Teollinen vallankumous
Espanjan perimyssodan (1701–1713) jälkeen maailman merien hallinta siirtyi Alankomailta Britannialle.. Vuonna 1707 solmittiin unionisopimus Englannin ja Skotlannin välille, jolloin syntyi Ison-Britannian kuningaskunta. Yrjö I:n valtaantulo 1714 muodosti samalla personaaliunionin protestanttisen Hannoverin kanssa. Suuressa siirtomaasodassa (1756–1763) Britannia turvasi asemansa Intiassa Ranskalta ja liitti Kanadan kolmeentoista siirtokuntaansa Pohjois-Amerikassa. Nämä julistautuivat itsenäisiksi jo vuonna 1776. Sitä seurasi Yhdysvaltain vapaussota, joka päättyi 1783 Pariisin rauhaan, jossa Britannia tunnusti Yhdysvaltain itsenäisyyden. 1700-luvulla Amerikan mantereelta tuotiin Eurooppaan viljaa, tupakkaa sekä ruokosokeria ja Intiasta puuvillaa ja -kankaita.
Itä-Anglian kuningaskunta
Itä-Anglian kuningaskunta ("East Anglia") oli anglosaksien perustama kuningaskunta Isossa-Britanniassa. Itä-Anglian ensimmäisenä hallitsijana pidetään kuningas Uffaa, joka nousi valtaan noin vuonna 570. Itä-Anglia ajautui Mercian ylivaltaan 600-luvun puolivälissä, ja vuonna 792 Mercian valtaistuimelle noussut Kenulf liitti Itä-Anglian kokonaan valtakuntaansa. Wessexin kuningas Egbert kuitenkin valloitti Mercian vuonna 827 ja yhdisti kaikki anglosaksivaltakunnat alaisuuteensa.