Eidsvollin kansalliskokous
Maat olivat sotatilassa kaksi viikkoa. Kaarle Juhanan aloitteesta aloitettiin kuitenkin jo elokuun alussa aseleponeuvottelut ja Norjan hallituksen ja Ruotsin kuninkaan välille solmittiin aselepo Mossissa 14. elokuuta 1814. Aseleposopimuksen mukaan Norjan kuninkaaksi valitun Kristian Frederikin, jota tuolloin kutsuttiin prinssi Kristianiksi, tuli kutsua koolle ylimääräinen Stortingin kokous, johon Ruotsin kuningas olisi yhteydessä erityisen komissaarin välityksellä.
Ruotsin kuningas tunnusti Eidsvollin perustuslain ja maiden suhteet järjestettiin erityisellä, jopa juhlalliseksi mainitulla, sopimuksella (). Sopimuksen mukaan Norja oli omissa asioissaan itsenäinen valtio ja ainoastaan kuninkaan persoona yhdisti maat toisiinsa Ruotsi-Norja-personaaliunioniksi. Sopimuksen lisäkohdan mukaan Kristian Frederikin oli jätettävä kuninkaanvaltansa kansan haltuun ja lähdettävä maasta. Ruotsin joukkojen tuli pysytellä aselevon ajan, kolme viikkoa Stortingin kokouksen jälkeen, Glommajoen itäpuolella ja Ruotsin julistama maa- ja merisaarto lakkautettiin. Kristian Frederikin tuli luopua kruunustaan Stortingetin kokouksessa 8. lokakuuta. 10. lokakuuta näin tapahtuikin. Hän astui "Bornholm"-nimiseen laivaan ja matkusti Tanskaan. Vielä hänen ollessaan matkalla oli Kaarle XIII valittu uudeksi Norjan kuninkaaksi nimellä Kaarle II..
Skaldi
900-luvun tunnettuja skaldirunoja ovat Norjan kuninkaan Eerik Verikirveen kuolemaa ja Valhallaan saapumista kuvaava "Eiríksmál" sekä myöhemmän kuninkaan Haakon Hyvän samanlaista kohtaloa kuvaava "Hákonarmál". Jälkimmäinen runo ilmeisesti perustuu edelliseen: sen runoillut Eyvindr Finnsson sai lisänimen "skáldaspillir" eli "skaldien turmelija", koska hän kierrätti aikaisempaa runoutta. Toinen Eyvindr Finnssonin tunnettu runo oli "Háleygjatal", joka kertoo Hålogalandin jaarlien sukujuurista. Tässä runossa Eyvindr on käyttänyt hyväkseen aikaisempaa "Ynglingatal"-runoa, joka kuvailee Vanhan Uppsalan kuningassuvun myyttistä alkuperää.