Ilmasodankäynnin historia
Ilmalaiva keksittiin vuonna 1852. Ferdinand von Zeppelinin jäykkä ilmalaiva lensi ensi kerran vuonna 1900 ja Wrightin veljesten lentokone lensi vuonna 1903. Molempien mahdollisuudet sodankäynnissä havaittiin heti. Ilmalaivan merkitys jäi kuitenkin kaksikosta vähäisemmäksi ja ne vedettiin palveluksesta vuonna 1916. Lentokoneiden kehitykseen panostettiin Wrightin veljesten ensimmäisen moottoroidun lentokoneen jälkeen. Yhdysvalloissa perustettiin viestijoukkojen alaisuuteen lentämistä tutkinut kolmimiehinen osasto 1. elokuuta 1907. Vuonna 1908 viestijoukot järjestivät tarjouskilpailun, jonka jälkeen joukot ostivat Wrightin veljeksiltä yhdeksän lentokonetta. Ranska ja Saksa perustivat vuonna 1910 omat ilmavoimansa ja kaksi vuotta myöhemmin seurasi Britannia.
Umberto Nobile
Nobile tuli tunnetuksi lentäessään suunnittelemallaan "Norge"-ilmalaivalla Pohjoisnavan yli vuonna 1926. Tutkimusmatkailija Roald Amundsenin johtamaan retkikuntaan kuului Nobilen lisäksi yhdysvaltalainen miljonääri Lincoln Ellsworth, joka rahoitti retken. 
Nobilen toinen retki Pohjoisnavalle vuonna 1928 ei sujunut suunnitelmien mukaan. Retkikunnan käyttämä, Nobilen suunnittelema ja lentämä "Italia"-ilmalaiva iskeytyi paluumatkalla jäähän. Nobile ja kahdeksan muuta miehistön jäsentä sinkoutuivat jäälle ilmalaivan jatkaessa matkaansa kuusi miehistön jäsentä mukanaan. Ilmalaivaa ei koskaan löydetty. Nobilen retkikunta onnistui kuitenkin lähettämään mukana olleella radiolla hätäviestin. Muun muassa Pohjoismaista ja Italiasta saapuneet etsintäjoukot löysivät ja pelastivat miehistön. Viimeiset heistä pelastettiin seitsemän viikkoa onnettomuuden jälkeen, kun neuvostoliittolainen jäänmurtaja "Krassin" saapui paikalle. Roald Amundsen, joka oli Nobilen kumppani aikaisemmalta Pohjoisnapa-lennolta, katosi ollessaan matkalla lentoveneellään osallistuakseen etsintöihin.