Pullokuonodelfiini
Pullokuonodelfiineiden väritys on harmaa. Se vaihtelee selkäevän tummanharmaasta hyvin vaaleanharmaaseen ja vatsanalusen melkein valkoiseen. Tämä väritys tekee delfiinistä hyvin vaikean erottaa niin ala- kuin yläpuoleltakin. Ylä- ja alaleukojen pituus antaa delfiinille sen pullokuono-nimen. Eläimen oikea kuono eli nokka eli nenä on kuitenkin pään päällä oleva puhallusaukko, missä näkyy nenän rakenne sen ollessa avoinna. Pullokuonodelfiinin kasvoilla on tunnusomainen ”hymy”.
Pikkuharpyija
Pikkuharpyijan ruumiinpituus on 66–76 senttiä. Se on tavallista harpyijaa pienempi, pitkäpyrstöisempi ja hentorakenteisempi etenkin jaloistaan ja nokastaan. Pikkuharpyijan höyhenpuvun värityksessä on suurta muuntelua, minkä vuoksi se jaettiin aiemmin kahdeksi eri lajiksi, vaikka ne todellisuudessa ovatkin vain liukuvan värisarjan ääripäitä. Eri muunnokset eivät edusta eri alalajeja tai elä omilla maantieteellisillä alueillaan, vaan ovat samantapaista perinnöllistä muuntelua kuin ihmisten hiusten väri. Harvalukuisemmalle tummalle muodolle annettiin nimeksi "Morphnus taeniatus". Vaalealla muodolla selkäpuoli on tumma käsisulkien peitinhöyheniä lukuun ottamatta, mutta vatsapuoli, pää ja töyhtö ovat vaaleita. Tumman muodon pää, kaula ja töyhtö ovat täysin mustia, ja vain vatsassa on valkeita juovia. Pikkuharpyijan kynnet ja nokka ovat mustat, vahanahka siniharmaa. Jalat ovat keltaiset ja silmät vaaleanharmaat. Pyöreäpäiset siivet ja pitkä pyrstö ovat sopeutumia lajin elinympäristöön. Ne mahdollistavat nopeat pyrähdykset ja äkkikäännökset metsässä.