Veriveljien saaga
Monimutkaisen välittymishistoriansa vuoksi saaga on vaihtelevasti ajoitettu 1100-luvun loppuun tai 1200-luvun alkuun tai sen lopulle. Hauksbók-version on esimerkiksi epäilty perustuvan ennen vuotta 1200 laaditulle alkuperäistekstille, kun taas edellä mainittuja lisäyksiä on pidetty kopioitsijoiden myöhemmin tekeminä merkintöinä. Toiset taas ovat pitäneet Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin versiota varhaisempana, vuoden 1200 tienoilla laadittuna tekstinä, tai alkuperäisempänä mutta vasta 1200-luvun lopulla kirjoitettuna tekstinä. Saagan yhtenä lähteenä pidetään skaldi Þormóðrin runouden lisäksi vanhinta, vain muutamina käsikirjoitusfragmentteina säilynyttä pyhän Olavin legendaa eli pyhimyskuninkaasta kertovaa hagiografista tekstiä, joka on kirjoitettu 1100-luvun loppupuolella. Tätä yhteyttä on pidetty perusteena sille, että "Veriveljien saaga" on varhaista alkuperää. Monet nykytutkijoista ovatkin sitä mieltä, että "Veriveljien saaga" on yksi vanhimmista islantilaissaagoista ja kirjoitettu mahdollisesti 1200-luvun alussa, siis noin 200 vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen.
Möðruvallabók
Möðruvallabók (suom. ”Möðruvellirin kirja”) on keskiaikainen islantilainen kokoelmakäsikirjoitus, joka sisältää islantilaissaagoja. Käsikirjoitus on saanut nimensä siihen vuonna 1628 nimensä merkinneen omistajan, Magnús Björnssonin, asuinpaikan eli Eyjafjörður-vuonon alueella sijaitsevan Möðruvellir-nimisen tilan mukaan. Möðruvallabók on laadittu 1300-luvulla, mahdollisesti vuosisadan puolivälissä tai vuosien 1330–1370 välisenä aikana. Samalla vuosisadalla valmistui myös muita vastaavia saagojen kokoelmakäsikirjoituksia, kuten "Vatnshyrna" ja "Flateyjarbók". Möðruvallabók on yksi merkittävimmistä islantilaissaagojen käsikirjoituksista. Osa käsikirjoituksessa olevista saagoista on säilynyt vain Möðruvallabókissa tai sen pohjalta tehdyissä kopioissa.