Digitaalinen pitkäaikaissäilytys
Digitoinnin tärkeimpiä syitä on uhka alkuperäisen aineiston tuhoutumisesta. Tavoitteena on parantaa säilytettävien aineistojen käytettävyyttä ja saatavuutta. Digitoinnin jälkeen aineistoa voi lukea altistamatta alkuperäistä, mahdollisesti haurasta dokumenttia kulumiselle. Kun aineisto on verkossa jaossa, fyysinen sijainti ei rajoita sen käyttöä. Digitointi myös mahdollistaa eri organisaatioiden väliset yhteiset arkistot. Tätä tavoitetta varten on Suomessa luotu kirjastojen, museoiden ja arkistojen yhteinen Kansallinen digitaalinen kirjasto -hanke.
Laki kulttuuriaineistojen tallettamisesta ja säilyttämisestä (1433/2007) velvoittaa esimerkiksi Kansalliskirjastoa, vapaakappalekirjastoja ja audiovisuaalista arkistoa säilyttämään kokoelmansa käyttökuntoisena myös tulevaisuudessa. Usein tämä on mahdollista vain digitoimalla aineistoa. Velvoite koskee myös ”Suomessa sijaitsevia palvelimilla olevia verkkoaineistoja, sekä muita verkkoaineistoja, jotka on tarkoitettu yleisön saataville Suomessa”, jolloin niiden alkuperäinen muoto on digitaalinen.
Pelasta kirja
Pelasta kirja oli vuonna 2005 perustetun Kansalliskirjaston ystävien oheisprojekti. Tarkoituksena oli kerätä varoja erilaisiin kirjallisiin kohteisiin. Kohteina oli esimerkiksi lentolehtisiä, kirjallisuutta, nuotteja, alkuperäisteoksia ym. Jokaiselle kohteelle luotiin oma avustusstrategiansa. Tärkein tavoite on aineiston digitointi, jotta alkuperäisiä teoksia ei tarvitsisi käyttää. Alkuperäisen teoksen käyttö johtaisi teoksen tuhoutumiseen ajan kuluessa. Digitoitua versiota voidaan lukea kuin alkuperäistä, mutta alkuperäinen ei siis tuhoudu. Digitoinnin lisäksi teokset puhdistetaan, sidotaan ja varmistetaan että teos on kunnossa säilyäkseen edelleen vuosisatoja. Useat kohteet voivat olla hyvinkin vanhoja. Vanhimmat tuettaviksi tarjotut kohteet ovat 1500-luvulta.