Tekstiviesti
Vuonna 1984 Pohjoismaat esittivät silloin kehitteillä olevaan GSM-järjestelmään tekstiviestiominaisuutta. Aluksi asia tuotiin J. Audestadin (Norja) vetämään GSM WP3 -alatyöryhmään. Vuoden 1985 helmikuussa GSM-päätyöryhmässä käsiteltiin tekstiviestipalvelua WP3:n työn (GSM Doc 90/84) sekä toisaalta Saksan ja Ranskan omasta yhteistyöstä syntyneiden ehdotusten (GSM Doc 19/85) pohjalta. Sen jälkeen SMS (Short Message Service) tuli osaksi GSM-spesifikaatioita vielä samana vuonna (GSM Doc.28/85) perustuen Saksan ja Ranskan ehdottamaan tekniikkaan, jossa viesti kulkee puhelimen signalointikanavalla ja on siten vastaanotettavissa vaikka puhelun aikana. Valittu menetelmä rajoitti viestipaketin pituuden 160 merkkiin. Suomalaiset edistivät tekstiviestiä sen syntyvaiheessa pohjoismaisten matkapuhelintyöryhmien kautta. Heidän ideansa johti kuitenkin valitun välitystekniikan osalta Pohjoismaiden esittämään toteutumatta jääneeseen kehityshaaraan (ns. Message Handling System -perustainen vaihtoehto).
Komentopuhelin
Komentopuhelin on järjestelmä, jota käytetään esimerkiksi vapaaehtoisten tai muuten kotona päivystävien palokuntien koollekutsuun hälytystilanteissa. Komentopuhelin soittaa hälytettävään puhelinnumeroon, ja antaa vastattaessa puheluun puheviestin, joka voidaan tehdä esimerkiksi puhesyntetisaattorilla. Komentopuhelimen hälytykset kulkevat verkossa etuoikeutettuna, eli ne ohittavat tärkeysjärjestyksessä sekä hälytettävän puhelimen että myös muunkin verkon vähemmän tärkeät puhelut. Nykyisin vastaanottavana puhelimena toimii pääasiassa GSM-puhelin, sillä se on käyttäjällä lähes aina mukana. Nykyisissä puhelinmalleissa komentopuhelimen tekemälle soitolle voidaan asettaa erillinen soittoääni, jolloin hälytys- ja muut puhelut pystyy paremmin erottamaan toisistaan.