Veriveljien saaga
Monimutkaisen välittymishistoriansa vuoksi saaga on vaihtelevasti ajoitettu 1100-luvun loppuun tai 1200-luvun alkuun tai sen lopulle. Hauksbók-version on esimerkiksi epäilty perustuvan ennen vuotta 1200 laaditulle alkuperäistekstille, kun taas edellä mainittuja lisäyksiä on pidetty kopioitsijoiden myöhemmin tekeminä merkintöinä. Toiset taas ovat pitäneet Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin versiota varhaisempana, vuoden 1200 tienoilla laadittuna tekstinä, tai alkuperäisempänä mutta vasta 1200-luvun lopulla kirjoitettuna tekstinä. Saagan yhtenä lähteenä pidetään skaldi Þormóðrin runouden lisäksi vanhinta, vain muutamina käsikirjoitusfragmentteina säilynyttä pyhän Olavin legendaa eli pyhimyskuninkaasta kertovaa hagiografista tekstiä, joka on kirjoitettu 1100-luvun loppupuolella. Tätä yhteyttä on pidetty perusteena sille, että "Veriveljien saaga" on varhaista alkuperää. Monet nykytutkijoista ovatkin sitä mieltä, että "Veriveljien saaga" on yksi vanhimmista islantilaissaagoista ja kirjoitettu mahdollisesti 1200-luvun alussa, siis noin 200 vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen.
Uplannin kuninkaat
"Uplannin kuninkaat" (isl. "Af Upplendinga konungum" tai "Þáttr af Upplendinga konungum") on lyhyt proosamuotoinen, muinaisislanninkielinen tarina (þáttr), joka luetaan yleensä muinaissaagoihin. Siinä kuvataan tarunhohtoista Ynglingien kuningassuvun (isl. "Ynglingar") sukupuuta Óláfr Puunveistäjästä (isl. "trételgja") Óláfr Keihästilanhaltiaan (isl. "Geirstaðaálfr") ja tämän poikaan Rögnvaldr Vuorenkorkuiseen (isl. "heiðum-hæri") sekä luetellaan eri alueita nykyisen Ruotsin ja Norjan alueilla, joilla suvun miesten katsotaan hallinneen. Teksti on peräisin "Hauksbók" -nimellä tunnetusta käsikirjoituksesta, joka laadittiin Islannissa 1300-luvun alkupuolella, mutta sen taustalla vaikuttanut tarinaperinne on vanhempaa. Tarinan lopussa mainitaan Þjóðólfr Kviiniläisen runo "Ynglingatal", jossa listataan tekstin mukaan Sveanmaalla (isl. "Svíþjóð") hallinneen Ynglingien suvun kuninkaat. Kyseinen runo on säilynyt Snorri Sturlusonin kuningassaagojen kokoelmassa "Heimskringla", osana myyttisistä ja muinaisista Ynglingien kuninkaista kertovaa"Ynglinga sagaa". On katsottu, että "Uplannin kuninkaat" olisi tämän oletettavasti jo alkujaan 800-luvulla laaditun runon laajennettu mukaelma, mutta että Snorrin teos ei olisi tarinan lähde. On myös esitetty, että "Uplannin kuninkaat" perustuisi jollekin kirjalliselle lähteelle, jota "Hauksbókia" varten olisi huomattavasti lyhennelty. "Uplannin kuninkaat" on ilmestynyt suomeksi muinaissaagojen kokoelmassa "Egill Yksikätinen" (Helsinki: Finn Lectura, 2013).