Gustav Mahler
Mahlerille satoi useita tarjouksia uusista kapellimestarin paikoista, joista New Yorkin Metropolitan-ooppera oli hänelle mieluisin. Siellä oli useita saksalaisia huipputaiteilijoita ja hieno orkesteri, ja hänelle tarjottu palkka oli huikea. Ennen lähtöään loppuvuonna 1907 häntä kohtasi kuitenkin kaksi tragediaa: esikoistytär Maria kuoli tulirokkoon, ja Mahlerilla itsellään todettiin hänen äidiltään perimänsä vakava sydänsairaus. Hänelle luvattiin elinaikaa enää vain joitakin vuosia. Amerikassa Mahlerin vastaanotto oli paljon parempi kuin mihin hän oli Wienissä tottunut. Arturo Toscanini kutsuttiin johtamaan italialaiset oopperat, ja Mahlerille kuuluivat saksankieliset teokset. Vaikka hän hellitti jonkin verran otettaan orkesterin täydellisyysvaatimuksista, hän omaksui jälleen tutun työtahtinsa, mikä ei ollut hänen terveydelleen hyväksi. Menestyksekkääseen ensimmäiseen kauteen kuului lisäksi esityksiä Carnegie Hallissa hänen itse valitsemallaan kokoonpanolla. Ongelmia syntyi kuitenkin ajoittain siitä, että suuri osa esittäjistä suhtautui varsin välinpitämättömästi harjoituksiin, ja joskus he eivät ilmaantuneet paikalle lainkaan.
Blood Count
”Blood Count” on Billy Strayhornin säveltämä jazzkappale vuodelta 1967. Sävellys oli tarkoitettu Strayhornin Duke Ellingtonille kirjoittaman kolmiosaisen teoksen yhdeksi osaksi ja oli alun perin nimeltään ”Blue Cloud”. Säveltäjä kuitenkin joutui syövän takia sairaalahoitoon ja viimeisteli kappaleen maatessaan sairaalassa. Strayhorn kuoli 31. toukokuuta 1967 ja ”Blood Count” jäi hänen viimeiseksi sävellyksekseen. Ellington nauhoitti kappaleen saman vuoden elokuussa Strayhorn-tribuuttialbumilleen "...And His Mother Called Him Bill". Tunteellinen Ellington ei nauhoituksen jälkeen enää koskaan soittanut kappaletta, mutta myöhemmin sen ovat levyttäneet useat jazzartistit mukaan lukien Stan Getz, Jimmy Rowles, Joe Henderson ja Bobby Watson.