Pietro Deiro
Pietro Deiro, taiteilijanimeltään Pietro (28. elokuuta 1888 Salto Canavese, Italia – 3. marraskuuta 1954 New York, Yhdysvallat) oli italialais-amerikkalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä ja sovittaja. Hänet tunnetaan eräänä suurimmista harmonikkamusiikin 1900-luvun alun nimistä ja pioneereista, jonka ansiosta pianoharmonikka kehittyi instrumenttina ja harmonikkamusiikin imago kehittyi merkittävästi Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Pietro Deiro saavutti suuren suosion vaudeville-kiertueilla ja levytyksillään 1910- ja 1920-luvuilla, kykeni levittämään sävellys- ja sovitustuotantoaan kansainvälisesti, sekä ylläpitämään menestyksekästä uraa 1930-luvun lamavuosienkin aikana perustamiensa harmonikkakoulujen ja liikemieskykyjensä ansiosta. Mittavan uransa ja kyvykkään markkinointitoimintansa ansiosta hänet tunnettiin Yhdysvalloissa lopulta eräänlaisena harmonikkamusiikin ”isähahmona” ja hänestä käytettiin lempinimeä "The Daddy of the Accordion".
Enrico De Nicola
Enrico De Nicola (9. marraskuuta 1877 – 1. lokakuuta 1959) oli italialainen poliitikko ja asianajaja. Hänet oli valittu valtionhoitajaksi 28. kesäkuuta 1946, ja kun Italian perustuslaki astui voimaan 1. tammikuuta 1948, hänestä tuli suoraan lain nojalla ensimmäinen Italian tasavallan presidentti. Hänen presidenttikautensa oli lyhyt ja päättyi 12. toukokuuta 1948, kun ensimmäinen parlamentin valitsema presidentti, Luigi Einaudi, astui virkaansa. De Nicola edusti Italian liberaalista puoluetta, ja hän toimi presidenttikautensa jälkeen elinikäisenä senaattorina sekä lyhyen ajan myös senaatin puhemiehenä vuosina 1951–1952.