Punakaarti
Nimitys ”punainen kaarti” syntyi jo suurlakon alussa, mutta alun perin sillä tarkoitettiin vain kahta Kaarlo Luodon komentamaa rykmenttiä, jotka käyttivät punaisia käsivarsinauhoja. Väriin ei Suomessa vielä tuolloin liittynyt sen myöhempää poliittista merkitystä, vaan esimerkiksi osa kansalliskaartiin kuuluneista työläisistä käytti valkoisia nauhoja. Nimitys kuitenkin levisi nopeasti, ja jo lakon päättyessä porvaristo kutsui kansalliskaartia yleisesti ”punaiseksi kaartiksi”. Luodon kokoama ”punakaarti” oli sotilaallisen mallin mukaan organisoitu. Se harjoitteli Kaisaniemen puistossa tai Kallion ja 
Punavuoren työläiskaupunginosissa, samalla kun osa miehistöstä partioi eri puolilla kaupunkia. Perjantaina 3. marraskuuta punakaarti hääti poliisilaitokselta epälojaaleina pidetyt ylioppilaat, joita Luoto kuvaili ”tiukkoihin trikoisiin pukeutuneiksi urheilijoiksi”. Hänen mukaansa heidän tilalleen tuli nyt ”miehiä”.
Punakaarti (kulttuurivallankumous)
Punakaartit ("Hóngwèibīng") olivat Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana 1966–1969 radikaalin nuorison perustamia militantteja ryhmiä, jotka hyökkäilivät kaikkea vastavallankumoukselliseksi katsomaansa vastaan. Hyökkäykset kohdistuivat ensin koulujen opettajiin ja älymystöön, sitten kommunistisen puolueen kaadereihin ja lopulta lähes mihin tahansa, jopa toisiin punakaarteihin. Puhemies Mao Zedong kannusti punakaartien toimintaa varsinkin kulttuurivallankumouksen alkuvaiheessa ja käytti niitä välineenä kommunistisen puolueen puhdistamiseen vastustajikseen katsomistaan henkilöistä.