Islanninhevonen
Islanninhevonen kuuluu maailman vanhimpiin hevosrotuihin. On arveltu, että ensimmäiset hevoset tulivat saarelle viikinkien mukana Islannin asuttamisen yhteydessä 700–800-luvulla, ja että nämä hevoset olivat eurooppalaisia metsähevosia sekä poneja. Rotua on kotimaassaan Islannissa jalostettu täysin puhtaana lähes tuhat vuotta, koska hevosten tuonti Islantiin on kiellettyä. Tarkoituksena on säilyttää rodun ainutlaatuisuus sekä estää eläintautien pääsy maahan. Myöskään maasta vietyä hevosta ei enää saa tuoda takaisin. Niinpä islantilaiset kilparatsastajat matkustettuaan muualle maailmaan kilpailemaan yleensä tapahtuman jälkeen myyvät hevosensa tai pitävät omaa kilpatallia esimerkiksi Manner-Euroopassa. Suomessa on yli 2 000 islanninhevosta, joista noin 900 on Suomen Hippos ry:n rekisterissä.
Pohjoisruotsinhevonen
Rodun puhtaaksi jalostaminen alkoi 1900-luvun alussa ja rotunimitys "pohjoisruotsinhevonen" esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1900 julkaistussa ohjesäännössä. Etupäässä Wångenin orisiittolassa Jämtlandissa tapahtuneen huolellisen jalostustyön tuloksena pohjoisruotsinhevosesta kehittyi luja ja erittäin aktiivinen hevonen, jolla on huomattavan hyvä vetokyky. Pohjoisruotsinhevosten kasvatus Wångenin siittolassa päättyi vuonna 1996.