Teosofia
Teosofia (kreik. "theos" jumala, "sophia" viisaus, suomeksi "jumalviisaus") tarkoitti alun perin filosofista ajattelua, joka kohdistui Jumalan olemuksen selville saamiseen salaperäisellä, välittömällä näkemyksellä. Tällaista teosofiaa harrastivat muun muassa uusplatonikot, useat keskiajan mystikot, sekä uudella ajalla muun muassa Jakob Böhme, Franz Xaver von Baader ja Friedrich von Schelling.
Kathekon ja katorthoma
Stoalaisen filosofian mukaan jokainen olento, oli se sitten elävä (kasvi, eläin tai ihminen) tai eloton, omaa sen luontoa vastaavia sille soveliaita toimintoja, "kathēkonta". Stoalaiset tekivät eron termien "kathēkon" ja "katorthōmata" välille. Heidän mukaansa viisaan teot ovat välttämättä "katorthōmata", eli hyveellisiä "kathēkonta".