Dokumenttielokuva
Kansantieteellinen dokumenttielokuva esittelee katsojalleen vieraita ja eksoottisia kulttuureita, kansoja ja tapoja. Sen esiintyjät ovat usein vähemmistökansojen edustajia. Kansantieteellisiä dokumentteja tehdään viihteeksi, valistukseksi tai katoavien kulttuurien elämän tallentamiseksi. Varhaisimpia ja merkittävimpiä kansantieteellisiä dokumenttielokuvia on Robert J. Flahertyn "Nanook, pakkasen poika" (1922). Viime vuosikymmeninä alkuperäiskansat ovat alkaneet itsekin tehdä dokumentteja itsestään, omasta näkökulmastaan.
Dziga Vertov
Ensimmäinen täysimittainen kinokkidokumenttielokuva, "Elokuvasilmä", valmistui vuonna 1924. Kuvauksia valmisteltiin ennakolta vähän, jotta tapahtumat taltioituisivat mahdollisimman aitoina. Dokumenttielokuvan henkilöt eivät myöskään saaneet huomata olevansa kuvauksen kohteina.