Laiskiaiset
Laiskiaisille on kehittynyt erityissopeutumia puissa elämiseen. Lehdet, jotka ovat laiskiaisten pääravintoa, tarjoavat hyvin vähän energiaa ja ravintoa ja ovat myös huonosti sulavia. Tämän vuoksi laiskiaisilla on suuri ja erikoistunut mahalaukku, jossa on monta osastoa, joissa symbioosissa elävät bakteerit hajottavat lehtiainesta. Silti ruoansulatusprosessi voi kestää peräti kuukauden. Jopa kaksi kolmasosaa laiskiaisen painosta voi muodostua mahalaukun sisällöstä. Lehdistä saatavan vähäisen energiamäärän laiskiaiset käyttävät taloudellisesti: niiden aineenvaihdunta on todella hidasta – alle puolet siitä, mitä tämän kokoluokan eläimillä tavallisesti on – ja ruumiinlämpö on vain 28–32 °C.
Jockey
Laukkakilpailussa joukko suurikokoisia eläimiä liikkuu tiheässä muodostelmassa huomattavalla nopeudella, ja kumoonratsastuksia ja satulasta suistumisia sattuu paljon. Jockeyn ammatissa halvaantumiset ja kuolemantapaukset eivät ole lainkaan harvinaisia, ja vakavia loukkaantumisia sattuu käytännössä joka jockeylle. Lisäksi syömishäiriöt ovat painonhallintavaatimusten vuoksi yleisiä jockeyiden keskuudessa. Ammatillisen järjestäytymisen ansiosta jockeyiden työolosuhteet ja sairausturva ovat kuitenkin kohentuneet huomattavasti verrattuna 1900-luvun alkupuoliskolla vallinneeseen tilanteeseen. Nykyiset laukkakilpailuiden säännöt määräävät hevosen satulalle ja jockeylle minimiyhteispainon, minkä tarkoitus on ehkäistä vaarallista laihduttamista jockeyden keskuudessa. Mikäli minimipaino ei täyty, satulaan lisätään lyijypainoja.