Kyytilaitos Suomessa
Kyytilaitos tarkoitti aiemmin Suomessa valtion ylläpitämää järjestelmää matkustajien ja postin kuljettamista varten. Kyytilaitoksista säädettiin vuoden 1918 kyytilaissa, joka oli voimassa vuoteen 1955 saakka. Sitä ennen kaikki manttaaliin pantu maa, jota ei erikseen ollut vapautettu, oli velvollinen tekemään hollikyytiä ja pitämään voimassa kyytilaitosta maalla.
Majoituslait
Vuoden 1765 laki velvoitti siirtokuntien viranomaiset kustantamaan ja tarjoamaan niiden alueelle sijoitettujen brittijoukkojen ruuan, juomat, majoituksen ja kuljetuksen. Kyseessä oli itse asiassa lisäys vuosittain uusittuun kapinalakiin ("Mutiny Act"). Uuden lain syynä oli Pohjois-Amerikkaan sijoitetuista joukoista syntyneiden sotilasmenojen merkittävä kasvu suuren siirtomaasodan ja Pontiacin kapinan seurauksena. Kuten samana vuonna säädetty leimaverolaki myös majoituslaki nähtiin samalla siirtokuntien itsehallintoon puuttumisena, sillä siihen asti siirtokuntien omat edustajakokoukset olivat päättäneet itse siirtokuntalaisten osallistumisesta sotalaitoksen kuluihin. Lakia vastustettiin erityisesti New Yorkin provinssissa, johon oli sijoitettu kaikkein eniten brittijoukkoja. Kun provinssin viranomaiset uhmasivat majoituslakia, vuoden 1767 Townshendin lakeihin sisällytettiin niin sanottu "Suspending Act", jolla newyorkilaiset yritettiin pakottaa täyttämään majoitusvelvollisuutensa. Kiistanalaisuutensa vuoksi ensimmäisen majoitulain annettiin kuitenkin raueta vuonna 1770, jolloin se jätettiin uusimatta.