Huumeiden dekriminalisointi
Huumeiden dekriminalisoinnilla tarkoitetaan sellaista päihdepoliittista mallia, jossa huumekieltolakeja kevennetään tai poistetaan. Tämä voi tarkoittaa huumausaineiden käytön ja hallussapidon rangaistavuuden vähentämistä tai poistamista ja huumekaupan ja -valmistuksen sallimista valtion kontrollin alaisuudessa. Dekriminalisointia perustellaan sillä että kieltolakipolitiikka ei ole onnistunut vähentämään käyttöä rikosoikeudellisilla seuraamuksilla, huumekaupan verottamisen mahdollisuudella, huumeisiin liittyvän rikollisuuden vähentämisen mahdollisuudella ja aikuisen ihmisen itsemääräämisoikeudella. Jotkut perustelevat dekriminalisointia myös sillä, että rankaiseminen leimaa käyttäjiä, aiheuttaa syrjäytymistä ja heikentää heidän hakeutumistaan sosiaali- ja terveyspalveluiden pariin.
Kannabis Suomessa
Kannabis kriminalisoitiin asetuksella Suomessa vuonna 1966. Henkilökohtaisesta käytöstä käytiinkin jo tiukempaa keskustelua eduskunnassa vuonna 1971 ja jonkinlaiseksi vedenjakajaksi muodostui suuren valiokunnan äänestys, jossa äänet menivät tasan. Valiokunnan lopullinen kanta ratkaistiin arvalla. Suuressa salissa, vuoden 1971 viimeisessä istunnossa suoritetussa äänestyksessä äänestystulos oli 92-80 käytön kieltämisen puolesta, joka oli hallituksen esitystä vastaan. Laki astui voimaan vuonna 1972. Suhtautuminen oman käytön rangaistavuuteen on kuitenkin ollut kiistanalaista.