Psykedeeliterapia
Psykedeeliterapia viittaa sellaisiin terapian muotoihin, joiden etenemistä avustetaan jollain psykedeelisellä aineella. Yleisimmin käytettyjä ovat serotoniinijärjestelmän kautta vaikuttavat aineet kuten LSD, psilosybiini ja MDMA. "Mieltä ilmentävää" tarkoittavan psykedeeli-termin käyttäminen tässä yhteydessä hallusinogeeni-termin sijaan painottaa että näitä aineita terapian osana hyödyntävät psykiatrit luottavat psykedeelien tuottaman, psyykeä luotaavan tilan terapeuttiseen hyötyyn. Psykedeelisen terapian puolestapuhujat uskovat psykedeelien tehostavan potilaan omia psykoanalyyttisia kykyjä, helpottaen tavanomaisessa psykoterapiassa etenemistä. Joidenkin potentiaalisten hoitojen osalta tunnetaan myös taudinkuvaan liittyviä farmakologisia vaikutuksia.
Synestesia
Synesteettiset yhteydet liittyvät usein, joskaan eivät aina, opittujen, luokiteltavien asioiden yhteyksiin todellisiksi koettujen aistimusten kanssa. Tyypillisin synestesian muoto on kirjainten, numeroiden, viikonpäivien, sointujen tai sävelkorkeuksien liittyminen väriaistimuksiin. Esimerkiksi numerosarjat, matematiikka, aikajanat ja -syklit, musiikki ja kieli voivat assosioitua myös vaikkapa kolmiulotteisina tilakokemuksina ja näköaistimuksina. Synesteettisiä aistimuksia voi ilmetä myös sellaisen aistin alueella, joka henkilöllä ei normaalisti toimi. On esimerkiksi mahdollista, että sokea synesteetikko näkee kuulemiaan säveliä väreinä.