Luonto (mytologia)
Luonto oli karjalaisten vanhan käsityksen mukaan ihmisen (tai ehkä muunkin persoonan omaavaksi koetun asian tai ilmiön) suojelushaltija. Tämän olennon nimestä on tullut sekä ympäristöä tarkoittava sana luonto että perustavanlaatuisia ihmisen tai eläimen henkisiä piirteitä tarkoittava sana luonne.
Luonto vastaa hieman kristinuskon suojelusenkeliä. Jokaisella ihmisellä on luonto, joka seuraa häntä suojellen ja tuoden onnea. Voimakasluontoiset ihmiset eli ne, joilla on voimakas luontohaltija, menestyvät usein paremmin kuin heikkoluontoiset. Luonto esiintyy toisinaan ihmisen kaksoisolentona. Luonto voi kulkea ihmisen edellä ikään kuin ihmisen kuvajaisena. Tällä tavoin on selitetty etiäisiä.
Kansanmusiikki
Entisajan perinnäisissä uskomuksissa musiikkiin on liitetty yliluonnollisia ja salaperäisiä puolia, ja sävelien mahdilla uskottiin kykenevän vaikuttamaan elämän tapahtumiin, kuten syntymään, säähän tai riistaonneen. Musiikkiin on myös liitetty mytologisia hahmoja, kuten kreikkalainen soiton jumalatar Euterpe tai itämerensuomalainen soitollaan lumonnut Väinämöinen.