Suomen kalliomaalaukset
Suomen kalliomaalaukset ovat kallioihin ja siirtolohkareihin punamultamaalilla tehtyjä merkkejä, jotka ovat tutkimusten mukaan neoliittisen kivikauden ja pronssikauden ajalta. Kuviot ovat yleensä huonosti säilyneitä johtuen sään ja kasvillisuuden tuhoavasta vaikutuksesta. Myös ihmistoiminta on nyttemmin uhannut maalauksia. Suomessa kalliomaalauksia tunnetaan eniten Kaakkois-Suomesta, mutta niitä on myös esimerkiksi Etelä-Suomessa ja Kainuussa. Tunnettujen kalliomaalausten kokonaismäärä Suomessa, kun mukaan otetaan vain tunnistettavia kuvioita sisältävät kohteet, on 96. 26 maalauksen kuvioita ei pystytä haalistumisen tai suttaantumisen vuoksi tunnistamaan. Kohteista seitsemän on todennäköisesti kallion luonnollisia värjäytymiä ja siten kiistanalaisia maalauksia. Loput 13 kohdetta ovat ajoitukseltaan myöhäisiä eli jopa nykyaikaisia tai tuhoutuneita kohteita. Kalliomaalauksia on Fennoskandiassa eniten Suomessa (vuoden 2005 tilanne).
Kalliomaalaus
Suomessa on löydetty 96 kohteesta kalliomaalauksia, joissa voidaan erottaa kuvioita. Näiden lisäksi tunnetaan vielä 26 kohdetta, jossa kuviot eivät enää erotu. Suomen maalaukset ovat tehneet pyyntiyhteisöjen jäsenet noin 5 000−1 500 eaa. Tuotteliain vaihe sijoittuu 4 000−3 600 eaa. tienoille. Tihein maalauskohteiden keskittymä on Saimaan ja Päijänteen vesistöissä. Kalliomaalauksia on hajallaan alueella, joka kattaa seudun Oulusta etelään ja Suomenselän itäpuolisen alueen. Maalauskohteet käsittävät yleensä vain 1−10 kuviota, mutta eräät suuret kohteet sisältävät niitä moninkertaisen määrän. Kolme suurinta maalauskenttää ovat Laukaan Saraakalliolla (noin 200 kuviota), Mikkelin Astuvansalmella (65 kpl) ja Suomussalmen Hossassa olevalla Värikalliolla (61 kpl).