Veriveljien saaga
"Veriveljien saagasta" on säilynyt Hauksbók- sekä Möðruvallabók- ja Flateyjarbók-käsikirjoituksissa toisistaan jonkin verran poikkeavat versiot. Flateyjarbókissa se esiintyy osana pyhästä Olavista kertovaa saagaa ("Ólafs saga hins helga"). Käsikirjoituksista vanhin, Hauksbók, on 1300-luvun alkupuolelta ja siinä oleva versio on tyyliltään yksinkertaisempi. 1330–1370 välisenä aikana laaditun Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin (1387–1390) versio on tyyliltään koristellumpi ja sisältää Hauksbók-versiosta puuttuvia lisäyksiä, jotka viittaavat keskiaikaisen oppineen teologian ja lääketieteen hyvään tuntemukseen.
Hevoskirja
Hevoskirja on hevosiin liittyvä yleensä tytöille, lähinnä lapsille ja varhaisnuorille tarkoitettu lyhyt kaunokirjallinen hevosiin liittyvä teos. Hevoskirjoissa hevostalliympäristö esitetään monesti todellista ihanteellisempana ja tapahtumarikkaampana. Monesti tämän tyyppisissä kirjoissa esimerkiksi pikkutyttö taltuttaa villin hevosen, jota aikuisetkaan eivät saa talttumaan. Hevoskirja voi olla pelkkä hevostallielämän kuvaus, mutta myös nuorten salapoliisiromaani. Monesti hevoskirjat ovat hyvin viihteellisiä, mutta joissain hevoskirjoissa on kuvattu varsin realistisesti tallien joskus tulehtuneita ihmissuhteita ja hevosenhoidon kääntöpuolia.
Tunnettuja suomalaisia hevoskirjojen kirjoittajia ovat sisarukset Merja ja Marvi Jalo. Ulkomaisia suomennettuja hevoskirjoja ovat muun muassa Lisbeth Pahnken Britta ja Hopea -kirjat sekä Judith M. Berrisfordin Jutta-kirjat..