Euroopan unionin historia
Toisen maailmansodan jälkeen oli tarve sitoa vanhat kiistakumppanit Saksa ja Ranska riippuvaisiksi toisistaan, joka osaltaan ehkäisisi tulevia sotia. Tätä varten perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö (EHTY) vuonna 1950, johon liittyivät Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Länsi-Saksa, Italia ja Ranska. Nämä kuusi valtiota allekirjoittivat 18. huhtikuuta 1951 Pariisissa perustamissopimuksen. Sopimus tuli voimaan 23. heinäkuuta 1952 ja solmittiin 50 vuoden ajaksi.
Kuznetsin hiililaakio
Hiiliesiintymän Tom-joen rannalta, nykyisen Kemerovon kaupungin paikkelta totesi Mihail Volkov jo vuonna 1721. Geologi P. A. Tšihatšjov arvioi hiiliesiintymien laajuutta vuonna 1842 ja kutsui hiilialuetta "Kuzbassin altaaksi". Esiintymiä alettiin hyödyntää systemaattisesti vuonna 1851, jolloin Gurjevskin lähistölle perustettiin ensimmäinen hiilentuotantoyritys (Bratšatkaja kop). Erityisen laajenemisen alue koki Siperian radan valmistuttua. Kuzbassin vanhin suuri hiilentuotantokeskus on Prokopjevsk, jonne kerrotaan lokakuun vallankumouksen 1917 jälkeen toimitetun sähkön saamiseksi jopa Moskovan Malyi-teatterin generaattori. Merkittävää alueen kasvu oli varsinkin 1930-luvulla, jolloin Stalinin johtama Neuvostoliitto valmistautui ja ajautui suursotaan. Monet kaivokset ja tuotantolaitokset valmistuivat ja ne toimivat vuosia suurelta osin vankityövoimalla.