Eidsvollin kansalliskokous
Samaan aikaan Norjan käskynhaltijana toimi prinssi Kristian Frederik, Tanskan kuninkaan Fredrik VI:n serkku ja tätä edeltäneen kuningas Kristian VII:n velipuolen poika. Ystävänsä, norjalaisen liikemies ja virkamies Carsten Ankerin rohkaisemana hän pani alulle norjalaista vastarintaa estääkseen Ruotsin ylivaltaa alueella ja edistääkseen Tanskan ja Norjan mahdollista uudelleenyhdistymistä tulevaisuudessa. Fredrik VI oli heti rauhansopimuksen solmimisen jälkeen käynnistänyt ison operaation lähettääkseen viljaa kauan emämaastaan eristyksissä olleeseen Norjaan. Fredrik VI:n aloitteesta Kristian Frederik käynnisti myös maanlaajuisen propagandakampanjan Norjan itsenäisyyden puolesta sekä harrasti aktiivista diplomatiaa suurvaltoihin päin edistääkseen Norjan mahdollisimman suurta riippumattomuutta Ruotsista.
Uskonpuhdistus Ruotsissa
Kustaa Vaasa oli johtanut kansallista kapinaa Tanskan Kristian II:sta vastaan. Kustaa nousi valtaan vuonna 1521 ja hänet valittiin kuninkaaksi vuonna 1523. Kuningas Kustaan tavoitteena oli itsenäinen Ruotsi ja vahva kruunu. Tämän saavuttamiseksi kirkon valtio valtiossa -asema oli tuhottava ja sen omaisuus oli takavarikoitava kruunulle. Kuninkaan tärkein neuvonantaja kirkkopolitiikan suhteen oli Strängnäsin arkkidiakoni Laurentius Andreæ, joka suunnitteli kirkon kansallistamisen. Andreæn mukaan kirkko oli uskovien yhteisö, joten sen omaisuus kuului kansalle, ja kuningas hallinnoi tätä omaisuutta. Ylin auktoriteetti oli Raamattu eikä kukaan ihminen.