Katolisen kirkon historia
Uskonpuhdistus oli 1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkanut liike, joka pyrki oikaisemaan katolisen kirkon opissa näkemiään epäkohtia. Uskonpuhdistuksen taustalla oli jo kauan jatkunut paaviuden alennustila sekä levinnyt turmeltuneisuus kirkon piirissä. Uskonpuhdistuksen aloittajana pidetään yleisesti saksalaista augustinolaismunkki Martti Lutheria, vaikkakin jo ennen häntä jotkin ”esiuskonpuhdistajat”, esimerkiksi John Wycliffe ja Jan Hus, olivat hyökänneet kirkon virallista oppia vastaan. Lutherin anekauppaa vastaan suuntautuneet 95 teesiä aloittivat levitessään laajan liikkeen, joka myöhemmin sai uusia muotoja. Uskonpuhdistukseen liittyi Lutherin lisäksi joukko muita teologeja, joiden näkemykset poikkesivat paljoltikin Lutherin ajatuksista. Niinpä katolisen kirkon jakaantuminen ei loppunut vain luterilaisten syntyyn, vaan synnytti myös anglikaanisen ja reformoidun kirkon sekä lukuisan joukon erilaisia vapaita suuntia.
Uskonpuhdistus (käsite)
Uskonpuhdistus on herännäisten, baptistien ja helluntailaisten teologisessa ajattelussa käsite, jossa uskonpuhdistaja ilmaisee onko ihmisen usko, ihmisille tarjottu usko tai sen harjoittaminen "puhdistamisen" eli muutoksen tarpeessa. Pyhityksessä ihminen puolestaan seuraa omaa hengellistä tilannettaan. Uskonpuhdistuksessa muutos ei ole uusi suunta vaan vanhan suunnan palauttamista, nykyisen, jo olemassa olevan rinnalle tai tilalle. Kaikkia uskonpuhdistajia yhdistää pyhitys ja Raamatun sanoman ensisijaisuus hengellisessä elämässä sekä uskoon, ja uskonpuhdistajaan kohdistuvat vainot, tai joissakin tapauksissa jopa marttyyrikuolema David Pawson mukaan.