Salamasota
Salamasota (, ) tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan "Sodankäynnistä" ("Vom Kriege") 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.
Jalkapallosota
Kumpikaan osapuoli ei saavuttanut ratkaisevia voittoja ja sodan 2 000 kuollutta tulivat lähes tasaisesti molemmilta puolilta. Neljän päivän sotatoimien jälkeen Amerikan valtioiden järjestön OAS:n diplomaattinen väliintulo johti taistelujen laantumiseen, jonka seurauksena selkkaus tunnetaan myös nimellä "Sadan tunnin sota", ja sen on mainittu olevan myös maailman lyhin erillinen sota. Jalkapallosota oli myös maailman viimeinen sota, jonka ilmataistelut käytiin pelkästään potkurilentokoneilla. Kasvanut levottomuus johti myöhemmin 1979 El Salvadorin sisällissotaan. Vuosikymmentä myöhemmin, 30. lokakuuta 1980, maat solmivat rauhansopimuksen ja alistivat rajariitansa YK:n Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi.