Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Eugénie (Ranskan keisarinna)
Eugénien vanhemmat olivat espanjalainen kreivi de Montijo ja Espanjaan asettunutta skotlantilaitaustaista sukua ollut Maria Manuela Kirkpatrick of Closeburn. Hän itse peri Teban kreivittären arvon. Hänen isänsä taisteli Napoleonin joukkojen puolella tämän Espanjan sotaretkellä. Isän kuoltua vuonna 1839 Eugénie asui äitinsä kanssa pääasiassa Ranskassa ja Englannissa. Hän muutti Pariisiin Louis-Napoleon Bonaparten tultua Ranskan presidentiksi joulukuussa 1848 ja onnistui tekemään tähän vaikutuksen kauniilla ulkonäöllään. Presidentti päätti vastoin ministeriensä neuvoa avioitua nuoren espanjattaren kanssa. Louis Napoleon julistautui Ranskan keisariksi (nimellä Napoleon III) 2. joulukuuta 1852 ja parin vihkiminen tapahtui 30. tammikuuta 1853. Kruununprinssi Napoléon Eugène Louis Bonaparte syntyi maaliskuussa 1856.