Merivesi
Suola on tullut meriin jo pian alkumeren synnyttyä, jolloin vulkaanisesti aktiivisen planeetan mereen kulkeutui nopeasti epäpuhtauksia. Suoloja kerääntyy meriin koko ajan lisää, mutta niin hitaasti, että suolojen kokonaismäärää voidaan pitää vakiona. Suoloja tulee jokien ja pohjavesien mukana, vaipasta litosfäärin konvektiovirtausten kuljettamana sekä ilmakehän kautta vulkaanisen toiminnan seurauksna. Toisaalta suoloja sedimentoituu merten pohjiin vähäisessä määrin.
Pohjanmeri
Pohjanmeren suolapitoisuus on 34–35 promillea ja lämpötila keskimäärin +17 °C kesällä ja +6 °C talvella. Merivesi on jatkuvassa kiertoliikkeessä vuoroveden, vallitsevien tuulten ja vesimassojen tiheyserojen vuoksi. Virtaukset vaihtelevat vuodenaikojen ja sijainnin mukaan, mutta pääsääntöisesti vesi kiertää Pohjanmeren altaassa vastapäivään: Orkney- ja Shetlandsaarten välistä virtaa vettä kohti etelää Skotlannin ja Englannin itärannikon suuntaisesti ja Englannin kanaalista purkautuu Pohjois-Atlantin virran lämmintä vettä, joka etenee Alankomaiden rannikkoa pitkin koilliseen ja pitää meren sulana läpi talven. Vuorovesivirtaukset kasaavat merenpohjan hiekkaa särkiksi merivirtojen ja myrskyaaltojen törmäysalueille, kuten Calais’nsalmeen. Hiekkaa joudutaankin jatkuvasti ruoppaamaan tärkeimmillä laivareiteillä ja suurten satamien lähistöllä, jotta merenkulku ei vaarantuisi.