Kirkkokari
Perimätiedon mukaan talonpoika Lalli surmasi Piispa Henrikin tammikuussa 1156 Köyliönjärven jäällä. Läheisestä saaresta muodostui myöhemmin keskiajalla pyhiinvaelluspaikka, jonne viimeistään 1400-luvun alussa rakennettiin Köyliön ensimmäinen kirkko tai kappeli. Se oli käytössä ainakin sadan vuoden ajan. Kirkkokari oli Pyhän Henrikin tienä tunnetun pyhiinvaellusreitin alkuperäinen lähtöpaikka, josta suunnattiin kohti piispa Henrikin hautapaikkaa Nousiaisten kirkkoa. Myöhemmin reitiksi vakiintui Turun tuomiokirkosta Kokemäellä sijaitsevaan Pyhän Henrikin saarnahuoneeseen johtava kulkureittien yhdistelmä, joka kulki myös Kirkkokarin kautta. Pyhiinvaellusperinne jatkui uskonpuhdistuksesta huolimatta ainakin 1600-luvulle saakka, jolloin Kirkkokarin tuntumassa mantereen puolella järjestettiin myös vilkkaita markkinoita. Niiden yhteydessä saarella pidettiin säännöllisesti jumalanpalveluksia. Pyhiinvaellukset ja uhrilahjojen tuonti Kirkkokarille hiipuivat lopullisesti vasta 1700-luvun aikana.
Koskeljärvi
Koskeljärven suurimman saaren Isoluodon pohjoisrannalla on noin 7,5 × 9 metriä suuri kiviröykkiö, jonka keskellä on kuoppa. Se sijaitsee 2,5–3,5 metriä vedenpinnan yläpuolella ja se on voitu rakentaa ennen vedenpinnan laskua. Röykkiön ikä ei ole tiedossa. Kirjallisuudessa sitä on pidetty pronssikautisena hiidenkiukaana. Myös järven koillisrannan Kolkankalliolla on pronssikautiseksi tulkittu hiidenkiuas. Toinen muinaisasutusta ilmentävä löytö on tehty Välijokea perattaessa. Joesta on löytynyt kivikirveitä, jotka on ajoitettu kivikaudelle.