Psykedeelit
Yleensä psykedeeleiksi luokitellaan aineet, jotka ovat selkeimmin 5-HT reseptorin (5-HT2AR) agonisteja, eli ne sitoutuvat tähän serotoniinireseptorien alatyyppiin aktivoiden sitä vaikka voivat sitoutua myös muunlaisiinkin reseptoreihin. Aineiden sitoutuminen tähän reseptoriin saa aikaan psykedeeliset vaikutukset. 5-HT2AR luonnollinen välittäjäaine on serotoniini (5-hydroksitryptamiini, eli 5-HT). 5-HT2AR löytyy ihmisiltä laajalti keskushermostosta, ne ovat G-proteiinikytkentäisiä ja sijaitsevat hermosolujen pinnoilla. Tiettyyn reseptoriin sitoutumisen lisäksi edellytyksenä aineen psykedeeliselle vaikutukselle on myös sen kyky läpäistä veri-aivoeste, johon esim. serotoniini puolestaan ei sellaisenaan kykene.
Psykedeeliterapia
Psykedeelien terapiakäyttö on vasta tutkimusvaiheessa mutta tutkimusta on tehty 1950-luvulta lähtien jolloin psykedeelit nousivat laajempaan tiedeyhteisön tietoisuuteen. Myönteisiä tuloksia on saatu seuraavissa hoitotilanteissa sellaisillakin potilailla, joille ei ole ollut apua muista hoitokeinoista:Myös dissosiatiivista nukutusainetta ketamiinia, kappa-opioidireseptorin agonistina toimivaa salvinoriini A:ta ja erittäin monialaisesti vaikuttavaa ibogaiinia on tutkittu masennuksen ja päihderiippuvuuden hoidossa myönteisin tuloksin. Myös karbogeenikaasua on käytetty psykedeeliterapiatutkimuksissa.