Eidsvollin kansalliskokous
Jatkodebatissa unionipuolueen ja itsenäisyyspuolueen erot tulivat selkeästi esille. Kreivi Wedel-Jarlsberg vastusti kuningastitteliä, koska se johtaisi kuninkaan valintaan, mihin virkaan Kristian Fredrik oli jo lähes itsejulistautunut. Kreivi oli puolestaan jo vuosia työskennellyt Norjan erottamiseksi Tanskasta ja tiesi, että Kristian Frederikin tavoitteena olisi maiden uudelleenyhdistäminen. Wedel-Jarlsbergin ryhmä kannatti siis löyhää Ruotsi-unionia, mikäli suurvallat eivät takaisi täyttä itsenäisyyttä. Itsenäisyyspuolue kannatti itsenäistä Norjaa Kristian Frederik kuninkaanaan. Tähän unionipuolueeksi muotoutuneen kannan edustajat kritisoivat, että hänestä tulisi ajan myötä myös Tanskan kuningas, jolloin ei olisi päästy puusta pitkään. Itsenäisyyspuolueen edustajien äänin perustuslain ensimmäiseksi kohdaksi muotoutunut perusperiaate kuitenkin hyväksyttiin äänin 78–29 yhden äänen puuttuessa.
Nikolaus von Falkenhorst
Pian Suomen talvisodan jälkeen Saksa käynnisti sotatoimet Tanskaa ja Norjaa vastaan miehittämällä ne operaatio Weserübungin nimissä. Hitler nimitti von Falkenhorstin operaation pääsunnittelijaksi maaliskuussa 1940, ja sotatoimet eli maiden miehitys tapahtui huhtikuun 9. päivästä 1940 alkaen. Norja viimeisimpänä näistä maista oli vallattu lopullisesti 9. kesäkuuta 1940 mennessä. Kenraali von Falkenhorst toimi tämän jälkeen Norjassa olevien Saksan joukkojen komentajana.
Kesäkuussa 1941 käynnistynyt Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon eli operaatio Barbarossa vaati saksalaisten joukkojen toimintaa Suomen pohjoisosassa eli Petsamossa, Sallassa ja Kuusamossa, josta käsin hyökänneitä saksalaisjoukkoja ja saksalaisille alistettua Suomen III armeijakuntaa johti kenraalieverstiksi ylennetty von Falkenhorst. Operaatio Hopeaketun epäonnistuminen eli Murmanskin ja Murmannin radan valtaus johti siihen, että vuoden 1942 alussa von Falkenhorst korvattiin kenraali Eduard Dietlillä, jonka tehtäväksi annettiin Pohjois-Suomesta käsin operoivien saksalaisjoukkojen johtaminen. von Falkenhorstin tehtäväksi jäi Norjan joukkojen johtaminen aina joulukuuhun 1944 asti. Sen jälkeen hänet siirrettiin reserviin.