Islanninhevonen
Islanninhevonen kuuluu maailman vanhimpiin hevosrotuihin. On arveltu, että ensimmäiset hevoset tulivat saarelle viikinkien mukana Islannin asuttamisen yhteydessä 700–800-luvulla, ja että nämä hevoset olivat eurooppalaisia metsähevosia sekä poneja. Rotua on kotimaassaan Islannissa jalostettu täysin puhtaana lähes tuhat vuotta, koska hevosten tuonti Islantiin on kiellettyä. Tarkoituksena on säilyttää rodun ainutlaatuisuus sekä estää eläintautien pääsy maahan. Myöskään maasta vietyä hevosta ei enää saa tuoda takaisin. Niinpä islantilaiset kilparatsastajat matkustettuaan muualle maailmaan kilpailemaan yleensä tapahtuman jälkeen myyvät hevosensa tai pitävät omaa kilpatallia esimerkiksi Manner-Euroopassa. Suomessa on yli 2 000 islanninhevosta, joista noin 900 on Suomen Hippos ry:n rekisterissä.
Angloarabi
Angloarabi on täysiverinen hevosrotu, joka on syntynyt muiden kahden täysiverirodun eli arabianhevosen ja englannintäysiverisen risteytyksenä. Alun perin angloarabeja alettiin kasvattaa Ranskassa 1800-luvulla. Angloarabiksi lasketaan nykyään yleensä hevonen, jonka vanhemmat ovat molemmat angloarabeja, angloarabi ja arabi, angloarabi ja englantilainen täysiverinen tai englantilainen täysiverinen ja arabi. Ranskassa angloarabirotuun hyväksymiseksi hevosen suvussa edellytetään olevan vähintään neljännesosa arabianhevosta.