Korruptio
Poliittinen korruptio on poliittisen vallan väärinkäyttöä henkilökohtaiseen hyötyyn. Se voi olla mittakaavaltaan valtavaa: erään maailman korruptoituneimman johtajan Indonesian Suharton väitetään kavaltaneen 35 miljardia dollaria maalta, jonka bruttokansantuote henkeä kohti oli 700 dollaria. Poliittisen korruption muotoja ovat muun muassa äänien ostaminen, julkisten varojen laiton käyttö ja virkanimitysten myyminen. Poliittinen korruptio ei ole aina laitonta. Esimerkiksi rahalahjoitukset poliittisille puolueilla johtavat usein politiikan muutoksiin. Maailman talousfoorumin tutkimuksen mukaan 89 %:ssa tutkituista 102 maasta rahalahjoitusten vaikutus johonkin tiettyyn poliittiseen päätökseen oli korkea tai keskinkertainen.
Luonnonkapitalismi
Taloudellisen kannattavuuden pohtiminen edellyttää myös sen huomioimista, miten taloudellista hyvinvointia mitataan. Luonnonkapitalismi kritisoi pelkän bruttokansantuotteen käyttöä talouden mittarina, sillä BKT mittaa pelkästään rahan liikkumista kädestä toiseen, ei sitä, mitä talous tuottaa ja hyötyykö yhteiskunta tuotannosta. BKT sisältää nimittäin muun muassa rikollisuuden aiheuttamat kulut, sairaanhoitokustannukset, vankiloiden ylläpidon, jätemaksut, ympäristön siivouskulut, öljypäästöt, avioerot, turvakodit yms. BKT:n käyttökelvottomuus hyvinvoinnin mittarina käy hyvin ilmi ekonomisti Robert Repetton lausahduksesta: ”Nykyisen laskutavan mukaan valtio voi kuluttaa loppuun mineraalivaransa, kaataa metsänsä, tuhota maaperänsä, saastuttaa vesilähteensä ja pyydystää villieläimet ja kalakannat sukupuuton partaalle, mutta tuloja mitattaessa mikään edellisistä ei käy ilmi.. Lopputuloksena ovat kuvitteelliset voitot tuloissa, mutta peruuttamattomat menetykset rikkaudessa.”