Teosofia
Teosofia (kreik. "theos" jumala, "sophia" viisaus, suomeksi "jumalviisaus") tarkoitti alun perin filosofista ajattelua, joka kohdistui Jumalan olemuksen selville saamiseen salaperäisellä, välittömällä näkemyksellä. Tällaista teosofiaa harrastivat muun muassa uusplatonikot, useat keskiajan mystikot, sekä uudella ajalla muun muassa Jakob Böhme, Franz Xaver von Baader ja Friedrich von Schelling.
Ariosofia
Suuntaus juurtui Eurooppaan 1920-luvun alussa. Se juontuu pääasiassa teosofisesta liikkeestä, mutta torjuu teosofisen ajatuksen ihmisten veljeydestä. Ariosofian mukaan ainoastaan pohjoiset indoeurooppalaiset eli arjalaiset, ovat varsinaisesti ihmisiä, ja kykeneviä henkiseen kehitykseen. Ariosofiaan vaikuttivat ideologiat jotka olivat yhteisiä kaikille Länsi-Euroopan maille 1800-luvulla, mutta se muotoutui pääasiassa kahden itävaltalaisen okkultistin, Guido von Listin (1848-1919) ja Liebenfelsin kirjoituksissa.