Heprea
Heprea (hepreaksi "עברית" "ivrit") on Israelin virallinen kieli. Sitä puhuu noin viisi miljoonaa ihmistä. Hepreaa kirjoitetaan oikealta vasemmalle heprealaisella kirjaimistolla. Se koostuu pelkistä konsonanttimerkeistä, joista joitain käytetään ilmaisemaan myös vokaaleja. Vokaalit voidaan merkitä näkyviin myös erillisillä vokaalimerkeillä, mutta yleensä ne jätetään pois.
Vartalo (kielitiede)
Vartalo eli sanavartalo on morfeemi, johon suffiksit ja muu kieliopillinen aines on liitettävissä. Vartalo voi olla joko johtamaton (juuri) tai johdettu (johdos). Sekä nomineilla (substantiivit, adjektiivit, numeraalit ja pronominit) että verbeillä on vartalo, johon voidaan liittää tunnus ja taivutuspääte. Tunnus on nomineissa monikon, verbeissä aikamuodon tai tapaluokan tunnus. Niissä sanoissa, joissa on astevaihtelu, vartalo voi olla joko vahvassa tai heikossa asteessa. Vokaaliin loppuvaa vartaloa kutsutaan vokaalivartaloksi, konsonanttiin loppuvaa vastaavasti konsonanttivartaloksi. Sanalla voi olla kaksi erilaista vartaloa: vokaalivartalo, joka on kaikilla sanoilla, ja lisäksi konsonanttivartalo. Nominin vartalo voi olla perusmuodon, nominatiivin kaltainen tai loppuosastaan erilainen.Esimerkki yksivartaloisesta sanasta, jonka vartalo on perusmuodon kaltainen, on "talo: talo-n, talo-a, talo-na," "talo-ssa" jne. Tyypillinen astevaihtelusana on "hattu":" hatu-n" (heikko vartalo) "hattu-a" (vahva vartalo). Tavallisin muutos vartalon lopussa on, että sananloppuinen "i" muuttuu "e":ksi, kuten sanassa "onni: onne-n, onne-a." (Historiallisesti muutos on tapahtunut päinvastoin, vanha "e" on sanan lopussa muuttunut "i":ksi). Monimutkaisimpia ovat vanhat omaperäiset sanat, jotka nykysuomessa loppuvat "-si": "vesi, vede-n" (heikko vokaalivartalo), "vet-tä" (konsontanttivartalo), "vete-nä" (vahva vokaalivartalo).