Libya
Libya oli Italian siirtomaa. Yhdistyneet kansakunnat julisti Libyan vuonna 1951 itsenäiseksi kuningaskunnaksi, jonka hallitsija oli Idris I. Monarkia kumoutui vuoden 1969 arabisosialistisessa vallankumouksessa, jonka jälkeen Muammar Gaddafi johti maata itsevaltiaana vuosikymmeniä. Hänen johdollaan talous kansallistettiin ja maasta tehtiin sosialistinen valtio. Gaddafi sai surmansa sisällissodassa vuonna 2011. Sisällisodan jälkeen maa on ollut levoton ja tilanne eskaloitui toiseksi sisällissodaksi vuonna 2014.
François Tombalbaye
Tombalbayen uudistustoimet pysähtyivät äkillisesti elokuussa 1971, kun hän väitti kukistaneensa Libyan Gaddafin tukeman kapinan. Tuolloin hän katkaisi suhteensa Libyaan ja salli Gaddafin vastustajien perustaa leirinsä maahan. Vastineeksi Gaddafin tunnusti FROLINATin ja antoi sille julkisesti luvan perustaa tukikohtansa Libyaan. Kesäkuussa 1972 hallitus sai kiinni Libyassa koulutetun sabotööriryhmän, joka salakuljetti räjähteitä ja aseita pääkaupunkiin. Tuon jälkeen Tombalbaye pidätti noin tuhat epäiltyä "valtion vihollista." Parantaakseen suhteita arabimaihin Tombalbaye katkaisi syyskuussa 1972 suhteet Israeliin ja solmikin saman vuonna liittosopimuksen Libyan kanssa ja sai lainaa arabimailta. Samoihin aikoihin hän erotti maan ranskankielisten maiden OCAMM-järjestöstä ja ryhtyi ajamaan "authenticité"-kampanjaa. Maan pääkaupunki Fort-Lamy nimettiin uudelleen N'Djamenaksi, Fort-Archambault Sarhiksi ja Tombalbaye itse otti etunimen Ngarta ja määräsi myös virkamiehet käyttämään alkuperäisnimiä. Lisäksi ranskalaisia lähetyssaarnaajia karkotettiin maasta.