Väliaikainen IRA
Väliaikainen IRA oli vastaus Ulsterin lojalistien katolilaisiin mielenosoittajiin kohdistamaan väkivaltaan ja brittisotilaiden saapumiseen Pohjois-Irlantiin vuonna 1969. Alussa IRA pyrki vain puolustamaan nationalistien alueita. Kun järjestö joutui vuonna 1970 yhteenottoihin lojalistien kanssa, sen toiminta jyrkkeni. Vuonna 1971 väliaikainen IRA alkoi hyökätä. IRA käytti pommikampanjoiden lisäksi sissitaktiikkaa Ulsterin poliisia RUC:ta ja brittijoukkoja vastaan. IRA toimi verisimmin 1970-luvun alkuvuosina. Se laajensi vuonna 1973 pommi-iskunsa koko Iso-Britanniaan ja yritti 1980-luvun alussa murhata pääministeri Margaret Thatcherin. Muun muassa Libya ja jotkut amerikanirlantilaiset tukivat väliaikaista IRA:ta. 1990-luvulla alkanut rauhanprosessi on johtanut siihen, ettei järjestö ole toiminut vuoden 2005 jälkeen. Vuonna 1997 väliaikaisesta IRA:sta irtautui kuitenkin aseellista vastarintaa jatkamaan pyrkinyt Real IRA (”todellinen IRA”).
Irlannin tasavaltalaisveljeskunta
Pääsiäiskapinan kukistamisen jälkeen Michael Collins elvytti IRB:n toiminnan vielä kerran uudelleen. Järjestön salaseuramaisuutta alettiin kuitenkin pitää taakkana, ja Irlannin vapaussodan aikana vuodesta 1919 alkaen se menetti pääosan arvovallastaan uudelle Irlannin tasavaltalaisarmeijalle (IRA) sekä Dáil Éireannin hallitukselle. Molemmissa organisaatioissa mukana ollut Collins tosin piti IRB:tä yhä merkittävänä, mutta monet arvostivat nyt IRA:n jäsenyyttä enemmän. Kysymys joulukuussa 1921 solmitusta Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksesta jakoi IRB:n, sillä järjestön pääneuvosto puolsi sopimusta mutta pääosa jäsenistä vastusti sitä. Tämän seurauksena järjestö hajosi Irlannin sisällissodan aikana. IRB lakkautettiin vuonna 1924 sen jälkeen, kun siitä irtautunut Irish Republican Army Organisation -niminen ryhmä oli sekaantunut epäonnistuneeseen kapinaan uuden Irlannin vapaavaltion armeijassa.