Veda-kausi
Veda-kausi oli Intiassa aikaa, jolloin syntyi Intian kansalliseepos Veda-kirjat. Se ajoitetaan yleensä vuosille 1500-800 eaa. Veda-kirjat muodostuvat neljästä osasta, jotka sisältävät indoeurooppalaista kieltä puhuneiden arjalaisten loitsuja, virsiä ja kirouksia. Ne kertovat ajasta, jonka alussa oli varhainen heimoyhteiskunta. Arjalaiset heimot levittäytyivät Intiassa muun muassa ratsuina käyttämiensä hevosten ja rauta-aseiden turvin. Varhaisella Veda-kaudella indoarjalainen asutus lienee ollut Punjabin-Haryanan tienoilla olleita paimentollaisten heimoyhdyskuntia. Näistä kehittyi noin vuosien 1200-1100 eaa tienoilla ensimmäiset valtiot. Historiallinen aika alkoi noin 800-500 eaa.
Veda-kausi
Myöhemmällä Veda-kaudella Intiassa kehittyi harvainvaltoja. Arkeologisesti ajanjakso on yhdistettävissä Pohjois-Intian länsi- ja keskiosissa vallinneeseen kulttuuriin, jota voidaan kuvata sen ylimystön käyttämästä korkealaatuisesta ”maalatusta harmaasta keramiikasta” (Painted Grey Ware, PGW). PGW-kulttuurin piirissä kaupungistuminen kehittyi edelleen. Vuoden 800 eaa. tienoilla Gujaratiin, Rajasthaniin ja Vidarbhaan levisi uusia ratsunomadeja. Heidän asumuksensa, aseensa ja megaliittihautansa viittaavat skyyttalaisiin. Tulokkaat omaksuivat paikallisen ”puna-musta-keramiikan” (Black-and-Red Ware, BRW). Sotaisa kulttuuri levisi vielä Etelä-Intiaan ja Sri Lankaan. Megaliittikulttuuri vallitsi Etelä-Intiassa toiselle vuosisadalle jaa.