Ensimmäinen ristiretki
Ensimmäinen ristiretki oli vuosina 1095–1099 käyty sotilaallinen konflikti kristittyjen ja muslimien välillä. Ristiretki alkoi, kun paavi Urbanus II onnistui saarnoillaan vakuuttamaan joitakin maallisia hallitsijoita Pyhän maan uhatusta asemasta. Alun perin Bysantin keisari oli pyytänyt apua paavilta vedoten seldžukkien uhkaan, vaikka todellisena motiivina keisarilla oli oman valtakuntansa laajentaminen itään. Paavin motiivina oli myös halu yhtenäistää kristittyjen rivejä.
Ensimmäinen ristiretki Suomeen
Ensimmäinen ristiretki Suomeen on Ruotsista Lounais-Suomeen mahdollisesti 1150-luvulla tehty ristiretki. Ristiretken todenperäisyydestä ei ole varmuutta. Jonkinlainen laaja sotaretki kuitenkin tehtiin Ruotsista Suomeen 1150-luvulla. Sotaretkeä ei kuitenkaan voida pitää varsinaisena ristiretkenä, vaan ajalle tyypillisenä sotaretkenä, niin sanottuna ledung-retkenä. Myyttisen retken tavoitteena oli estää suomalaisten hyökkäykset Ruotsiin sekä katolisen uskon levittäminen pakanalliseen Lounais-Suomeen.