Laiskiaiset
Laiskiaisille on kehittynyt erityissopeutumia puissa elämiseen. Lehdet, jotka ovat laiskiaisten pääravintoa, tarjoavat hyvin vähän energiaa ja ravintoa ja ovat myös huonosti sulavia. Tämän vuoksi laiskiaisilla on suuri ja erikoistunut mahalaukku, jossa on monta osastoa, joissa symbioosissa elävät bakteerit hajottavat lehtiainesta. Silti ruoansulatusprosessi voi kestää peräti kuukauden. Jopa kaksi kolmasosaa laiskiaisen painosta voi muodostua mahalaukun sisällöstä. Lehdistä saatavan vähäisen energiamäärän laiskiaiset käyttävät taloudellisesti: niiden aineenvaihdunta on todella hidasta – alle puolet siitä, mitä tämän kokoluokan eläimillä tavallisesti on – ja ruumiinlämpö on vain 28–32 °C.
Laikkumalluainen
Laikkumalluainen ("Notonecta glauca") tai isomalluainen tai suurmalluainen on noin 15–16 millimetriä pitkä, ruskeanvärinen ja punasilmäinen monenlaisissa sisävesissä elävä malluainen. Parhaiten isomalluainen viihtyy kasvillisesti rikkaissa lammissa ja allikoissa, missä se ui tavallisesti vatsapuoli ylöspäin. Isomalluaisen toukka on vihreä tai valkeankirjava. Isomalluainen on peto ja se saalistaa vedenpinnan värähtelyn avulla. Saavuttuaan värähtelylähteen lähelle se hyökkää näönvaraisesti. Isomalluainen erittää puremassaan myrkyllistä eritettä ja aiheuttaa ihmistä purressaan voimakasta kirvelyä. Se voi saada saaliikseen suhteellisen isoja eläimiä, kuten kalanpoikasia. Sen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Lappiin saakka ja sitä esiintyy lammissa, järvissä ja hitaasti virtaavissa joissa.