymistavan havainnon ongelmaan, jossa ajan ja avaruuden ei katsota olevan riippumattomia, itsenäisiä entiteettejä vaan tapoja, joilla mieli järjestää ja strukturoi aistimaailmaa. Kantin johtopäätös oli, että ihmisjärjellä on tiettyjä perustavanlaatuisia antinomioita, erityisesti, että ei ole mahdollista ajatella toisaalta, että kaikki toiminta ja ajattelu olisi ulkoisten syiden määräämää, ja toisaalta että ihmisen käyttäytymisessä vaikuttaisi "spontaani" kausaalinen periaate.