Markian Popov
Popov aloitti sotilasuransa nuorena Venäjän sisällissodassa. Sodan jälkeen hän opiskeli Neuvostoliiton sotilaskouluissa ja eteni urallaan verrattain nopeasti. Hän oli kenraaliluutnantti ja Leningradin sotilaspiirin komentaja, kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941. Popov osallistui useiden ratkaisevien taisteluiden johtoon toisen maailmansodan aikana. Hänet ylennettiin puna-armeijan toiseksi korkeimpaan armeijakenraalin sotilasarvoon 1943. Hän ei kuitenkaan nauttinut Stalinin luottamuksesta, minkä vuoksi hänen uransa oli epätasainen hänen pätevyydestään huolimatta. Hänet alennettiin sodan lopulla epäonnistuneen Riian valtausyrityksen jälkeen. Häntä väheksyttiin sodanjälkeisessä neuvostoliittolaisessa historiankirjoituksessa. Hänen maineensa ja arvonsa palautettiin vasta Stalinin kuoltua ja Nikita Hruštšovin noustua valtaan. Hruštšov ja Popov olivat tehneet yhteistyötä Stalingradin taistelun aikana, ja hänen uransa lähti uuteen nousuun 1954. Popov kuoli tapaturmaisesti Moskovassa 1969.
Mark Johnson (jääkiekkoilija)
Johnson aloitti uransa isänsä Bobin valmentamassa Wisconsinin yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1977–1979. Ensimmäisen kautensa jälkeen Johnson valittiin NCAA-yliopistosarjan vuoden tulokkaaksi. Wisconsin voitti samana vuonna sarjan mestaruuden. Maajoukkueuransa Yhdysvaltojen maajoukkueessa Johnson aloitti jo kaudella 1975–1976. Kauden 1979–1980 hän pelasi olympiajoukkueessa, joka voitti sensaatiomaisesti kultaa 1980 talviolympialaisissa. Johnson teki ratkaisevassa ottelussa Neuvostoliittoa vastaan kaksi maalia. Hän oli myös turnauksessa eniten pisteitä tehnyt yhdysvaltalainen pelaaja.