Tapio Rautavaara
Uusi laji vaati erilaisen asenteen ja taktiikan. Rautavaaran mukaan ”keihäässä ollaan suoritusvaiheessa raivon rajamailla”, kun taas jousiammunta on ”pelkkää kylmää harkintaa, tietämistä ja ankaralla harjoittelulla hankittujen lihasten laskelmoitua hyväksikäyttämistä”. Hän osti jousen ja nuolet 1951 ja ryhtyi harjoittelemaan. Neljä vuotta myöhemmin 1955 hän voitti jousiammunnan Suomen mestaruuden, ja vuonna 1956 Suomen mestaruuden joukkuekilpailussa. Maailmanmestaruuden joukkuekilpailussa hän voitti Brysselissä 1958 yhdessä Olavi Kallionpään ja Väinö Ansalan kanssa.
Tapio Rautavaara
Sodan jälkeen Rautavaara halusi asettaa tavoitteensa Lontoon olympialaisiin, vaikka häntä pidettiinkin liian vanhana. Hän voitti Suomen mestaruuden keihäänheitossa vuosina 1944, 1945 ja 1947 sekä TUL:n mestaruuden 1947. Oslon EM-kisoissa 1946 hän heitti 66,40 metriä ja sai pronssia. Rautavaara arveli, että pystyäkseen voittamaan olympialaisissa hänen pitäisi harjoitella päivisin samaan kellonaikaan kuin keihäskilpailun karsinta ja finaali olisivat Lontoossa. Hän saikin luvan harjoitella puoli tuntia kerrallaan kaksi kertaa työpäivän aikana. Hän heitti lyijykuulaa myllyn yläkerran tyhjässä varastohuoneessa.