James Garfield
Garfield vannoi virkavalansa 4. maaliskuuta 1881. Virkaanasujaispuheessaan hän korosti muun muassa afroamerikkalaisten yhteiskunnallisen aseman parantamista. Garfield vietti valtaosan lyhyeksi jääneestä presidenttikaudestaan nimittäessään kabinettiaan ja muita korkeita virkamiehiä. Vaikka Garfield pyrki nimittämään korkeisiin virkoihin sekä stalwartin että half-breedin kannattajia, half-breedit saivat selvästi korkeampia nimityksiä kuin stalwartit: Half-breedsin johtaja James Gillespie Blaine nimitettiin ulkoministeriksi ja New Yorkin sataman tullimaksujen kerääjäksi valittiin half-breedeihin kuulunut William H. Robertson, mikä sai stalwartin johtohahmoihin kuuluneen Roscoe Conklingin raivoihinsa. Muita merkittäviä nimityksiä olivat muun muassa William Windomin nimittäminen valtiovarainministeriksi, Abraham Lincolnin pojan Robert T. Lincolnin nimittäminen pääasiassa tämän sukutaustan vuoksi sotaministeriksi ja Grantin vastustajana tunnetun Wayne MacVeaghin nimittäminen oikeusministeriksi.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1800
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1800 järjestettiin 13. lokakuuta – 3. joulukuuta 1800. Vaaleissa varapresidentti Thomas Jefferson päihitti presidentti John Adamsin. Vaalit merkitsivät pitkää demokraattis-republikaanisen puolueen valtakautta ja federalistisen puolueen vääjämätöntä loppua. Ne olivat pitkä ja katkera revanssi vuoden 1796 vaaleista ranskanmielisten, desentralisaatiota kannattavien Jeffersonin ja Aaron Burrin johtamien demokraattis-republikaanien ja Adamsin sekä Charles Pinckneyn johtamien englantilaismielisten, sentralisaatiota kannattavien federalistien välillä. Tärkeimmät poliittiset kysymykset koskivat Ranskan suuren vallankumouksen sivuvaikutuksia, mukaan lukien vastustus kongressin säätämälle verolle, jolla kustannettiin uusi armeija ja laivasto kvasisotaan Ranskaa vastaan 1798. Alien and Sedition Acts -lait, joilla federalistit yrittivät vaimentaa toisinajattelijoita demokraattis-republikaanisissa sanomalehdissä, osoittautuivat myös erittäin kiistanalaisiksi.