Viron sosialistinen neuvostotasavalta
Suomen virallisen kannan mukaan Viron itsenäisyys jatkui 1940–1991 pakolaishallituksen muodossa, minkä vuoksi Suomen ei tarvinnut tunnustaa Viron tasavaltaa 1991 uudelleen, vaan 1920 tapahtuneen tunnustamisen olemassaolo oli riittävä peruste diplomaattisuhteiden solmimiseksi jälleen. Kanta tukee epäsuorasti Viron virallista kantaa. Suomella ei kuitenkaan ole virallista kantaa Viron historiankirjoitukseen. Suomi oli kuitenkin solminut Neuvostoliiton kanssa valtiosopimuksia, joissa mainittiin ”Viron SNT” tai ”Eestin SNT”.
Viron itsenäisyysjulistus
Virallinen julistaminen tapahtui sunnuntaina 24. helmikuuta, kun se luettiin julki Tallinnassa. Pääkaupungissa julistaminen onnistui, koska kaupunki oli kaoottisessa tilanteessa bolševikkien paetessa satamassa odottaviin laivoihinsa saksalaisten jo vallattua Etelä- ja Keski-Viron. Tällöin myös 24. helmikuuta säädettiin Viron tasavallan itsenäisyyspäiväksi. Itsenäisyysjulistusta painettiin Tallinnassa nimellä ""Manifesti kaikille Vironmaan kansoille.""
Pelastuskomitea asettiin maan johtoon Viron väliaikaisen hallituksen, jonka pääministeriksi tuli Konstantin Päts, varapääministeriksi Jüri Vilms ja ulkoministeriksi Jaan Poska. Ministeristössä oli edustettuina kaikki puolueet paitsi sosialistivallankumoukselliset. Toompealle Pitkän Hermannin salkoon vedettiin Viron sinimustavalkoinen lippu. Itsenäisyys kesti kuitenkin vain päivän, kun 25. helmikuuta 1918 saksalaiset valtasivat Tallinnan ja keisarillisen Saksan lippu vedettiin samaisen tornin salkoon. Maaliskuun 3. päivään mennessä koko Viro oli saksalaisten hallussa.