Juutalaisten historia
Sionistinen liike, jonka mukaan juutalaisilla on oltava oma kansallisvaltio, sai alkunsa 1890-luvulla. Liikkeen alullepanija oli Theodor Herzl, joka esitti sionismin perusperiaatteet vuonna 1896 kirjassaan "Juutalaisvaltio" ja järjesti maailman ensimmäinen sionistisen kongressin Baselissa Sveitsissä vuonna 1897. Sionismin syntyyn vaikutti Venäjällä 1800-luvulla voimistunut antisemitismi, minkä seurauksena Venäjältä muutti kolme miljoonaa juutalaista Yhdysvaltoihin ja joitain myös Palestiinaan.
Myöhempien aikojen pyhien liike
Joseph Smithin perustamassa kirkossa tapahtui hajaannusta jo hänen elinaikanaan. Varsinaisesti uskonnollinen liike kuitenkin hajaantui vasta, kun Smith tuli ammutuksi hänen puolustautuessaan vankilaan hyökännyttä kiihtynyttä väkijoukkoa vastaan 27. kesäkuuta 1844. Smith ei ollut jättänyt selkeitä ohjeita kuolemansa varalta, minkä takia hänen johtamassaan liikkeessä puhkesi valtataistelu. Useatkin Smithin läheisistä työtovereista olivat sitä mieltä, että heidän kuului saada liike johtoonsa. Smithin nimittämän kahdentoista apostolin koorumin virkaiältään vanhin, Brigham Young, ja muut paikalla olevat kahdentoista apostolin koorumin vanhimmat, taas olivat sitä mieltä, ettei Smithille pitänyt ensi alkuun etsiä seuraajaa lainkaan, vaan liikkeen johdon tulisi siirtyä apostolien koorumille kollektiivisesti, kunnes kahdentoista apostolin koorumi voi järjestää kirkon presidenttikoorumin uudestaan.