Veda-kausi
Veda-kausi oli Intiassa aikaa, jolloin syntyi Intian kansalliseepos Veda-kirjat. Se ajoitetaan yleensä vuosille 1500-800 eaa. Veda-kirjat muodostuvat neljästä osasta, jotka sisältävät indoeurooppalaista kieltä puhuneiden arjalaisten loitsuja, virsiä ja kirouksia. Ne kertovat ajasta, jonka alussa oli varhainen heimoyhteiskunta. Arjalaiset heimot levittäytyivät Intiassa muun muassa ratsuina käyttämiensä hevosten ja rauta-aseiden turvin. Varhaisella Veda-kaudella indoarjalainen asutus lienee ollut Punjabin-Haryanan tienoilla olleita paimentollaisten heimoyhdyskuntia. Näistä kehittyi noin vuosien 1200-1100 eaa tienoilla ensimmäiset valtiot. Historiallinen aika alkoi noin 800-500 eaa.
Veddat
Historiallinen aika alkoi Sri Lankassa 600–500 eaa. kirjoitustaidon myötä. Varhaisimmat tekstit on löydetty keramiikasta Anuradhapurasta. Teksti on peräisin indo-arjalaisilta kansoilta, joten on todennäköistä että näistä ryhmistä tuli hallitseva kansanosa Sri Lankassa vähintään 2 500 vuotta sitten. 300-luvulla eaa. Anuradhapurasta tuli merkittävä kaupunki koko Etelä-Intian mittakaavassa. Näihin aikoihin buddhalaisuus oli vakiinnuttanut asemansa saaren pääuskontona. 1600-luvun loppupuolella saarella vankina ollut Robert Knox kirjoitti veddoista muistiinpanoissaan vuodelta 1681. Knox oli ensimmäisiä kirjallisuudessa veddoja todenmukaisesti kuvannut. Hänen mukaansa nämä voitiin jakaa keskenään villeihin ja rauhallisiin. Molemmat ryhmät elivät metsissä ja rauhallisemmat olivat paikallisten hallitsijoiden alamaisia. Hän kirjoitti myös, että näitä ihmisiä kutsutaan nimellä "Vaddah". Sri Lankan jouduttua brittiläisen siirtomaavallan valtaan veddat kapinoivat brittejä vastaan vuosina 1817–1818. Kapina johti monien veddojen kuolemaan ja epäsuorasti myös tautien leviämiseen veddayhteisöihin, mikä lisäsi kuolleisuutta entisestään. Veddojen määrä putosi rajusti 1800- ja 1900-luvuilla. Veddojen perinteinen uskonto "nä yakku" korvautui buddhalaisuudella tai hindulaisuudella alueesta riippuen.