Paluumatkaefekti
Tilburgissa Alankomaissa olevassa Universiteit van Tilburg -yliopistossa tehty tutkimus käsitti kolme erillistä tutkimusta. Tuloksena oli, että paluumatkaefekti on olemassa riippumatta siitä, kuljettiinko todellisuudessa yhtä pitkät ja yhtä pitkän ajan vieneet meno- ja paluumatka samaa tai eri reittiä. Ilmiölle oli aikaisemmin tarjottu selitykseksi sitä, että paluumatkan tuttuus ja ennustettavuus olisi ollut ilmiön syynä. Perusteluna olivat aikaisemmat tutkimukset, joiden perusteella ihmiset arvioivat heille ennestään tuntemattomien tehtävien vievän todellista enemmän aikaa ja tuttujen tehtävien tulevan suoritetuksi todellisuutta lyhyemmäksi arvioidussa ajassa.
Paluumatkaefekti
Kolmas osatutkimus tehtiin laboratoriossa, jossa tehtiin samassa yhteydessä muitakin tutkimuksia. Osallistujat katsoivat tietokoneelta videon, jonka kerrottiin kuvaavan kotoaan ystävänsä luo pyöräilevän naisen silmin nähtyä matkaa. Toinen video kuvasi paluumatkan, video oli tehty niin, että kuljettu matka ja kulunut aika olivat molemmissa täsmälleen samat. Pyöräilijää ei näkynyt videolla. Pyöräiltävän matkan pituus oli 2,25 kilometriä ja siihen kului aikaa 7 minuuttia. Paluumatkavideo tehtiin myös eri reitille, kuitenkin saman pituiselle ja kestoiselle matkalle kuin muut videot. Menomatkan video katsottiin ensin, jonka jälkeen osallistujat tekivät muiden tutkimusten tehtäviä noin 10 minuutin ajan. Sen jälkeen osallistujille näytettiin video, jonka kerrottiin kuvaavan naisen paluumatkaa takaisin kotiinsa. Kuten aikaisemmissakin tutkimuksissa, osallistujilta kysyttiin ensin kuinka kauan paluumatka kesti. Kun kysymykseen oli vastattu, kysyttiin menomatkan kestoa. Kysymysten esittämisjärjestys myös vaihdettiin, kesto pyydettiin ensin menomatkasta ja kun siihen oli vastattu, paluumatkasta. Yksi kysymysvariaatio oli, että menomatkan kesto kysyttiin heti videon näkemisen jälkeen ja paluumatkan kesto sen videon katsomisen jälkeen. Vastauksissa todettiin selvä paluumatkaefekti, joka tosin ilmeni lievempänä silloin, kun meno matkan kestoa arvioitiin heti kyseisen videon näkemisen jälkeen eikä vasta kun molemmat videot oli katsottu. Kysymysten esittämisjärjestyksellä ei ollut juurikaan vaikutusta vastauksiin. Myös eri paluumatkavideon nähneillä esiintyi paluumatkaefekti siten, että menomatka arvioitiin lyhyemmäksi ja paluumatka pidemmäksi kuin tiedusteltaessa matkojen pituutta molempien samaa matkaa kuvaavien videoiden katsomisen jälkeen. Kolmannessa tutkimuksessa osallistujia myös manipuloitiin ilmaisemalla tietokoneella näytetyllä tekstillä ennen menomatkavideon katsomista, että aikaisempi koehenkilö oli tiedusteltaessa kertonut menomatkavideon kestäneen paljon kauemmin kuin hän oli olettanut. Näiden osallistujien kohdalla paluumatkaefektiä ei esiintynyt, he arvioivat menomatkan selvästi lyhyemmäksi kuin muut tutkimukseen osallistujat. Tulos tukee käsitystä, että ihmiset ovat yleisesti ottaen pettyneitä menomatkaan ja sen jälkeen paluumatka tuntuu suhteellisen lyhyeltä.