Miasma
Miasmalla ymmärrettiin 1700- ja 1800-luvuilla ilmassa leijailevia, mätänevässä aineessa, esimerkiksi maassa, kehittyviä myrkyllisiä huuruja, joiden ajateltiin aiheuttavan kulkutauteja. Jo ennen kuin mikrobien (bakteerien, virusten jne.) ymmärrettiin aiheuttavan tauteja, tiettyjen tautien havaittiin leviävän erityisesti joissakin väestöissä, ja syyksi arveltiin huonoa ilmaa varsinkin kaupunkien köyhissä osissa. Tämä johti Englannista alkaen elinolosuhteiden ja surkean ympäristön parantamiseen 1800-luvun puolivälissä, ja muun muassa Florence Nightingale uskoi miasman levittävän tauteja Krimin sodassa. Suoran esimerkiksi käsien kautta tapahtuvan kontaktin merkityksestä tautien syntymisessä oli merkkejä, mutta ajatusta vastustettiin kiivaasti – muun muassa kun lääkäri Ignaz Semmelweis yritti saada 1840-luvulla kollegoitaan pesemään kätensä tultuaan ruumishuoneelta synnytyssaliin. John Snow osoitti vuonna 1854 koleran leviävän Lontoossa juomaveden välityksellä, mutta vasta Louis Pasteurin, Robert Kochin ja muiden bakteriologien yksiselitteiset löydökset 1860-luvulta alkaen todistivat tiettyjen tautien olevan elävien olentojen, mikrobien, aiheuttamia.
Migreeni
Näköaistin auraoire voi alkaa näön epätarkkuutena, tai sen hämärtymisenä, joka aiheutuu pienestä molemmissa silmissä esiintyvästä "sokeasta pisteestä" näkökentän keskipisteen lähellä. Näkökenttäpuutos alkaa laajeta muutaman minuutin kuluttua, ja usein muodostuu sokea puoliympyrä (oikealle tai vasemmalle). Puoliympyrän reuna on rosoinen (siksak-kuvio), ja puoliympyrän koon kasvaessa sahanterää muistuttava murtoviiva tulee kulmikkaammaksi ja epäsäännöllisemmäksi. Koko näköpuutosalue siirtyy lopuksi näkökentän toiselle puolelle ja katoaa ennen päänsäryn alkamista. Lievässä muodossa näköhäiriö voi olla esim. valonvälähdyksiä silmien edessä, vilkkuvia valoja näkökentän laidoilla tai sokeita pisteitä tai alueita näkökentässä. Yleensä näköhäiriö on näkökentässä esiintyvä näöntarkkuudeltaan heikentynyt alue (skotooma), tai sitten sahanterän muotoinen monivärinen kuvio, mutta näköhäiriö voi olla muunkinlainen. Muita näköaistiin liittyviä auraoireita voivat olla mm. vaikeus kohdistaa katse, välkkyvät viivat. Luettaessa teksti näköaistiin liittyvä häiriö ilmenee aluksi rivien "hyppimisenä" tai "katoamisena", tai sitten osaa sivusta ei pystytä näkemään kunnolla. Joskus näköaistin auraoire jättää jälkikuvan, joka muistuttaa säröytynyttä tuulilasia. Sahalaitakuvioiden migreeniauran merkitsi muistiin ensimmäisenä lontoolainen lääkäri John Forhergill 1700-luvulla nimittäen sitä "linnoitusmaiseksi kirjoksi", koska värikäs murtoviiva muistuttaa linnoituksen vallisarvia ylhäältä katsottuna.