Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Napoleon I
Venäjän tsaari Aleksanteri I sanoutui irti Britannian saarrosta. Vuonna 1812 Napoleon hyökkäsi Puolasta Venäjää vastaan. Puolalaiset ehdottivat Napoleonille, että tämä valtaisi pelkästään Puolan Venäjälle kuuluvan osan. Napoleon hylkäsi varovaisuuden ja marssitutti joukkonsa kohti Moskovaa. Hän astui ensimmäisen kerran Venäjän maaperälle kello viisi keskiviikkona 24. kesäkuuta 1812. Venäjälle tulon aamuna Napoleon huusi sotilailleen: