Petsamon lääni
Petsamon lääni () syntyi kun Petsamon alue Tarton rauhassa vuonna 1920 sovittiin liitettäväksi Suomeen. Liittäminen tapahtui 14. helmikuuta 1921. Petsamo oli omana lääninä vuoden 1921 loppuun. Seuraavan vuoden alussa se liitettiin Oulun lääniin Petsamon kihlakuntana, jonka ainoa kunta oli nimeltään Petsamo. Vuoden 1938 alussa perustettiin Lapin lääni, johon Petsamon kuntakin kuului. Kunta luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 ja asia vahvistettiin 1947 Pariisin rauhassa. Maapinta-alaltaan 10480 neliökilometrin alueella oli vuonna 1941 henkikirjoilla 4750 asukasta.
Petsamon liittämisestä Suomeen sovittiin Tarton rauhansopimuksessa, mutta jo ennen sopimuksen virallista hyväksymistä Suomen hallitus asetti syksyllä 1920 komitean suunnittelemaan alueen olojen järjestämistä. Komitean mietintö valmistui 9. lokakuuta 1920 eli ennen rauhansopimuksen allekirjoittamista Tartossa. Komitea ehdotti Petsamon hallinnon järjestämistä siten, että siitä muodostettaisiin oma lääni, koska Oulu sijaitsi kaukana ja Petsamon oloja tunnettiin huonosti muualla Suomessa.
Parkkina
Parkkina oli Suomelle vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan kirkonkylä. Kylä sijaitsi Petsamon pohjoisosassa Petsamonvuonon perukassa Petsamonjoen suulla, joen ja Parkkinatunturin välissä. Sen naapurikyliä olivat idässä Petsamonjoen toisella puolella Kaakkuri, lännessä ja etelässä Alaluostari ja Näsykkä sekä pohjoisessa Trifona. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan kirkonkylään kuuluivat Parkkinan ja Näsykän kylät. Nykyisin Parkkina on osa Petsamon kaupunkityyppistä taajamaa, joka on Murmanskin alueeseen kuuluvan Petsamon piirin hallintokeskus.