Kaleeri
Kaleereiksi kutsuttavia soutulaivoja käytettiin Välimerellä ehkä jopa 3000-luvulta eaa. alkaen.Muinaisen Egyptin soudettavia aurinkolaivoja on säilynyt faaraoiden hautojen yhteydessä. Sota-aikoina tällaisia aluksia käytettiin pääasiassa taistelijoiden ja varusteiden kuljettamiseen, ja ne eivät osallistuneet varsinaisiin taisteluihin. Törmäyskärki (Rostrum, "keulajuhmuri") keksittiin 800-luvulla eaa., ja se teki soutulaivasta sotalaivan. Törmäyskärki sijaitsi vesilinjan alapuolella. Taistelussa kärki ajettiin suurella nopeudella vihollislaivan kylkeen. Kreikkalaisten kehittämä ensimmäinen törmäyskärjellinen alustyyppi oli yhdellä soutajarivillä varustettu pentekonter, jossa oli 50 soutajaa, ja sen pienemmässä versiossa eli triakonterissa oli 30 soutajaa. Näitä kutsuttiin myös pitkäveneiksi (, "nḗes markaí" ), ja ne muistuttivatkin teknisesti viikinkien pitkäveneitä. Törmäyksen jälkeen taistelu käytiin laivojen ollessa toisissa kiinni mies miestä vastaan. Jos alusta ei pystytty valtaamaan (”entraamaan”), vaihtoehdoksi jäi irrottautuminen.
Kaalikääryleet
Kaalikääryleet on 1700-luvulla kehitetty pohjoismainen muunnos perinteisestä turkkilaisesta ruokalajista dolmasta, joka on viiniköynnöksen lehdestä tehty kääryle. Ruokalaji mainittiin Cajsa Wargin ruotsalaisessa keittokirjaklassikossa ensimmäisen kerran vuonna 1755. Vuonna 1709 käydyn Pultavan taistelun hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII pakeni Osmanien valtakuntaan. Kuninkaalla oli mukanaan noin 1500-miehinen joukko sotilaita. He asettuivat osmanihallinnon alaiseen Benderin kaupunkiin (nyk. Tighina). Erilaisten vaiheiden, kuten vuosina 1710–11 käydyn Venäjän–Turkin sodan, jälkeen kuningas siirtyi joukkoineen takaisin Ruotsiin. Vierailun pysyväksi perinnöksi Pohjoismaihin jäi kaalikääryleiden valmistustaito. Ruotsinkielisen nimen "kåldolmar" osa "dolma" on tullut suoraan turkin kielestä. Toisen teorian mukaan resepti saapui osmanisuurlähettiläiden tai kauppiaiden mukana.