Kansan ristiretki
Paavi Urbanus II oli suunnitellut ristiretken alkavaksi 15. elokuuta 1096, mutta jo kuukausia ennen suuri talonpoikien ja alhaisten ritareiden armeija suuntasi omalle retkelleen kohti Jerusalemia. Talonpojat olivat kärsineet kuivuudesta, nälänhädästä ja rutosta useita vuosia, joten useat heistä näkivät ristiretken tapana paeta näitä koettelemuksia. Heitä myös kannustivat useat meteorologiset tapaukset vuoden 1095 alussa, kuten meteoriparvet, revontulet, kuunpimennys ja komeetta, joita useat pitivät taivaallisina siunauksina. Myös ergotismin puhkeaminen, jota muutoinkin seurasi massamuutot, oli tapahtunut juuri ennen Clermontin kirkolliskokousta. Millenarianismi, usko maailmanlopun olevan lähellä, oli suosittua varhaisella 1000-luvulla ja vaikutti väestöön. Vastaus paavin julistukselle oli odottamattomat, sillä Urbanuksen odottaessa muutamia tuhansia ritareita, hän päätyi seuraamaan jopa 40 000 ristiretkeläisten vaellusta, joista suurin osa oli kuitenkin talonpoikia perheineen.
Ensimmäinen ristiretki
Antiokiaan marssiminen ei ollut silti helppoa. Kuuma kesä haittasi oleellisesti marssimista, Taurusvuorten ylittäminen osoittautui erityisen haasteelliseksi vaikka armeijalla oli kyllä tarpeeksi muonaa eikä vedestäkään tullut puutetta. Armeija jakaantui tässä vaiheessa kahtia, pääryhmä jatkoi edelleen kohti Jerusalemia, mutta Godfreyn Baudouin-veli lähti vapauttamaan Armenian kristittyjä turkkilaisten vallan alaisuudesta. Baudouin tuli samalla perustaneeksi Edessan kreivikunnan, ensimmäisen ristiretkivaltion. Se toimi tehokkaana puskurivyöhykkeenä turkkilaisjoukkoja vastaan.