Suomen Työväen Urheiluliitto
TUL perustettiin 26. tammikuuta 1919 sisällissodan jälkimainingeissa. Järjestön ensimmäinen puheenjohtaja oli Eino Pekkala. Työväen urheiluseurat kuuluivat ennen vuoden 1918 sisällissotaa Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon, mutta SVUL erotti syksyllä 1918 seurat, jotka olivat osallistuneet sisällissotaan hävinneellä puolella tai jos yli puolet seuran jäsenistä oli tuomittu 'osanotosta kapinaan'.
Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton yhteistoiminta
Vuoden 1945 lopussa TUL sanoi yhteistoimintasopimuksen irti, mutta se uusittiin 27.4.1946. Liitot asetettiin nyt tasavertaiseen asemaan maaotteluiden järjestämisessä ja yhteistoimintavaliokunnan puheenjohtajan valinnassa, kun nämä aiemmin olivat kuuluneet yksin SPL:lle. TUL tunnusti SPL:n yksinoikeuden edustaa Suomea FIFA:ssa. TUL:n maaottelupelaajat kuuluivat sen vuoksi muodollisesti SPL:oon tätä tarkoitusta varten erikseen perustetun seuran, Pallo –39:n kautta. Seuran nimi viittaa yhteistoiminnan alkamiseen vuonna 1939. Vuoden 1946 Suomen mestaruus ratkaistiin siten, että liittojen mestarit pelasivat kaksoisottelun ts. kerran kummankin kotikentällä. Koska voitot menivät tasan (maalieroa ei huomioitu) tarvittiin kolmas ottelu puolueettomalla kentällä mestaruuden ratkaisemiseksi. Vuoden 1947 kilpailuun Suomen mestaruudesta, jonka liitot järjestivät yhteisesti, kelpuutettiin kummankin liiton kaksi parasta joukkuetta. Jääpallossa otettiin käyttöön liiton mestareiden välinen SM-ottelu, jota käytäntöä jatkettiin aina vuoteen 1953 saakka. Yhteisissä SM-kilpailuissa TUL:n jääpallojoukkueet olivat käväisseet vuosina 1944 ja 1945.