Mihail Bahtin
Mihail Mihailovitš Bahtin (; 17. marraskuuta 1895 Orel, Venäjä – 7. maaliskuuta 1975 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen kirjallisuudentutkija. Hänet tunnetaan varsinkin Fjodor Dostojevskin poetiikkaa, romaanilajia sekä François Rabelais'ta koskevista tutkimuksistaan.
Bahtin syntyi aatelisperheeseen Orelissa. Hänen isänsä oli pankinjohtaja, joka toimi useissa kaupungeissa. Siksi Bahtin vietti varhaislapsuutensa Orelissa, Vilnassa ja sitten Odessassa, jossa hänen on sanottu opiskelleen Odessan yliopiston historiallis-filosofisessa tiedekunnassa.
Mihail Bahtin
Hän siirtyi myöhemmin veljensä Nikolain kanssa Pietarin yliopistoon. Siellä Bahtiniin vaikutti suuresti klassisisti F. F. Zelinski, jonka teoksissa on Bahtinin esiin nostamien käsitteiden perustat. Bahtin suoritti loppuun opintonsa vuonna 1918 ja muutti Länsi-Venäjälle Pihkovan alueelle pieneen Nevelin kaupunkiin, jossa hän toimi kaksi vuotta opettajana. Tuona aikana muodostui ensimmäinen ”Bahtinin piiri”. Ryhmä koostui intellektuelleista, joilla oli erilaisia kiinnostuksen kohteita mutta joiden lempipuuhaa oli keskustelu erilaisista kirjallisuuden, uskonnon ja politiikan aiheista. Tähän ryhmään kuuluivat Valentin Vološinov ja myöhemmin mukaan Vitebskissä liittynyt P. N. Medvedev. Useimmin keskusteltu aihe oli saksalainen filosofia, ja näistä ajoista alkaen Bahtin piti itseään enemmän filosofian kuin kirjallisuuden tutkijana. Nevelissä Bahtin työskenteli myös laajan moraalifilosofiaa koskevan teoksen parissa, jota ei ole julkaistu kokonaan. Pieni osa teoksesta julkaistiin kuitenkin vuonna 1919 otsikolla "Taide ja vastuu". Se oli Bahtinin ensimmäinen julkaistu teos. Bahtin siirtyi vuonna 1920 Vitebskiin. Siellä hän meni vuonna 1921 naimisiin Elena Aleksandrovna Okolovitsin kanssa. Myöhemmin vuonna 1923 Bahtinilla todettiin luumätä, jonka vuoksi hänen toinen jalkansa jouduttiin amputoimaan vuonna 1938. Sairaus hidasti hänen tuotteliaisuuttaan ja invalidisoi hänet.
Bahtin muutti 1924 Leningradiin ja meni töihin Historialliseen instituuttiin, jossa hän neuvoi Valtion kustantamoa. Siinä vaiheessa Bahtin päätti julkaista kirjoittamansa artikkelin, mutta juuri ennen kuin ”Kysymyksestä estetiikan metodologiasta kirjallisissa teoksissa” piti ilmestyä, lehti, jonka oli tarkoitus julkaista artikkeli, lakkasi ilmestymästä. Kirjoitus julkaistiin lopulta 51 vuotta myöhemmin. Käsikirjoitusten torjunta ja katoaminen vaivasi Bahtinia koko hänen uransa ajan. Vuonna 1929 julkaistiin Bahtinin ensimmäinen, pääteos "Dostojevskin taiteen ongelmia". Siinä Bahtin toi esille dialogisuuden käsitteen. Juuri kun tämä mullistava kirja tuli julkisuuteen, Bahtinia syytettiin osallistumisesta ortodoksisen seurakunnan maanalaiseen liikkeeseen. Tämän syytteen totuudenmukaisuudesta ei ole tietoa. Bahtin tuomittiin ensin karkotettavaksi Siperiaan, mutta tuomiota muutettiin myöhemmin sillä perusteella, että heikentyneessä terveydentilassa se aiheuttaisi hänen kuolemansa. Sen sijaan hänet lähetettiin kuudeksi vuodeksi ”sisäiseen karkotukseen” Kazakstaniin.