Nerkoonjärvi
Järven vesi on hapahkoa, runsashumuksista ja väriltään ruskeaa. Happamuusaste (pH) on 6,5. Humusta saapuu järveen Hirvijoen, Mäntysenluoman, Majaluoman, Launosluoman ja Aitoluoman kautta. Kesäkuukaisina veden fosforipitoisuus nousee 22 μg/l (mikrogrammaa litrassa) ja typpipitoisuus 590 μg/l. Nämä ravinnemäärät yhdessä veden lämpötilakerrostuneisuuden kanssa aiheuttaa syvänteissä happikatoa syksyn alussa ja talven lopulla. Veden käyttökelpoisuuslauokitus on kuitenkin hyvä.
Siikajärvi (Orivesi)
Järven vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1976 asti säännöllisesti. Tulosten mukaan järvi on kirkasvetinen ja rehevyydeltään karu järvi, jonka vedenväri on lähes väritön ja jonka humuspitoisuus on hyvin alhainen. Heikosta humusleimasta huolimatta vesi on hapahkoa, mutta sen happamuustaso laskee joskus selvästi happaman puolelle. Puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko. Tämä vaikuttaa jo kalojen lisäntymiskykyyn. Vesi on liian hapanta myös rapujen viihtymiselle. Päällysveden ravinnetasot fosforin ja typen osalta ovat alhaiset. Kesällä 2000 veden levämäärät kohosivat klorofylli-a pitoisuuden osalta lievästi rehevöityneiden järvien tasolle, mutta siitä huolimatta vesi oli kirkasta ja näkösyvyys oli yli neljä metriä. Tämä tapahtuma oli poikkeustilanne, sillä levien määrät ovat seuranneet muuten karujen järvien tasoa. Järven alusvedessä ei ole havaittu happitalouden ongelmia, vaikka vesi vaihtuukin hitaasti. Veden laskennallinen viipymä on 2084 vuorikautta eli 8,4 vuotta. Happipitoisuudet laskevat alusvedessä hitaasti ja happipitoisuudessa on ollut talvisin lievää laskua. Kesällä ei happipitoisuus alene ollenkaan. Järven vesi soveltuu virkistyskäyttöön erinomaisesti. Ongelmana on vain järven happamoituminen.