Jalujoen taistelu
Keisarillisen Japanin armeijalla oli Koreassa käytössään kolmeen divisioonaan jaettuna yhteensä noin 42 000 sotilasta. Japanin joukkojen komentaja kenraalimajuri Kuroki Tamemoto keskitti joukkonsa Sinuijun kaupungin eteläpuolelle ja valmistautui hyökkäämään venäläisten joukkoja vastaan Jalujoella. Japanilaiset saivat Zasulitsin uskomaan joukkojen Sinuijun lähellä olevan harhautus kahakoimalla venäläisiä vastaan Jalujoen suulla, jonne hän keskitti suurimman osan sotilaistaan. Japanilaiset saivat rakennettua useita ponttonisiltoja joen yli ilman minkäänlaista vastustusta, ja Kuroki sai siirrettyä kolme divisioonaansa joen pohjoispuolelle. Zasulitsin puutteellinen tiedustelutoiminta johti siihen, että japanilaisia vastassa oli vain muutama pataljoona venäläisiä sotilaita.
Port Arthurin piiritys
Port Arthurin saartorenkaan ulkopuolelle jääneitä venäläisiä komensi Aleksei Kuropatkin. Hän ei kuitenkaan halunnut sitoa joukkojaan piirittäviä japanilaisia vastaan, sillä hänen selustaansa uhkasi Kurokin komentamat japanilaiset. Japanilaisten 2. armeijan komentaja kenraali Oku johti joukkonsa Kuropatkinia vastaan ja Port Arthuria vastaan jäi Maresuke Nogin 3. armeija. Japanilaiset olivat lisäjoukkoja tuodakseen vallanneet Dalnyn satamaan Port Arthurin lähistöllä ja operaation aikana Japanin laivastoa komentanut Tōgō Heihachirō menetti kaksi kuudesta taistelulaivastaan "Hatsusen" ja "Yashiman" ajettua merimiinoihin. Saman operaation yhteydessä uppsivat myös risteilijät "Yoshino" ja "Miyako". Venäläisten Witthöft komensi muiden alustensa lisäksi kolmea taistelulaivaa, jotka olivat tosin vaurioituneet Port Arthurin taistelussa sodan alussa. Taistelulaivat "Retvizan" ja "Tsesarevitš" oli korjattu, mutta "Pobedan" korjaukset olivat vielä kesken. Aleksejev oli antanut hänelle käskyn lähteä Vladivostokiin, mutta japanilaiset saivat tiedon venäläisten aikeista vakoojaltaan. Tōgō johti aluksensa Port Arthurista lähteneitä venäläisiä vastaan, jolloin Witthöft kääntyi takaisin satamaan. Sieltä hän ei suostunut lähtemään Aleksejevin ja keisari Nikolai II:n patisteluista huolimatta.