Berliini
1200-luvun alussa perustettu Berliini kohosi vuonna 1701 Preussin ja vuonna 1871 yhdistyneen Saksan valtakunnan pääkaupungiksi. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki jaettiin miehityssektoreihin, joista Yhdysvaltain, Britannian ja Ranskan hallitsemista muodostui Länsi-Berliini ja Neuvostoliiton hallitsemasta Itä-Berliini. Saksan liittotasavalta oli nimennyt Bonnin ainoastaan väliaikaiseksi pääkaupungikseen tavoitteenaan sama kuin Saksan demokraattisen tasavallan julistuksella, eli molempien pääkaupunkina olisi ollut sama kaupunki, koko Berliini, mutta sen ylin päätösvalta pysyi edelleen neljällä miehitysvallalla. Ne luopuivat oikeuksistaan vuonna 1990, kun Saksa jälleenyhdistyi ja Berliinistä tuli jälleen Saksan pääkaupunki ja yksi Euroopan vilkkaimmin kehittyvistä metropoleista.
Berliinin päärautatieasema
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen tehtiin päätös parantaa Berliinin rautatieverkostoa rakentamalla uusi pohjois-etelä -suuntainen päärata täydentämään itä-länsi-suuntaista Stadtbahnia. Samalla kaupunkiin päätettiin rakentaa uusi keskusasema, jollaista kaupungissa ei ennen ollut vaikka Ostbahnhofia Itä-Berliinissä kutsuttiin ennen Hauptbahnhofiksi. Lehrter Stadtbahnhof oli taloudellisesti looginen paikka uudelle keskusasemalle. Asiaan vaikutti myös Saksan liittopäivätalon läheinen sijainti.