Arthur Wellesley Wellington
Arthur Wellesley, Wellingtonin 1. herttua, KG, GCB, GCH, PC, FRS (synt. Wesley 1. toukokuuta 1769, Dublin – 14. syyskuuta 1852, Walmerin linna, Kent) oli brittiläinen sotilas ja valtiomies, joka johti brittijoukkoja Napoleonin sodissa ja kohosi sotamarsalkaksi, sai kutsumanimen Iron Duke, ajoi ranskalaiset Portugalista ja Espanjasta, löi Napoleonin Waterloossa 1815, oli brittien edustajana Wienin kongressissa ja toimi toryhallituksen pääministerinä 1828–1830, ulkoministerinä ja pääministerinä 1834 ja oli ylähuoneen johtava hahmo eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1846 asti. Uuden-Seelannin pääkaupunki Wellington on nimetty hänen mukaansa. Hänen suunnittelemansa saapasmalli johti kumisaappaan kehittämiseen.
Annie Oakley
Oakley, alkuperäiseltä nimeltään Phoebe Ann Mosey, syntyi North Starin kylässä Darke Countyssä, Ohiossa 13. elokuuta vuonna 1860. Hänen vanhempansa Susan ja Jacob Mosey olivat alkujaan kotoisin Pennsylvaniasta. Annie oli viides perheen seitsemästä lapsesta. Hänen isänsä kuoli kuusi vuotta myöhemmin keuhkokuumeeseen. Susan-äiti meni uudelleen naimisiin ja sai lapsen uuden miehensä kanssa. Hän jäi kuitenkin uudelleen leskeksi ja joutui lähettämään lapsensa kotoaan. Oakley joutui työskentelemään paikalliselle köyhälle farmille, jossa häntä pahoinpideltiin ja hyväksikäytettiin sekä fyysisesti että henkisesti. Hänen palatessaan kotiin oli äiti mennyt jo kolmannen kerran naimisiin. 
Koska perhe oli köyhä, ei Oakley voinut käydä säännöllisesti koulussa. Hän ei nuoruusvuosinaan edes osannut kirjoittaa omaa sukunimeään. Hän myös aloitti metsästyksen 9-vuotiaana voidakseen hankkia syötävää äidilleen ja sisaruksilleen. Suurimman osan metsästämästään riistasta Oakley kuitenkin myi paikallisille. Hän alkoi myös saada nimeä tarkka-ampujana. 21-vuotiaana hän voitti ampumakilpailussa kuulun ampujan Francis ”Frank” E. Butlerin. He menivät naimisiin vuotta myöhemmin vuonna 1882 ja muuttivat Cincinnatiin.