Israelin historia
Juutalaisten keskuudessa alkoi 1800-luvun lopulla esiintyä sekulaarisia ajatuksia itsenäisestä juutalaisesta kansallisvaltiosta. Nathan Birnbaum otti vuonna 1891 käyttöön termin sionismi kuvaamaan tätä liikettä. Keskeisessä osassa liikkeessä oli itävaltalaisen juutalaisen sanomalehtimiehen, Theodor Herzlin vuonna 1896 julkaisema kirja "Der Judenstaat", jossa hän visioi juutalaisen valtion perustamisesta 1900-luvun aikana. Herzlin vaikutuksesta sionistit järjestäytyivät poliittiseksi liikkeeksi.
PFLP-GC
Palestiinan vapautuksen kansanrintamasta eronnut Ahmad Jibril perusti PFLP-GC:n vuonna 1968. Eron syynä oli Palestiinan vapautuksen kansanrintaman Jirbilin kanssa perustaneen George Habashin näkemyserot Jirbilin kanssa järjestön suhteista Syyriaan. Jirbil oli Syyrian tukija ja hänen järjestönsä tuki sittemmin Syyrian intressejä Libanonissa. Järjestön perusajatuksena oli se, että Israel voitaisiin saada vetäytymään arabien mailta aseelisia keinoja käyttäen politiikan sijaan. Palestiinalaisten ja Israelin välille tulisi näinj synnyttää sota, johon muut arabimaat joutuisivat liittymään. Järjestö oli vastuussa 1970-luvulla ensimmäisestä palestiinalaisten toteuttamasta itsemurhaiskusta, kun kolme palestiinalaista räjäyttivät itsensä ja panttivankinsa surmaten yhteensä 18 henkilöä Kiryat Shmonassa. Vuoden 1987 marraskuussa kaksi järjestön taistelijaa soluttautui Israeliin Libanonista käsin käyttäen moottorein varustettuja riippuliitimiä. Israelin puolella he surmasivat kuusi israelilaissotilasta ennen kuin he itse tulivat ammutuiksi. Järjestö nousi esille myös Lockerbien pommi-iskun oikeudenkäynnissä. Iskun taustatekijöiksi epäiltiin aluksi PFLP-GC:a ja Syyriaa, mutta iskusta tuomittiin sittemmin libyalainen agentti.