Vesijuoksu
Sopivaa vesivyötä vesijuoksuun ei voi arvioida muualla kuin vedessä. Suurin osa vesivöistä toimii suhteellisen hyvin, mutta lopullisen varmuuden vesivyön kelluttavuudesta saa vasta, kun kokeilee sitä vedessä. Monissa uimahalleissa on mahdollisuus testata erilaisia vesivöitä. Kaupasta omaa vyötä hankkiessa sitä pitäisi voida kokeilla vyötärölle, jotta voisi sen istuvuuden vedessä voisi arvioida edes suurin piirtein.
Laitesukellus
Urheilusukellukseen on erilaisia koulutusjärjestelmiä, ja niillä on omat luokitussysteeminsä eritasoisille sukelluskursseille. Suomessa tavallisimmat koulutusjärjestelmät ovat CMAS ja PADI. CMAS-koulutusjärjestelmän korttiluokitukset ovat P1, P2 ja P3. P1 on ensimmäinen kurssi. Sen jälkeen sukeltaja saa sukeltaa korkeintaan 15 metrin syvyyteen, ja sukellusparin on oltava vähintään P2-kortin suorittanut sukeltaja. P2 on jatkokurssi, jonka jälkeen maksimisyvyys on 30 metriä. Tämä riittää yleensä kaikkeen normaaliin harrastussukellustoimintaan. P3 on syventävä jatkokurssi. Muissa koulutusjärjestelmissä (esimerkiksi NAUI ja PADI) on vastaavat luokitukset ja sukelluskortit. Esimerkiksi CMAS:n P3-kurssi vastaa PADIn "Divemaster"-luokitusta.
Tekniikkasukellus vaatii oman erityskoulutuksensa, pitkän sukelluskokemuksen sekä tekniikkasukellukseen soveltuvat varusteet.
Tekniikkasukelluksiin kuuluvat yli 40–50 m syvät sukellukset sekä vaativat luola- ja hylkysukellukset. Usein tekniikkasukellukset ovat dekompressiosukelluksia. Erityisvälineistöön kuuluvat esimerkiksi erillinen argon-kaasupullo jota käytetään kuivapuvun täyttökaasuna lämmöneristävyyden parantamiseksi, sekä esimerkiksi neljä erillistä sukelluskaasupulloa omine annostimineen sukelluksen eri vaiheisiin. Varusteita kuten mittareita, lamppuja yms. on mukana kaksinkertainen määrä laiterikkojen aiheuttamien vaaratilanteiden minimoimiseksi.