Vesivarat
Pohjavedet ovat napajäätiköiden jälkeen kaikkein suurin makean veden varanto. Yli 90 % maanalaisista vesistä kuitenkin on täysin tai lähes pysyvästi syrjässä veden kiertokulusta, sillä ne ovat syvällä kivikerrostumien ja sedimenttien kätköissä. Pohjaveden määritelmän mukaan pohjavedellä tarkoitetaan sitä maanalaista vesikerrosta, jossa kaikki maa- ja kallioperän huokoset ovat veden kyllästämiä.
Särkijärvi (Laitila)
Kirkasvetinen ja lievästi humuspitoinen Särkijärvi on matala ja altis tuulille. Tämän vuoksi veteen syntyy harvoin lämpötilakerrostuneisuutta ja happitilanne on vedessä hyvä. Talvella jääkannen alla veden happitilanne heikkenee yleensä 30% pitoisuuteen, mutta yksittäisellä kerralla on mitattu jopa 13% pitoisuus. Veden happamuusarvo eli pH-arvo talvisin 5,9−6,6 ja kesäisin 6,3−7,3. Puskurikyky happamuutta vastaan on tyydyttävä tai välttävä. Näkösyvyys vaihtelee tavallisesti 1,4−3,3 metriä ja sen keskiarvo on ollut 2,1 metriä. Vesi on kesäisin sameampaa kuin talvella. Ravinnetilanne on kesäisin heikompaa kuin talvella. Fosforia on kesällä 23 μg/l (mikrogrammaa litrassa vettä) ja talvella 12 μg/l ja typpeä talvisin 500−700 μg/l ja kesäisin 350−700 μg/l. Klorofylliarvot ovat olleet 2,3−14 μg/l keskiarvolla 7 μg/l ja ne vastaavat lievästi rehevöityneen järven arvoja. Yleiseltä käyttökelpoisuudeltaan ja laadultaan järven vesi on hyvää. Bakteeritutkimukset antavat puhtaita arvoja.