Fath Ali Šah
Yksi Fath Ali Šahin valtakautta leimannut tekijä olivat eurooppalaiset matkaajat Persiassa, joita oli alkanut nyt ilmaantua yhtäkkiä Napoleonin sotien ajan eurooppalaisten valtioiden etsiessä uusia liittolaisia. Eurooppalaiset lähetystöt solmivat Persian kanssa useita sopimuksia, jotka mmuuttuivat useaan otteeseen maailmanpoliittisen tilanteen mukaan. Lähetystöjen palatessa Eurooppaan länsimaihin tuli entistä enemmän Persiaa koskevaa tietoa. Joskus matkaajien kuvaukset Persiasta olivat tietämättömiä, ja usein tehtiin ennakkoluuloisia vertailuja Persian ja Euroopan välillä. Ensimmäinen Persian kanssa sopimuksen tehnyt eurooppalainen valtuuskunta saapui Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta vuonna 1800. Viidensadan hengen seuruetta johti myöhemmin historioitsijaksi ryhtynyt John Malcolm. Valtuuskunta oli lähtenyt matkaan, koska Ranska oli lähettänyt oman valtuuskuntansa jo aiemmin vuonna 1796, minkä lisäksi erityisenä uhkana Intialle oli pidetty Napoleonin sotaretkeä Egyptiin vuonna 1798. Persia saattaisi osoittautua hyödylliseksi liittolaiseksi myös, jos afgaanit alkaisivat uhata Pohjois-Intiaa. Vuoden 1801 tammikuussa solmittiinkin kauppasopimus, jossa ranskalaisilta kiellettiin pääsy Persiaan ja Persia lupasi hyökätä afgaaneja vastaan, jos nämä uhkaisivat Intiaa. Britit lupasivat vastaavasti lähettää Persiaan tykkejä ja muita sotatarvikkeita, jos ranskalaiset tai afgaanit uhkaisivat Persiaa.
Fath Ali Šah
Golestanin rauhassa Persia menetti lähes kaikki alueensa Araksjoen pohjoispuolella Jerevania ja Nahitševania lukuun ottamatta. Sopimuksen muut kohdat mahdollistivat esimerkiksi Venäjän tuen "lailliselle" Persian kruununperijälle, mikä käytännössä tarkoitti Venäjän sekaantumista maan kruununperimykseen omien etujensa mukaisesti. Sopimuksen ehdot herättivät Persiassa suuttumusta. Tilanne johtikin uuteen sotaan vuonna 1826. Britit olivat Napoleonin kärsimän tappion jälkeen jälleen venäläisvastaisia, mutta he kieltytyivät osallistumasta sotaan vuoden 1809 sopimuksen perusteella, koska Persiaa pidettiin hyökkääjänä. Abbas Mirzan ja tämän veljen Muhammad Mirzan johtamat joukot kärsivät pian tappioita venäläisille. Jerevan menetettiin lokakuussa 1827 ja Tabriz vain hieman myöhemmin. Helmikuussa 1828 solmittiin uusi Turkmantšain rauha, jonka ehdot olivat entistä nöyryyttävämmät. Persia menetti Jerevanin, ja raja siirtyi nyt kokonaan Araksjoelle. Persian tuli maksaa Venäjälle 20 miljoonaa ruplaa sotakorvauksia. ja venäläiskauppiaat saivat toimia Persiassa käytännössä Persian lainsäädännön ulkopuolella. Rauha sai verisen jälkinäytöksen, kun Teheraniin saapunut rauhanehtojen täyttymistä valvova ministeri Aleksandr Gribojedov sai 30. tammikuuta 1829 surmansa Teheranin mullahien yllyttämässä mellakassa. Gribojedov uskoi Fath Alin olleen hyökkäyksen takana, ja hänen viimeisiksi sanoikseen väitetään "Fath Ali Šah! Je m'en fous!". Vaikka on epätodennäköistä, että šaahi oli vastuussa teosta, hän joutui lähettämään Pietariin sovittelevan lähetystön.