Psykedeeliterapia
Psykedeeliterapia viittaa sellaisiin terapian muotoihin, joiden etenemistä avustetaan jollain psykedeelisellä aineella. Yleisimmin käytettyjä ovat serotoniinijärjestelmän kautta vaikuttavat aineet kuten LSD, psilosybiini ja MDMA. "Mieltä ilmentävää" tarkoittavan psykedeeli-termin käyttäminen tässä yhteydessä hallusinogeeni-termin sijaan painottaa että näitä aineita terapian osana hyödyntävät psykiatrit luottavat psykedeelien tuottaman, psyykeä luotaavan tilan terapeuttiseen hyötyyn. Psykedeelisen terapian puolestapuhujat uskovat psykedeelien tehostavan potilaan omia psykoanalyyttisia kykyjä, helpottaen tavanomaisessa psykoterapiassa etenemistä. Joidenkin potentiaalisten hoitojen osalta tunnetaan myös taudinkuvaan liittyviä farmakologisia vaikutuksia.
Psykedeelit
Psykedeelien on kuvattu ”laajentavan” tajuntaa. Psykedeelitutkija Humphry Osmondin mukaan psykedeelit saavat aivot toimimaan monivivahteisemmin ja monimutkaisemmin kuin normaalitilassa. Psykedeelit eivät sinänsä lisää mitään ihmisen tietoisuuteen, vaan niiden on sanottu herättävän kauan nukuksissa olleita tajunnan osia. Aldous Huxleyn mukaan psykedeelikokemus vie käyttäjän ”Toiseen Maailmaan”, jonka hän kokee henkisesti, esteettisesti ja älyllisesti. Normaalitilassa havaittava maailma ei muutu – vain sen havainto. Havainnon muutos on väliaikainen, mutta siitä saadut oivallukset ovat usein merkityksellisiä ja pitkäkestoisia.