Euroopan unionin historia
Toisen maailmansodan jälkeen oli tarve sitoa vanhat kiistakumppanit Saksa ja Ranska riippuvaisiksi toisistaan, joka osaltaan ehkäisisi tulevia sotia. Tätä varten perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö (EHTY) vuonna 1950, johon liittyivät Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Länsi-Saksa, Italia ja Ranska. Nämä kuusi valtiota allekirjoittivat 18. huhtikuuta 1951 Pariisissa perustamissopimuksen. Sopimus tuli voimaan 23. heinäkuuta 1952 ja solmittiin 50 vuoden ajaksi.
Benelux
Benelux-nimitys tulee valtioiden alkukirjaimista (België, Nederland, Luxembourg). Benelux-maat muodostivat tulliliiton vuonna 1947 ja talousyhteisön ("The Benelux Economic Union, Union Économique Benelux") 1960, jo ennen Euroopan unionin ja sen edeltäjien perustamista edistämään pääoman, työvoiman, palveluiden ja tuotteiden vapaata liikkumista jäsenmaidensa alueella. Niillä on myös yhteinen parlamentti (Het Beneluxparlement/Le Parlement Benelux) ja oikeisistuin (Cour de Justice Benelux). Kaikki Benelux-maat ovat Euroopan unionin ja Naton perustajajäseniä.