Ernest Rutherford
McGill yliopistossa olonsa aikana Rutherford otti laboratorioonsa yhä useampia tutkijaopiskelijoita, mukaan lukien naisia joita tuohon aikaan opiskeli yliopistossa vain muutamia. Hän oli kysytty puhuja ja lehtiartikkeleiden kirjoittaja. Hänet valittiin vuonna 1900 Kanadan ja 1903 Lontoon Royal of Society jäseneksi. Hän kirjoitti tällä kaudella myös tärkeimpiä radioaktiivisuuden oppikirjoja. Hänen ensimmäisen kirjansa Radioactivity julkaistiin vuonna 1904. Hänelle myönnettiin apurahoja, hän sai mitaleita ja paljon työtarjouksia. Myöhemmin vuonna 1908 hän sain Nobelin kemian palkinnon tutkimuksistaan alkuaineiden hajoamisesta sekä radioaktiivisten aineiden kemiallisista tuloksistaan. Hämmentynyt Rutherford usein kertoi ystävilleen, että nopein muutos minkä hän tiesi, oli hänen siirtyminen fyysikosta kemistiksi.
Joseph Franklin Rutherford
Artikkelissa Rutherford määritteli uudelleen Vartiotorniseuran aseman. Russellille Vartiotorniseura oli ollut oikeudellinen järjestö, jonka tehtävänä oli olla yksittäisten raamatuntutkijoiden ja heidän seurakuntiensa "palvelijatar". Sen tehtävä oli julkaista kirjallisuutta ja tukea raamatuntutkijoiden toimintaa tarjoamalla heille esimerkiksi oikeudellista apua. Artikkelissa Rutherford selitti, että raamatuntutkijat olivat tosiasiassa kansakunta, "Jumalan oma kansa", ja Vartiotorniseura oli tämän Jumalan kansakunnan näkyvä ilmaus. Täten Rutherford Vartiotorniseuran presidenttinä itse asiassa selitti olevansa seurakunnan presidentti, sen näkyvä johtaja.