Adoptio
Lapseksioton jälkeen adoptoija on huoltajuusvelvollinen ja vastuussa lapsesta. Suomen laki ei tee eroa adoptoidun ja biologisesti saadun lapsen välille, vaan katsoo lapsen huoltajien olevan hänen viralliset vanhempansa. Suomen laissa on myös adoptiolaki, joka määrää missä olosuhteissa lapsen voi adoptoida. Suomessa on tullut voimaan uudistettu adoptiolaki (22/2012) 1.7.2012. Edellinen adoptiolaki tuli voimaan vuonna 1985, ja siinä säädettiin ensimmäistä kertaa kansainvälisestä adoptiosta. Ensimmäinen kotimaan lapsia koskenut adoptiolaki säädettiin jo vuonna 1925.
Adoption edellytyksenä on adoptioneuvonta, joka on lakisääteistä sekä adoptiolasta haluaville vanhemmille että lapsen adoptioon antamista harkitsevalle äidille tai vanhemmille. Aikuisadoptiossa adoptioneuvonta on pakollinen myös adoptoitavalle henkilölle itselleen. Adoptioneuvonnan voi antaa joko oman kunnan sosiaalitoimisto tai kunta voi ostaa palvelun Pelastakaa Lapset ry:ltä. Adoptioneuvonta on maksutonta.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio on laillista seuraavissa valtioissa: Alankomaat, Andorra, Belgia, Englanti ja Wales, Espanja, Etelä-Afrikka, Islanti, Norja, Ruotsi, Tanska ja Uruguay. Yhdysvalloissa adoptio on sallittu seuraavissa osavaltioissa: Kalifornia, Massachusetts, New Jersey, New Mexico, New York, Ohio, Vermont, Washington, Wisconsin ja Washington (D.C.) , samoin suuressa osassa Kanadaa ja joissakin Australian osavaltioissa. Israel, Ranska, Saksa ja Suomi sallivat sisäisen adoption: rekisteröidyssä parisuhteessa toinen puolisoista voi adoptoida kumppaninsa biologisen (tai adoptoidun) lapsen. Joissakin maissa, kuten Irlannissa, adoptiota voi hakea yksittäinen henkilö seksuaalisesta suuntautumisesta ja asuinkumppanista riippumatta.