Mikrobiteoria
Tautien leviämistä käsittelevän miasmateorian mukaan, koleran, klamydian ja mustan surman kaltaisten sairauksien leviäminen johtui "miasmaksi" () kutsutusta haitallisesta huurusta. Teorian mukaan, näiden epidemioiksi kasvaneiden sairauksien alkuperä oli miasma, joka oli lähtöisin mätänevästä orgaanisesta aineesta. Miasmaa pidettiin myrkyllisenä höyrynä tai sumuna, joka oli täynnä hajoavan aineen sairauksia aiheuttavia hiukkasia. Miasmateorian asema oli, että sairaudet olivat saastuneen veden, saastuneen ilman ja huonojen hygieenisten olosuhteiden kaltaisten ympäristötekijöiden tuotoksia. Sellaiset infektiot eivät levinneet henkilöstä toiseen mutta vaikuttivat henkilöihin, jotka olivat sellaisia huuruja tuottavien lähteiden ympäristössä. Miasma oli tunnistettavissa sen huonosta hajusta.
Prospektiteoria
Prospektiteoria (engl. "Prospect Theory") on psykologiaa sekä taloustieteitä yhdistävä käyttäytymistaloustieteellinen malli inhimillisestä päätöksenteosta epävarmuuden vallitessa. Prospektiteorian ovat kehittäneet psykologi Daniel Kahneman ja kognitiotieteilijä Amos Tversky vuonna 1979 julkaistussa tieteellisessä artikkelissa nimeltä "Prospect Theory: An Analysis of Decision under Risk". Tutkijoiden Kahneman & Tversky (1979) kehittämä prospektiteoria on heidän mukaansa "sopivampi" deskriptiivinen vaihtoehto kuvaamaan taloudellisten toimijoiden päätöksentekoa, kuin taloustieteen normatiivinen valtavirtanäkemys "odotetun hyödyn teoriasta". Tutkijoiden mukaan sijoittajat tekevät ennemminkin päätöksiä perustuen voittojen ja tappioiden mahdolliseen arvoon, kuin itse lopputulokseen. Kahneman & Tversky (1979) perustelevat myös, että näihin sijoituspäätöksiin päädytään odotetun hyödyn teorian aksioomien orjallisen noudattamisen sijaan heuristisia prosesseja hyödyntämällä. Toisin kuin normatiiviset teoreettiset mallit, jotka pyrkivät määrittelemään sitä miten asioiden tulisi olla, deskriptiivinen prospektiteoria yrittää havainnollistaa sitä miten taloudelliset toimijat oikeasti tekevät päätöksiä rahoitusmaailmassa. Teoria on ollut keskeisessä roolissa niin sanotun "behavioristisen rahoituksen" koulukunnan synnyssä, ja sitä on myös kuvailtu "mullistavaksi" tai "uraauurtavaksi". Psykologi Kahneman palkittiin työstään taloustieteiden Nobel-palkinnolla vuonna 2002 yhdessä laboratorio-oloissa tehtäviin kokeisiin erikoistuneen Vernon Smithin kanssa.