Nakkila
Nykyisen Nakkilan vaiheilla Kokemäenjoen varrella asuttiin varmasti jo 1300-luvulla. Talon nimi Nakkla, josta kuntakin on nimensä saanut, esiintyy asiakirjoissa 1400-luvulla jo muodossa "Nakkila" eli ruotsiksi "Nackeby". Nimen alkujuurta ei tiedetä varmuudella. Ruotsiin perustuva selitys nojaa nimiin "Nacke" tai "Nackböle", joita esiintyy ruotsalaisilla alueilla. Jos nimen taustalla on suomalainen sana, voidaan käyttää selityksenä sanaa "nakka", jolla on tekemistä sepäntöiden kanssa. Nakka tarkoitti "vasaraa" tai "pulttia". 1400-luvuilla esiintyy Vehmaalla ja Paimiossa nimi "Nakka", jossa Paimiossa sepäntöitä teki seppä Olli. Satakunnassa talon nimi kirjoitettiin myös muodossa "Nakkala".
Nakkilan kirkko
Ulvilan emäseurakuntaan kuuluneessa Nakkilassa toimi pitkään oma saarnahuone, kunnes vuonna 1764 muodostettiin oma kappeliseurakunta. Tuolloin valmistui myös Nakkilan ensimmäinen kirkko, joka oli yksilaivainen pitkäkirkko. Vuonna 1833 intendentinkonttori suunnitteli laajennuksen, jolla erillinen kellotapuli yhdistettiin pääkirkkoon. Arkkitehti C. J. von Heidekenin suunnittelema laajennus toteutettiin 1887, jolloin rakennus muutettiin ristikirkoksi. Samalla tornia korotettiin 35 metrin korkeuteen ja kirkko sai ulkoasuunsa uusgoottilaisen ilmeen. Se jäi kuitenkin edelleen vaille lämmitystä, ja siksi kirkko oli hyvin kylmä ja eristämättömänä myös vetoinen.