Pronssikauden meripihkakauppa
Itämeren ja Pohjanmeren meripihkaesiintymät ovat noin 50 miljoonaa vuotta vanhat ja ne sijaitsevat sekä maaperässä että merenpohjassa, minne jääkauden jäätikön virtaus on ne irroittanut paikallisesta kivestä. Meripihkan tiheys on 1,05–1,096 g/cm, joten meriveden noste keventää sitä ja myrskyjen aikana meriveden virtaukset ja aallokon voima tuo meripihkakappaleita merenrantaan. Sieltä ihmiset ovat niitä löytäneet ja keränneet talteen. Euroopan parhaita keräilyrantoja löytyy Etelä-Britanniasta, Länsi-Jyllannista ja Itämeren kaakkoisrannoilta.
Sārnaten suoasuinpaikka
Meripihkaa on ollut runsaasti saatavilla läheiseltä merenrannikolta, ja sen työstämisessä oltiin taitavia. Raaka-aineesta on työstetty muun muassa kaulariipuksia, nappeja, korujen osia ja renkaita. Kiinnityksiä varten pihkaan porattiin pieniä reikiä, joihin voitiin pujottaa ripustusnauha. Reiät saattoivat olla halkaisijaltaan muutaman millin. Kaulanauhan pitkissä lieriömäisissä helmissä reikä läpäisi pari senttiä pitkän helmen pituussuuntaan mutta oli kuitenkin vain muutaman millin leveä. Pyöreitä nappeja kiinnitettiin poraamalla napin taakse kaareva reikä, jonka läpi pujotettua nauhaa ei näkynyt etupuolelta. Eräs meripihkakoru muistutti eläintä.