Markian Popov
Popov aloitti sotilasuransa nuorena Venäjän sisällissodassa. Sodan jälkeen hän opiskeli Neuvostoliiton sotilaskouluissa ja eteni urallaan verrattain nopeasti. Hän oli kenraaliluutnantti ja Leningradin sotilaspiirin komentaja, kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941. Popov osallistui useiden ratkaisevien taisteluiden johtoon toisen maailmansodan aikana. Hänet ylennettiin puna-armeijan toiseksi korkeimpaan armeijakenraalin sotilasarvoon 1943. Hän ei kuitenkaan nauttinut Stalinin luottamuksesta, minkä vuoksi hänen uransa oli epätasainen hänen pätevyydestään huolimatta. Hänet alennettiin sodan lopulla epäonnistuneen Riian valtausyrityksen jälkeen. Häntä väheksyttiin sodanjälkeisessä neuvostoliittolaisessa historiankirjoituksessa. Hänen maineensa ja arvonsa palautettiin vasta Stalinin kuoltua ja Nikita Hruštšovin noustua valtaan. Hruštšov ja Popov olivat tehneet yhteistyötä Stalingradin taistelun aikana, ja hänen uransa lähti uuteen nousuun 1954. Popov kuoli tapaturmaisesti Moskovassa 1969.
Pekka Markkanen
Markkanen pelasi jalkapalloa 16-vuotiaaksi asti Musan Salamassa maalivahdin paikalla. Hän aloitti koripallouransa sukulaisen suosituksesta, koska hän oli jo nuorena pitkä ja hänen kasvuennustuksensa oli lupaava. Markkanen innostui lajista ja pelasi 17-vuotiaana Suomi-sarjaa Porissa. Lisäksi hän kävi nuorten maajoukkueleireillä, joissa myös Henrik Dettmann huomasi hänet. Vuoden päästä hän muutti Helsinkiin ja alkoi kehittyä huimaa vauhtia. Markkanen siirtyi pian pelaamaan Helsingin NMKY:n junioreihin, jonka jälkeen hän harjoitteli edustusjoukkueen kanssa. SM-sarjan alettua Markkanen sai paljon vastuuta, vaikka sanoikin, ettei ansainnut niin paljon peliaikaa. Kauden 1987–1988 Markkanen päätti SM-hopeaan joukkueen hävitessä KTP:lle. Kaudeksi 1988–1989 Markkanen siirtyi Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoihin, jonka kanssa hän voitti SM-hopeaa.