Muhammad Ali Jinnah
Mahatma Gandhin hindukeskeinen politiikka pakotti Jinnahin jättämään Kongressipuolueen. Jinnah oli alun perin vältellyt liittymistä Yleisintialaiseen muslimiliitto on (engl. "All India Muslim League") pitäen sitä liian muslimisuuntautuneena. Lopulta hän kuitenkin liittyi Muslimiliittoon vuonna 1913 ja tuli valituksi kolme vuotta myöhemmin Lucknowin neuvotteluiden puheenjohtajaksi. Jinnahista tuli Lucknowin sopimuksen arkkitehti. Sopimus loi yhteisen linjan Kongressipuolueen ja Muslimiliiton välille itsehallintoa käsittelevissä kysymyksissä sekä näin ollen pystytti yhteisen yleisintialaisen rintaman brittien vastapuoleksi.
Yhdistynyt arabitasavalta
Tuon hetken reaalipoliittiset syyt olivat kuitenkin tärkeimmät. Khalid Bakdashin johtaman Syyrian kommunistisen puolueen kasvava valta huoletti muita poliittisia ja sosiaalisia ryhmiä Syyriassa. Samoin Syyrian Baath-puolue kärsi sisäisestä kriisistä, josta poispääsyyn puolueen lupaavat jäsenet olivat halukkaita löytämään keinon. Syyrialla oli ollut demokraattinen hallitus Adib al-Šišaklin sotilasjuntan kaatamisesta 1954 lähtien ja yhteiskunnasta nousevat paineet arabien yhtenäisyyteen näkyi parlamentin koostumuksesta. Tämä vahva yhteiskunnan panarabialainen henki pakotti kommunistisen puolueen ja Muslimiveljeskunnan hyväksymään liittovaltion huolimatta siitä, että kummatkin puolueet olivat joutuneet Egyptissä Nasserin tukahduttamiskeinojen kohteiksi. Lisäksi Syyrian eliitti toivoi löytävänsä Egyptistä uusia markkinoita.