Durrës
Siirtolaiset Korintista ja Korfusta perustivat kaupungin vuonna 627 eaa. nimellä "Epidamnos". Se sijaitsi maantieteellisesti edullisella paikalla, sillä sitä ympäröivät suot sisämaassa ja kalliot mereltä tehden siitä vaikean paikan hyökätä. Epidamnos oli poliittisesti edistynyt yhteiskunta, saaden Aristoteleen ylistämään sitä. Kuitenkin Korfu ja Korintti taistelivat kaupungista, mikä osaltaan johti peloponnesolaissotaan vuonna 431 eaa.
Batroun
Historioitsija Josephuksen mukaan Batrounin perusti Tyroksen kuningas Ithobaal, mutta sen historia ulottuu todellisuudessa paljon pidemmälle. Kaupunki mainitaan Amarna-kirjeissä Byblosin alusmaana. Sittemmin se tuli tunnetuksi merirosvojen tukikohtana, jotka kukisti seleukidihallitsija Antiokhos III Suuri. Rooman valtakunnan aikana kaupunkiin rakennettiin suuri amfiteatteri ja se tuli tunnetuksi viinitarhoistaan. 16. heinäkuuta 551 kaupunki tuhoutui monien muiden rannikon kaupunkien tapoin maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa hyökyaallossa. Ristiretkien aikaan Batroun oli pieni hiippakunta, joka kuului Tripolin kreivikuntaan. Alue kuului pitkään läänityksenä provencelaiselle d'Agout-suvulle, mutta temppeliherrat tuhosivat sen heidän päädyttyään riitoihin frankkien kanssa. Mamelukkisulttaani al-Mansur Qalawun valloitti Batrounin vuonna 1289 ja se liitettiin hallinnollisesti Tripolin alaisuuteen. Kaupunki menetti vähitellen merkitystään ja eurooppalaiset matkailijat alueella 1600- ja 1700-luvuilla kuvailivat sitä lähes kokonaan hylätyksi rauniokaupungiksi. 1800-luvulla kaupunki elpyi merisienten kalastuksella ja silkkiteollisuudella. Merisienten kalastus työllistää nykyisin vain muutamia veneitä. Sen sijaan investointeja on tehty turismiin.