Toinen maailmansota
Saksan itärintaman sota tunnettiin Neuvostoliitossa ja nykyään Venäjällä nimellä suuri isänmaallinen sota. Saksa aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941. Saksan liittolaisina sotaa kävivät Romania, Unkari ja Italia. Myös Suomi kävi jatkosotaa Neuvostoliittoa vastaan, antoi Saksalle luvan hyökätä Pohjois-Suomesta ja sai sotamateriaaleja Saksalta. Virallisen linjauksensa mukaan Suomi kuitenkin kävi erillistä sotaa eikä ollut Saksan liittolainen. Saksan tarkoituksena oli vallata Neuvostoliiton Euroopan puoleinen osa Astrahanin-Arkangelin linjalle asti. Hyökkäyksen alkuvaihe sujui hyvin ja paljon puna-armeijan joukkoja joutui vangeiksi. Saksan joukot saartoivat Leningradin ja etenivät lähelle Moskovaa, mutta eivät pystyneet valloittamaan kaupunkia ja talven 1941–1942 aikana puna-armeija pystyi lukuisiin vastahyökkäyksiin.
Neuvostoliiton historia
Sodan jälkeen joutuivat karkotetuiksi muun muassa Volgan saksalaiset, tšetšeenit ja useat muut kansallisuudet, joita syytettiin yhteistyöstä saksalaisten kanssa. Maailmansodan ja erityisesti ydinaseen kehittämisen jälkeen (1949) Neuvostoliitto oli kohonnut toiseksi maailman supervalloista. Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton aluettakin oli laajennettu huomattavasti liittämällä siihen Baltian maat, Puolan entisen alueen itäosa Curzonin jo vuonna 1919 ehdottamalle rajalinjalle saakka, puolet Saksalle kuuluneesta Itä-Preussista sekä eräitä Suomelle, Tšekkoslovakialle, Romanialle ja Japanille kuuluneita alueita. Sitä paitsi Itä-Euroopan maat olivat nyt Neuvostoliiton valtapiirissä, ja niihin luotiin sosialistinen järjestelmä. Myös Kiina oli Neuvostoliiton läheinen liittolainen ennen maiden välirikkoa.