Kolonialismi
Kolonialismi (latinan sanasta "colonia" ’siirtokunta’, ’asutus’) on toimintaa, jossa valtio hallitsee toista valtiota tai aluetta omien alueellisten rajojensa ulkopuolella. Tällaisia maita kutsutaan siirtomaiksi. Syyt siirtomaiden hankkimiseen ovat moninaisia: tarkoituksena on usein hallita alueen työvoimaa, raaka-aineresursseja ja kaupankäyntiä. Siirtomaita hankittiin myös strategisista syistä, arvovallan nostamiseksi ja yksinkertaisesti ennalta ehkäisevästi, jotta toinen valtio ei voisi liittää aluetta siirtomaakseen. Lisäksi usein yritykset sekä paikalliset aktiiviset virkamiehet ja upseerit laajensivat siirtomaita omatoimisesti.
Bobi Sivén
Syyskuussa 1919 ilmestyi aktivistien "Suunta"-lehden numeroissa 18 ja 19 Sivénin yksi tärkeimmistä kirjallisista tuotoksista, kaksiosainen artikkeli "Imperialismi ja Kauko-Karjalan kysymys", joka on eräänlainen malliesimerkki heimoaatteesta puhtaimmillaan. Sivén tarkoitti imperialismilla valtion omien itsekkäiden etujen tavoittelua ja toisen kansallisuuden sortoa. Artikkelissa Sivén varoitti, että Suomi syyllistyisi imperialismiin, jos se ajattelisi Itä-Karjalan osalta vain sen metsiä, koskia ja runsaita kalavesiä. Suomalaisten Itä-Karjalan politiikalla tuli olla moraalisesti puhtaat perusteet. Suomen tuli auttaa Karjalaa vastineeksi siitä, että se oli saanut siltä aikanaan Kalevalan. Karjalaisten mahtavan kaunis, runollinen, sulosointuinen ja eloisa kieli ja kulttuuri kokisi Suomen yhteydessä "kalevalaisen renessanssin", mutta Venäjän yhteydessä ne kokisivat tuhon. Suomi oli kiitollisuudenvelassa Kalevalan syntykehdolle ja sen tuli auttaa Karjalaa kaikin tavoin. Sivénin mukaan kaikella piti olla moraalisesti puhtaat perusteet. Hänen mielestään Itä-Karjalan politiikkaa ja isänmaallisuutta ei saanut ylläpitää vain hehkuttamalla ryssänvihaa. Vaikka Sivénin työnantaja ja aktivistitoveri E. E. Kaila oli jo tuolloin tunnettu pohjattomasta vihastaan entistä valloittajakansaa kohtaan, Sivénille ryssänviha ei sopinut.