Berliini
1200-luvun alussa perustettu Berliini kohosi vuonna 1701 Preussin ja vuonna 1871 yhdistyneen Saksan valtakunnan pääkaupungiksi. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki jaettiin miehityssektoreihin, joista Yhdysvaltain, Britannian ja Ranskan hallitsemista muodostui Länsi-Berliini ja Neuvostoliiton hallitsemasta Itä-Berliini. Saksan liittotasavalta oli nimennyt Bonnin ainoastaan väliaikaiseksi pääkaupungikseen tavoitteenaan sama kuin Saksan demokraattisen tasavallan julistuksella, eli molempien pääkaupunkina olisi ollut sama kaupunki, koko Berliini, mutta sen ylin päätösvalta pysyi edelleen neljällä miehitysvallalla. Ne luopuivat oikeuksistaan vuonna 1990, kun Saksa jälleenyhdistyi ja Berliinistä tuli jälleen Saksan pääkaupunki ja yksi Euroopan vilkkaimmin kehittyvistä metropoleista.
Länsi-Preussi
Preussin valtion historian voidaan sanoa saaneen alkunsa, kun Puolan kuningas myönsi Itä-Preussin läänitykseksi Brandenburgin vaaliruhtinaalle. Länsi-Preussi jäi Puolalle. Myöhemmin Itä-Preussi saavutti riippumattomuuden Puolasta, ja se yhdistettiin Brandenburgin kanssa Preussin kuningaskunnaksi vuonna 1701. Kuningaskuntaa hallittiin kuitenkin edelleen Brandenburgista ja sen pääkaupungista Berliinistä. Nimestään huolimatta Länsi-Preussi ei tähän kuningaskuntaan aluksi kuulunut, ennen kuin se liitettiin Preussin valtioon vuonna 1772 Puolan ensimmäisen jaon yhteydessä, eikä se tämän jälkeenkään ollut valtion läntisin osa. Preussin johtama Pohjois-Saksan liitto yhdistyi myöhemmin Saksan keisarikunnaksi vuonna 1871.