Inkavaltakunta
Inkavaltakunnan yksinvaltias johtaja oli jumalkuningas "Sapa Inca". Hallitsijan alaisuudessa oli korkein neuvosto "hunu", jota hallitsija kuunteli neuvoa-antavana elimenä. Sen merkitys oli kuitenkin käytännössä melko vähäinen. Neuvoston jäsenistö koostui valtakunnan neljän hallintoalueen eli "suyun" johtohenkilöistä, ja se toimi yhdyssiteenä paikallishallinnon yksiköihin. Neljän hallintoalueen johtajia olivat varakuninkaat, "capacit". Hallintoalueet muodostuivat provinsseista, joiden johdossa oli yksinvaltias "tocricoc", syntyperäinen "capac" inka. Hänen alamaisiaan olivat neljä paikallista ylimystä, "huñoa", jotka toimivat noin kymmenentuhannen ihmisen päällikkönä. Inkojen kymmenjärjestelmän mukaisessa käskyvaltahierarkiassa huñoja seurasivat tuhannen ihmisen päälliköt ja edelleen sadan ihmisen päälliköt, joiden tehtävät liittyivät työveron ja tuotannonjaon valvontaan. Provinssien hallinnossa toimi lisäksi hallitsijan henkilökohtaisia edustajia, erikoisvirkamiehiä, jotka valvonnan lisäksi myös ehkäisivät vakoilua sekä vahvistivat avioliittoja, jakoivat viljelysmaita ja hoitivat maaomaisuuksien perimisasioita. Inkojen raskas virkamiesjärjestelmä hajautti talouspoliittista valtaa paikallisvirkamiehille ja samalla esti papiston vallan kasvua.
Yma Sumac
Yma Sumac (13. syyskuuta 1922 – 1. marraskuuta 2008), jonka nimi kirjoitetaan toisinaan myös Ymma Suma, oli perulaissyntyinen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen koko nimensä oli Zoila Augusta Emperatriz Chavarri del Castillo. 1950-luvulla Sumac oli yksi suosituimmista exotica-musiikkityylin edustajista. Hänet muistetaan muun muassa laajasta yli neljän oktaavin äänialastaan ja runsassävyisestä äänestään. Yma Sumacin anagrammi on Amy Camus, mikä antoi joillekuille aikoinaan aiheen epäillä häntä ranskalaiseksi huijariksi. Itse hän sanoi polveutuvansa inkojen kuuluisasta kuninkaasta Atahualpasta.