Savannihuuhkaja
Savannihuuhkaja on saalistustavoiltaan opportunisti. Se saaliseläimiä ovat muun muassa jänikset, tamaanit, jyrsijät, kääpiömangustit, vihermarakatit, kalat, konnat, käärmeet, hyönteiset, varaanit ja muut lintulajit aina flamingoihin, sihteereihin, haikaroihin ja petolintuihin saakka. Myös raadot kelpaavat. Kaupungeissa lajin ravintoa ovat kyyhkyt ja rotat. Savannihuuhkaja kuuluu niihin harvoihin petolintuihin, jotka saalistavat siilejä. Siilit ovat aikuisten lintujen suosimaa ravintoa. Sen tiedetään syövän myös pienempiä pöllöjä ja jopa muita huuhkajia ("Bubo"). Savannihuuhkaja paikantaa saaliinsa erinomaisen näkönsä avulla sopivalta tähystyspaikalla. Havaittuaan saaliin se lipuu hiljaa kohti maata ja nappaa saaliin vahvoihin kynsiinsä. Se pystyy myös sieppaamaan kaloja upottamalla jalkansa veteen, ja on kyllin ketterä nappaamaan lintuja ilmasta.
Mauritiuksenluhtakana
Mauritiuksenluhtakana mainitaan lähes jokaisessa Mauritiusta koskevassa raportissa vuodesta 1602 lähtien. Linnusta annetut yksityiskohdat ovat kuitenkin toistamista eivätkä ne juuri valaise linnun historiaa. Kirjoittajat keskittyivät lähinnä kuvaamaan, miten helppoa lintu oli saada kiinni eri metsästystekniikoilla ja miten paahdettua mauritiuksenluhatakanaa pidettiin hyvänä sianlihan korvikkeena. Suurin osa linnun ulkonäköä koskevasta tiedosta tulee Joris Hoefnagelin maalauksista, jotka perustuvat Rudolf II:n eläintarhassa vuoden 1600 tietämillä eläneeseen lintuun. Mauritiuksenluhtakanaa muistuttava lintu kuvataan myös Francesco Bassano nuoremman maalauksessa "Arca di Noè" ("Nooan arkki"). Bassano kuitenkin kuoli ennen Alankomaiden siirtomaa-aikaa, joka alkoi Mauritiuksella vuonna 1598. Näin ollen maalauksen linnun alkuperä on jäänyt mysteeriksi. Roelant Saveryn kolmessa 1620-luvun dodomaalauksessa on ilmeisesti mauritiuksenluhtakanan varsin karkea kuvaus. Lisäksi Mauritiuksen saarella on neljä asukkaiden tekemää enemmän tai vähemmän tarkkaa kuvaa linnusta.