Amirandaredžaniani
Amirandaredžaniani () on keskiaikainen georgialainen romanssi, joka kirjoitettiin todennäköisesti 1100-luvun alussa tai puolivälissä. Se oli yksi niistä teoksista, joiden kirjoittaminen merkitsi uuden ja omaperäisen maallisen kirjallisuuden syntyä patristiikan vuosisatoja kestäneen valtakauden jälkeen. "Amirandaredžaniani" on proosateos, joka kertoo taistelevista ritareista kahdessatoista osassa. Sen kirjoittajana on pidetty Mose Khonelia (, "Mooses Khonilainen"): teoksen laatiminen lasketaan hänen ansiokseen Georgian kirjallisuuden merkittävimmän klassikon "Pantterintaljaisen" epilogissa. Šota Rustavelin kirjoittamaa eeppistä runoa lukuun ottamatta häntä ei tunneta muualta. Perinteen mukaan Mose oli kotoisin Khonin kaupungista Länsi-Georgiassa ja hän palveli Rustavelin tavoin Georgian "kultakaudella" hallinneen kuningatar Tamarin hovissa (hallitsi 1184–1213).
Amirandaredžaniani
Kertomus alkaa johdatuksella, jossa intialaisten kuningas Abesalomia vaivaa mysteerinen, ritareita esittävä muotokuva. Siinä on lyhyt viesti, jonka mukaan kyseiset miehet vapauttivat Merten kuninkaan tyttären pahojen "kadži"-velhojen vankeudesta. Abesalom etsii lopulta käsiinsä muotokuvan viimeisen eloonjääneen ritarin, Savarsamidzen, josta tulee sen jälkeen yksi romanssin pääkertojista. Maalaus osoittautuu esittävän Daredžanin poikaa Amirania ja hänen kumppaneitaan, ja se laajennetaan sarjaksi kertomuksia, jotka kerrotaan kuningas Abesalomille Amiranista ja hänen seuraajistaan Savarsamidzesta, Nosarista ja Badrista heidän väkivaltaisilla retkillään.