Alankomaiden maantiede
Alankomaille ominaista on maanpinnan tasaisuus. Mäkisiä maisemia löytää vain maan keski- sekä kaakkoisosista. Jääkausi on myös muokannut selänteitä, kuten Hondsrug Drenthessä sekä kukkuloita Nijmegenin, Sallandin, Twenten ja Utrechtse Heuvelrugin lähistöllä. Alankomaat kuuluu temperaattiseen lehtimetsävyöhykkeeseen. Metsiä on vain vähän, ja ne on suurimmaksi osaksi hakattu pois viljelymaiden ja asutuksen tieltä. Luonnonsuojelualueiden metsissä kasvaa pyökkejä, koivuja, leppää, tammea, saarnea ja jalavia. Havupuita kasvaa lähinnä istutettuina.
Alankomaiden taide
Etelässä rinnastettiin Raamatun tapahtumat maallisiin ja realistinen väritys selkeään kuvarakenteeseen. Maalareiden taiteellisena päämääränä oli tuolloin yksityiskohtien tarkka kuvaaminen ja tilan käyttö. Esimerkkeinä seuraavat taiteilijat: Flémallen mestari, Rogier van der Weyden, Hugo van der Goes, Hans Memling ja Gerard David. Pohjoisessa oli vallalla karumpi, yksinkertaisempi ja asiallisempi ilmaisutapa. Esimerkiksi mainittakoon taiteilijat Albert van Ouwater, Dirk Bouts vanhempi, Petrus Christus ja Geertgen tot Sint Jans sekä erityisesti groteskin fantastisten maalausten tekijä Hieronymus Bosch.