Universaalien ongelma
Konseptualismilla eli käsitenominalismilla tarkoitetaan käsitystä, jonka mukaan universaalit ovat olemassa mutta vain mielessä, eikä niillä ole ulkoista tai substantiaalista olemassaoloa. Keskiajan universaalikiistassa konseptualismi erotettiin kolmanneksi vaihtoehdoksi nominalismin ja käsiterealismin ohelle, mutta koska se kieltää yleiskäsitteiden olemassaolon mielen ulkopuolella, myös se luetaan nykyisin useimmiten nominalistiseksi kannaksi.
Transsendentaalinen idealismi
Kant erotti kriittisen filosofiansa dogmaattisesta ja skeptisestä filosofiasta tekemällä eron transsendentaalisen idealismin ja transsendentaalisen realismin välille. Hän katsoi, että kaikki oliot, joista on mahdollista saada tietoa kokemuksen kautta, ovat vain fenomenaalisia ilmentymiä, joilla ei sellaisinaan ole itsenäistä olemassaoloa ajatustemme ulkopuolella. Transsendentaalisen realistin tulee Kantin mukaan pitää ilmentymiä transsendentin todellisuuden epätäydellisinä varjoina. Esimerkkinä tällaisesta asenteesta olisivat mm. John Locke ja Gottfried Leibniz. Kantin mukaan transsendentaaliset realistit tekevät tämän virheen, koska he pitävät aikaa, avaruutta ja olioita samanlaisina, transsendentisti tosina. Realistit voivat tehdä erottelun vain olioiden (yleensä) ja ajatusten välille. Seurauksena realisti joutuu aina ihmettelemään, vastaako hänen ajatuksensa todella olioita. Siksi transsendentaalisen realistin tulee olla myös "empiirinen idealisti", koska aistiemme tarjoamat ilmentymät ovat todellisuudessa vain mielessämme olevia ajatuksia. Transsendentaalisena idealistina Kant sen sijaan pitää aistiemme muodostamia olioita empiirisesti todellisina, eli todellisina niiden ehtojen mukaan, jotka ajattelumme ja intuitiomme kyvyt määräävät. Näin transsendentaalinen idealisti on samalla "empiirinen realisti".