Väliaikainen IRA
Väliaikainen IRA oli vastaus Ulsterin lojalistien katolilaisiin mielenosoittajiin kohdistamaan väkivaltaan ja brittisotilaiden saapumiseen Pohjois-Irlantiin vuonna 1969. Alussa IRA pyrki vain puolustamaan nationalistien alueita. Kun järjestö joutui vuonna 1970 yhteenottoihin lojalistien kanssa, sen toiminta jyrkkeni. Vuonna 1971 väliaikainen IRA alkoi hyökätä. IRA käytti pommikampanjoiden lisäksi sissitaktiikkaa Ulsterin poliisia RUC:ta ja brittijoukkoja vastaan. IRA toimi verisimmin 1970-luvun alkuvuosina. Se laajensi vuonna 1973 pommi-iskunsa koko Iso-Britanniaan ja yritti 1980-luvun alussa murhata pääministeri Margaret Thatcherin. Muun muassa Libya ja jotkut amerikanirlantilaiset tukivat väliaikaista IRA:ta. 1990-luvulla alkanut rauhanprosessi on johtanut siihen, ettei järjestö ole toiminut vuoden 2005 jälkeen. Vuonna 1997 väliaikaisesta IRA:sta irtautui kuitenkin aseellista vastarintaa jatkamaan pyrkinyt Real IRA (”todellinen IRA”).
Kevin O’Higgins
O’Higgins auttoi muotoilemaan Irlannin vapaavaltion perustuslain ja varmisti sen hyväksynnän parlamentissa Dáil Éireannissa. Hän perusti Garda Síochánain, Irlannin poliisivoimat, ja ajoi läpi alkoholin myyntiä rajoittaneen lain. Lisäksi hän edusti Irlannin vapaavaltiota Kansainliiton kokouksissa. O’Higgins sai IRA:n vihat päälleen pyrkiessään ankarin keinoin tukahduttamaan sen toiminnan Irlannin sisällissodan aikana 1922–1923 ja sen jälkeen. Vihaa herättivät erityisesti hänen antamansa määräykset yhteensä 77 vangiksi jääneen kapinallisen IRA-sotilaan teloittamiseen sisällissodan aikana. Yksi O’Higginsin määräyksellä teloitetuista oli Rory O’Connor, joka oli edellisenä vuonna toiminut bestmanina hänen häissään. Kolme IRA-miestä salamurhasi O’Higginsin vuonna 1927 hänen ollessaan matkalla kirkkoon.