Neuvostoliitto
Alkuperäinen Neuvostoliitto käsitti Venäjän, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Transkaukasian neuvostotasavallat. Myöhemmin Venäjän SFNT:stä irrotettiin Kazahstanin ja Kirgiisien autonomiset neuvostotasavallat, joista tuli omia tasavaltojansa Neuvostoliiton sisällä. Vuonna 1925 Neuvostoliittoon liittyivät rauhanomaisesti Turkmenistan ja Uzbekistan, josta vuonna 1929 erotettiin Tadžikistan. Vuonna 1936 Transkaukasia jaettiin Armenian, Azerbaidžanin ja Gruusian tasavaltojen kesken. Vuonna 1940 perustettiin Itä-Karjalaan Karjalais-Suomalainen SNT, johon liitettiin osa Suomelta talvisodassa valloitetuista alueista. Se oli alkuun oma tasavaltansa, mutta se liitettiin 1956 Venäjän SFNT:aan ja alennettiin Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi.
Jälleenvakuutussopimus
Jälleenvakuutussopimus solmittiin Saksan, Venäjän ja Itävalta-Unkarin välisen kolmen keisarin liiton rauettua Itävalta-Unkarin ja Venäjän erimielisyyksiin Balkanilla. Eristettynä ollut Ranska pyrki tämän jälkeen lähentymään Venäjää, mutta liitto tasavaltaisen Ranskan kanssa oli vielä liian vastenmielinen ajatus Venäjän tsaari Aleksanteri III:lle. Niinpä hän antoi saksalaismieliselle ulkoministerilleen Nikolai Giersille vapaat kädet uuden liiton solmimiseen Saksan kanssa. Bismarckin järjestämä salainen sopimus allekirjoitettiin 18. kesäkuuta 1887. Sopimuksen mukaan molemmat osapuolet pysyisivät puolueettomina mikäli toinen joutuisi kolmannen valtion hyökkäyksen kohteeksi. Tämä ei kuitenkaan pätisi Saksan hyökätessä Ranskaa tai Venäjän hyökätessä Itävalta-Unkaria vastaan. Vastineeksi liitosta Saksa lupasi tukea Venäjän valtapiiripyrkimyksiä Bulgariassa, Itä-Rumeliassa ja Mustallamerellä.