Veho
Vehon markkinoimiin automerkkeihin ovat kuuluneet myös Austin (1945–1971), Kaiser (1945–1953), Willys (1953–1956), DKW/Audi (1961–1974), NSU (1966–1974), BMW (1975–1994) ja Fiat (1987–1992). Japanilaisen Hondan tuonti siirtyi Veholle vuonna 1976. Vuoteen 1967 saakka Veho toi maahan myös brittiläisiä David Brown -traktoreita ja vuosina 1975–1994 myös BMW-moottoripyöriä. 1980-luvulla Vehon koko osakekanta oli edelleen Walter Greulingin tyttären Dorrit Aminoffin ja tämän jälkeläisten omistuksessa. Vuonna 1982 Vehon liikevaihto oli 1,17 miljardia markkaa ja sen palveluksessa oli 1 201 työntekijää. BMW:n maahantuonti siirtyi Veholta valmistajan Suomeen perustamalle tytäryhtiölle vuonna 1995, mutta BMW-autoja ja -moottoripyöriä myytiin Vehon jälleenmyyntiverkoston kautta vuoteen 1997 saakka. 1990-luvun lopussa avattiin Vehon uusi logistiikkakeskus Espoon Lommilassa.
Aboa Vetus &amp; Ars Nova
Museon kivitalojen keskiaikaisista omistajista ei tiedetä kovinkaan paljoa. Varhaisin maininta on niin kutsutun suuren kivitalon omistajasta Paraisten kirkkoherrasta Elias Espingistä, jolle talo kuului 1500-luvun lopussa. Oletettavasti talot ovat kuitenkin olleet pääasiassa saksalais- ja ruotsalaisperäisen porvariston omaisuutta. Luostarikorttelissa oletetaan keskiajalla sijainneen ainakin kaksi Turun kiltataloa, Pyhän Nikolauksen kilta ja Pyhän kolmen kuninkaan kilta. Ei ole mahdotonta, että ainakin toinen näistä olisi sijainnut museon alueella. Lisäksi Luostarikorttelissa tiedetään sijainneen kirkon prebendoja. Aboa Vetuksen Itäisen rantakadun puoleiset kellarit ovat keskiajan jälkeen kuuluneet muun muassa G. A. Petreliuksen perustamalle Auran kylpylaitokselle, joka oli toiminnassa vuodesta 1874 vuoteen 1907. Kylpylaitos myytiin Rettigien tupakkatehtaalle, joka toimi rakennuksessa sen purkamiseen asti vuonna 1928.
Museon alue kaivettiin esiin arkeologisissa kaivauksissa 1992–1995, joista vastasi vuosina 1992–1993 Turun maakuntamuseo ja vuosina 1994–1995 Museovirasto. Tuolloin esille tulleet rakenteet jätettiin näkyviin sellaisenaan kaikkine aikakerrostumineen. Kokonaisuudessaan Aboa Vetus -museon pinta-ala on 1 200 neliömetriä. Rettigin palatsin tonttina tunnetulla alueella on kuitenkin tehty arkeologisia havaintoja jo 1800-luvulla ja 1900-luvun alkuvuosina. Ennen palatsin rakentamista Juhani Rinne suoritti tontilla kaivauksia vuonna 1927. Myös Niilo Valosen vuosina 1952–1953 dokumentoima viemärikaivanto sivusi tontin keskiaikaisia kerrostumia.