Osmanien valtakunta
Turkkilaiset nousivat Vähässä-Aasiassa, kun seldžukit vuonna 1071 kukistivat Manzikertin taistelussa Bysantin joukot. Heimon yksi haara perusti tämän jälkeen Rūmin sulttaanikunnan. Vuonna 1301 rum-seldžukkien soturiyhteisön johtaja Osman I (Uthmān) otti sulttaanin arvonimen ja julisti maan itsenäiseksi Ottomaanivaltioksi pääkaupunkinaan Söğüt. Murad I:n aikana osmanit valtasivat Edirnen, jonka jälkeen suurvisiiri Çandarlı Halil pašša loi valtakunnalle uuden armeijan janitsaarit.
Usman dan Fodio
Usman dan Fodio syntyi 15. joulukuuta 1754 Marattassa lähellä Sokotoa, joka kuului tuolloin Gobirin hausakuningaskuntaan. Hänen perheensä kuului islaminuskoiseen fulanioppineistoon ja hänen isänsä oli imaami. Alueen fulanit kuuluivat Toronkawa-klaaniin, jotka päätyivät Gobirin alueelle Senegambiasta lähteneiden muuttoliikkeiden mukana 1400-luvulla. Usman dan Fodio sai islamilaisen koulutuksen ja hänen myöhempään ideologiaansa vaikuttivat alueella vallinnut väittely islamin luonteesta. Uudistusmieliset uskonoppineet jakautuivat kahteen leiriin, jotka kannattivat väkivaltaista tai väkivallatonta islamin uudistusta alueella. Usman alkoi ottaa osaa uskonnolliseen väittelyyn vuonna 1774 ja hänestä tuli näiden kahden leirin keskitien kannattaja. Usman uskoi olevansa "mujaddid", eli Allahin lähettämä islamin uudistaja, jollaisia ilmeni muutamien satojen vuosien välein ja joiden tehtävä oli valmistella mahdin saapumista. Usman saarnasi Gobirissa, sekä lähistön Zamfaran ja Kebbin kuningaskunnissa kannattajilleen, jotka uskoivat hänen olevan mujaddideista viimeinen. Tärkä osa hänen saarnaustaan oli polyteismin kitkeminen paikallisesta islamista ja myös perinteisiä uskoja harjoittavien käännyttäminen.