Fenotyyppi
Fenotyyppi eli yksilön ilmiasu on kehittyvän tai kehittyneen yksilön kaikkien havaittavien ominaisuuksien (anatomisten, fysiologisten, biokemiallisten ja käyttäytymisen) kokonaisuus. Jo 1880-luvulla biologit huomasivat, että perinnöllisyysaine ja eliön ruumis olivat eri asia. Tämä jako selkiytyi, kun varhaiset perinnöllisyystieteilijät ottivat käyttöönsä käsitteet genotyyppi ja fenotyyppi. Fenotyyppi on ympäristön ja geenien vuorovaikutuksen tulos. Näennäisesti samankaltaiset fenotyypit voivat kätkeä geenien tasolla sisäänsä huomattavaa geneettistä muuntelua. Jos ympäristössä ei tapahdu suuria muutoksia, on todennäköisesti fenotyyppikin hyvin samankaltainen kuin aikaisemmissa sukupolvissa ja yksi laji voi kukoistaa miljooniakin vuosia. Jotkut fenotyypin osat voivat kehittyä nopeammin kuin toiset, yksilö ei kehity yhtenä yksikkönä.
Velhoankeriaat
Varhaisimmat velhoankeriaiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää lähteestä riippuen 30–38 lajia, jotka jaetaan 6 sukuun. Heimon lajit ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia ja suurimmat lajeista saavuttavat noin metrin pituuden. Tyypillinen piirre on litteä pää ja pitkä kuono ja päätään kohti suippeneva pyrstö. Selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevän kanssa. Velhoankeriailta puuttuu rintaevä lukuun ottamatta "Hoplunnis"-suvun lajeja. Kalojen silmät ovat kookkaat ja hyvin kehittyneet. Velhoankeriaat ovat suomuttomia ja väritykseltään usein ruskeita ja vatsastaan vaaleampia. Evät ovat monella lajilla mustat.