New Yorkin historia
New Yorkin kaupungin historia alkoi vuonna 1524, kun Giovanni da Verrazzano ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudson-joen suulle lenape-intiaanien asuinalueelle, jonne New Yorkin kaupunki myöhemmin perustettaisiin. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson tutki Hudson-jokea ja totesi sen suun erinomaiseksi satamapaikaksi. Alankomaalaiset perustivat Manhattanin saaren eteläkärkeen siirtokunnan, jonka nimeksi he antoivat Uusi Amsterdam. Britit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi. Vuonna 1783 britit vetäytyivät New Yorkista, ja kaupungista tuli itsenäisten Yhdysvaltojen pääkaupunki 1789–1790.
York
Viikingit valtasivat kaupungin vuonna 866 ja kutsuivat kaupunkia "Jorvikiksi". Sekä heidän aikanaan että sydänkeskiajalla York pysyi alueen taloudellisena ja kirkollisena keskuksena. Englannin kuninkaan hovi sijaitsi aika ajoin Yorkissa. York oli ja on yhä Englannin toisen arkkihiippakunnan keskuspaikka ja sen arkkipiispalla on nykyisin kunnia-asema anglikaanisessa maailmassa heti Canterburyn arkkipiispan jälkeen. Vuonna 1472 valmistunut Yorkin tuomiokirkko on pohjoisen gotiikan mahtavimpia taidonnäytteitä.