Lateraanisopimukset
Lateraanisopimuksiksi kutsutaan kolmea sopimusta, jotka solmittiin Benito Mussolinin käytännössä hallitseman Italian kuningaskunnan ja paavin välillä 1929. Sopimukset ratkaisivat Italian ja paavin välisen kiistan, joka oli syntynyt vuonna 1870, kun Italia liitti Rooman itseensä, mikä lakkautti Kirkkovaltion ja paavin maallisen vallan. Italia takasi paaville aseman, tuloja ja Vatikaanin käyttöoikeuden 1871, mutta se ei riittänyt katoliselle kirkolle, joka esitti tarvitsevansa riippumattomuuden maallisesta vallasta. Paavit julistautuivat "Vatikaanin vangeiksi" eivätkä esiintyneet julkisuudessa lähes kuuteen vuosikymmeneen.
Jalal Talabani
Hän oli Kurdistanin demokraattisen puolueen (KDP) politbyroon johdossa 1960-luvulla. Kun kurdit lähtivät kapinaan 1961, Talabani johti taisteluja Irakissa ja vei kurdien asiaa Eurooppaan ja Lähi-itään etsien tukea. Kun kapina kukistui 1975, Talabani lähti sanomansa mukaan KDP:stä luomaan sivistyneempää, demokraattisempaa ja vähemmän heimoihin luottavaa poliittista puoluetta. Tämä johti Kurdistanin isänmaallisen liiton (PUK) syntyyn 1975. Talabanin puolue taisteli Massoud Barzanin KDP:n kanssa aina Persianlahden sotaan (2.8.1990 – 28.2.1991) 1991 asti. Vuonna 1992 kurdialueilla pidettiin vaalit ja luotiin PUK-KDP:n yhteishallinto. Jännitteet johtivat kuitenkin aseellisiin taisteluihin 1994. Puolueet solmivat rauhansopimukseen Washingtonissa 1998.