Eidsvollin kansalliskokous
Jatkodebatissa unionipuolueen ja itsenäisyyspuolueen erot tulivat selkeästi esille. Kreivi Wedel-Jarlsberg vastusti kuningastitteliä, koska se johtaisi kuninkaan valintaan, mihin virkaan Kristian Fredrik oli jo lähes itsejulistautunut. Kreivi oli puolestaan jo vuosia työskennellyt Norjan erottamiseksi Tanskasta ja tiesi, että Kristian Frederikin tavoitteena olisi maiden uudelleenyhdistäminen. Wedel-Jarlsbergin ryhmä kannatti siis löyhää Ruotsi-unionia, mikäli suurvallat eivät takaisi täyttä itsenäisyyttä. Itsenäisyyspuolue kannatti itsenäistä Norjaa Kristian Frederik kuninkaanaan. Tähän unionipuolueeksi muotoutuneen kannan edustajat kritisoivat, että hänestä tulisi ajan myötä myös Tanskan kuningas, jolloin ei olisi päästy puusta pitkään. Itsenäisyyspuolueen edustajien äänin perustuslain ensimmäiseksi kohdaksi muotoutunut perusperiaate kuitenkin hyväksyttiin äänin 78–29 yhden äänen puuttuessa.
Norjalaiset
Norjalaisten esi-isät asuttivat nykyistä norjaa jo kivikaudella 10 000 vuotta eaa. Kivikaudella Etelä-Norjassa harjoitettiin niin metsästystä ja keräilyä, kuin maatalouttakin. Pronssi- (1500-500 eaa.) ja rautakausien (500 eaa.-400 jaa.) maatalouden harjoittaminen lisääntyi ja väestömäärä kasvoi. Germaanisten kansojen edustajia muutti Norjan rannikoille 500-800-luvuilla niin sanotun kansainvallusaikana. Viikinkiaikana 800-1100-luvuilla Norja yhtenäistyi poliittisesti ja maahan saapui kristinusko. 1300-luvulla Norjaa hävitti musta surma ja myöhemmin maa liitettiin Tanskan kuningaskuntaan vuonna 1280. Norja säilyi osana Tanskaa vuoteen 1814, jolloin se liitettiin Ruotsiin. Norja itsenäistyi vuonna 1905. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa suuri joukko norjalaisia muutti Pohjois-Amerikkaan.