Richard Strauss
Seuraava yritys oopperan parissa oli "Feuersnot" (1901), joka menestyi kohtalaisesti. Sen sijaan Straussin seuraavassa oopperassa, Oscar Wilden näytelmään perustuvassa "Salomessa", ei ollut mitään kohtalaista. "Salome" oli yksi 1900-luvun suurimmista kulttuuriskandaaleista. Sen uudenlainen sävelkieli ja rohkean eroottis-uskonnollinen aihepiiri herättivät sekä vihaa että ihailua. Jopa Saksan keisari Vilhelm II osallistui kiihkeään keskusteluun siitä, oliko "Salome" rappion vai edistyksen oire saksalaisessa musiikissa.
Johann Strauss nuorempi
Strauss oli kuitenkin kiinnostunut myös näyttämömusiikin säveltämisestä, ja 1871 esitettiin Wienissä hänen ensimmäinen operettinsa "Indigo und die vierzig Räuber". Sen menestys jäi vähäiseksi, mutta hänen kolmas operettinsa "Lepakko" (Die Fledermaus, 1874) saavutti välittömän suursuosion ja siitä on tullut kaikkein suosituin wieniläisoperetti. Straussin toinen näyttämömusiikillinen mestariteos on operetti "Mustalaisparoni" (Der Zigeunerbaron, 1885), josta oli alun perin tarkoitus tulla ooppera. Sen muuttuminen operetiksi kesken sävellystyön saattoi olla onnekas käänne, sillä Straussin ainoa ooppera "Ritter Pásmán" (1891) tyrmättiin täysin.