Ruostumaton teräs
Eräänä ruostumattoman teräksen keksijänä tunnetaan englantilainen Harry Brearley, joka kokeillessaan erilaisia seoksia havaitsi vuonna 1912 kromirautaseosten olevan ruostumattomia. Teräksentuottaja Friedrich Krupp sai vuonna 1912 patentin ”korkean korroosionkestävyyden omaaville” austeniittisille CrNi-teräksille.
Elwood Haynes
Tutkiessaan ja kehittäessään kevyempiä ja kestävämpiä metalleja auto- ja moottoriteollisuuden osien valmistukseen, hän keksi että yhdistämällä volframia kromiin, teräkseen tai rautaan, saatiin aikaan luja ja kevyt metalli joka oli vastustuskykyinen korroosiolle ja kesti suuria lämpötiloja. Näitä uudenaikaisia seosmetalleja valmistamaan hän perusti "Haynes Stellite Companyn", joka solmi ensimmäisen maailmansodan ansiosta lukuisia tuottoisia sopimuksia ja teki Haynesista miljonäärin vuonna 1916. Hän myi kehittämänsä martensiittisen ruostumattoman teräksen patentin "American Stainless Steel Companylle" osakevaihtona summasta, joka takasi hänelle paikan tämän yhtiön hallituksessa. Sodan jälkeen Haynes Stellitellä alkoi olla ongelmia työvoimansa kanssa. Nämä järjestäytyivät ammattiliittoihin, vaatien lisää palkkaa, jota Haynes ei halunnut korottaa. Erityisesti hänen lauseensa "Työläiselle ei kannata maksaa liikaa palkkaa, se tekee hänestä liian riippumattoman" aiheutti jopa yhtiön hallituksessa ja rahoittajissa hämmennystä. Rauhoittaakseen tilanteen Haynes myi Stellite Companyn ja sen patentit "Union Carbide" -yhtiölle vuonna 1920. Muutamien välivaiheiden jälkeen yhtiö on uudelleenorganisoitu ja toimii nykyisin nimellä "Haynes International". Haynes keskitti huomionsa jälleen autoja valmistavaan yhtiöönsä, mutta ensimmäisen maailmansodan jälkeisessä taloustaantumassa yhtiön talous ei kestänyt ja se haettiin konkurssiin. Haynes menetti omaisuudestaan huomattavan osan, koska vuonna 1925 annetulla oikeuden päätöksellä hänet katsottiin vastuulliseksi yhtiön veloista.