G. A. Serlachius
Yhdessä tehtaan kanssa kasvoi Mänttä. Ympäröivältä maaseudulta muutti väkeä uuteen tehtaaseen etsimään työtä ja toimeentuloa. Ajan oloista poiketen Serlachius ei juurikaan palkannut lapsia, enimmillään heitä oli työssä kymmenkunta. Työläistensä turvaksi hän perusti ”vaivaiskassan”, johon jokainen maksoi prosentin palkastaan. Näin hän saattoi tuntea moraalista ylemmyyttä toisten tehtailijoiden harjoittamaa riistoa kohtaan. Vaikka tehtailija tunnettiin liike-elämässä äkkipikaisena ja hankalana, hän oli tehtaansa ”Matteja” kohtaan mutkaton ja ystävällinen. Työssä hän vaati työläisiltä raittiutta, näyttäen tässä itse hyvää esimerkkiä, juhlissa hän salli palokunnan ja soittokunnan puffetin myyvän olutta, rommia, viskiä ja konjakkia. Ympäröivien pitäjien säätyläiset yleensä paheksuivat tällaista.
Ust-Ilimskin selluloosatehdas
Ust-Ilimskin selluloosatehdas on maailman suurimpiin kuuluva, Siperian Ust-Ilimskissä Irkutskin alueella sijaitseva selluloosatehdas. Tehdas kuuluu osana laajempaan Gruppa Ilim -metsäteollisuuskonserniin, ja sen nykyinen nimi osana yhtymää on "Filial v Ust-Ilimske" (), "Ust-Ilimskin haaraosasto" tai "Ust-Ilimskin yksikkö". Aiemmin se tunnettiin nimellä "Ust-Ilimski lesopromyšlennyi kompleks" (Усть-Илимский лесопромышленный комплекс, "Ust-Ilimskin metsäteollisuusyhtymä").