Vladimir Putin
Presidentti Jeltsin suoritti hallinnossaan useita henkilövaihdoksia vuoden 1998 aikana. Toukokuussa 1998 Jeltsin siirsi Putinin presidentinhallinnon ensimmäiseksi apulaisjohtajaksi, jonka vastuulla olivat suhteet maan 89 alueeseen. Putin kertoi tiedotusvälineille aikovansa varmistaa Jeltsinin määräysten täytäntöönpanon alueellisella tasolla. Putin pysyi tässä toimessa vain 61 päivää, sillä Jeltsin nimitti hänet KGB:n tilalle perustetun tiedustelupalvelun FSB:n johtajaksi. Putin kieltäytyi Jeltsinin tarjoamasta kenraalin arvosta ja alkoi johtaa FSB:tä sen historian ensimmäisenä ja viimeisenä siviilijohtajana. Hän vähensi päämajan henkilöstöä kolmanneksella sekä lakkautti vanhentuneita osastoja ja perusti uusia. Uusiksi tiedustelutoiminnan alueiksi Putin otti levottomat muslimialueet, tietokoneturvallisuuden, teleliikenteen ja perustuslain puolustamisen.
Vladimir Putin
Putin ryhtyi kumoamaan edeltäjänsä tekemiä päätöksiä, vaikka tämä saikin jatkaa pääministerinä. Hän nosti Medvedevin alentaman eläkeiän 70 vuoteen, palautti poistetut aikavyöhykkeet ja kumosi kesäajan poiston. Hän myös vesitti Medvedevin päätöksen aluevaaleista sallimalla ehdokkaaksi vain Kremlin hyväksymiä ehdokkaita. Putin alkoi myös arvostella pääministerinsä hallituksen toimintaa. Yhdysvaltoihin ja presidentti Obaman ehdotuksiin esimerkiksi Syyrian sisällissodan hoitamisen ja Syyrian presidentin Bašar al-Assadin kaatamisen suhteen Putin otti periksiantamattoman kielteisen linjan. Venäjän ja Yhdysvaltain välien huononeminen johti molemminpuolisiin pakotteisiin ja kostotoimenpiteisiin.
Vuoden 2013 lopulla Putin painosti Ukrainan presidentti Janukovytšin torjumaan EU:n tarjoaman kauppasopimuksen, mikä johti Ukrainassa katumielenosoituksiin. Venäjällä duuma armahti vuonna 2013 Putinin aloitteesta tuhansia vankeja, mukaan lukien Mihail Hodorkovskin. Sotšin talvikisoissa helmikuussa 2014 Putin oli näkyvästi paikalla. Samana talvena hän kiristi jälleen otettaan toisinajattelijoista pidätyttämällä mielenosoittajia ja suitsimalla Venäjän mediaa siltä varalta, että Ukrainassa jatkuvat mielenosoitukset leviäisivät Venäjällekin.
Ukrainan katumielenosoitukset muuttuivat helmikuussa 2014 väkivaltaiseksi kriisiksi, ja pian Putinin tukema presidentti Janukovytš luopui vallasta. Putin näki tapahtuneen vallankumouksena, joka oli tehty eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten tuella. Hän vastasi kriisiin muutamassa päivässä valtaamalla Ukrainalle kuuluneen Krimin niemimaan. Hän sai sen jälkeen liittoneuvostolta valtuutuksen hyökätä Ukrainaan, sillä hänen mukaansa Ukraina oli sisällissodan partaalla ja maan etniset venäläiset olivat vaarassa. Krimillä järjestettiin kansanäänestys, jonka seurauksena niemimaa päätti liittyä Venäjään. Äänestystä kutsuttiin laajalti farssiksi, mutta Putin julisti Krimin ja Sevastopolin uusiksi Venäjän federaation alueiksi. Hän perusteli valtausta muun muassa Krimin historialla osana historiallista Venäjän keisarikuntaa. Pian Itä-Ukrainan venäläiset alkoivat vallata kaupunkiensa hallintorakennuksia, ja vaikka Putin ei heitä suorasanaisesti tukenutkaan, hän toisti, että Venäjällä oli oikeus suojella venäläisen maailman etuja. Itä-Ukrainassa järjestettiin kansanäänestyksiä, joissa noin 90 prosenttia äänestäneistä kannatti itsenäisyyttä Ukrainasta. Sen seurauksena maa ajautui avoimeen sotaan, kun Ukraina lähti valloittamaan takaisin kapinoivia alueita. Putin avusti kapinallisia salassa mutta ei ryhtynyt avoimeen väliintuloon. Ukrainan tapahtumien seurauksena Yhdysvallat ja Euroopan unioni asettivat Venäjälle ja etenkin Putinia lähellä olevia henkilöitä kohtaan pakotteita, ja Venäjä erotettiin G8-ryhmästä. Pakotteiden seurauksena Venäjä vajosi talouskriisiin. Krimin valtaus ja pakotesaarto nostivat kuitenkin Putinin kannatuksen Venäjällä pitkäksi aikaa yli 85 prosenttiin.