Kalliohuuhkaja
Kalliohuuhkaja ("Bubo bengalensis") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä on aiemmin pidetty huuhkajan alalajina "Bubo bubo bengalensis", mutta nykyisin se on IUCN:n luettelossa oma lajinsa. Sen elinalue on Etelä-Aasiassa Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Sen elinpiiriä ovat lämpimän ja kuuman vyöhykkeen kuivat metsät ja pensaikot mäkisillä ja kallioisilla alueilla, ja yleensä niitä näkee pareittain. Sillä on voimakas värähtelevä kumea ääni, joka kuuluu aamu- ja iltahämärissä. Se on tyypillinen iso pöllö, ja sillä on korvatupsut. Sen värityksessä on läiskittäistä ruskeaa ja harmaata, ja kurkussa on valkea läiskä, jossa on pieniä mustia juovia. Ulkonäöltään se muistuttaa hyvin paljon euraasialaista huuhkajaa.
Heidelberg
Heidelbergin linnustoon kuuluu kaksi jokseenkin eksoottista lajia. Kaupungissa elää vapaana lukuisia kauluskaijoja. Tämä papukaijalaji esiintyy normaalisti Afrikassa ja Intiassa, mutta karanneet lemmikkilinnut ovat levinneet myös joihinkin Keski-Euroopan kaupunkeihin. Heidelbergin kanta syntyi 1970-luvulla, nykyään Heidelbergissä ympäristöineen arvellaan elävän jo noin 1300 kauluskaijaa. Neckarjoen varrella Neuenheimin kaupunginosassa pesivät Euroopan ainoat vapaana elävät joutsenhanhet. Näiden alun perin Itä-Aasiasta peräisin olevien lintujen määrä oli ehtinyt kasvaa haittaa aiheuttavan suureksi, ennen kuin vuonna 2004 noin 180 joutsenhanhen kanta pienennettiin 20 yksilön suuruiseksi.