Savannihuuhkaja
Savannihuuhkaja on saalistustavoiltaan opportunisti. Se saaliseläimiä ovat muun muassa jänikset, tamaanit, jyrsijät, kääpiömangustit, vihermarakatit, kalat, konnat, käärmeet, hyönteiset, varaanit ja muut lintulajit aina flamingoihin, sihteereihin, haikaroihin ja petolintuihin saakka. Myös raadot kelpaavat. Kaupungeissa lajin ravintoa ovat kyyhkyt ja rotat. Savannihuuhkaja kuuluu niihin harvoihin petolintuihin, jotka saalistavat siilejä. Siilit ovat aikuisten lintujen suosimaa ravintoa. Sen tiedetään syövän myös pienempiä pöllöjä ja jopa muita huuhkajia ("Bubo"). Savannihuuhkaja paikantaa saaliinsa erinomaisen näkönsä avulla sopivalta tähystyspaikalla. Havaittuaan saaliin se lipuu hiljaa kohti maata ja nappaa saaliin vahvoihin kynsiinsä. Se pystyy myös sieppaamaan kaloja upottamalla jalkansa veteen, ja on kyllin ketterä nappaamaan lintuja ilmasta.
Benu-lintu
Benu-lintu (käytetään myös nimiä Bennu ja Benhu) on egyptiläisen mytologian pyhä lintu. Kreikkalaiset yhdistivät sen feeniks-lintuun. Benu on harmaahaikara, joka tunnettiin auringonjumala Ran ruumiillistumana tai sieluna. Benun palvontapaikka oli Heliopoliksen kaupunki. Linnun uskottiin palaavan sinne joka viidessadas vuosi. Herodotos kertoo Benun kiertelevän eksoottisissa maissa keräämässä yrttejä. Yrtit lintu toi mukanaan Heliopoliksen alttarille rakentaakseen niistä nuotion, jossa sitten poltti itsensä tuhkaksi herätäkseen jälleen uuteen elämään. Linnun sanottiin nousevan tuhkasta kolmen päivän kuluttua. Benu liittyi läheisesti egyptiläiseen ajanlaskuun, ja sen temppelit oli varustettu lukuisilla aikaa mittaavilla laitteila.