Etunimi
Jos ihmisellä on ainakin kaksi etunimeä, hänen huoltajansa tai hän itse voi valita jonkin nimistä puhuttelunimekseen (kutsumanimekseen). Useimmat ihmiset käyttävät puhuttelunimenä ensimmäistä etunimeään, jotkut käyttävät toista, kolmatta tai neljättä taikka kahta tai kolmea nimeä yhdessä: Maria Kaisa Aula. Jotkut käyttävät nimikirjaimia puhuttelunimenomaisesti tai nimikirjaimia lisänä erotukseksi muista samannimisistä: K. J. Lång, J.-P. Roos, Risto E. J. Penttilä.
Persoonapronomini
Persoonapronominit ovat pronomineja, jotka viittaavat johonkin henkilöön tai ryhmään henkilöitä. Suomen kielen persoonapronominit ovat yksikössä "minä", "sinä", "hän" ja monikossa "me", "te" ja "he". Suomen murteissa ja puhekielessä on persoonapronomineista erilaisia variaatioita: "Minä" ja "sinä" voivat olla "mä" ja "sä", "mää" ja "sää", "mnää" ja "snää", "mie" ja "sie" tai "miä" ja "siä" puhujan kotiseudusta riippuen. "Me" ja "te" voivat olla "myö" ja "työ". "Hän" ja he korvataan joskus demonstratiivipronomineilla "se" ja "ne". Indoeurooppalaisista kielistä poiketen suomessa ja muissa uralilaisissa kielissä yksikön kolmannen persoonan pronomini ei määräydy sukupuolen mukaan. Esim. ruotsin "han" (miehestä) ja "hon" (naisesta) suomennetaan molemmat sanalla "hän" (tai murteellisesti ja puhekielisesti sanalla "se"). Esimerkiksi englannin kielessä persoonapronomineja käytetään laajemmin kuin suomessa, muun muassa joistakin esineistä ja eläimistä. Persoonapronominien käyttö ei suomenkaan kielessä ole täysin rajattu ihmisiin, vaan niitä käytetään myös esimerkiksi jumalolennoista uskonnollisessa kielessä.