Kasvit
Varsi toimii kasvin tukena, rakenteen perustana ja johtojänteiden ensisijaisena paikkana. Jotkut lajit kasvattavat pinnan alla kulkevan maavarren, jota pitkin kasvi voi levitä kasvullisesti. Paksuimmillaan varsi on vanhoilla puilla, joilla sen ympärysmitta saattaa harvoin kasvaa jopa muutamaan kymmeneen metriin. Lehti on useimmilla kasveilla pääasiallinen yhteyttävä elin. Sen muoto ja ulkonäkö vaihtelee erittäin paljon kasviryhmästä riippuen. Tyypillinen korkean kehitystason kasvin lehti on pitkulainen, teräväkärkinen ja melko pehmeä. Havupuiden neulaset ovat hyvin kapeita, jäykkiä ja teräviä; kaktusten lehdet taas ovat kehittyneet piikeiksi. Lihansyöjäkasveilla lehdet ovat erikoistuneet esimerkiksi suppiloiksi. Kukka on siemenkasvin lisääntymiselin. Se sisältää emiön ja hetiön, jotka voivat sijaita samassa kukassa, erikseen saman kasvin kukissa tai kokonaan eri kasveissa. Koristeelliset ja värikkäät terälehdet houkuttelevat hyönteisiä ja muita pölyttäjiä vierailemaan kukissa pölytyksen aikaansaamiseksi. Tuulipölytteiset kukat ovat yleensä pieniä ja vaatimattoman näköisiä. Hedelmä on siemenkasveilla hedelmöityksen jälkeen paisuneesta emiöstä muodostunut elin, joka sisältää kasvin siemenet. Juuri on kasvin maanalainen osa, joka ankkuroi kasvin paikalleen ja imee maaperästä ravinteita sekä vettä kasvin käyttöön. Epifyyteillä juuret ovat usein paljaat ja niiden avulla päällyskasvi kiinnittyy isäntäkasviinsa. Sekovarsi on ominainen leville, jäkälille sekä eräille sammalille. Siitä ei ole erotettavissa yllä mainittuja eri tehtäviin erikoistuneita kasvinosia.
Kasvimorfologia
Kasvimorfologia on kasvitieteen osa-alue, joka tutkii kasvien muotoa ja kasvin osien keskinäistä suhdetta. Kasvin osien keskinäisiin suhteisiin kuuluu esimerkiksi lehtiasento, joka voi olla vastakkainen, kierteinen, vuorottainen tai säteittäinen. Lisäksi lehdet voivat olla ruusukkeena kasvin tyvellä. Kasvin osien muotoihin kuuluvat esimerkiksi lehden suonien muoto, lehden tapa kiinnittyä varteen, lehden liuskaisuus, lehden laidan muoto ja kukan teriön muodot. Lehden suonet voivat olla kouramaisia, sulkamaisia tai silposuonisia. Lehti voi kiinnittyä varteen ruodilla tai ilman ruotia. Jos se kiinnittyy varteen ilman ruotia, kiinnittyminen voi olla johteinen tai sepivä. Lehden ruoditus vaikutaa liuskaisuuteen ja lehti voi olla pari- tai sormiliuskainen. Lehti voi olla myös ruodin molemmin puolin halkoinen, jakoinen tai osainen. Lehden reuna voi olla ehyt, nirhamainen, sahamainen tai hammasmainen. Lehti voi olla myös lehdykällinen tai siinä voi olla useita sormimaisia osia. Kukan teriö voi olla muodoltaan säteittäinen tai sen osat voivat olla vastakkain. Terälehdet voivat myös olla erillään tai ne voivat olla yhtenäisiä.