Hangon rata
Hangon rata on alkuaan osa Hyvinkään ja Hangon välistä rataa. Se on Suomen ensimmäinen yksityisin varoin rakennettu rautatie. Se valmistui vuonna 1873, ja sen rakentamisen rahoittivat pietarilaiset liikemiehet. Hankkeen etuna nähtiin Hangon edullinen sijainti talvisatamana, joka pysyi pitkään jäätymättömänä ja mahdollisti siten ulkomaankaupan talviaikanakin. Toiminta osoittautui kuitenkin tappiolliseksi ja rata päätyi valtion omistukseen parin vuoden kuluttua.
Hangon Rannikkopatteristo
Kun Saksan Itämeren-divisioona nousi maihin Hangossa 1918 venäläiset Suomessa talvehtivat laivasto-osastot lähettivät valtuuskunnan Hankoon sopimaan saksalaisten kanssa, että he jättäytyvät eroon Suomen sisällissodan tapahtumista ja toivovat saksalaisen divisioonan jättävän koskematta Suomen satamissa talvehtivat sota-aluksensa. Näin sovittiin ja asiasta lyötiin kättä päälle. Asiasta tuskin on muuta kunnon dokumenttia kuin valtakirja, jonka venäläinen lähetti heti kiireesti vei asianosaisille aluksille. Jos näin ei olisi tehty, Suomi olisi saanut yllin kyllin sotalaivoja perustakseen kunnollisen laivaston, eikä mitään rannikkotykistöä olisi edes perustettu.Valmistaja: Obuhovin terästehdas Venäjä. Suurin ampumaetäisyys 36 km. 1930-luvun alussa tykkien suuntaus- ja latauskoneistot sähköistettiin ja betoniasemia parannettiin. Kaksi tykkiä siirrettiin 1930-luvulla Viipurinlahdelle Ristiniemeen.Valmistaja: Bethlehem Steel Co. Yhdysvallat. Tykit oli alun perin tilannut Chilen hallitus, mutta se ei lunastanut niitä. Venäjä osti ne ja sijoitti uuteen merilinnoitukseensa. Lähtiessään pois 1918 Venäjän keisarikunnan sotilaat veivät mennessään tykkien sulkulaitteet, mutta uudet sulkulaitteet saatiin ostettua Bethlehem Steel Co:lta Yhdysvalloista. Tykkeihin asennettiin 1935 alkaen sähkösuuntaus ja niitä muutenkin parannettiin, joten niiden kantama parani alkuperäisestä 18 km:stä yli 25 km:iin, kuten Russarön taistelussa nähtiin. Moskovan rauhan ajaksi tykit evakuoitiin pois ja jatkosodan sytyttyä niistä kolme asennettiin takaisin. Loput kolme asennettiin 1945. Kaikki kuusi tykkiä olivat Russarössä vuoteen 1983 asti, jolloin niistä neljä romutettiin ja kaksi tykkiä, varaputki ja varakehto museoitiin Russarön saarelle alkuperäisiin paikkoihinsa.Ranskalaisen Gustave Canet:n (1846 - 1913) suunnittelema raskas tykki, joita on valmistettu sekä Ranskassa, että lisenssillä Venäjän eri konepajoilla. Suomessa Tampellan tehtailla tehtiin niihin uudet putket 1950-luvulla, jolloin pituuskaliiperiksi tuli 50, 152/50 T. Kun 1930-luvulta alkaen tykkejä parannettiin kääntämällä jousipalautin ja nestehidastin putken päälle saatiin ampumaetäisyys parannettua 20 km:iin. Latausjärjestelmää parannettiin siten, että tykkiä ei tarvinnut ladatessa kääntää latauskorolle ja tulinopeus saatiin suuremmaksi. Näitä tykkejä oli puolustusvoimilla satakunta kappaletta ja niistä tuli rannikkotykistön pääase järeiden tykkien käytyä vanhanaikaisiksi. Niitä käytettiin 1990-luvulle asti.Tämä oli tilanne 1921 kun Turun Erillinen Rannikkopatteristo aloitti toimintansa. Sotaan asti tilanne pysyi suunnilleen samana. Sodanajan ryhmityksen muuttuessa tilantenen mukaan myös linnakkeet, ja aseet niiden mukana muuttuivat moneen kertaan. Uusia linnakkeitakin linnoitettiin, mm. Hästö-Busö, joka linnoitettiin juuri sodan alkaessa ja sen kestäessä ja varustettiin neljällä raskaalla Canet'lla.