Palindromi
Palindromi-sana johtuu kreikan sanoista "palin" ("πάλιν") ’takaisin’ ja "dromos" ("δρóμος") ’tie, suunta’. Suomalaiseksi vastineeksi on ehdotettu sanaa "molempiperoinen sana", koska palindromi on luettavissa sekä etu- että takaperoisesti.
Cimbalom
Kansanomaisista dulcimereista, joiden kieliä lyödään palikoilla, käytetään yleensä paikallisia nimiä, mutta laajalti Keski- ja Itä-Euroopassa ne tunnetaan nimellä "cimbalom" tai jollakin sen erikielisistä muunnoksista (esimerkiksi cymbalom, cymbalum, tsymbaly, tsimbl, cimbál, cimbale). Nämä soittimet voivat erota toisistaan kokonsa, virityksensä, kieltensä lukumäärän ja palikoiden käyttö­tavan osalta. Niitä soittaa yleensä vain yksi muusikko, jolla usein on nauha niskansa takana, ja soitin nojaa hänen rintaansa vastaan. Kuten konsertti­cimbalomia, myös kansan­omaisia dulcimereja soitetaan lyömällä kieliä kahdella palikalla. Palikat ovat kuitenkin yleensä noin puolta lyhempiä kuin konsertti­cimbalomin palikat, ja usein niistä puuttuu pehmuste kieliin iskevästä osasta. Näissä soittimissa ei myöskään ole sammutin­mekanismia, vaan soittaja käyttää käsiään, sormiaan ja jopa käsivarsiaan kielten värähtelyjen pysäyttämiseen. Viritys käsittää usein vain osan kromaattisen asteikon sävelistä, toisinaan vain diatoniset sävelet, ja vaihtelee alueellisesti, kun taas konsertti­cimbalomissa ovat kaikki kromaattiset sävelet. Näiden soittimien rakenne liittyy paljon läheisemmin siihen musiikki­tyyliin, jonka soittamiseen ne on tarkoitettu, kuin on laita konsertti­cimbalomin. Kansan­omaisesta dulcimerista on monia paikallisia versioita eri puoilla Itä-Eurooppaa.