Savannihuuhkaja
Savannihuuhkaja on saalistustavoiltaan opportunisti. Se saaliseläimiä ovat muun muassa jänikset, tamaanit, jyrsijät, kääpiömangustit, vihermarakatit, kalat, konnat, käärmeet, hyönteiset, varaanit ja muut lintulajit aina flamingoihin, sihteereihin, haikaroihin ja petolintuihin saakka. Myös raadot kelpaavat. Kaupungeissa lajin ravintoa ovat kyyhkyt ja rotat. Savannihuuhkaja kuuluu niihin harvoihin petolintuihin, jotka saalistavat siilejä. Siilit ovat aikuisten lintujen suosimaa ravintoa. Sen tiedetään syövän myös pienempiä pöllöjä ja jopa muita huuhkajia ("Bubo"). Savannihuuhkaja paikantaa saaliinsa erinomaisen näkönsä avulla sopivalta tähystyspaikalla. Havaittuaan saaliin se lipuu hiljaa kohti maata ja nappaa saaliin vahvoihin kynsiinsä. Se pystyy myös sieppaamaan kaloja upottamalla jalkansa veteen, ja on kyllin ketterä nappaamaan lintuja ilmasta.
Putti Puuhkajasaarella
Herra Vaaksanheimo järjestelee kotinsa kirjastossa isosetä Valdemar Vähätyisen arkistoja. Hän löytää Valdemarin kirjoittamia muistiinpanoja, joissa kerrotaan puuhkajista. Kirjoitus tuntuu kuitenkin jääneen kesken, eikä herra Vaaksanheimo oikein pääse perille, mitä nämä puuhkajat ovat. Herra Vaaksanheimo tulee vahingossa tönäisseeksi kirjastossa olevaa penkkiä, ja seinän ja penkin välistä lattialle putoaa huilu. Hän kokeilee huilua, joka soittaa merkillistä säveltä. Hetken kuluttua pihalle ilmestyy kuin tyhjästä puu, joka ei ole ollut siinä aiemmin. Herra Vaaksanheimo menee ulos tutkimaan puuta. Puulla onkin nokka, ja se tempaisee herra Vaaksanheimon mukaansa. Tämä puu tai ehkä lintu lentää herra Vaaksanheimo kyydissään tuntemattomaan ilmansuuntaan.