Ranskan kansalliskirjasto
Rakennustyöt alkoivat vuonna 1991 ja kestivät aina vuoteen 1996 saakka. Työolosuhteet olivat hyvin hankalat ja vaikeat. Vuoden 1994 alussa, töiden edistymisen myötä, BN (Kansalliskirjasto) ja EPBF sulautuivat yhteen ja muuttuivat Ranskan kansalliskirjastoksi ("Bibliothèque nationale de France"). Vuonna 1995 presidentti François Mitterrand vihki uuden kirjaston käyttöön, vaikka sitä ei vielä avattu yleisölle. Seuraava tasavallan presidentti Jacques Chirac johti kirjaston avaamista suurelle yleisölle 20. joulukuuta 1996. Samassa tilaisuudessa hän antoi uudelle rakennukselle edeltäjänsä François Mitterrandin nimen. Varsinaisesti tutkijoille tarkoitettu alempi kerros saatiin avatuksi kuitenkin vasta 25. lokakuuta 1998, kun kaikki aineisto Richelieukadun vanhasta päärakennuksesta oli saatu siirretyksi.
Chrétien Guillaume de Lamoignon de Malesherbes
Malesherbesin isä oli aatelinen virkamies Guillaume de Lamoignon, joka nimitettiin vuonna 1750 Ranskan kansleriksi. Malesherbes aloitti virkauransa vuonna 1744 Pariisin parlamentissa. Isänsä saatua kanslerinimityksen hän siirtyi vuonna 1750 Pariisin "Cour des aides" -verotuomioistuimen presidentiksi. Hän oli vuosina 1750–1763 myös valtakunnan pääsensori ("directeur de la librairie"). Hän kevensi sensuuria ja salli filosofien julkaista valistushenkistä kirjallisuutta, jossa kritisoitiin vallitsevaa yhteiskuntajärjestystä. Muun muassa Denis Diderot’n ja ensyklopedistien kantaa ottava "Encyclopédie"-tietosanakirja julkaistiin pääosin tänä aikana.