Islanninhevonen
Islanninhevonen kuuluu maailman vanhimpiin hevosrotuihin. On arveltu, että ensimmäiset hevoset tulivat saarelle viikinkien mukana Islannin asuttamisen yhteydessä 700–800-luvulla, ja että nämä hevoset olivat eurooppalaisia metsähevosia sekä poneja. Rotua on kotimaassaan Islannissa jalostettu täysin puhtaana lähes tuhat vuotta, koska hevosten tuonti Islantiin on kiellettyä. Tarkoituksena on säilyttää rodun ainutlaatuisuus sekä estää eläintautien pääsy maahan. Myöskään maasta vietyä hevosta ei enää saa tuoda takaisin. Niinpä islantilaiset kilparatsastajat matkustettuaan muualle maailmaan kilpailemaan yleensä tapahtuman jälkeen myyvät hevosensa tai pitävät omaa kilpatallia esimerkiksi Manner-Euroopassa. Suomessa on yli 2 000 islanninhevosta, joista noin 900 on Suomen Hippos ry:n rekisterissä.
Amerikanratsuhevonen
Amerikanratsuhevosen historia juontaa juurensa 1600-luvulle, jolloin Englannista tuotiin pieniä hevosia Pohjois-Amerikkaan. Niistä ja paikallisista hevosista jalostettiin senaikainen käsityksen mukaisia hyviä hevosia eli monipuolisia ratsuja. Syntynyttä rotua alettiin kutsua narragansettinpeitsariksi, ja siitä tuli pian suosittu hevonen siirtokunnissa. Samaan aikaan Englannissa kehitettiin englannintäysiverinen, joita 1700-luvun alussa alettiin tuoda Yhdysvaltoihin ja risteytettää narragansettinpeitsareiden kanssa. Näistä risteytyksistä kehittyi myöhemmin amerikanratsuhevonen.