Dubai
Vanhimmat arkeologiset löydöt Dubaissa ovat peräisin pronssikaudelta, noin 3000 vuotta eaa. 1700-luvulla nykyisen Dubain ja Abu Dhabin aluetta hallitsi Bani Yas-heimo ja heidän kilpailijoitaan olivat Qaewasim-heimo nykyisten Sharjahin ja Ra’s al-Khaiman emiraattien alueella. Tilanteeseen sekoittui Englannin Itä-Intian kauppakomppania, joka sen laivoja vastaan tehtyjen hyökkäysten johdosta liittoutui Nani Yas-heimon kanssa Qawasim-heimoa vastaan ja voitti nämä sotaretkellä vuonna 1819. Asemansa vakiinnuttaakseen britit velvoittivat alueen päälliköt solmimaan yleisen rauhansopimuksen. Sopimuksen solmimisen jälkeen Intian kauppareitit oli turvattu ja alueen helmien tuotanto alkoi kukoistaa, mikä hyödytti etenkin tuolloista Dubain aluetta. Vuonna 1833 noin 800 hengen joukko Bani Yas-heimon al-Bu Falasah-nimisestä alaryhmästä erosi Abu Dhabista muodostaen itsenäisen Dubain alueen. Dubain ensimmäinen hallitsija oli Maktoum bin Buti ja nykyisen Dubain emiirit polveutuvat Maktoumin suvusta.
Delhin sulttaanikunta
Islamilaisista arabit olivat jo 700-luvun alussa valloittaneet sillanpään Induksen suulta. Myöhemmin turkinsukuiset muslimit työntyivät syvemmälle Intiaan ja seldzukkipäällikkö Muhammad Ghurin valloitti 1100-luvun lopussa läntisen Pohjois-Intian. Hänen kenraalinsa, mamelukki Qutb-ud-din Aybak julistautui sulttaaniksi ja perusti Delhin sulttaanikunnan 1206. Sulttaanikunnan hallinto perustui orjiin, joita käytettiin korkeissakin asemissa hallinnossa ja armeijassa. Sulttaanikunnan pohjalle alkoi muodostua erityinen intialainen islam, mutta hindulaisuus ei kadonnut islamin rinnalta. Timur Lenk hävitti sulttaanikunnan pahoin vuonna 1398 aiheuttaen hajaannuksen Intian muslimien keskuuteen. Vasta 1400-luvun lopulla Lodi-dynastia nosti Delhin jälleen Pohjois-Intian hallitsevaksi voimaksi. Sen hävitti lopullisesti Mogulivaltakunnan perustaja Babur vuonna 1526.