Jesajan kirja
Jesaja eli 700- ja 600-lukujen vaihteessa eaa. Jesaja oli osa yläluokkaa, ja se voidaan päätellä myös siitä, että hänellä oli aina pääsy kuninkaiden puheille. Hän profetoi neljän kuninkaan, Ussian, Jotamin, Ahasin ja Hiskian, aikana. Hän oli lojaali kuningas Hiskialle, mutta oli eri mieltä tämän kanssa tämän pyrkimyksistä tehdä liitto Egyptin ja Babylonian kanssa Assyrian uhkaa vastaan. Legendan mukaan Jesaja kärsi marttyyrikuoleman vuonna 687 eaa. valtaan nousseen Manassen kaudella.
Jesajan kirjan 51. luku
Jesaja 51 on Jesajan kirjan viideskymmenesyhdes luku heprealaisten  Raamatussa tai kristillisen Raamatun Vanhassa testamentissa. Tämä kirja sisältää profeetta Jesajaan liitetyt profetiat, ja se on yksi profeettojen kirjoista. Luvut 40–55 tunnetaan "Deutero-Jesajana", ja ne ovat peräisin siltä ajalta, kun Israelilaiset olivat maanpaossa Babyloniassa. Tämä luku ilmaisee Herran Israelin kansalle tarjoaman lohdutuksen.Joitakin kaikkein vanhimpia käsikirjoituksia, jotka sisältävät tämän luvun heprean kielellä:Antiikin aikaisia Koinee-kreikan kielisiä käännöksiä ovat:The New King James Version -raamatunkäännös järjestää tämän luvun seuraavasti:Saara on mainittu Abrahamin rinnalla; Abraham on kuvattu "kallioksi, josta [Israelilaiset] oli hakattu" ja Saara on kuvattu "kaivokseksi, jonka uumenista heidät on louhittu", mikä viittaa hänen kohtuunsa. Abraham kutsuttiin, kun hän oli yksin, eli hänellä ei vielä ollut lapsia. Samaan tapaan Abrahamiin ja hänen silloiseen lapsettomuuteensa viitataan myös Hesekielin kirjan 33. luvussa.