Taloustieteen historia
Merkantilismi oli 1600-luvun talouspolitiikkaa, joka piti jalometalleja vaurauden lähteenä. Oletettiin myös, että vaurauden määrä on vakio, joten maa saattoi vaurastua vain toisten maiden kustannuksella. Tavoitteena oli siis ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Keinoina olivat monopolit, tullit ja kauppakiellot, sillä kilpailua pidettiin haitallisena. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään kotimaista teollisuutta, erityisesti jotta tuontia voitaisiin korvata kotimaisella tuotannolla. Opin kehittäjänä pidetään Ranskan talousministeri Jean-Baptiste Colbertia. Sir William Petty oli merkantilismin ajan tärkein taloustieteen uudistaja. Pettyn kirjassa "Political Arithmetick" painotetaan mittaamisen tärkeyttä. Näin hän oli varhainen tilastotieteilijä. Merkantilismia sovellettiin esimerkiksi rajoittamalla vuonna 1651 ulkomaisten laivojen rahtiliikennettä Britannian satamiin niin sanotun purjehdussäännön nojalla.
Hinnoittelu
Hinnoittelu vaihtelee teollisuuden, kaupan alan ja muiden palvelualojen välillä, sillä kustannustekijät ovat näillä talouden aloille erilaisia ja kuluttajille suunnattujen hyödykkeiden hinnoittelussa (B2C-myynti) korostuvat erilaiset tekijät kuin muille yrityksille suunnattujen hyödykkeiden tapauksessa (B2B-myynti). Markkinointi keskittyy useisiin hinnoittelun kannalta merkityksellisiin tekijöihin kuluttajamarkkinoilla: hinta on esimerkiksi yksi tekijä 4P- ja 7P-malleissa, mutta markkinoinnissa keskitytään myös kykyyn hinnoitella hyödyke. Hinnoitteluun liittyy käsite hinnoitteluvoima (engl. "pricing power"), joka tarkoittaa yrityksen kykyä nostaa hyödykkeen hintaa kysynnän laskematta. Hinnoitteluvoima tarkoittaa suurempia voittomarginaaleja. Yritys voi pyrkiä saavuttamaan kilpailuetua kilpailijoistaan poikkeavalla hinnoittelutavalla (engl. "pricing strategy").