Islanninhevonen
Islanninhevonen kuuluu maailman vanhimpiin hevosrotuihin. On arveltu, että ensimmäiset hevoset tulivat saarelle viikinkien mukana Islannin asuttamisen yhteydessä 700–800-luvulla, ja että nämä hevoset olivat eurooppalaisia metsähevosia sekä poneja. Rotua on kotimaassaan Islannissa jalostettu täysin puhtaana lähes tuhat vuotta, koska hevosten tuonti Islantiin on kiellettyä. Tarkoituksena on säilyttää rodun ainutlaatuisuus sekä estää eläintautien pääsy maahan. Myöskään maasta vietyä hevosta ei enää saa tuoda takaisin. Niinpä islantilaiset kilparatsastajat matkustettuaan muualle maailmaan kilpailemaan yleensä tapahtuman jälkeen myyvät hevosensa tai pitävät omaa kilpatallia esimerkiksi Manner-Euroopassa. Suomessa on yli 2 000 islanninhevosta, joista noin 900 on Suomen Hippos ry:n rekisterissä.
Irlanninvesispanieli
Irlanninvesispanieli () on spanieliroduista suurin ja sitä on perinteisesti käytetty metsästyskoirana etenkin vedestä noutavana lintukoirana. Irlanninvesispanieli on vahva- ja voimakasrakenteinen rotu ja sen tunnistaa keskipitkästä maksanruskeasta kiharasta turkista. Suomen Irlanninvesispanielikanta on pieni johtuen vähäisestä koira- ja rekisteröintimäärästä. Kanta on kuitenkin hitaasti kasvava ja rotu on lisääntynyt Suomessa viime vuosina. Vuonna 1997 Suomessa rekisteröitiin ennätykselliset 28 yksilöä ja vuonna 2005 18 yksilöä. Tällä hetkellä Suomeen on rekisteröity yhteensä 198 irlanninvesispanielia. Rotu on melko lailla tuntematon kaikkialla maailmassa. Sillä on myös edellä mainittujen maiden lisäksi suuri kannattajajoukko Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, joissa sillä on myös omat rotuyhdistykset.