Agatha Christie
Christien nousu todella suureen kuuluisuuteen ei kuitenkaan ollut romaanien ansiota vaan niiden sovitusten, jotka tekivät Christien nimen tunnetuksi kirjallisten piirien ulkopuolella. Christien näytelmäsovitus "Eikä yksikään pelastunut" -romaanista vuonna 1943 menestyi hyvin Lontoossa ja Broadwaylla. René Clairn elokuva "Eikä yksikään pelastunut" (1945) oli ensimmäisen suuren luokan elokuvasovitus Christien teoksesta ja se menestyi hyvin. Vielä suuremmaksi menestykseksi muodostui kuitenkin novellin ”Syyttäjän todistaja” (1925) näytelmä- ja elokuvaversio. Näytelmä (1953) oli välitön yleisö- ja arvostelumenestys West Endissä ja Broadwaylla. Billy Wilderin ohjaama "Todistaja" (1957) oli vielä suurempi menestys ja se onkin ainut Christien teokseen perustuva elokuva, josta Christie itse piti.
Suljetun huoneen arvoitus
Suljetun huoneen arvoituksen esitteli Edgar Allan Poe tarinassaan Rue Morguen murhat. Ehkä tunnetuin tämän lajin kirjailija oli John Dickson Carr (käytti myös nimeä Carter Dickson), jonka useimmat teokset ovat suljetun huoneen arvoituksia. Hän oli lajin arvostetuin mestari. Tunnetuin suljetun huoneen arvoitus suomalaisille lienee kuitenkin Agatha Christien "Eikä yksikään pelastunut". Muita tärkeitä teoksia ovat esimerkiksi em. Carter Dicksonin "Juudaksen ikkuna", "Punainen leski" ja John Dickson Carrin "Kolme ruumisarkkua" ("The Hollow Man"), joista viimeinen on useaan otteeseen äänestetty kaikkein parhaimmaksi suljetun huoneen arvoitukseksi. Suljettujen huoneiden arvoituksia esiintyy myös rikossarjoissa, esimerkkinä Derrick-sarjan jakso Intohimon uhri.