Pullokuonodelfiini
Aikuisten delfiinien pituus voi vaihdella kahdesta neljään metriin ja paino 150 kilogrammasta 650 kilogrammaan. Useimmiten ne kuitenkin painavat noin 200–300 kg. Urokset ovat hiukan pidempiä ja huomattavasti painavampia kuin naaraat. Delfiinin koko näyttäisi riippuvan sen asuinalueesta. Suurin osa tähän liittyvästä tutkimuksesta on suoritettu pohjoisella Atlantilla, missä tutkijat ovat erottaneet kaksi ekotyyppiä. Lämpimämmissä ja matalammissa vesissä asuvat delfiinit ovat pienempikokoisempia kuin kylmien ja syvien vesien serkkunsa. Skotlannissa mitattujen delfiinien keskiarvo oli vähän alle 4 metriä, mutta Floridassa mitattujen vain noin 2,5 metriä. Kylmemmissä vesissä oleskelevilla delfiineillä on myös korkeampi rasvaprosentti ja niiden veri sopeutuu paremmin syviin sukelluksiin.
Pyrstönpäät ja selkäevä ovat muodostuneet tiheästä kudoksesta, eikä niissä ole luuta tai lihasta. Eläin liikkuu eteenpäin liikuttamalla pyrstöä ylös ja alas. Sivuevät toimivat ohjauksessa. Niissä on samantapainen luusto kuin maanisäkkäillä, joista delfiinit ja muut merinisäkkäät ovat kehittyneet 50 miljoonaa vuotta sitten.
Jalustinlihas
Jalustinlihas ("musculus stapedius") on välikorvan kuuloluuketjun jalustimeen kiinnittynyt lihas, joka vaimentaa liian kovia ääniä vasaraan liittyvien lihasten kanssa jäykistämällä kuuloluuketjua. Lihakset eivät kuitenkaan pysty suojaamaan korvaa kovin äkillisiltä ääniltä, koska niiden reaktioaika on noin 0,015 sekuntia. Jalustinlihasten supistumista kovien äänien saapuessa korvaan kutsutaan jalustinheijasteeksi. Jalustinheijaste kuuluu yhdessä koukistusheijasteen ja räpytysheijasteen kanssa suojaheijasteisiin.