Punakaarti
Punakaarti on yleisnimitys, jolla kutsutaan Suomen työväenliikkeen 1900-luvun alun puolisotilaallisia joukkoja. Punakaarteja perustettiin kahdessa vaiheessa, aluksi suurlakon seurauksena vuosina 1905–1906, ja niiden lakkauttamisen jälkeen uudelleen vuosina 1917–1918. Tunnetuin punakaartiksi kutsuttu joukko on vuoden 1918 sisällissodassa Suomen kansanvaltuuskunnan armeijana taistellut "Suomen Punainen Kaarti".
Punakaarti
Varsinaisesti punakaarteja alettiin perustamaan vuodesta 1920 lähtien, jolloin niitä syntyi ainakin Kemiin, Rovaniemelle, Sodankylään, Kemijärvelle ja Kuolajärvelle. Erityisen aktiivinen oli vasemmistolaisuudestaan tunnettu Kuolajärven pitäjä, jonne perustettiin useampia kaarteja muun muassa Kotalan, Saijalan ja Tuutijärven kyliin. Punakaartien toimintaa johti Oulun Sotilaskomitea, jonka päällikkönä oli punajääkäri Leo Mäkelin. Punakaartilaisten määristä ei ole tarkkaa tietoa, mutta esimerkiksi Kuolajärvellä toiminnassa oli mukana useita kymmeniä henkilöitä, joista tosin kaikki eivät olleet aseellisia kaartilaisia, ja Kemin punakaartiin kuului 20 miestä.