Pakistan
Pakistanin dominio itsenäistyi 14. elokuuta 1947 brittien alaisuudesta. Brittiläinen Intia jaettiin hindujen Intiaan ja muslimien Pakistaniin, minkä yhteydessä Pakistaniin siirtyi Intiasta kahdeksan miljoonaa muslimia, eli niin sanotut "Muhajir"-pakolaiset. Nimi "Pakistan" muodostettiin alueen maakuntien nimien etukirjaimista. Alkuaan Itä-Pakistanina tunnettu Bangladesh kuului vuoteen 1971 Pakistaniin, vaikka se oli Intian itäpuolella. Se itsenäistyi Intian tuella oman itsenäisyyssotansa jälkeen.
Islamabad
Islamabadin historia on lyhyt. Pakistanin itsenäistyttyä 1947 sen pääkaupungiksi tuli aluksi Karachi, joka on maan suurin kaupunki ja sen liike-elämän keskus. Pääkaupunki haluttiin kuitenkin keskemmälle maata ja lähemmäs Keski-Aasian perinteisiä muslimialueita. Uuden, varta vasten hallintokaupungiksi rakennettavan pääkaupungin paikka valittiin vuonna 1958 kenraali Auyb Khanin valtakaudella. Suunnittelutyö annettiin kreikkalaiselle Constantinos A. Doxiadisin arkkitehtitoimistolle, joka laati kaupungille ruutukaavaan perustuvan asemakaavan. Kantavana ideana oli tehdä uudesta pääkaupungista puutarhakaupunki, jossa olisi laajoja viheralueita ja puistokatuja. Asuintalot olisivat lähinnä pientaloja, ja korkeat rakennukset, jotka olisivat lähinnä toimistorakennuksia, keskitettäisiin Khyaban-e-Quaid-e-Azamin valtaväylän varrelle. Margallakukkulat olisivat luonnosuojelualuetta. Tulevia liikenneruuhkia torjuttaisisiin ennakolta rakentamalla valtaväylät leveiksi ja sijoittamalla eri toiminnot omille alueilleen. Kaupunki jaettiin kahdeksaan vyöhykkeeseen. Islamabadia alettiin rakentaa 1960-luvulla, ja virallisesti sitä tuli pääkaupunki vuonna 1967. Väliaikaisena pääkaupunkina toimi Rawalpindi, joka alkuperäisen suunnitelman mukaan piti liitettämän Islamabadiin. Liittämisestä kuitenkin luovuttiin.