Psykedeeliterapia
Psykedeeliterapia viittaa sellaisiin terapian muotoihin, joiden etenemistä avustetaan jollain psykedeelisellä aineella. Yleisimmin käytettyjä ovat serotoniinijärjestelmän kautta vaikuttavat aineet kuten LSD, psilosybiini ja MDMA. "Mieltä ilmentävää" tarkoittavan psykedeeli-termin käyttäminen tässä yhteydessä hallusinogeeni-termin sijaan painottaa että näitä aineita terapian osana hyödyntävät psykiatrit luottavat psykedeelien tuottaman, psyykeä luotaavan tilan terapeuttiseen hyötyyn. Psykedeelisen terapian puolestapuhujat uskovat psykedeelien tehostavan potilaan omia psykoanalyyttisia kykyjä, helpottaen tavanomaisessa psykoterapiassa etenemistä. Joidenkin potentiaalisten hoitojen osalta tunnetaan myös taudinkuvaan liittyviä farmakologisia vaikutuksia.
Psykedeeliterapia
Psykedeelien terapiakäyttö on vasta tutkimusvaiheessa mutta tutkimusta on tehty 1950-luvulta lähtien jolloin psykedeelit nousivat laajempaan tiedeyhteisön tietoisuuteen. Myönteisiä tuloksia on saatu seuraavissa hoitotilanteissa sellaisillakin potilailla, joille ei ole ollut apua muista hoitokeinoista:Myös dissosiatiivista nukutusainetta ketamiinia, kappa-opioidireseptorin agonistina toimivaa salvinoriini A:ta ja erittäin monialaisesti vaikuttavaa ibogaiinia on tutkittu masennuksen ja päihderiippuvuuden hoidossa myönteisin tuloksin. Myös karbogeenikaasua on käytetty psykedeeliterapiatutkimuksissa.