Ernest Rutherford
I maailmansodan (1914–1918) syttymisvuonna Rutherford aateloitiin ritariksi. Sota aikana hän teki tutkimuksia hallitukselle kehittäen akustisia menetelmiä sukellusveneiden havaitsemiseksi. Nämä tiedot jaettiinkin sitten Amerikkalaisten kanssa. Samalla hän tuloksettomasti yritti vakuuttaa, että nuoria tutkijoita olisi parempi käyttää sodan aikaisten haasteiden kehityksessä ja tutkimuksissa sen sijaan että heidät elämänsä ja tieteellinen lahjakkuutensa tuhottaisiin juoksuhaudoissa. Sodan loppupuolella vuonna 1917 Rutherford palasi takaisin atomitieteen harjoittamiseen. Pommittaessaan kevyitä atomeja alfasäteilyllä Rutherford huomasi, että syntyvien ulostulevien hiukkasten energian olevan suurempi kuin alfasäteilyn ja arveli hiukkasten olevan vedyn ytimiä (protoneja H). Tämän havainnon perusteella hän päätteli, että pommitus oli samalla muuttanut typpiatomit happiatomeiksi. Hän oli siis onnistunut alfa-hiukkasten (He) avulla muuttamaan alkuaineen toiseksi alkuaineeksi ydinreaktion seurauksena. Näin Rutherfordista tuli maailman ensimmäinen onnistunut alkemisti ja ensimmäinen joka jakoi ytimen, mikä johti hänet kestävään tieteelliseen maineeseen. Nämä tutkimustulokset julkaistiin sodan jälkeen vuonna 1919.
Joseph Franklin Rutherford
Rutherfordin viimeisiä vuosia leimasivat kansallismielisyyden nousu, Euroopassa jalansijaa saaneet fasismi ja kansallissosialismi sekä toisen maailmansodan syttyminen vuonna 1939. Yhdysvalloissa Korkein oikeus totesi vuonna 1940 niin kutsutussa "Minersville School District v. Gobitis" -jutussa, että kunnallisilla kouluilla on oikeus erottaa Jehovan todistajien lapset, jotka kieltäytyvät tervehtimästä lippua. Samalla Korkein oikeus syytti todistajia epäisänmaallisuudesta ja saksalaismielisyydestä. Päätös johti väkijoukkojen väkivaltaisiin mellakoihin Jehovan todistajia vastaan. Kansallissosialistisessa Saksassa Jehovan todistajien toiminta kiellettiin kokonaan ja heitä vainottiin ankarasti, samoin kuin useissa muissakin Euroopan maissa.