Suomen esihistoria
Viikinkiaikana (noin vuodet 800–1025) kauppa ja yhteydet vilkastuivat ja kaupunkimaisia asutuksia alkoi syntyä Itämeren piirissä. Aina 900–luvun lopulle saakka liikenne viikinkien idäntiellä oli merkittävää. Skandinaviassa viikinkiaika on esihistoriallisen kauden viimeinen jakso. Pohjoismaissa tärkeimmät kauppakaupungit olivat Mälar-järven Birka Keski-Ruotsissa, Etelä-Jyllannin Hedeby nykyisessä Saksassa ja Oslovuonon Kaupang Norjassa. Aikakauden vilkkailla kauppareiteillä liikkui Ahvenanmaan ja luultavasti pieniä määriä manner-Suomenkin alueen asukkaita.
Epipaleoliittinen kausi
Epipaleoliittinen kausi (toisinaan sama kuin mesoliittinen aikakausi) on kivikauden jakso, joka sijoittuu myöhäispaleoliittisen aikakauden loppuun.´Sitä luonnehtivat pienet piikiviterät, mikroliitit, sekä metsästys ja keräily. Euroopassa epipaleoliittinen aikakausi oli noin 11000-7600 eaa. Pyreneiden seudun Azilin kulttuurin aikoihin, ja Lähi-idässä noin 20000-12000 eaa. Kebaran ja Natufin kulttuurien aikoihin. Natufin kulttuuri hankki elatuksensa metsästyksellä ja muun muassa villiviljan keräilyllä.