Suomen kieli
Genealogisen eli kielen alkuperään perustuvan luokittelun mukaan suomen kieli kuuluu uralilaisen kielikuntaan. Uralilaisia kieliä on parisenkymmentä, ja niitä puhutaan Euroopan pohjois- ja itäosissa, Unkarissa ja sen lähialueilla sekä Siperiassa. Ne voidaan jakaa kahteen pääryhmään, suomalais-ugrilaisiin kieliin ja samojedikieliin. Suomen lähimpiä sukukieliä ovat itämerensuomalaiset kielet, kuten viro ja karjala. Kaukaisempaa sukua ovat esimerkiksi saamelaiskielet ja unkari. Uralilaiset kielet ovat kehittyneet uralilaisesta kantakielestä.
Ukrainan historia
Vuonna 1897 ukrainalaiset olivat kielivähemmistönä (2. suurin ryhmä "moldovalaisten ja romanialaisten" jälkeen) nykyään Moldovan ja eteläisimmän Odessan alueen tuolloin käsittäneellä Bessarabian kuvernementin alueella. Nykyisen Donetskin ja Luhanskin alueiden kaakkoisosat kuuluivat vuorostaan laajaan Donin kasakoiden alueeseen, jolla ukrainalaisia oli - koko aluetta tarkasteltaessa - 28,1 prosenttia. Kuvernementtihallinnon kihlakunta- tai paikallistasolla, esimerkiksi varuskuntapaikkakunnilla, venäjän kielellä saattoi olla valta-asema paikotellen. Nykyisen Ukrainan läntisin reuna (esim. vahvasti ukrainankielinen Lvivin seutu) oli vuonna 1897 puolestaan osa Itävalta-Unkariin kuulunutta Galitsiaa. Galitsian itäosissa ukrainan kieli oli väestön pääkieli.