Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Saksalaiset tarvitsivat kipeästi miehiä länsirintamalla, minkä vuoksi Suomeen pystyttiin lähettämään vain rajallisesti joukkoja. Maaliskuun aikana Danzigissa koottiin 9 445 miehen vahvuinen "Ostsee-Division" eli Saksan Itämeren-divisioona, jonka komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Rüdiger von der Goltz. Lähes 10 000 miehen lisäksi Suomeen laivattiin yli 3 000 hevosta sekä valtava määrä aseita, ammuksia, elintarvikkeita ja muita varusteita. Taistelu- ja huoltojoukkojen ohella saapui myös muun muassa filmiryhmä, joka saksalaisten etenemisen aikana tallensi paljon ainutlaatuista kuvamateriaalia sisällissodasta. Kontra-amiraali Hugo Meurerin komentama laivasto-osasto koostui kaikkiaan noin sadasta erikokoisesta keisarillisen laivaston aluksesta. Sen mukana palasi myös 380 Pellingin taistelun jälkeen Suomenlahden ylitse paennutta Itä-Uudenmaan suojeluskuntalaista. Valkoisen armeijan edustajaksi divisioonan esikuntaan nimitettiin eversti Wilhelm Thesleff.
Saksan 3. jalkaväkidivisioona
Divisioona ylitti operaatio Barbarossan alkaessa 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton rajan pohjoisen armeijaryhmän Erich von Mansteinin johtaman LVI motorisoidun armeijakunnan mukana. Divisioona osallistui alkuvaiheen sotatoimiin Baltiassa ja eteni Jaamaan. Se osallistui armeijakunnan mukana Kėdainiain ja Ukmergėn valtaukseen sekä eteni Väinäjoelle, jonka armeijakunnan joukot saavuttivat 26. kesäkuuta. Armeijakunnan eteneminen uhkasi kenraaliluutnantti V. I. Morozovin komentaman Neuvostoliiton 11. armeijan selustayhteyksiä ja armeija vetäytyi epäjärjestyksessä itään. Samalla katkesivat kenraalimajuri Pjotr Sobennikovin johtaman Neuvostoliiton 8. armeijan yhteydet edessä oleviin joukkoihin. Divisioona kävi Daugavpilsin hallinnasta kiivaita taisteluita aina kesäkuun loppuun kenraali Dmitri Leljushenkon johtaman Neuvostoliiton XXI mekanisoidun armeijakunnan tukeman 8. armeijan pyrkiessä työntämään Väinäjoen pohjoispuolelle edenneet saksalaiset takaisin.