Intian historia
Intiasta ja Pakistanista tuli itsenäiset valtiot 14. elokuuta 1947, jolloin sopimus ratifioitiin. Jinnahista tuli Pakistanin ensimmäinen kenraalikuvernööri, ja Mountbattenia pyydettiin Intian ensimmäiseksi kenraalikuvernööri. Intiassa itsenäisyyttä juhlittiin loistokkain menoin, mutta maiden rajoilla sattuneet konfliktit synkensivät juhlintaa. Bengalissa eli suuri määrä hinduja ja muslimeita rinnakkain ja Punjabissa hinduja, sikhejä ja muslimeita. Maakuntien jakamisilla oli valtavat yhteiskunnalliset vaikutukset, kun ihmiset pakenivat asuinsijoiltaan. Hindut ja sikhit muuttivat Intiaan ja muslimit Pakistaniin. Pakolaisia arvioidaan olleen yhteensä noin viisi miljoonaa. Tilanne kärjistyi valtaisiin verilöylyihin ja kokonaisia kyliä tuhottiin ja ihmisiä teurastettiin julmuuksissa. Väkivallanteot olivat molemminpuolisia: muslimit hyökkäsivät hindujen ja sikhien kimppuun lännessä ja hindut ja sikhit muslimien kimppuun idässä.
Abdul Qadeer Khan
Kun Khan palasi Pakistaniin 1976, hän perusti heinäkuussa ydintekniikkaa tutkivan tutkimuslaitoksen. Pakistan alkoi tuottaa ydinaseisiin sopivaa korkearikasteista uraania vuonna 1986. Khan oli mukana tekemässä Kiinan ja Pohjois-Korean kanssa ydinaseyhteistyötä 1980- ja 1990-luvuilla. Maaliskuussa 1998 lehtiin ilmestyi tietoja, joiden mukaan Khan olisi myynyt ydinasetietoa Iraniin. Samana vuonna Pakistan räjäytti oman ydinlatauksensa vastavedoksi Intian ydinkokeisiin, ja Khanista tuli kansallissankari.
Vuonna 2001 Khan erotettiin, koska Yhdysvallat moitti Pakistania ydinasetiedon levityksestä. Pakistanin oppositio vastusti erottamista voimakkaasti, ja hänet ylennettiin ministeriä vastaavaan asemaan. Lokakuussa 2001 Pakistanin hallinto pidätti kaksi Khania lähellä olevaa tiedemiestä epäiltynä Taliban-kytköksistä.