Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Saksalaiset tarvitsivat kipeästi miehiä länsirintamalla, minkä vuoksi Suomeen pystyttiin lähettämään vain rajallisesti joukkoja. Maaliskuun aikana Danzigissa koottiin 9 445 miehen vahvuinen "Ostsee-Division" eli Saksan Itämeren-divisioona, jonka komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Rüdiger von der Goltz. Lähes 10 000 miehen lisäksi Suomeen laivattiin yli 3 000 hevosta sekä valtava määrä aseita, ammuksia, elintarvikkeita ja muita varusteita. Taistelu- ja huoltojoukkojen ohella saapui myös muun muassa filmiryhmä, joka saksalaisten etenemisen aikana tallensi paljon ainutlaatuista kuvamateriaalia sisällissodasta. Kontra-amiraali Hugo Meurerin komentama laivasto-osasto koostui kaikkiaan noin sadasta erikokoisesta keisarillisen laivaston aluksesta. Sen mukana palasi myös 380 Pellingin taistelun jälkeen Suomenlahden ylitse paennutta Itä-Uudenmaan suojeluskuntalaista. Valkoisen armeijan edustajaksi divisioonan esikuntaan nimitettiin eversti Wilhelm Thesleff.
Länsi-Viron saariston maihinnousuoperaatio
Hitlerin annettua käskyn Virosta luopumisesta suurin osa alueen saksalaisjoukoista vetäytyi Latvian alueelle. Hieman aikaisemmin Viron saarille oli siirretty vajaavahvuinen 23. divisioona, joka heikkeni entisestään, kun siitä irrotettiin krenatöörirykmentti 68 ja yksi patteristo Suursaaren maihinnousuun. Saksalaisjoukkojen vahvuus siirron jälkeen oli neljä pataljoonaa, kolme patteristoa ja pioneeripataljoona. Vahvistukseksi saatiin hieman ennen saariston taistelujen alkua kolme merivoimista muodostettua pataljoonaa, sekä syöksyveneitä ja maihinnousuyksiköitä. Joukkoja komensi 23. divisioonan komentaja kenraaliluutnantti Hans Schirmer, joka sai käskyn pitää saaret hallussaan, sillä ne olivat oleellisia Riikaan suuntautuvien huoltokuljetusten ja sukellusvenemiehistöjen koulutuksen kannalta Itämerellä. Muhulle, Hiidenmaalle ja Saarenmaalle jaetut joukot riittivät kuitenkin vain oletettujen maihinnousupaikkojen puolustukseen.