Jalokaasut
Jalokaasut ovat alkuaineita, joilla on uloimmalla elektronikuorellaan täysi oktetti, pois lukien helium, jonka ainoalle elektronikuorelle sopii vain kaksi elektronia. Elektronirakenteensa vuoksi ne eivät osallistu helposti kemiallisiin reaktioihin, ja ovat hajuttomia, palamattomia, mauttomia inerttejä kaasuja. Jaksollisessa järjestelmässä jalokaasut muodostavat ryhmän 18 (pääryhmä VIII), ja ne ovat taulukon äärimmäisessä oikeanpuoleisessa sarakkeessa. Jalokaasut ovat helium, neon, argon, krypton, ksenon, radon sekä keinotekoinen oganesson.
Masuuni
Hiilen palaminen hiilidioksidiksi on eksoterminen reaktio, jolloin masuunin sydämessä lämpötila kohoaa noin 1–500 °C tietämille. Le Chatelierin periaatteen mukaisesti endoterminen hiilimonoksidi on kuitenkin vallitseva hiilen oksidi korkeissa lämpötiloissa, ja hiilidioksidi pelkistyy hiilimonoksidiksi. Hiilimonoksidi kulkee rautaoksidin läpi, pelkistäen sen metalliseksi raudaksi, joka muodostaa eutektisen seoksen hiilen kanssa, sulaa masuunin pesässä noin 1 100 °C tienoilla, ja vajoaa masuunin pohjalle. Eri reaktiot tapahtuvat vyöhykkeittäin (ks. kaaviokuva)
Reaktioiden tapahtumisvyöhykkeet ja lämpötilat määräytyvät Ellinghamin diagrammin mukaisesti hiilen ja metallien oksidien muodostumisentalpioiden perusteella. Rautamalmin sivukivi, erilaiset silikaatit, sulfidit jne. reagoivat puolestaan emäksisen kalsiumoksidin kanssa muodostaen erilaisten kalsiumsuolojen seoksen, jota kutsutaan kuonaksi. Se jää kellumaan masuunin sisään sulan raudan päälle. Talteen otettua kuonaa voidaan käyttää sementin raaka-aineena, täyttömaana ja rakennuskivenä. Masuunikuona antaa sementille hyvin voimakkaan valkoisen värin ja parantaa sen säänkestävyysominaisuuksia.