Kehitysvamma
Suomen väestöstä noin 0,75 prosentilla eli 40 000 ihmisellä arvioidaan olevan kehitysvamma. Kehitysvammaisuus on miehillä selvästi yleisempää kuin naisilla. Mikäli älyllisessä toiminnassa ilmenee muutoksia vasta aikuisiällä kyseessä ei ole kehitysvamma, vaan aivovamma tai dementia.
Kehitysvamma
Kehitysvammaisuus pyritään diagnosoimaan jo ennen viiden vuoden iässä alkavaa esiopetusta. Kehitysvammaisuuden diagnosointi on usein pitkä ja monivaiheinen prosessi. Tästä huolimatta kehitysvammaisten diagnoosit ovat usein todella huonosti kohdillaan ja moni lievästi kehitysvammainen nuori on yhä vailla diagnoosia koulun päättyessä. Lapsen kehitystä tulee seurata riittävän laaja-alaisesti ja monesta näkökulmasta, jotta nähdään, miten se etenee. Tarvitaan vähintään vuoden seuranta-aika, joskus pitempikin. Käsite "laaja-alainen kehitysviivästymä" tai "vaikea-asteinen kehityksen erityisvaikeus" ovat käytössä usein siinä vaiheessa, kun lapsen tutkimukset ovat vielä kesken ja hänen kehitystään seurataan. Usein jossain vaiheessa voidaan todeta vaikeuksien olevan sitä luokkaa, että kehitysvammakriteerit täyttyvät.