Kristinuskon historia
Kristinusko on syntynyt ensimmäisellä vuosisadalla silloisessa Rooman valtakunnassa. Jeesus ei perustanut uskontoa, sillä kristinuskoa ei ollut vielä Jeesuksen eläessä, vaan se syntyi vasta Jeesuksen kuoltua. Ensimmäiset kristityt olivat juutalaisia, joita sanottiin nasaretilaisen lahkoksi, koska he tunnustivat Jeesuksen Messiaaksi. Kaikki juutalaiset eivät uskoneet Jeesuksen olevan messias ja he odottavat messiaan tulemista edelleen. Myöhemmin tästä lahkosta tuli kristinusko, ja se eriytyi juutalaisuudesta omaksi uskonnokseen. Raamatussa Apostolien tekojen mukaan opetuslapsia ruvettiin nimittämään kristityiksi ensimmäisenä Antiokiassa.
Kirkkohistoria
Ensimmäisenä kristillisenä historiankirjoituksena voidaan pitää jo evankeliumeja, vaikka niitä ei olekaan kirjoitettu nykyaikaisen historiankirjoituksen kriteereihin perustuen. Ne kertovat enemmän niistä kokemuksista ja tapahtumista, joita Jeesuksen seuraajat kokivat. Ensimmäisenä kristillisen seurakunnan historiana voidaan pitää Apostolien tekoja, jonka kirjoitti sama henkilö, joka kirjoitti myös Luukkaan evankeliumin, perimätiedon mukaan evankelista Luukas. Apostolien teot on historiallisesti hyvin arvokas, koska sen puolin Uudessa testamentissa kuin sen ulkopuolellakaan ei ole toista vastaavaa teosta. Ilman sitä, alkukristillisestä ns. apostolisesta ajasta ei voisi saada jälkeenpäin kokonaiskuvaa. Apostolien tekojen ansiosta myös Paavalin kirjeet ovat historiallisesti arvokkaita ja ymmärrettäviä; ilman sitä, ne olisivat ainoastaan sirpaleisia ja epätäydellisiä, jopa harhaan johtavia. Apostolien teot ja Paavalin kirjeet ovat yleisesti harmoniassa, eikä Apostolien teot näytä perustuvan kirjeiden antamaan selontekoon, vaan on tekstiltään itsenäinen.