Giljotiini
Giljotiinin isänä pidetään ranskalaista lääkäriä Joseph-Ignace Guillotinia (1738–1814), jonka mukaan se sai nykyisen nimensä. Guillotin ei keksinyt giljotiinia, sillä samalla periaatteella toimivia teloituslaitteita oli tunnettu jo vuosisatoja aiemmin, mutta hänen vaikutuksestaan se otettiin käyttöön Ranskan vallankumouksen aikana ja se muodostui yhdeksi vallankumouksen tunnetuimmista symboleista. Giljotiinia käytettiin teloituksiin useissa Euroopan maissa aina 1970-luvulle saakka.
Conciergerie
Conciergeriella oli epämiellyttävä maine jo ennen kuin siitä tuli kansainvälisesti tunnettu ”giljotiinin eteisenä” Ranskan vallankumouksen verisimpänä aikana. Siihen aikaan siellä oli vallankumoustuomioistuin ja jopa 1 200 vankia. Tuomioistuin oli Suuressa hallissa vuodesta 1793 vuoteen 1795 ja antoi kuolemantuomion 2 600 vangille. Sen säännöt olivat hyvin yksinkertaiset. Vain kaksi päätöstä oli mahdollista: toteaminen syyttömäksi tai kuolemantuomio, yleensä jälkimmäinen. Tunnetuimpiin vankeihin ja uhreihin kuuluivat kuningatar Marie-Antoinette, runoilija André Chénier, Charlotte Corday, Madame Élisabeth, Madame du Barry ja girondistit. Matkalla teloituspaikalle uhrit kävelivät Salle Saint-Louis’n läpi, mistä se sai nimen Salle des Perdus, ”Tuomittujen huone”.