Bruce Boudreau
Boudreau sai WHA-varauksen vuonna 1974 ja NHL-varauksen 1975. Minnesota Fighting Saints varasi hänet numerolla 14 WHA:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella ja Toronto Maple Leafs numerolla 42 NHL:n varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1975–1976, jolla hän pelasi 30 runkosarjaottelua Fighting Saintsin riveissä sekä 34 runkosarjaottelua ja kuusi pudotuspeliottelua Johnstown Jetsissä NAHL-liigassa. Ennen ammattilaisuraansa Boudreau pelasi vuodesta 1972 vuoteen 1975 juniorikiekkoa Toronto Marlboros -joukkueessa OHA Major Junior A -liigassa, sittemmin Ontario Major Junior Hockey League -liigassa (nykyinen Ontario Hockey League). Hän oli voittamassa Marlborosissa J. Ross Robertson Cupia vuosina 1973 ja 1975 ja Memorial Cupia vuonna 1975. Boudreau oli kaudella 1974–1975 OMJHL:n runkosarjan pistepörssin voittaja tehtyään 69:ssä ottelussa 165 tehopistettä, 68 maalia ja 97 syöttöpistettä.
Scott Niedermayer
Ensiesiintymisensä NHL:ssä Niedermayer teki kaudella 1991–1992 pelaten neljässä ottelussa. Seuraavalla kaudella hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Devilsissä, ja teki puolustajalle hyvät 40 tehopistettä. Vuonna 1995 Niedermayer oli mukana voittamassa Devilsin ensimmäistä Stanley Cup -mestaruutta, ja kaksi muuta seurasivat vuosina 2000 ja 2003. Viimeisimmässä finaalissa kaatui hänen veljensä Rob Niedermayerin edustama Mighty Ducks of Anaheim (nykyinen Anaheim Ducks). Niedermayer on valittu NHL:n tähdistöotteluun vuosina 1998, 2001 ja 2004, ja vuonna 2004 hänet palkittiin kauden parhaalle puolustajalle myönnettävällä James Norris Memorial Trophyllä. Niedermayer ei pelannut lainkaan, ja kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi veljensä seuraksi Mighty Ducks of Anaheimiin nelivuotisella sopimuksella. Mighty Ducks pelasikin hyvän kauden yltäen läntisen konferenssin finaaleihin asti, ja Niedermayer itse teki NHL-uransa piste-ennätyksen 13 maalia ja 50 syöttöä. Koko NHL-urallaan Niedermayer teki 1263 ottelussa yhteensä 740 pistettä.