Katariina Parr
Katariina Parr jäi kolmannen kerran leskeksi Henrik VIII:n kuoltua 28. tammikuuta 1547 ja saattoi naida vanhan rakkautensa Thomas Seymourin, josta oli tuolloin tullut Sudeleyn paroni ja amiraali. Hänen onnensa oli kuitenkin lyhytaikaista. Hän riiteli Anne Stanhopen, miehensä veljen vaimon kanssa. Sitten Thomas Seymouria syytettiin liiallisesta tuttavuudesta teini-ikäisen prinsessa Elisabetin kanssa, joka asui tuolloin heidän luonaan. Thomas Seymour ilmeisesti juonitteli voidakseen naida vaimonsa tytärpuolen. Katariina Parrin luona asui myös lady Jane Grey, josta tuli Englannin kuningatar yhdeksän päivän ajaksi Edvard VI:n kuoltua.
Elisabet Farnese
Elisabet synnytti Filipille neljä poikaa ja kolme tytärtä, mutta Espanjan perimysjärjestyksessä etusijalla olivat Filipin ensimmäisestä avioliitosta syntyneet kaksi poikaa. Tämän vuoksi Elisabetin tärkein ulkopoliittinen tavoite oli hankkia Espanjalle takaisin Espanjan perimyssodassa menetetyt vasallivaltiot Italiassa, jotta hänen omat lapsensa saisivat sieltä omia ruhtinaskuntia hallittavikseen. Elisabet ei kaihtanut keinoja tämän päämäärän ajamisessa ja hänen juonittelunsa veivät useasti koko Euroopan suursodan partaalle. Hänen toiveestaan pääministeri Alberoni määräsi Espanjan valloittamaan vuonna 1717 Sardinian ja seuraavana vuonna Sisilian, mikä johti niin sanottuun kvadrupelallianssin sotaan. Espanjan kärsittyä tappion Ranskalle ja Englannille kuningas erotti Alberonin vuonna 1719. Elisabet saavutti lopulta tavoitteensa, sillä vuosien diplomatian ja sotien seurauksena hänen kahdesta vanhemmasta pojastaan Kaarlesta ja Filipistä tuli molemmista italialaisten ruhtinaskuntien hallitsijoita. Kaarle sai aluksi vuonna 1731 Parman herttuakunnan, joka Puolan perimyssodan jälkeen vaihdettiin vuonna 1735 Napolin kuningaskuntaan. Parma puolestaan annettiin Filipille Itävallan perimyssodan seurauksena vuonna 1748.