Kālidāsa
Kālidāsa (, ’Kalin palvelija’) oli intialainen runoilija, joka lienee elänyt vuoden 400 paikkeilla Gupta-valtakunnassa. Sanskritiksi kirjoittanutta Kālidāsaa on sanottu Intian klassisen kirjallisuuden merkittävimmäksi hahmoksi. Hänen tunnetuin teoksensa on "Śakuntalā"-näytelmä; toinen kuuluisa teos on runoelma "Meghadūta" (Pilvisanansaattaja). Hänen teoksensa perustuvat hindulaiseen mytologiaan.
Kālidāsa
Ensimmäisenä "Śakuntalā"-näytelmän englannin kielelle käänsi William Jones vuonna 1789. Käännöksensä esipuheessa hän kutsuu Kālidāsaa ”Intian Shakespeareksi”; näin syvä ihailu on eräänlainen huipentuma 1700-luvun loppupuolen kehitykselle, jossa lännessä löydettiin sanskritinkielinen kirjallisuus. Kālidāsan teokset innostivat monia eurooppalaisia kirjailijoita ja säveltäjiä, kuten Johann Wolfgang von Goethea ja Johann Gottfried von Herderiä. Ensimmäisen saksankielisen käännöksen laati Georg Forster jo vuonna 1791, ja Saksassa Kālidāsa saikin erityisen innostuneen vastaanoton. Vuonna 1830 Goethe kirjoitti näytelmän ranskaksi kääntäneelle Antoine-Léonard de Chézylle: