Kansanopisto
Kansanopistot kuuluvat vapaan sivistystyön lainsäädännön piiriin ja toteuttavat elinikäisen oppimisen periaatetta. Kansanopistoja ylläpitävät erilaiset kannatusyhdistykset, järjestöt ja säätiöt, jotka ovat usein sidoksissa aatteellisiin taustayhteisöihin, toisaalta myös kunnat. Taustayhteisönsä ja luonteensa mukaan opistot voidaan jakaa sitoutumattomiin, kristillisiin, yhteiskunnallisiin ja vammaisten erityisopistoihin.
Kansanopistoissa voi yleensä opiskella sekä pitkillä opintolinjoilla että lyhytkursseilla. Pitkällä linjalla opiskelu kestää yleensä vuoden ja ainevalikoima vaihtelee opistoittain. Monet opistot tarjoavat esimerkiksi avoimen yliopiston opintoja.
Haapaveden Opisto
Haapaveden Opiston - alkuperin Keski-Pohjanmaan kansanopisto ja vuosina 1926-1981 Haapaveden kansanopisto - syntyyn vaikutti ratkaisevasti lääkintöneuvos Konrad ReijoWaara (aik. Relander), joka asui piirilääkärinä ollessaan Haapavedellä. ReijoWaaran muuttaessa Ouluun hän lahjoitti Haapaveden talonsa, Väinölän, kansanopiston ensimmäisiksi toimitiloiksi. Kansanopistoliikkeen isän, tanskalaisen N.F.S. Grundtvigin, mallin mukainen uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton kansanopisto aloitti työnsä Haapavedellä 2. päivänä marraskuussa 1896 omistajanaan kannatusyhdistys.