Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Pius VII
Napoleonin ja paavin välisen sovun synnyttyä paavi lupautui myös kruunaamaan Notre Damen katedraalissa Napoleonin Ranskan keisariksi 1804. Kruunaamistilaisuudessa Napoleon ei kuitenkaan antanut paavin suorittaa muuta kuin voitelun ja kruunujen siunaamisen; keisarillisen kruunun Napoleon asetti itse päähänsä. Vaikka kyseinen tapahtuma viesti selvästi paavin merkityksen huomattavasta vähenemisestä, saattoi paavi silti olla tyytyväinen. Paavi ei saanut kruunata Napoleonia, mutta oli kuitenkin kutsuttu antamaan kristillinen hyväksyntänsä Napoleonille. Vielä vuosikymmentä aiemmin Notre Damen kristilliset symbolit oli peitetty ja kirkkoa oli käytetty "järjen ja vapauden juhlan" järjestämiseen, mutta nyt kristilliset symbolit olivat jälleen esillä ja paikalla oli runsaasti kirkon edustajia.