Katolisen kirkon historia
Uskonpuhdistus oli 1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkanut liike, joka pyrki oikaisemaan katolisen kirkon opissa näkemiään epäkohtia. Uskonpuhdistuksen taustalla oli jo kauan jatkunut paaviuden alennustila sekä levinnyt turmeltuneisuus kirkon piirissä. Uskonpuhdistuksen aloittajana pidetään yleisesti saksalaista augustinolaismunkki Martti Lutheria, vaikkakin jo ennen häntä jotkin ”esiuskonpuhdistajat”, esimerkiksi John Wycliffe ja Jan Hus, olivat hyökänneet kirkon virallista oppia vastaan. Lutherin anekauppaa vastaan suuntautuneet 95 teesiä aloittivat levitessään laajan liikkeen, joka myöhemmin sai uusia muotoja. Uskonpuhdistukseen liittyi Lutherin lisäksi joukko muita teologeja, joiden näkemykset poikkesivat paljoltikin Lutherin ajatuksista. Niinpä katolisen kirkon jakaantuminen ei loppunut vain luterilaisten syntyyn, vaan synnytti myös anglikaanisen ja reformoidun kirkon sekä lukuisan joukon erilaisia vapaita suuntia.
Uskonpuhdistus (käsite)
Ilopo Perttilän mukaan Lutherin aikana tapahtunut uskonpuhdistus ja muut puhdistukset ovat vain paluuta yhteen ainoaan perususkonpuhdistukseen, Jeesuksen tekemään. Uskon puhdistaminen on kuitenkin Perttilän mukaan alati jatkuva prosessi. Kirkon itsetyytyväisyys, omaan tilaansa, asemaansa ja opilliseen itseymmärrykseensä pysähtyvä jähmettyminen, on huolestuttava merkki kirkosta, joka on kadottanut tuoreutensa sekä alkuvoimaisuutensa. Afrikassa on paikoin vain seurakunnan nimi luterilainen, sisältö helluntailainen. Makumiran seminaarissa oleva teol.tri, opettaja Mika Vähäkangas epäilee, että Afrikassa on odotettavissa uusi uskonpuhdistus, joka merkitsee uuden murroksen olevan tapahtumassa. Luterilaisen kirkon hyvästä opista ei pidetä afrikkalaisessa kontekstissa tiukkaan kiinni. Meidän oikeassa olemisemme ei vakuuta afrikkalaisia Perttilä toteaa sivuillaan.