Osmanien valtakunta
Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan. Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt. Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.
Osman III
Osman III (2. tammikuuta 1699 – 30. lokakuuta 1757) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1754 vuoteen 1757. Hän oli Mustafan II:n poika ja Mahmud I:n nuorempi veli. Maininnan arvoista hänen lyhyessä hallintokaudessaan oli Istanbulin palo ja lisääntyvä suvaitsemattomuus ei-muslimeja kohtaan. Kristittyjä ja juutalaisia vaadittiin käyttämään erityisiä vaatteita tai merkkejä.