Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Saksalaiset tarvitsivat kipeästi miehiä länsirintamalla, minkä vuoksi Suomeen pystyttiin lähettämään vain rajallisesti joukkoja. Maaliskuun aikana Danzigissa koottiin 9 445 miehen vahvuinen "Ostsee-Division" eli Saksan Itämeren-divisioona, jonka komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Rüdiger von der Goltz. Lähes 10 000 miehen lisäksi Suomeen laivattiin yli 3 000 hevosta sekä valtava määrä aseita, ammuksia, elintarvikkeita ja muita varusteita. Taistelu- ja huoltojoukkojen ohella saapui myös muun muassa filmiryhmä, joka saksalaisten etenemisen aikana tallensi paljon ainutlaatuista kuvamateriaalia sisällissodasta. Kontra-amiraali Hugo Meurerin komentama laivasto-osasto koostui kaikkiaan noin sadasta erikokoisesta keisarillisen laivaston aluksesta. Sen mukana palasi myös 380 Pellingin taistelun jälkeen Suomenlahden ylitse paennutta Itä-Uudenmaan suojeluskuntalaista. Valkoisen armeijan edustajaksi divisioonan esikuntaan nimitettiin eversti Wilhelm Thesleff.
Ostlegionen
Ostlegionen oli muista neuvostokansalaisista kuin venäläisistä syksyllä 1941 muodostettu yksikkö Wehrmachtissa toisen maailmansodan aikana. Valloitettujen alueiden väestöä ei ollut alun perin tarkoitus hyödyntää sotilaallisesti mutta etenemisen pysähdyttyä Saksan johto myöntyi rajallisessa määrin "itälegioonien" perustamiseen. Itälegioonat olivat kenraali Ernst-August Köstringin alaisuudessa, ja yhdessä vuonna 1944 perustetun Venäjän vapautusarmeijan kanssa ne muodostivat viisi prosenttia Wehrmachtin miesvoimasta.