Suomen koripallon historia
Ensimmäiset kosketukset lajiin tapahtuivat jo 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, jolloin muun muassa raittiusyhdistys Koiton jäsenet pelasivat koripalloa muistuttavaa peliä Helsingin Hakasalmen puistossa. Pelissä pallo heitettiin umpikoriin, josta se otettiin pois kepillä tai riu'ulla. Pääkaupungista laji alkoi levitä muuallekin Suomeen ja vuosina 1917 ja 1918 Kotkassa pelattiin samantapaista peliä. Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenet tekivät vuonna 1922 matkan Neuvostoliittoon, jossa lajia pelattiin jo enemmän. Matkalaisten joukossa heräsi halu tuoda laji myös Suomeen ja tarkoituksena oli ottaa koripallo lajiohjelmien joukkoon. Suomessa ollut hallipula sekä innostuksen puute kuitenkin latistivat haaveet tästä.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1939
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1939 oli 1. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Kausi pelattiin kahden häviön cupina ja se alkoi 17. maaliskuuta Helsingissä Pikku Robertinkadun tennishallissa, jossa kohtasivat Ylioppilaskoripalloilijat ja NMKY. YK voitti ottelun 24-16 ja vei myöhemmin myös mestaruuden. Viipurilaisten keskinäisessä väännössä Vesa voitti NMKY:n 29–16. Kaikkiaan kahdestatoista joukkueesta kahdeksan oli Helsingistä, kaksi Karhulasta ja kaksi Viipurista. Toisella kierroksella Viipurin Vesa nuiji Karhulan Katajaiset 62–0. Välierissä Vesa hävisi Eiran Kisaveikoille Helsingissä 24–32, Kisaveikot kuitenkin luovuttivat ottelutta Ylioppilaskoripalloilijoille, koska jalkapallosarjat olivat jo ehtineet jo alkaa ja samat miehet edustivat seuraa myös jalkapallossa. Pronssit vei Ylioppilaskoripalloilijoiden 2-joukkue voittamalla Vesan 33–20.