New Yorkin historia
Ensimmäinen eurooppalainen New Yorkin seudulla oli Giovanni da Verrazzano, joka ankkuroi ranskalaisen laivansa Hudsonin suulle vuonna 1524. Vuonna 1609 meritietä Intiaan etsinyt englantilainen Henry Hudson totesi Hudsonjoen suun erinomaiseksi satamapaikaksi ja havaitsi joen varrella runsaasti majavia, joiden turkiksille oli Euroopassa suuri kysyntä. Hudsonin löytö herättikin kiinnostusta eurooppalaisten turkismyyjien keskuudessa. Hän kohtasi myös lenape-intiaaneja, joiden hän kertoi olevan sotaisia joen alajuoksulla mutta ystävällisiä yläjuoksulla.
New Yorkin kaupungintalo
Kaupungintalo rakennettiin vuosina 1803–1812. Sen suunnittelivat arkkitehdit John McComb Junior ja Joseph Francois Mangin, joiden ehdotus oli voittanut rakennuksesta vuonna 1802 järjestetyn arkkitehtikilpailun. Arkkitehdit joutuivat kuitenkin muuttamaan ehdotustaan kustannusten aisoissa pitämiseksi. Arkkitehdit muun muassa pienensivät rakennuksen kokoa. Lisäksi vastoin alkuperäistä suunnitelmaa ainoastaan rakennuksen etujulkisivu verhoiltiin Massachusettsin marmorilla, kun takaosan verhoilumateriaalina käytettiin ruskeaa hiekkakiveä. Vuosina 1954–1956 julkisivut uudelleenverhoiltiin Alabaman kalkkikivellä.