Lucas Cranach vanhempi
Lucas Cranach vanhempi (1472 Kronach – 1553) Weimar) oli saksalainen taidemaalari. Hän sai taidemaalarinoppinsa isänsä Hans Malerin työhuoneella. Hän asui Wienissä vuosina 1501–1504, liikkui humanistipiireissä ja maalasi tiedemiesten muotokuvia sekä raamatullisia aiheita kuten teoksen Lepo pakomatkalla Egyptiin. Hän avioitui vuonna 1504 Gothan pormestarin tyttären Barbara Brengbierin kanssa, ja samana vuonna hänestä tuli Fredrik Viisaan hovimaalari. Hän muutti hallituskaupunki Wittenbergiin. Hän teki myös puuleikkauksia ja kaiverruksia, muun muassa Raamatun kertomuksiin. Vuonna 1508 ruhtinas aateloi hänet, ja myöhemmin samana vuonna hänet lähetettiin Alankomaihin. He saivat kaksi poikaa: Hansin (s. 1513) ja Lucasin (s. 1515). Molemmat pojat ryhtyivät maalareiksi. Tyttäret Ursula, Barbara ja Anna syntyivät vuosina 1517, 1519 ja 1520. Cranach toimi Wittenbergin raatimiehenä yli vuoden ja hoiti välillä pormestarin virkaa.
Ludvig XVIII
Ludvig XVIII, eli Louis-Stanislas-Xavier, oli vallankumousta edeltäneen kuninkaan Ludvig XVI:n veli. Hänen isänsä oli nuorena kuollut kruununprinssi Ludvig ja isoisänsä kuningas Ludvig XV. Hän pakeni maasta vallankumouksen pyörteissä 1791 ja asui Westfalenissa, kun Ludvig XVI teloitettiin 1793. Kruununperimyksessä seuraava, poikaikäinen Ludvig XVII ei koskaan hallinnut, vaan kuoli vankeudessa 1795, jolloin Louis julistautui maanpaosta käsin Ranskan kuningas Ludvig XVIII:ksi. Ludvig toivoi Ranskaan rajoitetusti perustuslaillista monarkistista järjestelmää. Hän siirtyi Euroopassa paikasta toiseen, asuen muun muassa Kuurinmaalla Jelgavan palatsissa ja asettuen lopulta Englantiin. Siihen mennessä Napoleon oli julistautunut keisariksi, ja uuden Bourbon-kuninkaan valtaannousu näytti epätodennäköiseltä. Napoleonin kukistuttua Ludvig XVIII nousi kuitenkin vuonna 1814 Napoleonin vastustajien tuella Ranskan hallitsijaksi, mutta hän joutui hyväksymään kuninkaan valtaoikeuksia vahvasti karsineen perustuslain (vuoden 1814 peruskirja). Ludvigin valtaanpaluu aloitti Ranskassa Bourbon-restauraatioksi kutsutun ajan.