Stalingradin taistelu
Kun akselivallat aloittivat suurhyökkäyksen Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 yli kolmen miljoonan sotilaan voimin, sen päätavoite oli valloittaa Leningrad, Moskova ja Ukraina. Stalingrad ei alun perin ollut tärkeä kohde Adolf Hitlerin sotasuunnitelmassa. Kun puna-armeija onnistui torjumaan Saksan hyökkäyksen joulukuussa 1941 suunnitelmat kuitenkin muuttuivat. Seuraavana kesänä Hitler päätti aloittaa suurhyökkäyksen etelässä ja idässä – tavoitteena oli vallata Kaukasuksen öljykentät ja vehnävarat sekä katkaista Volgan liikennereitit. Huhtikuussa 1942 Hitler määräsi, että Stalingrad oli joko vallattava tai eristettävä suurhyökkäyksen yhteydessä. Kolme kuukautta myöhemmin kaupunki oli jo saksalaisten tärkein valloituskohde. Kaupungin valloittaminen oli strategisesti kannattavaa, sillä sen tehtaissa valmistettiin myös suuri osa Neuvostoliiton sotatarvikkeista ja sen kautta kulki lautoilla noin 70 % Neuvostoliiton käyttämästä öljystä.
Mustanmeren taistelut
Taistelut alkoivat 26. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton pommitettua Constanțan satamaa. Taistelun aikana laivueenjohtaja "Moskva" upposi osuttuaan miinaan, kun se väisti rannikkotykistön tulitusta. Mustanmeren laivasto huolsi piiritettyä Odessan rannikkokaupunkia ja lopulta evakuoi sieltä lokakuun lopulla 86 000 sotilasta ja 150 000 siviiliä. Evakuoinnin aikana Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -koneet upottivat hävittäjä "Frunzen" ja yhden tykkiveneen.