Sähkökitara
Sähkökitara on 1930-luvulla akustisesta kitarasta kehitetty kitara, jossa ovat sähkömagneettiset mikrofonit, jotka muuttavat kielten värähtelyn sähköisiksi signaaleiksi. Nämä signaalit vahvistetaan ulkoisella, kitaraan kaapelilla kytketyllä kitaravahvistimella kuuluvaksi ääneksi. Tästä nimitys "sähkö"kitara. Sähkökitaraa voi toki soittaa myös ilman vahvistinta jolloin sen ääni on kaikukopan puuttuessa hyvin hiljainen, eikä sointi vastaa vahvistimen läpi soitettua signaalia.
Gibson ES-175
Kitaravalmistaja Gibson toi ES-175:n markkinoille vuonna 1949 halvemmaksi vaihtoehdoksi L5-mallille. Se oli samalla ensimmäinen sähkökitara soololovella, jonka ansiosta soittaja ylettää otelaudan kaikkein ylimpiin sointuihin. Aluksi kitarassa oli vain yksi yksikelainen P-90 -kaulamikrofoni, mutta vuonna 1953 myyntiin tuli ES-175D kahdella mikrofonilla.