Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Andersson palasi kaudeksi 2001–2002 kasvattajaseuraansa Frölundaan ja on edustanut sitä tuosta kaudesta lähtien. Hän oli kaudella 2001–2002 joukkueensa paras pistemies tehoilla 14+32=46 ja koko Elitserienin kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2002–2003 Andersson voitti myös joukkueen sisäisen pistepörssin (24+18=42) sekä oli liigan pistepörssin neljäs yhdessä Juha Riihijärven ja Johan Davidssonin kanssa. Hän voitti samalla kaudella myös Elitserienin mestaruuden, palkittiin Elitserienin vuoden pelaajana, valittiin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä Ruotsin tähdistökentälliseen. Kaudella 2004–2005 Andersson oli Elitserienin seitsemänneksi paras pistemies ja hän voitti myös Elitserienin mestaruuden. Andersson teki mestaruuden ratkaisseen maalin viidennessä finaalissa jatkoajalla ajassa 2:51. Vuonna 2006 tuli hopeaa. Andersson oli kaudella 2005–2006 Frölundan paras pistemies yhdessä Tomi Kallion kanssa 51 pisteellään. Hän oli sitä myös kaudella 2007–2008 tehoilla 12+37=49.