Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Eddie Läck
Ennen NHL Central Scouting Bureau oli sijoittanut Läckin ennusteissa Euroopan yhdeksänneksi parhaaksi maalivahdiksi, mutta häntä ei lopulta kuitenkaan varattu. Kolmen Leksands IF:ssä pelaamansa kauden jälkeen Läck siirtyi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle, Elitserieniin, jossa pelaavan Brynäs IF:n kanssa hän teki 6. heinäkuuta 2009 kahden vuoden mittaisen sopimuksen. Elitserienissä hän debytoi 17. lokakuuta tullessaan ensimmäisen erän lopulla Florida Panthersin sopimusmaalivahti Jacob Markströmin tilalle. Hän pysäytti 18 laukausta, kun Brynäs hävisi ottelun Färjestadille numeroin 3–2. Läck pääsi Markströmin varamaalivahtina pelaamaan 14 pelissä, joissa hän päästi keskimäärin 2,67 maalia per ottelu ja hänen torjuntaprosentikseen muodostui 91,1. Läck edusti Ruotsia jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.