Uusi aika
Uskonpuhdistus eli reformaatio on 1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkanut liike, joka pyrki oikaisemaan katolisen kirkon opetuksissa näkemiään epäkohtia ja sen piirin käytäntöjä, kuten anekauppaa. Uskonpuhdistuksen aloittajana pidetään yleisesti Martti Lutheria, vaikka häntä ennen ”esiuskonpuhdistajat” esimerkiksi John Wycliffe ja Jan Hus olivat hyökänneet kirkon oppeja vastaan. Reformaatio tarjosi maallisille ruhtinaille tilaisuuden vapautua katolisen kirkon vallasta. Ruotsin uskonpuhdistus toteutettiin kuningasjohtoisesti, sillä se tarjosi Kustaa Vaasalle tilaisuuden ottaa kirkko hallintaansa ja peruuttaa sen omaisuus kruunulle. Englannissa toteutettiin uskonpuhdistus Henrik VIII:n johdolla.
Lutherin vuonna 1517 kirjoittamat 95 teesiä katolisen kirkon anekauppaa vastaan aloittivat levitessään laajan liikkeen. Leviämistä helpotti Johannes Gutenbergin keksimä painokone ja irtokirjasimet. Aluksi teesit eivät kiihdyttäneet tunteita, mutta joulukuussa 1517 teesit painettiin ja sen jälkeen ne rupesivat leviämään ympäri Saksaa.
Jumalatar-liike
Moderni Jumalatar-liike syntyi Yhdysvalloissa 1960-luvun loppupuolella. Radikaalifeministit ottivat käyttöön noita-sanan kuvaamaan emansipoitunutta naista ja liittivät noitaan vapauden, ilon, hurmion ja positiivisen aggressiivisuuden. Jumalatar-liikkeeseen vaikuttaneita, noituudesta kirjoittaneita 1900-luvun loppupuolen feministejä olivat etenkin Mary Daly, Deirdre English ja Barbra Ehrenreich. Liettualais-yhdysvaltalainen arkeologi Marija Gimbutas tuki 1970-luvulta alkaen vahvasti näkemystä Suuren Jumalattaren kultista vallitsevana Euroopan uskontona ennen kuin Etelä-Aasian aroilta tulleet soturikansat korvasivat patriarkaatillaan ”Vanhan Euroopan” matriarkaalisen jumalatar-kulttuurin. Charlene Spretnak toi James Lovelockin Gaia-hypoteesin Jumalatar-liikkeeseen.
Vuoteen 1978 mennessä Jumalatar-liikkeen keskeiset näkemykset olivat jo muotoutuneet Yhdysvalloissa. Noituus nähtiin erityisesti naisten uskontona ja perinteenä. Liikkeen piirissä oli myös syntynyt omanlaisensa kuva noitavainojen ajasta, jossa noitavainot käsitettiin naisten systemaattisena joukkomurhana, jossa olisi murhattu jopa yhdeksän miljoonaa naista. Merkittäviä feministisen noituus-liikkeen luojia 1970-luvulla olivat unkarilaissyntyinen kalifornialainen Zsuzsanna Budapest sekä yhdysvaltalainen Starhawk, jonka teosta "The Spiral Dance" (1979) on luonnehdittu feministisen noituuden ja Jumalatar-liikkeen perusteokseksi. Teoksessa kiteytyi näkemys Suuren Jumalattaren kultista maailman vanhimpana uskontona. Tämän tyyppistä suuntausta kutsutaan ”uudelleen haltuun otetuksi” ("reclaimed") perinteeksi. Sen rituaaleissa korostetaan luovuutta ja soveltamista: ei muodollisten initiaatioiden, "coven"-hierarkian ja muiden vakiintuneiden rituaalikäytäntöjen merkitystä. Suuntaus korostaa omien voimavarojen löytämistä, ja tyypillisiä rituaaleja ovat erilaiset laulut ja hengitystekniikat. Jumalatar-liikkeen myötä myös ekologiset teemat tulivat varsinaisesti mukaan uuspakanallisiin liikkeisiin.