Piano
Pianon kehitys sai alkunsa dulcimer-tyyppisistä soittimista, joihin keskiajalta lähtien yritettiin lukuisia kertoja liittää koskettimisto ja koneisto. Tämän kehityksen tuloksena eriytyivät ensin klavikordi ja cembalo. Modernin pianon kehittäjänä ja jopa keksijänä pidetään italialaista Bartolomeo Cristoforia (1655–1731). Kolme hänen 1720-luvulla rakentamaansa soitinta on säilynyt, ja niiden koneiston toimintaperiaate on sama kuin modernissa konserttiflyygelissä. Cristofori kutsui rakentamiaan soittimia nimellä "clavicembalo [tai gravicembalo] col piano e forte" eli sananmukaisesti "cembalo, jolla voi soittaa hiljaa () ja voimakkaasti ()" (cembalolla, toisin kuin pianolla, äänenvoimakkuus ei vaihtele sen mukaan, kuinka suurella voimalla koskettimia painetaan). Tämäntyyppisiä soittimia ryhdyttiin pian kutsumaan nimillä fortepiano, josta on tullut suomenkielinen nimitys piano. Pianon rakenne on Christoforin jälkeen merkittävästi kehittynyt. Tärkeitä merkkipaaluja ovat mm. valuraudasta valmistettu tukikehikko, jolloin soittimen kokoa ja kielten jännitystä voitiin huomattavasti lisätä, huovan käyttöönotto nahan sijaan vasaroiden päällysteenä sekä koneiston monet kehitysvaiheet. Kehityksen tuloksena pianon ääni on voimistunut ja tullut kantavammaksi.
Pizzicato
Pizzicato [] on tapa soittaa jousisoitinta. Soittaja näppäilee sormilla kieliä, toisin kuin tavallisesti jousella soittaessa. Tuloksena on lyhyt ja selkeä ääni; pizzicato. Soittotavan ensimmäisiä käyttäjiä oli Monteverdi, jonka sävellyksessä "Il Combattimento di Tancredi e Clorinda" (noin 1638) pizzicato esiintyy tiedättävästi ensimmäistä kertaa musiikin historiassa. Sävellyksessä on ohjeena käyttää kahta oikean käden sormea ja näppäistä kieltä. Monteverdi käytti myös muita uusia soittotapoja, kuten tremoloa, luodakseen uusia sointivärejä ilmaisun korostamiseksi ja tuodakseen musiikkiin tunnelmaa. Vuonna 1756 Leopold Mozart ohjasi soittajaa teoksessaan "Versuch einer gründlichen Violinschule" soittamaan pizzicaton käyttäen oikean käden etusormea. Tapa on vakiintunut yleisimmäksi pizzicaton soittotavaksi, vaikka toisinaan käytetään myös keskisormea. Pizzicato on melko usein käytetty jousisoitinten soittotapa, joka merkitään nuoteissa myös lyhenteenä "pizz".