Molempain Sisiliain kuningaskunta
Molempain Sisiliain kuningaskunta () oli vuosina 1130–1282, 1442–1458 ja 1816–1860 toiminut kuningaskunta, johon kuului Etelä-Italia ja Sisilian saari. Kuningaskunnan pääkaupunkina oli ensin Palermo ja myöhemmin Napoli.
Tuhannen retkikunta
Tapahtumien taustalla oli Italian yhdistymisliikkeen ajautuminen Sardinian kuningaskunnan ja sen pääministeri Camillo Cavourin johtoon. Keväällä 1859 puhjenneessa sodassa Itävaltaa vastaan Sardinia sai vallattua Ranskan tuella Itävallalta Lombardian ja sodan myötä Toscanassa, Parmassa, Modenassa sekä Kirkkovaltion pohjoisissa legaateissa oli tapahtunut vallankumous, jonka jälkeen ne olivat liittyneet vapaaehtoisesti Sardiniaan. Koska Ranskan keisari Napoleon III oli kuitenkin halunnut yllättäen tehdä rauhan Itävallan kanssa, Italian yhdistyminen näytti keskeytyneen ennen kuin se ehti ulottumaan maan etelä- ja keskiosiin. Varsinkin radikaalimmat yhdistymisen tavoittelijat eivät olleet tähän lainkaan tyytyväisiä, sillä he halusivat korvata eteläisen Italian itsevaltiaat kansanvaltaisella hallinnolla. Tähän joukkoon kuului myös tunnettu vapaustaistelija Garibaldi, joka oli käytännön syistä asettunut Sardinian kuningas Viktor Emanuel II:n palvelukseen. Garibaldi kuitenkin tuskastui Cavourin varovaiseen etenemiseen ja päätti toimia oma-aloitteisesti. Lisäksi saadakseen Napoleon III:n hyväksynnän Keski-Italian alueiden liittämiselle Sardiniaan Cavour oli joutunut keväällä 1860 lupautumaan siihen, että Sardinia luovutti Savoijin ja Nizzan alueet Ranskalle. Garibaldi oli pettynyt siihen, että Cavour kävi kauppaa Italian alueilla.
Mahdollisuuden Garibaldille tarjosi Molempain Sisiliain kuningaskuntaan kuulunut Sisilian saari, jonka asukkaat olivat tyytymättömiä itsehallintonsa menettämiseen ja vastustivat kiihkeästi heitä Napolista käsin hallinneita Bourboneita. Sisilian Palermossa puhkesi 4. huhtikuuta 1860 kapina, joka levisi eri puolille saarta. Garibaldi päätti hyödyntää tilaisuuden ja iskeä Molempain Sisiliain kuningaskuntaa vastaan. Hän kokosi 1 089 miestä käsittäneen vapaaehtoisjoukon ("I Mille").