Zhou-dynastia
Käytännössä Zhou-dynastia hallitsi koko Kiinaa vain niin sanotun Läntisen Zhoun ajan 1046–771 eaa. noin 300 vuotta. Vuonna 771 eaa. barbaarien tukemat aateliset surmasivat Zhou-dynastiaan kuuluneen kuninkaan, ja uusi pääkaupunki siirrettiin itään. Samaan aikaan maa hajosi itsenäisiin feodaalivaltioihin, ja alkoi poliittisesti hajanainen Itäinen Zhou, jota leimasivat eri maakuntien väliset poliittiset valtataistelut ja sodat Kevään ja syksyn ja varsinkin taistelevien läänitysvaltioiden aikakaudella. Lopulta taistelevista valtioista yksi, Qin-dynastia, nousi valtaan 221 eaa.
Monguorit
Monguorien esi-isiä ovat Mongolivaltakunnan rajoille sotapalvelusta varten 1200–1300-luvuilla siirretyt mongolit. Mongolisotilaat sekoittuivat paikallisten tiibetiläisten ja uiguurien kanssa, ja heidän jälkeläisensä eli monguorit ilmaantuivat historiankirjoihin omana kansanaan 1400-luvulla. Han-kiinalainen Ming-dynastia kukisti 1368 mongolien Yuan-dynastian. Kiinalaiset hallitsivat monia paikallisia alkuperäiskansoja asettamiensa paikallisten päälliköiden eli tusien kautta. Monguorien tusit muodostettiin alun perin Ming-dynastialle antautuneista kuudestatoista monguoripäälliköstä. Ming-dynastian aikana tusien ja heidän johtamiensa monguorien tehtävänä oli suojella rajoja mongolien hyökkäyksiä vastaan. Ming-dynastian kukisti Qing-dynastia, jolle monguorit antautuivat vuonna 1645. Dynastioiden vallanvaihdos johti verisiin kapinoihin ja ryöstelyihin ympäri Kiinaa.