Markian Popov
Popov aloitti sotilasuransa nuorena Venäjän sisällissodassa. Sodan jälkeen hän opiskeli Neuvostoliiton sotilaskouluissa ja eteni urallaan verrattain nopeasti. Hän oli kenraaliluutnantti ja Leningradin sotilaspiirin komentaja, kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941. Popov osallistui useiden ratkaisevien taisteluiden johtoon toisen maailmansodan aikana. Hänet ylennettiin puna-armeijan toiseksi korkeimpaan armeijakenraalin sotilasarvoon 1943. Hän ei kuitenkaan nauttinut Stalinin luottamuksesta, minkä vuoksi hänen uransa oli epätasainen hänen pätevyydestään huolimatta. Hänet alennettiin sodan lopulla epäonnistuneen Riian valtausyrityksen jälkeen. Häntä väheksyttiin sodanjälkeisessä neuvostoliittolaisessa historiankirjoituksessa. Hänen maineensa ja arvonsa palautettiin vasta Stalinin kuoltua ja Nikita Hruštšovin noustua valtaan. Hruštšov ja Popov olivat tehneet yhteistyötä Stalingradin taistelun aikana, ja hänen uransa lähti uuteen nousuun 1954. Popov kuoli tapaturmaisesti Moskovassa 1969.
Thomas Sankara
Sankara aloitti sotilasuransa 19 vuoden ikäisenä. Hänet lähettiin sotilaskoulutukseen Madagaskariin, missä oli todistamassa kansannousua Philibert Tsirananan hallintoa vastaan. Kansannousun tapahtumat ja samaan aikaan luetut Karl Marxin ja Vladimir Leninin teokset muokkasivat merkkittävästi hänen poliittista ajatteluaan. 1970-luvulla hän taisteli Ylä-Voltan ja Malin välisessä rajasodassa. Sankara niitti sodassa mainetta urheana taistelijana, vaikka pitikin koko sotaa "hyödyttömänä ja epäoikeutettuna". 1970- luvulla Sankara alkoi pohjustaa myöhempää mainettaan karismaattisena hahmona. Hän oli hyvä kitaristi ja soitti bändissä nimeltä "Tout-á-coup Jazz" ja oli tunnettu moottoripyöräharrastuksestaan. Sekä musiikki että moottoripyörä tekivät hänestä näkyvän hahmon Ouagadougoussa.