New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
Poughkeepsie
Nimi Poughkeepsie tulee wappinger-intiaanien kielestä ja tarkoittaa kaislakattoista taloa pienen puron varrella. Poughkeepsien ensimmäiset eurooppalaissiirtolaiset olivat hollantilaisia ja kaupungista tuli New Yorkin osavaltion toinen pääkaupunki pian Amerikan vallankumouksen jälkeen. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1854. Kaupungin maamerkki on Hudsonjoen ylittävä korkea Poughkeepsie Bridge, entinen rautatiesilta vuodelta 1900, joka vaurioitui tulipalossa 1974 ja avattiin uudelleen kävelysiltana 2009. Toinen tärkeä silta, Mid-Hudson Bridge, on vuodelta 1930 ja sitä pitkin joen ylittää U.S. Route 44.