Jalujoen taistelu
Keisarillisen Japanin armeijalla oli Koreassa käytössään kolmeen divisioonaan jaettuna yhteensä noin 42 000 sotilasta. Japanin joukkojen komentaja kenraalimajuri Kuroki Tamemoto keskitti joukkonsa Sinuijun kaupungin eteläpuolelle ja valmistautui hyökkäämään venäläisten joukkoja vastaan Jalujoella. Japanilaiset saivat Zasulitsin uskomaan joukkojen Sinuijun lähellä olevan harhautus kahakoimalla venäläisiä vastaan Jalujoen suulla, jonne hän keskitti suurimman osan sotilaistaan. Japanilaiset saivat rakennettua useita ponttonisiltoja joen yli ilman minkäänlaista vastustusta, ja Kuroki sai siirrettyä kolme divisioonaansa joen pohjoispuolelle. Zasulitsin puutteellinen tiedustelutoiminta johti siihen, että japanilaisia vastassa oli vain muutama pataljoona venäläisiä sotilaita.
Filippiinien taistelut (1944–1945)
Filippiinien taistelut olivat liittoutuneiden vuosina 1944–1945 suorittama japanilaisten miehittämien Filippiinien takaisinvaltaus. Valtaus alkoi 20. lokakuuta 1944 liittoutuneiden tehtyä maihinnousun Leytelle ja päättyi japanilaisten antautumiseen 2. syyskuuta 1945. Operaation aikana käytiin muun muassa Leytenlahden, Mindoron, Luzonin, Palawan ja Mindanaon taistelut, jotka päättyivät liittoutuneiden voittoon. Taisteluissa menehtyi yli 336 000 japanilaissotilasta ja yksi japanilaisjoukkojen komentaja. Osa japanilaissotilaista jatkoivat vastarintaa aina sodan päättymiseen saakka ja sen jälkeenkin. Viimeinen Filippiinejä miehittänyt japanilaissotilas luutnantti Hiroo Onoda antautui vasta maaliskuussa 1974 Lubangin saarella. Lisäksi kapteeni Fumio Nakaharan väitettiin vielä oleskelevan Mount Halconilla 1980-luvulla etsintäryhmän löydettyä hänen majansa, mutta todisteita hänen selviytymisestään ei löydetty.