Yhdeksäs ristiretki
Yhdeksäs ristiretki yhdistetään joskus sitä edeltävään kahdeksanteen ristiretkeen. Sitä pidetään viimeisenä keskiajan ristiretkistä, jotka suuntautuivat Pyhään maahan.
Retken syynä oli Egyptin mamelukkien valtakunnan jatkuva kasvu ja pian tapahtuva viimeisten ristiretkeläisten linnoitusten hylkääminen. Pohjois-Afrikkaan suuntautunut kahdeksas ristiretki sekä Pyhään maahan suuntautunut yhdeksäs olivat osina laajempaa suunnitelmaa, johon kuului muun muassa espanjalaisten kuninkaiden toimintaa, armeijan liikehdintää pakanoita vastaan itäisessä Euroopassa sekä liitto mongolien kanssa mamelukkeja ja turkkilaisia vastaan. Siksi ristiretkeläisten kansallisuus vaihteli eurooppalaisista prinsseistä (Englannin prinssi Edvard ja Ranskan Ludvig IX) uskonnollisiin johtajiin (Bysantin keisari) ja mongolijohtajiin kuten Möngke- ja Hülegü-kaanit.
Norjan ristiretki
Purjehtiessaan Gibraltarinsalmen läpi Sigurd kohtasi jälleen merirosvoja. Voitokkaan taistelun jälkeen he jatkoivat matkaa pitkin Saraseenien maata ja saapuivat Baleaareille. Kristityt pitivät Baleaareja tuohon aikaan merirosvojen turvasatamana ja orjakaupan keskuksena. Norjalaisten hyökkäykset olivat todistetusti ensimmäiset kristittyjen tekemät hyökkäykset Baleaareilla (vaikka pienempiä yhteenottoja varmasti oli tapahtunut jo aiemmin, mutta näistä ei ole säilynyt todisteita).