Psykedeeliterapia
Psykedeeliterapia viittaa sellaisiin terapian muotoihin, joiden etenemistä avustetaan jollain psykedeelisellä aineella. Yleisimmin käytettyjä ovat serotoniinijärjestelmän kautta vaikuttavat aineet kuten LSD, psilosybiini ja MDMA. "Mieltä ilmentävää" tarkoittavan psykedeeli-termin käyttäminen tässä yhteydessä hallusinogeeni-termin sijaan painottaa että näitä aineita terapian osana hyödyntävät psykiatrit luottavat psykedeelien tuottaman, psyykeä luotaavan tilan terapeuttiseen hyötyyn. Psykedeelisen terapian puolestapuhujat uskovat psykedeelien tehostavan potilaan omia psykoanalyyttisia kykyjä, helpottaen tavanomaisessa psykoterapiassa etenemistä. Joidenkin potentiaalisten hoitojen osalta tunnetaan myös taudinkuvaan liittyviä farmakologisia vaikutuksia.
Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus
Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1971 laatima kansainvälinen sopimus jonka tarkoituksena oli psykoaktiivisten aineiden kuten amfetamiinien, barbituraattien ja psykedeelien kontrollointi. Viranomaiset näkivät tämän epämoraalisena ja vaarana taloudellisen kehityksen kannalta. Vuoden 1961 huumausaineyleissopimus ei vielä ollut ehtinyt kieltää useita juuri keksittyjä psykotrooppisia aineita, sillä se koski vain kannabis-, kokaiini-, ja oopiumijohtoisia päihteitä.