Hauksbók
Hauksbók ( ”Haukrin kirja”) on laaja, keskiajan islantilainen käsikirjoitus, joka on nimetty omistajansa Haukr Erlendssonin (k. 1334) mukaan. Haukr oli islantilainen lainoppinut, joka toimi laamannina ensin Islannissa ja myöhemmin Norjassa. Valtaosa käsikirjoituksesta on laadittu todennäköisesti vuosien 1306–1308 välisenä aikana Haukrin oleskellessa Islannissa, osa taas vuoden 1310 paikkeilla tai sen jälkeen. Haukr on itse kirjoittanut suuren osan käsikirjoituksesta, minkä lisäksi kirjoittamiseen on osallistunut myös muutama muu, todennäköisesti islantilainen ja norjalainen tai färsaarelainen kirjuri.
Vesilaaksolaisten saaga
Vesilaaksolaisten saaga (isl. "Vatnsdæla saga") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. "Vesilaaksolaisten saaga" kuvaa pohjoisislantilaisen Vatnsdalurin asukkaita viiden sukupolven ajalta, aina saaren asuttajana pidetystä, göötanmaalaisen jaarlintyttären ja norjalaisen miehen pojasta Ingimundrista alkaen suvun ensimmäisiin kristittyihin jäseniin saakka 1000-luvun alussa. Ajallisesti kerronta alkaa 800-luvulta Norjasta, kun Þorsteinn Ketilsson surmaa seutukuntaa ryöstelleen miehen, joka osoittautuu göötanmaalaisen jaarlin pojaksi. Þorsteinn ottaa myöhemmin miehen sisaren puolisokseen. Heidän jälkikasvunsa Ingimundr lähtee viikinkiretkille ja taistelee myöhemmin Haraldr Kaunotukan (isl. "hárfagri") joukoissa. Hänen ennustetaan kuitenkin lähtevän asuttamaan Islantia, minkä Ingimundr myöhemmin tekeekin. Hänestä tulee Islannissa suuri ja mahtava päällikkö, mutta hänen kuoltuaan eivät Ingimundrin pojat ole yhtä onnekkaita, vaan ajautuvat erilaisiin konflikteihin. "Vesilaaksolaisten saagaa" ei ole suomennettu.