Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Kim Källström
Vuonna 2002 Källström siirtyi 12,5 miljoonan kruunun siirtosummalla Ruotsin menestyksekkäimpiin seuroihin lukeutuvaan Djurgårdens IF:ään, jossa hän pelasi kaksi kautta ja voitti seurassa Ruotsin mestaruuden kahdesti ja Ruotsin Cupin kerran, vuonna 2002. Källström kuului seuransa avainpelaajiin ja on ollut molemmilla kausilla Djurgårdenin paras maalintekijä 12 Allsvenskan-osumalla kaudella 2002 ja 14 liigaosumalla kaudella 2003; koko liigan maalipörssissä hän oli kaudella 2002 jaetulla sijalla neljä ja kaudella 2003 sijalla kaksi. Menestyksekkäiden Ruotsissa pelattujen vuosien jälkeen Ligue 1 -seura Rennes hankki Källströmin riveihinsä joulukuussa 2003 18 miljoonan kruunun siirtokorvauksella. Hän pelasi seurassa kolme kautta, minkä jälkeen Ranskan liigaa 2000-luvun alun dominoinut Lyon hankki hänet riveihinsä toukokuussa 2006. Källström pelasi Lyonissa vuoteen 2012 asti. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi venäläisseura Spartak Moskovaan.