Yhdeksäs ristiretki
Yhdeksäs ristiretki yhdistetään joskus sitä edeltävään kahdeksanteen ristiretkeen. Sitä pidetään viimeisenä keskiajan ristiretkistä, jotka suuntautuivat Pyhään maahan.
Retken syynä oli Egyptin mamelukkien valtakunnan jatkuva kasvu ja pian tapahtuva viimeisten ristiretkeläisten linnoitusten hylkääminen. Pohjois-Afrikkaan suuntautunut kahdeksas ristiretki sekä Pyhään maahan suuntautunut yhdeksäs olivat osina laajempaa suunnitelmaa, johon kuului muun muassa espanjalaisten kuninkaiden toimintaa, armeijan liikehdintää pakanoita vastaan itäisessä Euroopassa sekä liitto mongolien kanssa mamelukkeja ja turkkilaisia vastaan. Siksi ristiretkeläisten kansallisuus vaihteli eurooppalaisista prinsseistä (Englannin prinssi Edvard ja Ranskan Ludvig IX) uskonnollisiin johtajiin (Bysantin keisari) ja mongolijohtajiin kuten Möngke- ja Hülegü-kaanit.
Damietta
Kun Viides ristiretki oli valmisteilla Euroopassa 1217, päätettiin hyökkäys keskittää Damiettaa vastaan. Kaupungin hallussapito merkitsi Niilin hallintaa, ja sieltä käsin ristiretkeläiset toivoivat voivansa valloittaa koko Egyptin. Egyptistä puolestaan olisi helppoa hyökätä Palestiinaan ja valloittaa Jerusalem takaisin. Kaupunki piiritettiin menestyksekkäästi ja 1219 ristiretkeläiset valloittivat sen. Koko maan valtaus ei kuitenkaan enää sujunutkaan ja ristiretkeläisten hävittyä taistelun lähellä Kairoa oli heidän vetäydyttävä Egyptistä.