Trebonianus Gallus
Gaius Vibius Trebonianus Gallus (noin 206 – elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina 251–253. Hän ehti hallita vain kaksi vuotta ja hänen hallintokaudellaan aiemmin alkanut Rooman valtakunnan heikentyminen jatkui. Gallus julistettiin keisariksi kesäkuussa 251 sen jälkeen kun keisari Decius ja hänen poikansa Herennius Etruscus olivat saaneet surmansa gootteja vastaan käydyssä Abrittuksen (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa) taistelussa. Gallus adoptoi Deciuksen Roomaan jääneen pojan Hostilianuksen ja nimitti tämän kanssahallitsijakseen. Hostilianus kuitenkin kuoli jo samana kesänä, jolloin Gallus korotti poikansa Volusianuksen kanssahallitsijakseen. Vuonna 252 sassanidien Persian suurkuningas Sapor I hyökkäsi Armeniaan ja Syyriaan. Kulkutaudin heikentämä Rooman armeija ei pystynyt pysäyttämään hyökkääjiä ja sotilaat menettivät luottamuksensa Gallukseen. Kesällä 253 Moesia Superiorin maaherra Marcus Aemilius Aemilianus kapinoi häntä vastaan ja julistettiin keisariksi. Gallus lähti armeijan kanssa Aemilianusta vastaan mutta pian hänen omat sotilaansa murhasivat hänet ja Volusianuksen.
Legio VI Victrix
Vuonna 67 keisari Neron asema horjui. Senaattoreita karkotettiin ja murhattiin, ja monet provinssien maaherrat punoivat juonta Neron kaatamiseksi. Hispania Tarraconensiksen maaherra Servius Sulpicius Galba huudettiin keisariksi kesäkuussa 68 Legio VI:n leirissä. Galba lähti vastaperustetun Legio VII Geminan kanssa Roomaan ja jätti kuudennen legioonan Hispaniaan. Tammikuussa 69 Germania Inferiorin maaherra Aulus Vitellius huudettiin keisariksi. Samaan aikaan Galba murhattiin, ja Marcus Salvius Otho nousi keisariksi. Vitelliuksen joukot kuitenkin kukistivat hänet maaliskuussa Cremonassa käydyssä taistelussa, minkä jälkeen Otho teki itsemurhan. Heinäkuussa Juudean ja Egyptin armeija huusi Titus Flavius Vespasianuksen keisariksi. Pian Vespasianukselle uskolliset joukot voittivat Vitelliuksen Cremonassa ja Vespasianus nousi keisariksi.