Suojeluskunta
﻿Suojeluskuntajärjestö () oli Suomessa vuosina 1918–1944 toiminut vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö ja kansalliskaarti, joka lakkautettiin Liittoutuneiden valvontakomission määräyksellä syksyllä 1944 fasistisena järjestönä. Ensimmäiset suojeluskunnat perustettiin syksyllä 1917 yksityisten aloitteesta, mutta ne eivät olleet rakenteeltaan ja jäsenistöltään tai muutenkaan samanlaisia kuin vuosien 1918–1944 Suojeluskuntajärjestön suojeluskunnat. Vaikka ne alkujaan perustettiin yksityisinä kansalaisjärjestöinä, vuonna 1918 Suojelus­kunta­järjestön organisaatio ja tehtävät vahvistettiin erityisellä asetuksella ja vuonna 1927 lailla.
Einsatzgruppen
Neuvostoliittoon tehtävän hyökkäyksen valmisteluihin kuuluivat myös suunnitelmat valloitetun alueen väestön käsittelystä. Tuhoamisyksiköiden johtohenkilöitä ryhdyttiin kouluttamaan keväällä 1941 "Pretzschin rajapoliisikoulussa" Leipzigin lähellä. Toimintaryhmät perustuivat Adolf Hitlerin "Johtajan käskyyn" (), jossa vaadittiin idän juutalaisuuden ("Ostjudentum") tuhoamista naisia ja lapsia myöten. Tätä tarkoitusta varten Saksan turvallisuuspoliisi RSHA perusti erityisiä tuhoamisyksiköitä, neljä "toimintaryhmää" ("Einsatzgruppen" A, B, C, D). Toimintaryhmien alaisuudessa toimi pienempiä erityisyksiköitä, eturintaman "erikoiskomennuskuntia" ("Sonderkommandos") ja kauempana rintamasta toimivia "toimintakomennuskuntia" ("Einsatzkommandos"). Yksi toimintakomennuskunta oli Suomessa ja Norjassa vuosina 1941–1942 toiminut Einsatzkommando Finnland.