Japanin lippu
Toisen maailmansodan päätyttyä Japanin lippua on kritisoitu, koska se on liitetty maan militaristiseen menneisyyteen. Samantyyppistä kritiikkiä on herättänyt myös Japanin kansallislaulu "Kimi ga yo". Kansallislippu ja "Kimi ga yo" määriteltiin Japanin virallisiksi tunnuksiksi laissa kansallislipusta ja kansallislaulusta vuonna 1999. Lipun ja kansallislaulun käytöstä on kiistelty erityisesti kouluissa. Tokion koulutuslautakunta vaatii, että sekä laulua että lippua käytetään tapahtumissa, joita se hallinnoi. Opettajien vaaditaan kunnioittavan molempia symboleita rangaistuksen uhalla. Jotkut ovat syyttäneet sääntöjen rikkovan Japanin perustuslakia, kun taas koulutuslautakunta on väittänyt, että koska koulut ovat valtion instituutioita, niiden työntekijöillä on velvollisuus kouluttaa oppilaitaan kunnollisiksi kansalaisiksi. Opettajat ovat nostaneet kanteita Tokion kuvernööri Shintarō Ishiharaa ja vanhempia virkamiehiä vastaan, mutta syytteet on myöhemmin hylätty.
Kansainvälinen
Suomeksi laulun käänsivät myöhemmin kuuluisuuteen nousseet sosiaalidemokraatit Otto Wille Kuusinen, Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki sekä heidän opiskelutoverinsa Pertti Uotila. Kääntäjistä Uotilaa ei usein edes mainita, mikä johtunee hänen myöhemmästä oikeistolaisesta taustastaan muun muassa sisällissodan valkoisena upseerina. Suomennos julkaistiin ensimmäisen kerran Työmies-lehdessä 28. toukokuuta 1905. Siitä tuli Suomen työväenliikkeen keskuudessa tunnettu hyvin nopeasti.
Alkuperäinen suomennos käsitti vain viisi kappaleen kuudesta säkeistöstä. Eila Kostamo suomensi myös kuudennen säkeistön vuonna 1968 erästä radio-ohjelmaa varten.