Taloustieteen historia
Merkantilismi oli 1600-luvun talouspolitiikkaa, joka piti jalometalleja vaurauden lähteenä. Oletettiin myös, että vaurauden määrä on vakio, joten maa saattoi vaurastua vain toisten maiden kustannuksella. Tavoitteena oli siis ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Keinoina olivat monopolit, tullit ja kauppakiellot, sillä kilpailua pidettiin haitallisena. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään kotimaista teollisuutta, erityisesti jotta tuontia voitaisiin korvata kotimaisella tuotannolla. Opin kehittäjänä pidetään Ranskan talousministeri Jean-Baptiste Colbertia. Sir William Petty oli merkantilismin ajan tärkein taloustieteen uudistaja. Pettyn kirjassa "Political Arithmetick" painotetaan mittaamisen tärkeyttä. Näin hän oli varhainen tilastotieteilijä. Merkantilismia sovellettiin esimerkiksi rajoittamalla vuonna 1651 ulkomaisten laivojen rahtiliikennettä Britannian satamiin niin sanotun purjehdussäännön nojalla.
Urbanismi
Urbanismi on 1900-luvulla syntynyt suuntaus, joka korostaa kaupunkien merkitystä yhteiskunnallisessa kehityksessä. Urbanismi pitää kaupunkeja uusien ajatusten ja kulttuurin tyyssijoina, ja suuntauksen mukaan kaupungit voivat edistää monimuotoisuuden ja suvaitsevaisuuden kasvua koko yhteiskunnassa. Esimerkiksi sosiologi Émile Durkheim julisti, että suurkaupungit ovat edistyksen kehtoja; niissä jalostuvat uudet ideat, muodit, tavat ja tarpeet levitäkseen sitten muualle. Durkheimin mukaan kaupungeissa ajatukset suuntaavat luonnostaan tulevaisuuteen.