Bysantin valtakunta
Bysantin valtakunta eli Itä-Rooma ( tai , "Politeia tōn Rhōmaiōn"; ; "Roomalaisten keisarikunta") oli Rooman valtakunnan itäosa, joka säilyi länsiosan romahdettua 400-luvulla ja jonka valtakausi kesti yli tuhat vuotta aina vuoteen 1453 saakka. Bysanttilainen identiteetti oli yhdistelmä roomalaisuutta, kreikkalaista (hellenististä) kulttuuria ja ortodoksista kristinuskoa. Bysantti katsoi viimeiseen saakka edustavansa keisarillisen Rooman valtakunnan perintöä keisari Konstantinus Suuren luomassa kristillisessä muodossa.
Bysantin–sassanidien sota (603–628)
Bysantti ajautui sisäisiin vaikeuksiin ja sisällissotaan kun Fokas murhasi Maurikioksen marraskuussa 602 ja nousi keisariksi. Tätä persialaiset käyttivät hyväkseen ja hyökkäsivät Bysantin valtakunnan itäisiin osiin vuonna 603. Ensimmäinen vakavampi menetys tapahtui kun persialaiset valtasivat Caesarean satamakaupungin Palestiinassa vuonna 605.