Cameorooli
Joskus cameo tarkoittaa kuuluisuuden näyttäytymistä pikkuroolissa; näin esiintyi esimerkiksi Frank Sinatra kapakkapianistina ja Buster Keaton Central Pacific -junan konduktöörinä elokuvassa "Maailman ympäri 80 päivässä" tai ohjaaja Steven Spielberg verovirkailijana elokuvassa "Blues Brothers". Myös George Lucas teki esiintymisen elokuvassa "" isohkona sini-ihoisena poliitikkona kansleri Palpatinen taustalla. Elokuvassa "Detroit Rock City" Kiss-yhtye esiintyi elokuvan lopussa omana itsenään.
Mario Camerini
Työskenneltyään jonkin aikaa Paramountin Pariisin studiolla Camerini palasi Italiaan, jossa hän ohjasi Cinesille joukon romanttisia komedioita kuten "Figaro e la sua gran giornata" (”Figaro ja hänen suuri päivänsä”, 1931) ja "Kyllä miehet ovat roistoja" ("Gli uomini, che mascalzoni", 1932). Historiallinen pukudraama "Il cappello a tre punte" (”Kolmikolkkahattu”, 1934) jouduttiin leikkaamaan uudelleen Benito Mussolinin vaatimuksesta. Etiopiaan sijoittuva "Il grande appello" (”Suuri kutsu”, 1936) voidaan nähdä yrityksenä sopeutua fasistien politiikkaan. Myöhemmin Camerini palasi takaisin komedioihin, joista valtavan menestyksen saivat Vittorio De Sican ja Assia Norisin tähdittämät "Il signor Max" (”Herra Max”, 1937) ja "I grandi magazzini" (”Tavaratalo”, 1939). Niitä seurasi Alessandro Manzonin romaaniin perustuva "I promessi sposi" (”Kihlautuneet”, 1941).