New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
Staten Island
Kun englantilaiset valloittivat New Yorkin vuonna 1664, he yhdistivät Staten Islandin samaan siirtokuntaan, vaikka se olikin lähempänä New Jerseyä. Vuonna 1776 brittien joukot aloittivat saarelta hyökkäyksensä New Yorkiin. Yhdysvaltojen itsenäistymisen jälkeen silloisessa Richmondin kaupungissa oli New Yorkia puolustava varuskunta, siirtolaisten karanteenikeskus, orpojen ja vanhojen merimiesten hoitokoti ja rautatien lastausasema Manhattanille tullutta rahtia varten. Kun saari päätti kansanäänestyksessä liittyä osaksi New Yorkia, sen väkiluku oli vähän yli 65 000.