Seleukos I Nikator
Seleukos syntyi Europoksessa, joka sijaitsi Makedonian pohjoisosassa. Vain vuosi ennen Seleukoksen syntymää – mikäli 358 eaa. on syntymävuosi – paionialaiset hyökkäsivät alueelle. Filippos kukisti paionialaiset, ja muutaman vuoden päästä paionialaiset olivat täysin Makedonian vallan alla.
Gregoriaaninen reformi
Paavi Gregorius VII, aiemmin paavillisena legaattina toiminut munkki Hildebrand, nousi paaviksi 30.6.1073. 1000-luvun lopulla hän laati tekstin Dictatus papae, jossa hän luetteli uudistuksensa tavoitteet. Ensinnäkin paavin suvereeni asema oli tunnustettava paitsi kirkollisissa myös maallisissa asioissa. Toisekseen hän pyrki kitkemään simoniaa, eli kirkon virkojen myyntiä, ja nikolaitismia eli selibaattisäännön rikkomista. Nämä herättivät vastustusta niin maallisissa hallitsijoissa kuin papistossakin. 
Paavi Gregorius VII ryhtyi kasvattamaan valtaansa vaatimalla eurooppalaisten kuningaskuntien läänityksiä omaan haltuunsa. Lisäksi hän tuki Espanjaa Iberian niemimaan islamilaisten alueiden valloittamista, mutta vaati sen omistuksien luovuttamista ”pyhälle Rooman kirkolle.” Myös Unkarin alueet siirtyivät paavin hallintaan, mikä heikensi suhteita Saksan keisariin. Samoja vaatimuksia paavilla oli Korsikaa ja Sardiniaa koskien. Tätä toimintaansa paavi perusteli sillä, että piti itseään apostoli Pietarin sijaisena maan päällä. Unkarin alueet paavi katsoi omakseen siksi, että Unkarin kristillistyminen oli ollut paavien ansiota, ja koska Unkarin alueet oli aiemmin läänitetty paaveille. 
Apunaan paavi käytti vahvistunutta legaattijärjestelmää. Legaatit olivat paavillisia lähettejä, jotka toteuttivat reformipaaviutta kristikunnan reuna-alueilla. Heitä oli ollut paavien apureina jo aiemmin, mutta gregoriaanisen reformin myötä heidän valtuutensa lisääntyivät ja heistä tuli paavin paikallisia sijaisia. Pyhän Pietarin edustajana paavi tahtoi itselleen myös oikeuden nimittää sekä erottaa maallisia hallitsijoita.