Suomen koripallon historia
Ensimmäiset kosketukset lajiin tapahtuivat jo 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, jolloin muun muassa raittiusyhdistys Koiton jäsenet pelasivat koripalloa muistuttavaa peliä Helsingin Hakasalmen puistossa. Pelissä pallo heitettiin umpikoriin, josta se otettiin pois kepillä tai riu'ulla. Pääkaupungista laji alkoi levitä muuallekin Suomeen ja vuosina 1917 ja 1918 Kotkassa pelattiin samantapaista peliä. Suomen Työväen Urheiluliiton jäsenet tekivät vuonna 1922 matkan Neuvostoliittoon, jossa lajia pelattiin jo enemmän. Matkalaisten joukossa heräsi halu tuoda laji myös Suomeen ja tarkoituksena oli ottaa koripallo lajiohjelmien joukkoon. Suomessa ollut hallipula sekä innostuksen puute kuitenkin latistivat haaveet tästä.
Tampereen Pyrintö (koripallo)
Kun koripallo alkoi kehittyä Pyrinnössäkin ammattimaiseksi lajiksi 1970-luvulla, otettiin joukkueen historian ensimmäisen ulkomaalaisvahvistuksen hankkimista varten 70 000 markan laina. Myös suomalaispelaajat alkoivat vaatia korvauksia pelaamisestaan, ja Pyrinnön koripallojaosto ajautui velkakierteeseen, jota se paikkasi emoseuran kustannuksella muiden lajijaostojen osoittaessa tyytymättömyyttään. Kierre saatiin sittemmin katkaistuksi. Nykyisin paljon vapaaehtoistyötä käyttävä ja kulujen minimoimista ohjenuoranaan käyttävä Pyrinnön koripallojaosto tekee vuosittain Korisliigan osalta suunnilleen nollatuloksen. Vuodesta 1983 lähtien Suomen mestaruuden voittaneista 11 joukkueesta Pyrinnön lisäksi ainoastaan Kataja ei ole ajautunut konkurssiin tai pahoihin julkisuudessa ruodittuihin talousvaikeuksiin.