Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Andersson siirtyi kaudeksi 1991–1992 Quénec Nordiquesin organisaatioon. Hän pelasi lähinnä farmijoukkue Halifax Citadelsissa ja Cornwall Acesissa. Andersson pelasi kaudella 1992–1993 myös kolme NHL-ottelua ja antoi niissä yhden syöttöpisteen. Kesällä 1994 hän siirtyi vapaana agenttina New York Islandersin organisaatioon. Andersson pelasi kauden 1994–1995 kokonaan IHL-joukkue Denver Grizzliesissä, jossa hän voitti Turner Cupin keväällä 1995. Andersson pelasi tulokaskautensa NHL:ssä 1995–1996. Hän teki 47 ottelussa tehot 14+12=26, mutta pelasi myös ison osan kaudestaan IHL:n Utah Grizzliesissä. Kaudella 1996–1997 Andersson pelasi kaikki ottelunsa ylhäällä NHL:ssä. Hän teki 74 ottelussa tehot 12+31=43. Andersson teki tehoillaan henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä ja kausi oli hänelle ainoa kokonainen NHL:ssä.