Radiohiiliajoitus
Libbyn ryhmä oli ensimmäinen, joka määritti radiohiilen puoliintumis­ajan mittauksistaan. Koska aika on pitkä ja tutkimuksia on tehty vasta lyhyen aikaa, siihen liittyi epävarmuutta. Vertailu muinaisen Egyptin näytteisiin osoitti kuitenkin että virhe oli varsin pieni. Libbyn käyttämää arvoa 5 568 ± 30, niin sanottua Libbyn puoliintumisaikaa käytettiin pitkään. Myöhemmin huomattiin sen olevan 3 % liian pieni, ja nykyisin käytetään uutta arviota 5 730 ± 40 vuotta, jota kutsutaan Cambridgen puoliintumisajaksi.
Iänmääritys
Tunnettuja radioaktiivisia iänmääritysmenetelmiä ovat radiohiilimenetelmä eli hiili-14-menetelmä (C-14-menetelmä), kalium-argon-menetelmä, uraani-lyijy-menetelmä ja uraani-torium-menetelmä. Radioaktiivinen iänmääritys perustuu siihen, että jokin radioaktiivinen alkuaine tai isotooppi hajoaa toiseksi tietyllä nopeudella. Esimerkiksi jos puoliintumisaika on 6 000 vuotta, 6 000 vuoden kuluessa aina puolet alkuperäisestä aineesta on jäljellä. Esimerkiksi 6 000 vuodessa 100 grammasta jää jäljelle 50 grammaa, 12 000 vuodessa 25 grammaa, 18 000 vuodessa 12,5 grammaa ja niin edelleen. Esineen ikä saadaan yksinkertaisesti mittaamalla tutkittavan radioisotoopin määrä tarkoin ja laskemalla matemaattisella kaavalla aineen ikä.