Agatha Christie
Christien nousu todella suureen kuuluisuuteen ei kuitenkaan ollut romaanien ansiota vaan niiden sovitusten, jotka tekivät Christien nimen tunnetuksi kirjallisten piirien ulkopuolella. Christien näytelmäsovitus "Eikä yksikään pelastunut" -romaanista vuonna 1943 menestyi hyvin Lontoossa ja Broadwaylla. René Clairn elokuva "Eikä yksikään pelastunut" (1945) oli ensimmäisen suuren luokan elokuvasovitus Christien teoksesta ja se menestyi hyvin. Vielä suuremmaksi menestykseksi muodostui kuitenkin novellin ”Syyttäjän todistaja” (1925) näytelmä- ja elokuvaversio. Näytelmä (1953) oli välitön yleisö- ja arvostelumenestys West Endissä ja Broadwaylla. Billy Wilderin ohjaama "Todistaja" (1957) oli vielä suurempi menestys ja se onkin ainut Christien teokseen perustuva elokuva, josta Christie itse piti.
Kirjasota
Kirjasota on nimitys kirjallista teosta vastaan ja sen puolesta julkisuudessa käytävästä voimakkaasta polemiikista. Suomessa ”kirjasodan” aiheuttaneita teoksia ovat olleet ainakin Olavi Paavolaisen "Synkkä yksinpuhelu" (1946), Väinö Linnan "Tuntematon sotilas" (1954), Paavo Rintalan "Sissiluutnantti" (1963) ja Hannu Salaman "Juhannustanssit" (1964). Kirjasotaan liittyy usein hallinnollisia toimia kyseisen kirjan kirjoittajaa, kustantajaa tai molempia vastaan, esim. Salama tuomittiin teoksensa johdosta jumalanpilkasta, tosin presidentti Urho Kekkonen armahti hänet. Erityisen paljon kirjasotia Suomessa esiintyi 1960-luvulla.