Taloustieteen historia
Merkantilismi oli 1600-luvun talouspolitiikkaa, joka piti jalometalleja vaurauden lähteenä. Oletettiin myös, että vaurauden määrä on vakio, joten maa saattoi vaurastua vain toisten maiden kustannuksella. Tavoitteena oli siis ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Keinoina olivat monopolit, tullit ja kauppakiellot, sillä kilpailua pidettiin haitallisena. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään kotimaista teollisuutta, erityisesti jotta tuontia voitaisiin korvata kotimaisella tuotannolla. Opin kehittäjänä pidetään Ranskan talousministeri Jean-Baptiste Colbertia. Sir William Petty oli merkantilismin ajan tärkein taloustieteen uudistaja. Pettyn kirjassa "Political Arithmetick" painotetaan mittaamisen tärkeyttä. Näin hän oli varhainen tilastotieteilijä. Merkantilismia sovellettiin esimerkiksi rajoittamalla vuonna 1651 ulkomaisten laivojen rahtiliikennettä Britannian satamiin niin sanotun purjehdussäännön nojalla.
Itävallan historia vuoteen 1815
Maria Teresia aloitti hallinnon ja talouden uudistukset 1749 perustuen merkantilismiin Preussin ja Ranskan mallin mukaisesti. Hän aloitti myös sosiaaliset, lain ja uskonnolliset uudistukset. Kanssahallitsijana ja yksinvaltiaana Joosef II jatkoi äitinsä työtä. Äidillä ja pojalla oli kuitenkin erilaiset tavoitteet. Maria Teresia oli hartaan uskonnollinen ja korosti isällistä (tai äidillistä) hallitsijanvaltaa, absolutismia ja hylki valistusaatteita. Joosef taas ryhtyi uudistuksiin valistuksen utilitarististen teorioiden perusteella. Joosefin uudistukset olivat paitsi idealistisina vähemmän joustavia ja pragmaattisia, myös vähemmän onnistuneita ja hajottivat Habsburgien valtakuntaa sisältä.