Eritrea
Eritrea oli pitkään ilman voimassa olevaa perustuslakia. Vuonna 1991 kumotun Etiopian sotilashallinnon jälkeen Eritrea toimi poliittisesti itsenäisenä, ja itsenäistymisen jälkeen vuonna 1993 EPLF asetti maata johtamaan väliaikaishallituksen, joka muodosti myös kansalliskokouksen. Kansalliskokoukseen kuului EPLF-puolueen keskushallinnon lisäksi 60 jäsentä, joiden paikoista kymmenen oli varattu naisille. Kansalliskokous valitsi Isaias Afewerkin maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänen toimenkuvaansa kuului myös armeijan ylipäällikkyys. Hän johti valtioneuvostoa ja nimitti sen jäsenet. Väliaikaishallituksen oli määrä toimia, kunnes perustuslaki saadaan hyväksyttyä.
Meles Zenawi
Muiden Mengistun vastustajien kanssa Zenawi oli perustamassa Tigrén kansan vapautusrintamaa (TPLF). TPLF ja Eritrean kansan vapautusrintama (EPLF) hallitsivat vuoteen 1980 mennessä Tigrén maaseutua. TPLF oli Zenawin johdolla vuoteen 1989 mennessä vallannut käytännössä koko Tigrén ja eteni jo kohti Addis Abebaa. Tämän jälkeen Zenawi oli perustamassa Etiopian kansojen vallankumouksellisesta demokraattista rintamaa (EPRDF), josta tuli kattojärjestö TPLF:n Tigrén ulkopuolisille tukijoille. Zenawista tuli vuoden 1991 alussa EPRDF:n johtoneuvoston puheenjohtaja. Tämän jälkeen hän erotti itsensä marxilaisuudesta ja ilmoitti noudattavansa jatkossa maltillisempaa politiikkaa.