Itärintama (toinen maailmansota)
Suomalaisia vapaaehtoisia palveli myös itärintamalla SS-divisioona Wikingissä. SS-joukkojen esikunta oli jo joulukuussa 1940 yhteydessä Suomen hallitukseen ja kehotti suomalaisia osoittamaan liittolaisuutta lähettämällä Saksaan vapaaehtoisia sotilaita. Etsivän keskuspoliisin entinen johtaja Esko Riekki valtuutettiin hoitamaan joukkojen rekrytointi salaisesti, ja lopulta vapaaehtoisia saatiin koottua pataljoonan verran eli noin 1 200 miestä. Vapaaehtoiset sitoutuivat palvelemaan SS-joukoissa kahden vuoden ajan. Toisin kuin muissa ulkomaalaisissa yksiköissä oli tapana, osa pataljoonan upseereista ja aliupseereista oli myös suomalaisia. Pataljoona liitettiin Wiking-divisoonaan ja siirrettiin itärintamalle tammikuussa 1942. Se palveli Etelän armeijaryhmässä ja osallistui muun muassa Kaukasian-operaatioon kesällä 1942.
Savon pataljoona
Savon pataljoona oli ensin Valkoisen armeija Hämeen ryhmän 5. Mäntän pataljoonaan kuulunut joukko-osasto ja myöhemmin valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri W. Stjernschantz, v.t. komentaja jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen
Päällikkö: jääkäriluutnantti Bror Otto Ferdinand Larsson (kaatui 3. maaliskuuta 1918), jääkäriluutnantti Iivari Johannes Ellilä.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen (siirrettiin pataljoonan komentajaksi 10. huhtikuuta 1918).
Päällikkö: jääkärivänrikki Toivo Edvard Karhunen ja jääkärivääpeli Martikainen.
Päällikkö: maanviljelijä V. Kettunen, jääkärivänrikki Toivo Edvard Karhunen, jääkärivänrikki Einar Iisakki Marttinen (haavoittui 19. huhtikuuta 1918 Vesilahdella).