Veho
Vehon markkinoimiin automerkkeihin ovat kuuluneet myös Austin (1945–1971), Kaiser (1945–1953), Willys (1953–1956), DKW/Audi (1961–1974), NSU (1966–1974), BMW (1975–1994) ja Fiat (1987–1992). Japanilaisen Hondan tuonti siirtyi Veholle vuonna 1976. Vuoteen 1967 saakka Veho toi maahan myös brittiläisiä David Brown -traktoreita ja vuosina 1975–1994 myös BMW-moottoripyöriä. 1980-luvulla Vehon koko osakekanta oli edelleen Walter Greulingin tyttären Dorrit Aminoffin ja tämän jälkeläisten omistuksessa. Vuonna 1982 Vehon liikevaihto oli 1,17 miljardia markkaa ja sen palveluksessa oli 1 201 työntekijää. BMW:n maahantuonti siirtyi Veholta valmistajan Suomeen perustamalle tytäryhtiölle vuonna 1995, mutta BMW-autoja ja -moottoripyöriä myytiin Vehon jälleenmyyntiverkoston kautta vuoteen 1997 saakka. 1990-luvun lopussa avattiin Vehon uusi logistiikkakeskus Espoon Lommilassa.
Villa Roosa
Tehtaan perustajan Mikko Verran juuret ovat Kirvussa luovutetussa Karjalassa. Hän hankkitui harjoittelijaksi Kirvun Huopatossutehtaaseen vuonna 1915. 1930-luvun laman myötä tehtaan tuotantoa vähennettiin ja jopa lopetettiin vähäksi aikaa. Mikko Verta aloitti oman huopatossujen tuotannon Kirvun Tietävälän kylässä aluksi oman perheen voimin. Työntekijämäärä kasvoi noin 15 henkeen, kunnes vuonna 1940 Moskovan rauhan myötä Kirvu luovutettiin Neuvostoliitolle. Verran huopatossutehdas siirtyi evakkoon Orimattilaan. Tehdas palasi Kirvuun vuonna 1942 ja tuotantoa jatkettiin entisissä tiloissa. Huopatossut menivät pääasiassa armeijalle, koska raaka-aineen niukkuuden takia muuhun valmistukseen ei ollut juuri resursseja. Toiminta Kirvussa loppui uuteen evakkomatkaan juhannuksena 1944. Tehtaan uudeksi kotipaikaksi tuli Orimattila, jossa toiminta alkoi tilapäistiloissa vuonna 1945. Tehdas menestyi, tuotanto kasvoi ja yhtiölle valmistui uusi tehdas vuonna 1951. Uudessa rakennuksessa oli klassismin ja funktionalismin piirteitä. Rakennus oli kolmikerroksinen, rapattu valkoiseksi ja sen oli tarkoitus turvata yrityksen kehittyminen ja laajentuminen.