Kasaarien kaanikunta
Kasaarien kaanikunta (650–969) oli varhaiskeskiaikainen valtio, jonka perusti kasaarien paimentolaiskansa. Kasaarien kaanikunta syntyi eroamalla Länsiturkkilaisesta kaanikunnasta. Kasaarien kaanikunta hallitsi suurimmillaan Kaukasiaa, Volga-joen ala-ja keskijuoksua, nykyisen Kazakstanin luoteisosia, Asovanmeren rantoja, Krimin itäosia sekä Itä-Euroopan aro- ja metsäaroseutuja Dnepr-joelle asti. Kaanikunnan keskus sijaitsi aluksi nykyisen Dagestanin rannikkoseudulla, myöhemmin Volgan alajuoksulla. Osa hallitsevasta eliitistä kääntyi juutalaiseen uskoon. Osa itäslaavilaisista heimoista oli kasaarien liittolaisia ja maksoi veroja kasaareille. Kasaarien kaanikunta tuhoutui Kiovan Venäjän kanssa käytyjen sotien seurauksena 900-luvun lopulla.
Kastien sota
Kastien sota on nimitys paikallisten maya-intiaanien ja Jukatanin niemimaan valkoisen kreoliväestön välillä käydylle konfliktille vuosien 1847 ja 1901 välillä. Paikalliset mayat olivat nousseet kapinaan esimerkiksi rotujännitteisiin ja maanomistukseen liittyneiden kiistojen takia. Sodan aikana muodostunut käytännössä itsenäisesti toiminut mayojen Chan Santa Cruzin uskonnollinen yhteisö kukistui lopulta vuonna 1901, jolloin sota julistettiin virallisesti päättyneeksi. Viimeinen yhteenotto käytiin kuitenkin vasta vuonna 1933.