Suomen asutushistoria
Suomalaiset puhuvat suomalais-ugrilaista kieltä, ja kieli liittää heidät etelä- ja itäpuolella asuviin suomalais-ugrilaisiin kansoihin. Vanhastaan ajateltiin, että suomalaiset ovat lähteneet Volgan mutkan alueelta noin 2500 eaa. liikkeelle kohti Suomea. Arkeologia ja genetiikka eivät ole hyväksyneet ajatusta, vaan ne ovat 1960-luvulta alkaen korostaneet asutuksen jatkuvuutta, jonka mukaan Suomessa on katkeamattomasti ollut asutusta jääkauden päättymisestä saakka. Kielitieteilijät ovat viime vuosina tuoneet esille jatkuvuusteoriaa vastustavaa todistusaineistoa. Jotkut heistä kannattavat ajatusta, että Suomessa oli saamelaisia ja germaaneja jo ennen suomalaisten tuloa, joka olisi tapahtunut rautakauden alussa. Suomen kieli on siis voinut tulla Volgan mutkasta, vaikka Suomen väestö ei ilmeisesti ole sieltä peräisin.
Matthias Hallenius
Matthias Hallenius (1699–1748) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1737 Turun akatemian heprean ja kreikan kielten dosentti, jumaluusopin apulainen vuodesta 1738. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1737 oli "De Borea-Fennica", ja siinä hän esitti gootin kielestä sanoja, joilla on muoto- ja merkitysvastineet suomen kielessä. Halleniuksen rinnastuksista useimmat pitävät paikkansa. Hänellä oli kuitenkin aikakauden yleisiä näkemyksiä muun muassa siitä, että gootit olisivat germaanistunut suomalainen kansa ja että heprea on suomen kantakieli sekä että muun muassa saamen kieli, viro ja slaavilaiset kielet polveutuvat suomen kielestä.