title: Smernica Rady 1999/13/ES z 11. marca 1999 o obmedzení emisií prchavých organických zlúčenín unikajúcich pri používaní organických rozpúšťadiel pri určitých činnostiach a v určitých zariadeniach

eurovoc_concepts:
air quality
environmental monitoring
industrial building
industrial pollution
organic chemical
paints and varnishes
prevention of pollution
solvent

formats: html pdf print

text: 118 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 31999L0013 29. 3. 1999 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV L 85/1 SMERNICA RADY 1999/13/ES z 11. marca 1999 o obmedzení emisií prchavých organických zlúčenín unikajúcich pri používaní organických rozpúšťadiel pri určitých činnostiach a v určitých zariadeniach RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 130s(1), so zreteľom na návrh Komisie (1), so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výbo- ru (2), (2) (3) konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 189c zmlu- vy (3), (4) (1) keďže akčný program Európskeho spoločenstva pre životné prostredie, ktorý bol schválený Radou a predstavi- teľmi vlád členských štátov, ktorí sa zišli v rámci zasadnu- z 22. novembra 1973 (4), rezolúciami tia Rady, 17. mája 1977 (5), 7. februára 1983 (6), 19. októ- bra 1987 (7) a 1. februára 1993 (8), zdôrazňuje význam prevencie a znižovania znečistenia ovzdušia; (5) (1) Ú. v. ES C 99, 26. 3. 1997, s. 32. (2) Ú. v. ES C 287, 22. 9. 1997, s. 55. (3) Stanovisko Európskeho parlamentu zo 14. januára 1998 (Ú. v. ES C 34, 2. 2. 1998, s. 75), spoločná pozícia Rady zo 16. júna 1998 (Ú. v. ES C 248, 7. 8. 1998, s. 1) a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 21. októbra 1998 (Ú. v. ES C 341, 9. 11. 1998, s. 70). (4) Ú. v. ES C 112, 20. 12. 1973, s. 1. (5) Ú. v. ES C 139, 13. 6. 1977, s. 1. (6) Ú. v. ES C 46, 17. 2. 1983, s. 1. (7) Ú. v. ES C 328, 7. 12. 1987, s. 1. (8) Ú. v. ES C 138, 1. 2. 1993, s. 1. keďže najmä v rezolúcii z 19. októbra 1987 zdôraznila význam zamerania činnosti spoločenstva okrem iného aj na vykonávanie príslušných noriem s cieľom zabezpečiť vyššiu úroveň ochrany zdravia obyvateľstva a životného prostredia; keďže Európske spoločenstvo a jeho členské štáty sú účast- níckymi stranami Protokolu k Dohovoru o diaľkovom zne- čisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov z roku 1979 o obmedzovaní emisií prchavých organic- kých látok s cieľom znížiť ich toky cez hranice štátov a toky následne vznikajúcich sekundárnych fotochemických oxi- dačných produktov a tak chrániť zdravie obyvateľstva a životné prostredie pred nepriaznivými vplyvmi; keďže znečistenie spôsobované prchavými organickými zlúčeninami v jednom členskom štáte často ovplyvňuje ovzdušie a vodu ostatných členských štátov; keďže v súlade s článkom 130r zmluvy je nevyhnutné konať na úrovni spoločenstva; keďže používanie organických rozpúšťadiel pri určitých činnostiach a v určitých zariadeniach vedie kvôli ich vlast- nostiam k úniku emisií organických zlúčenín do ovzdušia, čo môže byť škodlivé pre zdravie obyvateľstva a/alebo pri- spieva miestnemu alebo hranice presahujúcemu vzniku fotochemických oxidantov v hraničnej vrstve troposféry, ktoré poškodzujú prírodné zdroje, ktoré majú nesmierny environmentálny aj hospodársky význam a za určitých expozičných podmienok majú škodlivé účinky na zdravie obyvateľstva; (6) keďže značný výskyt vysokých koncentrácii troposferic- kého ozónu v posledných rokoch vyvolal značný záujem o to, aký majú takéto vysoké koncentrácie vplyv na zdra- vie obyvateľstva a životné prostredie; 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 119 keďže sa preto vyžaduje preventívna činnosť na ochranu zdravia obyvateľstva a životného prostredia pred násled- kami obzvlášť škodlivých emisií z používania organických rozpúšťadiel a na zaručenie práva občanov na čisté a zdravé životné prostredie; (15) keďže v niektorých prípadoch môžu členské štáty udeliť prevádzkovateľom výnimku, aby nemuseli spĺňať hodnoty emisných limitov, pretože iné opatrenia, napríklad použí- vanie výrobkov alebo techník s nízkym obsahom alebo bez obsahu rozpúšťadiel, poskytujú alternatívny spôsob dosiahnutia rovnakého zníženia emisií; (7) (8) keďže emisiám organických zlúčenín je možné predchá- dzať alebo ich znížiť pri mnohých činnostiach alebo v mno- hých zariadeniach, pretože sú alebo v nasledujúcich rokoch budú k dispozícii ich potenciálne menej škodlivé náhrady; keďže v prípadoch, kde nie sú k dispozícii vhodné náhrady, bolo by potrebné prijať iné technické opatrenia na také zníženie emisií do životného prostredia, ktoré je realizo- vateľné z ekonomického aj technického hľadiska; (9) keďže by bolo potrebné znížiť používanie organických roz- púšťadiel a emisií organických zlúčenín, ktoré majú najzá- važnejšie vplyvy na zdravie obyvateľstva natoľko, nakoľko je to len z technického hľadiska možné; (10) keďže zariadenia a procesy, ktoré spadajú do pôsobnosti tejto smernice a ktoré podľa právnych predpisov spoločen- stva alebo vnútroštátnych predpisov nepodliehajú schva- ľovaniu, by mali byť aspoň registrované; (11) keďže existujúce zariadenia a činnosti by mali v prípadoch, kde to prichádza do úvahy, byť upravené tak, aby po urči- tom primeranom období spĺňali požiadavky ustanovené na nové zariadenia a činnosti; keďže toto obdobie by malo byť v súlade s harmonogramom na dosiahnutie súladu so smernicou Rady 96/61/ES z 24. septembra 1996 o inte- grovanej prevencii a kontrole znečisťovania (1); (12) keďže príslušné časti existujúcich zariadení, ktoré prechá- dzajú podstatnými zmenami, musia z princípu spĺňať normy platné na nové zariadenia aj na podstatne zmenené technické vybavenie; (13) (14) keďže organické rozpúšťadlá sa používajú v rozdielnych druhoch zariadení a pri rozličných činnostiach, takže okrem všeobecných požiadaviek by bolo potrebné zadefi- novať špecifické požiadavky a zároveň stanoviť prahové hodnoty pre veľkosť zariadení alebo činnosti, ktoré musia byť v súlade s touto smernicou; keďže vysoká úroveň ochrany životného prostredia si vyža- duje stanovenie a dosiahnutie emisných limitov na orga- nické zlúčeniny a primerané prevádzkové podmienky, v súlade s princípom najlepších dostupných techník, na určité zariadenia a činnosti v spoločenstve, pri ktorých sa používajú organické zlúčeniny; (1) Ú. v. ES L 257, 10. 10. 1996, s. 26. (16) keďže by bolo potrebné zohľadniť vhodným spôsobom aj opatrenia na obmedzovanie emisií, ktoré boli prijaté pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice; (17) keďže alternatívny prístup k znižovaniu emisií môže umožniť efektívnejšie dosiahnutie cieľov tejto smernice než zavedením jednotných hodnôt emisných limitov; keďže preto môžu členské štáty udeliť výnimku, že existujúce zariadenia nemusia spĺňať emisné limity, ak budú realizo- vať národný plán, ktorý bude v časovom harmonograme stanovenom na vykonávanie tejto smernice viesť mini- málne k rovnakému zníženiu emisií z organických zlúče- nín z týchto činností a zariadení; (18) keďže existujúcim zariadeniam, ktoré spadajú do pôsobno- sti smernice 96/61/ES a na ktoré sa vzťahuje národný plán, nemôže byť za žiadnych okolností udelená výnimka z usta- novení uvedenej smernice vrátane jej článku 9 ods. 4; (19) keďže v mnohých prípadoch je možné povoliť malým a stredným, novým aj existujúcim zariadeniam, aby spĺňali o niečo menej prísne požiadavky, aby si mohli udržať kon- kurencieschopnosť; (20) keďže pri chemickom čistení je vhodná nulová prahová hodnota s výhradou špecifikovaných výnimiek; (21) keďže sa na stanovovanie hmotnostných koncentrácií alebo množstva znečisťujúcich látok, ktorých vypúšťanie do životného prostredia je povolené, vyžaduje monitoro- vanie emisií vrátane používania meracích techník; (22) keďže by prevádzkovatelia mali znížiť emisie organických rozpúšťadiel vrátane fugitívnych emisií a organických zlú- čenín; keďže plán hospodárenia s rozpúšťadlami je dôleži- tým kontrolným nástrojom; keďže aj napriek tomu, že je možné poskytnúť určitý návod, plán hospodárenia s roz- púšťadlami nie je zatiaľ vypracovaný na takej úrovni, aby bolo možné zaviesť jednotnú metodiku spoločenstva; (23) keďže členské štáty musia zaviesť postup, ktorý sa má dodržiavať a opatrenia, ktoré majú byť prijaté v prípadoch, ak dôjde k prekročeniu emisných limitov; SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 120 (24) keďže Komisia a členské štáty by mali spolupracovať s cie- ľom zabezpečiť, aby dochádzalo k výmene informácií o vykonávaní tejto smernice a pokroku dosiahnutom pri použití náhradným možností; — pre malé zariadenie znamená zmenu nominálnej kapa- city vedúcej k zvýšeniu emisií prchavých organických zlúčenín o viac ako 25 %. Každá zmena, ktorá podľa názoru príslušného orgánu môže mať významný nega- tívny vplyv na zdravie obyvateľstva alebo na životné pro- stredie, je taktiež zmenou podstatnou, — pre všetky ostatné zariadenia znamená zmenu nominál- nej kapacity vedúcej k zvýšeniu emisií prchavých orga- nických zlúčenín o viac ako 10 %. Každá zmena, ktorá podľa názoru príslušného orgánu môže mať významný negatívny vplyv na zdravie obyvateľstva alebo na životné prostredie, je taktiež zmenou podstatnou; príslušný orgán znamená orgán alebo orgány, alebo inštitúcie, ktoré sú podľa ustanovení právnych predpisov členských štá- tov zodpovedné za plnenie záväzkov vyplývajúcich z tejto smernice; prevádzkovateľ znamená fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá prevádzkuje alebo riadi zariadenie alebo, ak je to ustanovené vo vnútroštátnych právnych predpisoch, ktorej boli udelené ekonomické právomoci nad technickým fungovaním zaria- denia; povolenie znamená písomné rozhodnutie, ktorým príslušný orgán udeľuje povolenie prevádzkovať celé alebo časť zaria- denia; registrácia znamená postup špecifikovaný v právnom akte, ktorým sa rozumie minimálne zaslanie oznámenia prísluš- nému orgánu prevádzkovateľom zariadenia o úmysle toto zariadenie prevádzkovať alebo vykonávať činnosť spadajúcu do pôsobnosti tejto smernice; 5. 6. 7. 8. 9. emisia znamená akékoľvek vypúšťanie prchavých organic- kých zlúčenín zo zariadenia do životného prostredia; 10. fugitívne emisie znamenajú akékoľvek emisie prchavých orga- nických zlúčenín s výnimkou odpadových plynov do ovzdu- šia, pôdy a vody, ako aj rozpúšťadiel, ktoré sú obsiahnuté v akýchkoľvek výrobkoch, za predpokladu, že príloha IIA neustanovuje inak. Patria sem nezachytené emisie, ktoré sa dostanú do vonkajšieho prostredia cez okná, dvere, vetracie a podobné otvory; 11. odpadové plyny znamená finálne vypúšťanie plynov obsahujú- cich prchavé organické zlúčeniny alebo iné znečisťujúce látky z komína alebo vybavenia na znižovanie znečistenia plynov do ovzdušia. Objemové prietoky musia byť vyjadrené v m3/hod za normálnych podmienok; PRIJALA TÚTO SMERNICU: Článok 1 Účel a rozsah pôsobnosti Účelom tejto smernice je predchádzať alebo znižovať priame a nepriame vplyvy emisií prchavých organických zlúčenín do životného prostredia, najmä do ovzdušia a potenciálne riziká pre zdravie obyvateľstva tým, že sa poskytnú opatrenia a postupy, ktoré sa majú realizovať pri činnostiach definovaných v prílohe I, pokiaľ sú vykonávané nad prahovými hodnotami spotreby rozpúšťadiel, ktoré sú uvedené v prílohe IIA. Článok 2 Definície Na účely tejto smernice: 1. 2. zariadenie znamená stacionárnu technickú jednotku, v ktorej sa vykonáva jedna alebo viacero činností spadajúcich do pôsobnosti, ktorá je definovaná v článku 1 a všetky ostatné priamo pridružené činnosti, ktoré majú technický súvis s čin- nosťami vykonávanými na danom mieste a ktoré by mohli mať vplyv na emisie; existujúce zariadenie znamená zariadenie v prevádzke alebo v súlade s právnymi predpismi existujúcimi pred dátumom nadobudnutia účinnosti tejto smernice zariadenie, ktoré je povolené alebo registrované, alebo podľa názoru príslušného orgánu podliehajúce podaniu riadnej žiadosti o povolenie za predpokladu, že bude uvedené do prevádzky najneskôr jeden rok od dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice; 3. malé zariadenie znamená zariadenie, ktoré spadá do pásma nižších prahových hodnôt bodov 1, 3, 4, 5, 8, 10, 13, 16 alebo 17 prílohy IIA alebo v súvislosti s ostatnými činnos- ťami uvedenými v prílohe IIA, ktoré majú spotrebu rozpú- šťadiel nižšiu ako 10 ton za rok; 4. podstatná zmena — pre zariadenie spadajúce do pôsobnosti smernice 96/61/ES platí definícia špecifikovaná v uvedenej smer- nici, 12. celkové emisie znamenajú súčet fugitívnych emisií a emisií v odpadových plynoch; 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 121 13. hodnota emisného limitu znamená hmotnosť prchavých orga- nických zlúčenín vyjadrenú v určitých špecifických ukazova- teľoch, koncentráciu, percentuálnu časť a/alebo úroveň emi- sií, ktoré sú vypočítané za normálnych podmienok, N, ktorá nesmie byť prekročená počas jedného alebo viacerých obdo- bí; organické rozpúšťadlá potrebné na jeho riadne použitie, ktorý sa používa pri tlačiarenskej činnosti na vytlačenie textu alebo obrázkov na nejaký povrch; 23. lak znamená priesvitný náter; 14. látky znamenajú akýkoľvek chemický prvok alebo jeho zlú- čeniny buď sa vyskytujúce v prirodzenom stave alebo vyrá- bané v priemysle, či už v tuhom, tekutom alebo plynnom skupenstve; 24. spotreba znamená celkový vstup organických rozpúšťadiel do zariadenia za kalendárny rok alebo iné 12-mesačné obdobie, mínus všetky POZ, ktoré sú zhodnotené za účelom opätov- ného využitia; 15. prípravok znamená zmes alebo roztok pozostávajúci z dvoch alebo viacerých látok; 16. organická zlúčenina znamená akúkoľvek zlúčeninu, ktorá obsa- huje minimálne uhlík a jeden alebo niekoľko z nasledujúcich prvkov: vodík, halogény, kyslík, síru, fosfor, kremík alebo dusík s výnimkou oxidov uhlíka a anorganických uhličitanov a hydrogénuhličitanov; 17. prchavá organická zlúčenina (POZ) znamená akúkoľvek orga- nickú zlúčeninu, ktorá má pri teplote 293. 15 K tlak pár 0. 01 kPa alebo viac alebo ktorá má zodpovedajúcu prchavosť za konkrétnych podmienok použitia. Na účely smernice sa za POZ považujú aj frakcie kreozotu, ktoré prevyšujú túto hod- notu tlaku pár pri teplote 293. 15 K; 18. organické rozpúšťadlo znamená akúkoľvek POZ, ktorá sa pou- žíva samostatne alebo v kombinácii s ostatnými činidlami bez toho, že by prechádzala chemickou zmenou, na rozpú- šťanie surovín, výrobkov alebo odpadových materiálov alebo sa používa ako čistiaci prostriedok na rozpúšťanie znečisťu- júcich látok, alebo ako rozpúšťadlo, alebo ako disperzné médium, alebo na úpravu viskozity, alebo na úpravu povrchového napätia, alebo ako zmäkčovadlo, alebo ako konzervačný prostriedok; 19. halogénované organické rozpúšťadlo znamená organické rozpú- šťadlo, ktorého molekula obsahuje minimálne jeden atóm brómu, chlóru, fluóru alebo jódu; 20. náter znamená akýkoľvek prípravok vrátane všetkých orga- nických rozpúšťadiel alebo prípravkov obsahujúcich orga- nické rozpúšťadlá potrebné na jeho riadne použitie, ktorý sa používa na zabezpečenie dekoratívneho, ochranného alebo iného funkčného efektu na povrchu; 21. lepidlo znamená akýkoľvek prípravok vrátane všetkých orga- nických rozpúšťadiel a prípravkov obsahujúcich organické rozpúšťadlá potrebné na jeho riadne použitie, ktorý sa pou- žíva na zlepenie jednotlivých častí výrobku; 22. tlačiarenská farba znamená akýkoľvek prípravok vrátane všet- kých organických rozpúšťadiel a prípravkov obsahujúcich 25. vstup znamená množstvo organických rozpúšťadiel a ich množstvo v prípravkoch, ktoré sa použijú pri činnosti vrá- tane rozpúšťadiel recyklovaných vo vnútri a mimo zariade- nia a ktoré sa počítajú zakaždým, keď sú použité pri vyko- návaní činnosti; 26. opätovné použitie organických rozpúšťadiel znamená použitie zhodnotených organických rozpúšťadiel zo zariadenia na akékoľvek technické alebo komerčné účely vrátane ich použitia ako paliva, s výnimkou definitívneho zneškodnenia takýchto zhodnotených organických rozpúšťadiel ako odpa- du; 27. hmotnostný tok znamená množstvo uvoľnených POZ v jed- notkách hmotnosti za hodinu; 28. nominálna kapacita znamená maximálnu hmotnosť organic- kých rozpúšťadiel vstupujúcich do zariadenia v priemere za jeden deň, ak je zariadenie prevádzkované za podmienok normálnej prevádzky pri plánovanom výstupe; 29. normálna prevádzka znamená celý čas prevádzky zariadenia alebo činnosti s výnimkou uvádzania do prevádzky a vyra- ďovania z prevádzky a údržby vybavenia; 30. kontrolované podmienky znamenajú podmienky, pri ktorých je zariadenie prevádzkované takým spôsobom, že POZ, ktoré sa uvoľňujú pri činnosti, sú zhromažďované a vypúšťané kontrolovaným spôsobom buď cez komín alebo cez vybave- nie na znižovanie znečistenia plynov, a preto nie sú úplne fugitívne; 31. normálne podmienky znamenajú teplotu 273. 15 K a tlak 101. 3 kPa; 32. priemer za 24 hodín znamená aritmetický priemer všetkých platných odčítaní získaných za 24 hodinové obdobie nor- málnej prevádzky; 33. operácie uvádzania do prevádzky a vyraďovania z prevádzky zna- menajú operácie pri zavádzaní činnosti, určitého vybavenia alebo nádrže do prevádzky a z prevádzky alebo do chodu a z chodu naprázdno. Pravidelne oscilujúce etapy činnosti sa nepovažujú za činnosti uvádzania do prevádzky a vyraďova- nia z prevádzky. 122 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 Článok 3 2. Všetky zariadenia musia spĺňať: Povinnosti, ktoré sa vzťahujú na nové zariadenia Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že: (a) buď hodnoty emisných limitov v odpadových plynoch a hod- noty fugitívnych emisií alebo hodnoty celkového emisného limitu a ďalšie požiadavky ustanovené v prílohe IIA; 1. všetky nové zariadenia budú v súlade s článkami 5, 8 a 9; alebo 2. všetky nové zariadenia, na ktoré sa nevzťahuje smernica 96/61/ES, budú zaregistrované alebo získajú povolenie na vykonávanie činnosti skôr, ako budú uvedené do pre- vádzky. Článok 4 Povinnosti, ktoré sa vzťahujú na existujúce zariadenia Členské štáty prijmú bez toho, aby bola dotknutá smernica 96/61/ES, potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že: 1. existujúce zariadenia budú v súlade s článkami 5, 8 a 9 najne- skôr 31. októbra 2007; 2. všetky existujúce zariadenia budú zaregistrované alebo získajú povolenie na vykonávanie činnosti najneskôr do 31. októ- bra 2007; 3. tie zariadenia, ktoré potrebujú získať povolenie alebo byť zare- gistrované ako používatelia schémy znižovania emisií prílohy IIB, oznámia túto skutočnosť príslušnému orgánu najneskôr do 31. októbra 2005; 4. ak zariadenie: — prechádza podstatnou zmenou alebo — spadá do pôsobnosti tejto smernice po prvýkrát po vyko- naní podstatnej zmeny; tá časť zariadenia, u ktorého bola vykonaná podstatná zmena, sa považuje buď za nové zariadenie alebo za existujúce zaria- denie podľa toho, či celkové emisie celého zariadenia nepre- vyšujú tie, ktoré by platili, ak by bola podstatne zmenená časť považovaná za nové zariadenie. Článok 5 Požiadavky (b) požiadavky plánu na znižovanie emisií, ktoré sú špecifiko- vané v prílohe IIB. 3. a) Na fugitívne emisie použijú členské štáty hodnoty fugitív- nych emisií pre zariadenia ako hodnoty emisných limitov. Ale v prípade, ak sa príslušný orgán presvedčí o tom, že pre konkrétne zariadenie nie je táto hodnota dosiahnuteľná z technického a ekonomického hľadiska, môže takémuto konkrétnemu zariadeniu udeliť odchylku za predpokladu že sa neočakávajú závažné riziká pre zdravie obyvateľstva a životné prostredie. Pri každej odchylke musí prevádzko- vateľ preukázať k spokojnosti príslušného orgánu, že pou- žíva najlepšiu dostupnú techniku; b) činnostiam, ktoré nemôžu byť vykonávané za kontrolova- ných podmienok, môže byť udelená odchylka z kontrol uvedených v prílohe IIA, ak je táto možnosť v prílohe výslovne uvedená. Potom sa použije schéma znižovania emisií uvedená v prílohe IIB, pokiaľ prevádzkovať nepreu- káže k spokojnosti príslušného orgánu, že táto možnosť nie je pre neho prijateľná z technického a ekonomického hľadiska. V tomto prípade musí prevádzkovateľ preukázať k spokojnosti príslušného orgánu, že používa najlepšiu dostupnú techniku. Členské štáty oznámia Komisii v súlade s článkom 11 všetky odchýlky týkajúce sa písmen a) a b). 4. Pri zariadeniach, ktoré nepoužívajú schému znižovania emi- sii, musí každé vybavenie na znižovanie znečistenia plynov, ktoré bude nainštalované po dátume nadobudnutia účinnosti tejto smernice, spĺňať požiadavky uvedené v prílohe IIA. 5. Zariadenia, v ktorých sa vykonávajú dve alebo viac činností, z ktorých každá prevyšuje prahové hodnoty uvedené v prílohe IIA, musia: a) čo sa týka látok špecifikovaných v odsekoch 6, 7 a 8, spĺňať požiadavky uvedených odsekov na každú činnosť samostatne; b) čo sa týka všetkých ostatných látok, buď: (i) spĺňať požiadavky odseku 2 na každú činnosť samostatne; alebo 1. Členské štáty prijmú príslušné opatrenia buď určením podmie- nok povolenia na činnosť, alebo všeobecne záväznými predpis- mi, aby zabezpečili, že odseky 2 až 12 budú splnené. (ii) mať celkové emisie, ktoré neprevyšujú emisie, ktoré by museli spĺňať, ak by sa na ne vzťahoval bod (i). 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 123 6. Látky alebo prípravky, ktoré sú z dôvodu, že ich obsah POZ je podľa smernice 67/548/EHS (1) klasifikovaný ako karcinogénny, mutagénny alebo toxický na reprodukciu, sú zaradené alebo označené rizikovými frázami R45, R46, R49, R60, R61, musia byť podľa možnosti čo najskôr nahradené, berúc do úvahy usmer- nenie uvedené v článku 7 ods. 1, menej škodlivými látkami alebo prípravkami v čo najkratšom možnom čase. 7. Pri vypúšťaní POZ, ktoré sú uvedené v odseku 6, ak je hmot- nostný tok súm zlúčenín, ktoré si zasluhujú označenie uvedené v zmienenom odseku, väčší alebo rovný 10 g/hod, musí byť dodr- žaná hodnota emisného limitu 2 mg/Nm3. Hodnota emisného limitu sa vzťahuje na sumu hmotností jednotlivých zlúčenín. 8. Pri vypúšťaní halogénovaných POZ, ktoré sú označené riziko- vou frázou R41, ak je hmotnostný tok súm zlúčenín zasluhujú- cich si označenie R40 väčší alebo rovný 100 g/hod, musí byť dodržaná hodnota emisného limitu 20 mg/Nm3. Hodnota emis- ného limitu sa vzťahuje na sumu hmotností jednotlivých zlúče- nín. Vypúšťanie POZ, ktoré sú uvedené v odsekoch 6 a 8, sa musí kon- trolovať ako emisie zo zariadenia s kontrolovanými podmienka- mi, pokiaľ je z technického a ekonomického hľadiska možné zabezpečiť ochranu zdravia obyvateľstva a životného prostredia. 9. Vypúšťanie tých POZ, ktoré budú po nadobudnutí účinnosti tejto smernice zaradené alebo označené rizikovými frázami uve- denými v odsekoch 6 a 8, budú musieť v čo najkratšom možnom čase spĺňať hodnoty emisných limitov uvedené v odsekoch 7 a 8. 10. Musia sa prijať všetky potrebné bezpečnostné opatrenia na minimalizáciu emisií pri rozbiehaní a ukončovaní prevádzky. 12 rokov od dátumu uvedeného v článku 15 za predpokladu, že celkové emisie celého zariadenia neprevyšujú hodnoty, ktoré by na ne platili, ak by mali spĺňať všetky požiadavky uvedené v tabuľke. 12. Zariadeniam, ktoré vypúšťajú látky špecifikované v odsekoch 6, 7 a 8, nemôže byť povolená výnimka z plnenia požiadaviek ustanovených v uvedených odsekoch ani na základe schémy zni- žovania emisií, ani na základe uplatnenia odseku 11 alebo článku 6. 13. Ak v súlade s nariadením Rady (EHS) 793/93 (2) a nariade- ním Komisie (ES) 1488/94 (3) alebo smernicou Rady 67/548/EHS a smernicou Komisie 93/67/EHS (4) bolo vykonané posúdenie rizík ktorejkoľvek z látok, ktoré si zasluhujú označenie R40, R60 alebo R61 a ktoré sú kontrolované aj na základe tejto smernice, Komisia vezme do úvahy závery posúdenia rizík a v prípade potreby prijme potrebné opatrenia. Článok 6 Národné plány 1. Bez toho, aby bola dotknutá smernica 96/61/ES, môžu člen- ské štáty definovať a uskutočňovať národné plány znižovania emi- sií z činností a priemyselných zariadení, na ktoré sa vzťahuje člá- nok 1, s výnimkou činností 4 a 11 prílohy IIA. Prostredníctvom národného plánu nie je možné vylúčiť žiadnu inú činnosť z pôsob- nosti tejto smernice. Tieto plány musia viesť k zníženiu ročných emisií POZ z existujúcich zariadení, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, minimálne o rovnaké množstvo a za rovnaké časové obdobie, aké by bolo možné dosiahnuť uplatnením emisných limitov podľa článku 5 ods. 2 a 3 a prílohy II počas obdobia plat- nosti národného plánu. Národný plán, v prípade potreby aktuali- zovaný, sa Komisii predkladá každé tri roky. 11. Existujúcim zariadeniam, ktoré využívajú existujúce vybave- nia na znižovanie znečistenia plynov a spĺňajú tieto hodnoty emisných limitov: — 50 mg C/Nm3 v prípade spaľovania, Členský štát, ktorý definuje a uskutočňuje národné plány, môže existujúcim zariadeniam udeliť výnimku z uplatňovania hodnôt emisných limitov, ktoré sú ustanovené v článku 5 ods. 2 a 3 a v prílohe II. Národný plán nesmie za žiadnych okolností udeliť žiadnemu existujúcemu zariadeniu výnimku z ustanovení smer- nice 96/61/ES. — 150 mg C/Nm3 v prípade každého iného vybavenia na znižo- vanie znečistenia plynov, môže byť udelená výnimka z hodnôt emisných limitov na odpa- dové plyny, ktoré sú uvedené v tabuľke v prílohe IIA na obdobie 2. Národný plán bude obsahovať zoznam opatrení, ktoré boli alebo majú byť prijaté na zabezpečenie toho, že bude dosiahnutý cieľ špecifikovaný v odseku 1 vrátane podrobných informácií o navrhovanom mechanizme monitorovania plnenia plánu. Okrem toho bude taktiež obsahovať záväzné priebežné ciele (1) Ú. v. ES 196, 16. 8. 1967, s. 1. Smernica naposledy zmenená a dopl- nená rozhodnutím Komisie 98/98/ES (Ú. v. ES L 355, 30. 12. 1998, s. 1). (2) Ú. v. ES L 84, 5. 4. 1993, s. 1. (3) Ú. v. ES L 161, 29. 6. 1994, s. 3. (4) Ú. v. ES L 227, 8. 9. 1993, s. 9. 124 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 znižovania emisií, na základe ktorých bude možné zhodnotiť pokrok dosiahnutý pri plnení stanoveného cieľa. Musí byť v súlade s príslušnými existujúcimi právnymi predpismi spoločenstva vrá- tane príslušných ustanovení tejto smernice a musí obsahovať: Článok 7 Náhrada — identifikáciu činnosti alebo činností, na ktoré sa plán vzťahu- je, 1. Komisia zabezpečí výmenu informácií medzi členskými štátmi o používaní organických látok a ich náhrad a s tým súvisia- cich činnosti. Zváži nasledovné aspekty: — zníženie emisií, ktoré majú byť pri týchto činnostiach dosiah- nuté, ktoré korešpondujú so znížením emisií, ktoré by boli dosiahnuté uplatnením emisných limitov, ktoré sú špecifiko- vané v odseku 1, — ich vhodnosti na použitie, — počet zariadení, ktorých sa plán týka a ich celkové emisie a celkové emisie na každú z činností. Plán musí taktiež obsahovať úplný opis škály nástrojov, prostred- níctvom ktorých majú byť splnené požiadavky plánu, dôkaz, že tieto nástroje budú vykonateľné a podrobnosti o prostriedkoch, pomocou ktorých sa preukáže splnenie plánu. 3. Členský štát predloží plán Komisii. K plánu musí byť priložená sprievodná dokumentácia potrebná na overenie toho, či bude dosiahnutý cieľ uvedený v odseku 1 vrátane dokumentácie, ktorú si Komisia výslovne vyžiada. Existujúce zariadenia, v ktorých dochádza k podstatnej zmene, musia zostať v pôsobnosti národ- ného plánu za predpokladu, že boli súčasťou plánu skôr, ako v nich začala prebiehať podstatná zmena. 4. Členský štát určí národný orgán zodpovedný za zber a vyhod- nocovanie informácií, ktoré požaduje odsek 3 a za uskutočňova- nie národného plánu. 5. a) Komisia musí informovať výbor uvedený v článku 13 o kri- tériách na hodnotenie národných plánov najneskôr jeden rok po nadobudnutí účinnosti tejto smernice. b) Ak Komisia po zvážení plánu, aktualizovaného plánu alebo správ o dosiahnutom pokroku, ktoré členský štát predložil v súlade s článkom 11, nie je presvedčená o tom, že ciele plánu budú v stanovenom období dosiahnuté, musí infor- movať členský štát a výbor, ktorý je uvedený v článku 13, o svojom názore a o dôvodoch, ako k tomuto názoru dospela. Musí tak urobiť do šiestich mesiacov od prijatia plánu alebo správy. Členský štát potom musí do troch mesiacov oznámiť Komisii nápravné opatrenia, ktoré prij- me, aby zabezpečil, že ciele budú dosiahnuté a musí o nich informovať aj výbor. 6. Ak Komisia do šiestich mesiacov od oznámenia nápravných opatrení rozhodne, že tieto opatrenia nie sú postačujúce na zabez- pečenie toho, aby boli ciele plánu v predpísanej lehote dosiahnu- té, členský štát je povinný v prípade existujúcich zariadení splniť požiadavky článku 5 ods. 2 a 3 a prílohy II v rámci lehoty špeci- fikovanej v tejto smernici. Komisia musí o svojom rozhodnutí informovať výbor, ktorý je uvedený v článku 13. — ich potenciálne vplyvy na zdravie obyvateľstva, najmä vysta- venie pracovníkov ich účinkom pri práci, — ich potenciálne vplyvy na životné prostredie a — ekonomické dôsledky, najmä náklady a prínosy jednotlivých dostupných alternatív, s cieľom poskytnúť usmernenie vzhľadom na používanie látok a techník, ktoré majú najmenšie potenciálne vplyvy na ovzdušie, vodu, pôdu, ekosystémy a zdravie obyvateľstva. Po výmene infor- mácií Komisia uverejní usmernenie na každú činnosť. 2. Členské štáty zabezpečia, aby boli usmernenia uvedené v odseku 1 zohľadnené pri vydávaní povolení a počas príprav vše- obecne záväzných predpisov. Článok 8 Monitorovanie 1. Členské štáty zavedú pre prevádzkovateľov zariadení, na kto- rých sa vzťahuje táto smernica, povinnosť predkladať príslušnému orgánu raz ročne alebo na požiadanie údaje, ktoré príslušnému orgánu umožnia overiť, či konajú v súlade s touto smernicou. 2. Členské štáty zabezpečia, aby boli nepretržite monitorované kanály, na ktoré je napojené vybavenie na znižovanie znečistenia plynov a ktoré v mieste vypúšťania plynov emitujú v priemere viac ako 10 kg/h celkového množstva organického uhlíka. 3. V ostatných prípadoch musia členské štáty zabezpečiť, aby sa vykonávalo buď nepretržité, alebo periodické meranie. Pri perio- dických meraniach sa musia získať minimálne tri odčítania počas jedného výkonu merania. 4. Merania nie sú povinné v prípade, ak vybavenie na znižovanie znečistenia plynov na konci potrubia nemusí byť v súlade s touto smernicou. 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 125 5. Tri roky po dátume, ktorý je uvedený v článku 15, Komisia zabezpečí výmenu informácii o používaní plánov hospodárenia s rozpúšťadlami v členských štátoch vychádzajúcich z údajov o vykonávaní tejto smernice. Článok 10 Nesplnenie Článok 9 Splnenie hodnôt emisných limitov 1. Príslušnému orgánu je potrebné preukázať splnenie: — hodnôt emisných limitov v odpadových plynoch, hodnôt fugitívnych emisií a hodnôt celkových emisných limitov, — požiadaviek schémy znižovania emisií, ktorá je špecifikovaná v prílohe IIB, — ustanovení článku 5 ods. 3. V prílohe III je uvedené usmernenie týkajúce sa plánov hospodá- renia s rozpúšťadlami, ktoré majú slúžiť na preukázanie dodrža- nia týchto ukazovateľov. Ak je to technicky opodstatnené, môžu byť k odpadovým plynom na účely chladenia a riedenia pripočítané objemy plynov, ale tieto nesmú byť brané do úvahy pri určovaní hmotnostnej koncentrá- cie znečisťujúcich látok v odpadovom plyne. 2. Po vykonaní podstatnej zmeny musí byť splnenie vyššie uve- dených hodnôt overené opäť. 3. V prípade nepretržitých meraní sú hodnoty emisných limitov považované za splnené, ak a) žiadny z priemerov za 24 hodín prevádzky neprevyšuje hod- noty emisných limitov a b) žiadny z hodinových priemerov nie je väčší ako 1,5 násobok hodnoty emisných limitov. 4. V prípade periodických meraní sú hodnoty emisných limitov považované za splnené, ak počas jedného výkonu merania: Členské štáty prijmú príslušné opatrenia na zabezpečenie toho, aby v prípade, ak sa zistí porušenie požiadaviek tejto smernice: a) prevádzkovateľ informoval príslušný orgán a prijal opatrenia na zabezpečenie splnenia požiadaviek v čo najkratšom mož- nom čase; b) v prípade takého nesplnenia požiadaviek, ktoré by znamenalo okamžité nebezpečenstvo pre zdravie obyvateľstva, bolo vyko- návanie činnosti pozastavené až dovtedy, kým nebude opäť zabezpečené splnenie požiadaviek podľa podmienok písmena a); Článok 11 Informačné systémy a podávanie správ 1. Členské štáty budú zasielať Komisii v trojročných intervaloch informácie o vykonávaní tejto smernice vo forme správ. Správa má byť vypracovaná na základe dotazníka alebo osnovy navrhnu- tej Komisiou v súlade s postupom ustanoveným v článku 6 smer- nice 91/692/EHS (1). Dotazník alebo osnova budú zaslané člen- ským štátom šesť mesiacov pred začiatkom obdobia, ktorého sa má správa týkať. Správa musí byť Komisii zaslaná do deviatich mesiacov od skončenia trojročného obdobia, ktorého sa správa týka. Členské štáty musia uverejniť vypracovanú správu v tom istom čase, kedy ju zašlú Komisii, s výhradou obmedzení ustano- vených v článku 3 ods. 2 a 3 smernice 90/313/EHS (2). Prvá správa sa bude vzťahovať na obdobie prvých troch rokov po dátume uvedenom v článku 15. 2. Informácie poskytnuté podľa odseku 1 musia obsahovať najmä dostatočne reprezentatívne údaje, ktoré by preukázali, že boli spl- nené požiadavky článku 5 respektíve článku 6, v závislosti od prí- padu. 3. Na základe údajov poskytnutých členskými štátmi Komisia vypracuje správu o vykonávaní tejto smernice najneskôr päť rokov po predložení prvých správ členskými štátmi. Komisia predloží správu Európskemu parlamentu a Rade a v prípade potreby ju doplní návrhmi. a) priemer všetkých troch odčítaní neprevyšuje hodnoty emis- ných limitov a Článok 12 b) žiadny z hodinových priemerov neprevyšuje hodnotu emis- ných limitov o viac ako o faktor 1. 5. Prístup verejnosti k informáciám 5. Splnenie ustanovení článku 5 ods. 7 a 8 sa overí na základe súčtu hmotnostných koncentrácií jednotlivých príslušných prcha- vých organických zlúčenín. Vo všetkých ostatných prípadoch sa splnenie ustanovení overí na základe celkovej hmotnosti emito- vaného organického uhlíka, pokiaľ v prílohe IIA nie je uvedené inak. 1. Bez toho, aby bola dotknutá smernica 90/313/EHS, musia členské štáty prijať potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby (1) Ú. v. ES L 377, 31. 12. 1991, s. 48. (2) Ú. v. ES L 158, 23. 6. 1990, s. 56. 126 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 boli po určité primerané obdobie verejnosti sprístupnené aspoň žiadosti o vydanie povolenia na nové zariadenia alebo na vyko- nanie podstatných zmien u tých zariadení, ktoré žiadajú o povo- lenie podľa smernice 96/61/ES, aby sa verejnosť k nim mohla vyjadriť skôr, ako príslušný orgán prijme rozhodnutie. Bez toho, aby bola dotknutá smernica 96/61/ES, neukladá sa za povinnosť preformulovať informácie pre verejnosť. Verejnosti musí byť sprístupnené rozhodnutie príslušného orgá- nu, ku ktorému má byť pripojená aspoň kópia povolenia a všet- kých jeho následných prípadných aktualizácií. Verejnosti musia byť sprístupnené taktiež všeobecne záväzné predpisy platné na zariadenia a zoznam registrovaných a povo- lených činností. Článok 14 Sankcie Členské štáty stanovia sankcie, ktoré sa budú ukladať za porušenie vnútroštátnych ustanovení prijatých na základe tejto smernice a prijmú všetky potrebné opatrenia na ich uplatňovanie. Stanovené sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce. Členské štáty oznámia Komisii tieto ustanovenia najneskôr do dátumu uvedeného v článku 15 a podľa možnosti čo najskôr oznámia každú ich prípadnú následnú úpravu. Článok 15 Transpozícia 2. Verejnosti musia byť prístupné výsledky monitorovania, ktoré sú požadované podľa podmienok na vydávanie povolení a na registráciu, uvedené v článkoch 8 a 9 a ktoré má príslušný orgán k dispozícii. 1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smer- nicou najneskôr do. apríla 2001. Bezodkladne o nich budú informovať Komisiu. 3. Odseky 1 a 2 platia s výnimkou obmedzení týkajúcich sa dôvodov, pre ktoré môžu verejné orgány odmietnuť poskytnutie informácií vrátane ochrany dôverných obchodných a priemysel- ných informácií a ktoré sú ustanovené v článku 3 ods. 2 a 3 smer- nice 90/313/EHS. Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty. 2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsob- nosti tejto smernice. Článok 13 Výbor Komisii pomáha výbor, ktorý má poradnú funkciu, ktorý je zložený zo zástupcov členských štátov a ktorému predsedá zástupca Komisie. Zástupca Komisie predloží výboru návrh opatrení, ktoré majú byť prijaté. Výbor prijme svoje stanovisko k návrhu v lehote, ktorú môže stanoviť predseda podľa naliehavosti záležitosti, v prípade potreby hlasovaním. Článok 16 Nadobudnutie účinnosti Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Článok 17 Adresáti Táto smernica je adresovaná členským štátom. Stanovisko sa zaznamená v zápisnici; okrem toho má každý členský štát právo požiadať, aby bolo v zápisnici zaznamenané aj jeho stanovisko. V Bruseli 11. marca 1999 Komisia musí v maximálne možnej miere zohľadniť stanovisko prijaté výborom. Výbor musí byť informovaný o spôsobe, akým bolo jeho stanovisko zohľadnené. Za Radu predseda J. TRITTIN 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 127 PRÍLOHA I ROZSAH PÔSOBNOSTI Táto príloha obsahuje kategórie činností, na ktoré sa odvoláva článok 1. Ak sú činnosti uvedené v tejto prílohe vykonávané nad prahovými hodnotami uvedenými v prílohe IIA, potom spadajú do pôsobnosti tejto smernice. Pod činnosť sa v každom prípade zahŕňa aj čistenie prístrojového vybavenia, nie však čistenie výrobkov, ak nie je výslovne uvedené inak. Nanášanie lepidla — Každá činnosť, pri ktorej sa lepidlo aplikuje na nejakú plochu s výnimkou nanášania lepidla a laminovania, ktoré sú spojené s tlačiarenskými činnosťami. Nanášanie náterov — Každá činnosť, pri ktorej sa aplikuje jedna alebo viac súvislých vrstiev náteru na: — vozidlá, ktoré sú uvedené nižšie: — nové autá, ktoré sú v smernici 70/156/EHS (1) definované ako vozidlá kategórie M1 a kategórie N1, pokiaľ sú natierané v tom istom zariadení ako vozidlá kategórie M1, — kabíny nákladných automobilov, ktoré sú definované ako prístrešok pre vodiča a všetky integrované kryty pre technické vybavenie vozidiel, ktoré sú podľa smernice 70/156/EHS definované ako vozidlá kategórií N2 a N3, — dodávkové a nákladné automobily, ktoré sú v smernici 70/156/EHS definované ako vozidlá kategórií N1, N2 a N3, s výnimkou kabín nákladných automobilov, — autobusy, ktoré sú v smernici 70/156/EHS definované ako vozidlá kategórií M2 a M3, — prívesy, ktoré sú v smernici 70/156/EHS definované ako kategórie O1, O2, O3 a O4, — povrchy kovov a plastov vrátane povrchov lietadiel, lodí, vlakov atď. , — drevené povrchy, — povrchy textílií, tkanín, fólií a papierové povrchy, — koža. Nepatrí sem nanášanie substrátov s obsahom kovov za pomoci elektroforetických a chemických nanášacích techník (nanášanie striekaním/rozprašovaním). Ak je súčasťou natierania aj potlač na ten istý povrch, bez ohľadu na to, aká technika sa použije, potom je táto potlač považovaná za súčasť natierania. Tlač, ktorá je však vykonávaná ako samostatná činnosť, sem nepatrí, ale môže sa na ňu vzťahovať táto smernica, ak tlač spadá do pôsobnosti tejto smernice. Natieranie kotúčov — Každá činnosť, pri ktorej sa nepretržite natiera stočená/zvinutá oceľ, nehrdzavejúca oceľ, oceľ s nanesenou vrstvou, zliatiny medi alebo hliníkové pásy plechu buď náterom, ktorý vytvára na povrchu film alebo vrstvy. Chemické čistenie, čistenie za sucha — Každá priemyselná alebo komerčná činnosť, pri ktorej sa v zariadení používajú POZ na čistenie šiat, bytového zariadenia a podobného spotrebiteľského tovaru, s výnimkou ručného odstraňovania škvŕn a fľakov v textilnom a odevnom priemysle. (1) Ú. v. ES L 42, 23. 2. 1970, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 97/27/ES (Ú. v. ES L 233, 25. 8. 1997, s. 1). 128 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 Výrova obuvi — Každá činnosť na výrobu celej obuvi alebo častí obuvi. Výroba náterových prípravkov, lakov, tlačiarenských farieb a lepidiel — Výroba vyššie uvedených konečných produktov a medziproduktov, ak sú vyrábané na tom istom mieste, zmiešavaním farbív, živíc a adhéznych materiálov s organickými rozpúšťadlami alebo inými nosičmi vrátane disperzných a preddisperzných činností, úprav viskozity a farebných odtieňov a plnenia konečných produktov do obalov. Výroba farmaceutických výrobkov — Chemická syntéza, fermentácia (kvasenie), extrakcia, príprava a konečná úprava farmaceutických výrobkov a výroba medziproduktov, ak sú vyrábané na tom istom mieste. Tlač — Každá činnosť súvisiaca s reprodukciou textu a/alebo obrázkov, pri ktorej sa tlačiarenská farba nanáša na akýkoľvek druh povrchu za použitia nosiča obrazu. Sem patria s tým súvisiace lakovacie, náterové a laminačné techniky. Táto smernica sa však vzťahuje len na tieto procesy: — flexografia — tlačiarenská činnosť, ktorá ako nosič obrazu využíva gumu alebo elastické fotopolyméry a pri ktorej sú tlačiace plochy nad netlačiacimi plochami za použitia tekutých tlačiarenských farieb schnúcich odparovaním, — ofsetová kotúčová tlač — za použitia farieb schnúcich teplom – kotúčová tlač využívajúca nosič reprodukcie, pri ktorom sú tlačiaca a netlačiaca plocha v tej istej rovine, pričom kotúčová znamená, že materiál, na ktorý sa tlačí, je podávaný do stroja z kotúča na rozdiel od samostatných hárkov. Netlačiaca plocha je upravená tak, aby nasávala vodu a preto neprijíma farbu. Tlačiaca plocha je upravená tak, aby prijímala a prenášala farbu na povrch, na ktorý sa tlačí. K odparovaniu dochádza v sušiacom tuneli, kde sa na sušenie tlačeného materiálu používa teplý vzduch, — laminovanie súvisiace s tlačou — spájanie dvoch alebo viacerých flexibilných materiálov, aby sa vytvorili vrstvy, — publikačná rotačná hĺbkotlač — rotačná hĺbkotlač používaná na tlač papiera pre časopisy, brožúrky, katalógy alebo podobné výrobky za použitia tlačiarenských farieb na báze toluénu, — rotačná hĺbkotlač — tlač, pri ktorej sa používa cylindrický nosič reprodukcie, pri ktorom je tlačiaca plocha pod netlačiacou plochou za použitia tekutých tlačiarenských farieb schnúcich vyparovaním. Priehlbiny sú napĺňané farbou a zvyšná farba sa z netlačiacej plochy odstráni skôr, ako sa povrch, na ktorý sa má tlačiť, dostane do kontaktu s cylindrom a nasaje farbu z priehlbiniek, — rotačná rastrová tlač — kotúčová tlač, pri ktorej sa farba dostáva na povrch, na ktorom má byť vytlačená tak, že sa pretlačí cez pórovitý nosič reprodukcie, pri ktorom je tlačiaca plocha otvorená a netlačiaca plocha je oddelená a používajú sa tekuté farby schnúce vyparovaním. Kotúčové podávanie znamená, že materiál, na ktorý sa tlačí, sa do stroja podáva z kotúča na rozdiel od jednotlivých hárkov, — nanášanie lakov a lepidiel — činnosť, pri ktorej sa lak alebo lepidlo natiera za účelom nalepenia obalového materiálu na flexibilný materiál. Spracovanie kaučuku — Každá činnosť miešania, mletia, zmiešavania, lisovania, pretláčania a vulkanizácie prírodného alebo syntetického kaučuku a všetky pomocné činnosti súvisiace so spracovaním prírodného alebo syntetického kaučuku na hotové výrobky. Čistenie povrchov — každá činnosť, s výnimkou čistenia za sucha, pri ktorej sa používajú organické rozpúšťadlá na odstránenie znečistenia z povrchu materiálu vrátane odmasťovania. Čistenie pozostávajúce z viacerých krokov pred alebo po 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 129 skončení akejkoľvek inej činnosti sa považuje za jednu činnosť. Táto činnosť sa netýka čistenia technického vybavenia, ale len na čistenie povrchu výrobkov. Extrakcia rastlinných olejov a živočíšnych tukov a rafinácia rastlinných olejov — Každá činnosť, pri ktorej sa extrahuje rastlinný olej zo semien a ostatných rastlinných materiálov, spracovanie suchých zvyškov na výrobu krmiva pre zvieratá, čistenie tukov a rastlinných olejov získaných zo semien, rastlinných a/alebo živočíšnych materiálov. Následná povrchová úprava vozidiel — Každá priemyselná alebo komerčná činnosť vo forme natierania a s tým súvisiaceho odmasťovania pri: — natieraní cestných vozidiel, ako sú definované v smernici 70/156/EHS alebo ich častí, ktoré sa vykonáva ako súčasť opravy vozidla, konzervácie alebo dekorácie mimo výrobných zariadení, alebo — pôvodné natieranie cestných vozidiel, ako sú definované v smernici 70/156/EHS alebo ich častí, materiálmi určenými na následnú povrchovú úpravu, ak sa táto činnosť vykonáva mimo pôvodnej výrobnej linky, alebo — natieranie prívesov (vrátane návesov) (kategória O). Izolácia drôtov — Každá činnosť súvisiaca s poťahovaním kovových vodičov na navíjanie cievok určených do transformátorov a motorov atď. Impregnácia dreva — Každá činnosť súvisiaca s nanášaním konzervačných prípravkov na drevo. Laminovanie dreva a plastov — Každá činnosť, pri ktorej sa spája drevo a/alebo plasty za účelom výroby vrstvových výrobkov. 130 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 PRÍLOHA IIA I. PRAHOVÉ HODNOTY A EMISNÉ KONTROLY Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prah (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Hodnoty emisných limitov v odpadových plynoch (mg C/Nm3) Hodnoty fugitívnych emisií (percento z vstupu rozpúšťadiel) Hodnoty celkových emisných limitov nové existujúce nové existujúce Zvláštne ustanovenia 1 2 3 Ofsetová kotúčová tlač za pou- žitia farieb schnúcich teplom (> 15) 15 - 25 > 25 100 20 30 (1) 30 (1) Publikačná rotačná hĺbkotlač (> 25) 70 10 15 Ostatná rotačná hĺbkotlač, fle- xografia, sieťotlač, rotačná laminovacie alebo lakovacie jednotky (> 15) rotačná sieťo- tlač na textil/ lepenku (> 30) 15 - 25 > 25 > 30) (2) 100 100 100 25 20 20 4 Čistenie povrchov (3) (> 1) 1 - 5 > 5 20 (4) 20 (4) 15 10 5 Ostatné čistenie povrchov (> 2) 2 - 10 > 10 75 (5) 75 (5) 20 (5) 15 (5) 6 vozidiel Natieranie (< 15) a následná povrchová úprava vozidiel > 0. 5 50 (6) 25 (1) Zostatok rozpúšťadla v dokončenom výrobku sa nepovažuje za súčasť fugitív- nych emisií. (2) Prahová hodnota na rotačnú sieťotlač na textil a lepenku. (3) Použitie zlúčenín špecifiko- vaných v článku 5 ods. 6 a 8. (4) Limit sa týka hmotnosti zlú- čenín v mg/Nm3a nie celko- vej hmotnosti uhlíka. (5) Zariadenia, ktoré prísluš- nému úradu preukážu, že priemerný obsah organic- kých rozpúšťadiel všetkých použitých čistiacich materiá- lov neprevyšuje 30 % hmot- nosti, nemusia uplatňovať tieto hodnoty. (6) Splnenie článku 9 ods. 3 sa preukáže na základe priemer- ných hodnôt z 15-minúto- vých meraní. 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 131 Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prah (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Hodnoty emisných limitov v odpadových plynoch (mg C/Nm3) Hodnoty fugitívnych emisií (percento z vstupu rozpúšťadiel) Hodnoty celkových emisných limitov nové existujúce nové existujúce Zvláštne ustanovenia 7 Povrchová úprava cievok (> 25) 50 (1) 5 10 8 druhy Ostatné povrchovej úpravy, vrátane kovov, plastov, textílií (5), tkanív, fólií a papie- ra (6) (> 5) 5 - 15 > 15 100 (2) (5) 20 (5) 50/75 (3) (4) (5) 20 (5) (1) Na zariadenia, ktoré použí- vajú techniky, ktoré umož- ňujú použitie zhodnotených rozpúšťadiel, je emisný limit 150. opätovné (2) Hodnota emisného limitu sa vzťahuje na procesy nanáša- nia náteru a sušenia vykoná- vané za kontrolovaných pod- mienok. (3) Prvá hodnota emisného limitu sa vzťahuje na proces sušenia, druhá na proces nanášania náteru. opätovné (4) Pre zariadenia na povrchovú úpravu textílii, ktoré použí- vajú techniky, ktoré umož- použitie ňujú zhodnotených rozpúšťadiel, je emisný limit 150 a platí spoločne pre proces nanáša- nia náteru a proces sušenia. (5) Činnosti povrchovej úpravy, ktoré sa nemôžu vykonávať za kontrolovaných podmie- nok (ako napríklad stavba lodí, maľovanie lietadiel) výnimku môžu v súlade s článkom 5 ods. 3 písm. b). získať 9 Povrchová úprava navíjaných drôtov (> 5) 10 Povrchová úprava drevených povrchov (> 15) 15 - 25 > 25 100 (9) 50/75 (10) 25 20 (6) Rotačná sieťotlač na textil patrí pod činnosť č. 3. 10 g/kg (7) 5g/kg (8) (7) Platí pre zariadenia, kde prie- merný priemer drôtu je ≤ 0. 1 mm. (8) Platí pre všetky ostatné zaria- denia. (9) Emisný limit platí pre pro- cesy nanášania náteru a suše- nia, ktoré prebiehajú za kon- trolovaných podmienok. (10) Prvá hodnota platí pre pro- ces sušenia, druhá pre pro- ces nanášania náteru. 132 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prah (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Hodnoty emisných limitov v odpadových plynoch (mg C/Nm3) Hodnoty fugitívnych emisií (percento z vstupu rozpúšťadiel) Hodnoty celkových emisných limitov nové existujúce nové existujúce Zvláštne ustanovenia 11 Chemické čistenie/čistenie za sucha 20 g/kg (1) (2) (3) (1) Vyjadrené v hmotnosti roz- púšťadla emitovaného na jeden kilogram vyčiste- ných a vysušených výrobkov. (2) Emisný limit uvedený v článku 5 ods. 8 sa nevzťa- huje na toto priemyselné odvetvie. existujúce (3) Nasledujúca výnimka platí len pre Grécko: hodnota cel- kového emisného limitu sa po dobu 12 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice nevzťahuje na zariadenia, ktoré sa nachádzajú v odľa- hlých a/alebo oblastiach na ostrovoch, kde je počet obyvateľov, ktorí tam majú trvalé bydlisko, nižší ako 2 000 a kde by použitie modernejšej technológie nebolo rozumné z ekono- mického hľadiska. 12 Impregnácia dreva (≥ 25) 100 (4) 45 11 kg/m3 (4) Neplatí pre impregnáciu kreozotom. 13 Povrchová úprava kože (> 10) 10 - 25 >25 >10 (5) 14 Výroba obuvi (> 5) 85 g/m2 75 g/m2 150 g/m2 Emisné limity sú vyjadrené v gra- moch emitovaného rozpúšťadla na m2 vyrobeného výrobku. (5) Pri činnostiach povrchovej úpravy výrobe kože pri nábytku a určitého koženého tovaru, ktorý sa používa ako drobný spotrebiteľský tovar, napríklad kabelky, opasky, náprsné tašky atď. 25 g na jeden pár Hodnoty celkových emisných limitov sú vyjadrené v gramoch rozpúšťadla emitovaného na jeden pár úplne vyrobeného výrobku. 15 Laminovanie dreva a plastov (> 5) 30 g/m2 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 133 Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prah (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Hodnoty emisných limitov v odpadových plynoch (mg C/Nm3) Hodnoty fugitívnych emisií (percento z vstupu rozpúšťadiel) Hodnoty celkových emisných limitov nové existujúce nové existujúce Zvláštne ustanovenia 16 Nanášanie lepidiel (> 5) 5 - 15 > 15 50 (1) 50 (1) 25 20 (1) Ak sa používajú techniky, ktoré umožňujú opakované zhodnotených používanie rozpúšťadiel, potom je hod- nota emisného limitu pre odpadové plyny 150. 17 Výroba náterových prípravkov, tlačiarenských farieb lakov, a lepidiel (> 100) 100 - 1 000 150 > 1 000 150 5 3 5 % zo vstupu roz- púšťadiel 3 % zo vstupu roz- púšťadiel fugitívnych Hodnota emisií nezahŕňa rozpúšťadlo predané ako súčasť náterových príprav- kov v hermeticky uzatvorenej nádobe. 18 Spracovanie kaučuku (> 15) 20 (2) 25 (3) 25 % zo vstupu rozpúšťadiel 19 Extrakcia rastlinných olejov a živočíšnych tukov a rafinácia rastlinných olejov (> 10) Živočíšny tuk: 1. 5 kg/t Pižmo: 3 kg/t Repkové semeno: 1 kg/t Slnečnicové semeno: 1 kg/t Sójové bôby: (normálnerozdrvené): 0. 8 kg/t Sójové bôby: (biele vločky): 1. 2 kg/t Ostatné semená a ostatné rastlinné hmoty: 3 kg/t (4) 1. 5 kg/t (5) 4 kg/t (6) (2) Ak sa používajú techniky, ktoré umožňujú opakované používanie zhodnotených rozpúšťadiel, potom je hod- nota emisného limitu pre odpadové plyny 150. (3) Hodnota fugitívnych emisií nezahŕňa rozpúšťadlo pred- ané ako súčasť náterových prípravkov v hermeticky uza- tvorenej nádobe. (4) Hodnoty celkových emis- ných limitov pre zariadenia spracovávajúce jednotlivé skupiny semien a ostatných rastlinných hmôt by mal sta- noviť príslušný úrad indivi- duálne, uplatnením najlep- ších dostupných techník. (5) Platí pre čiastkové procesy, s výnimkou odglejovania (odstraňovanie živice z ole- ja). (6) Platí pre odglejovanie. 134 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prah (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Hodnoty emisných limitov v odpadových plynoch (mg C/Nm3) Hodnoty fugitívnych emisií (percento z vstupu rozpúšťadiel) nové existu- júce 20 Výroba farmaceutických výrob- 20 (1) 5 (2) 15 (2) kov (> 50) Hodnoty celkových emisných limitov nové existujúce 5 % zo vstupu rozpúšťa- diel 15 % zo vstupu rozpúšťa- diel Zvláštne ustanovenia (1) Ak sa používajú techniky, ktoré umožňujú opakované zhodnotených používanie rozpúšťadiel, potom je hod- nota emisného limitu pre odpadové plyny 150. (2) Hodnota fugitívnych emisií nezahŕňa rozpúšťadlo pred- ané ako súčasť náterových prípravkov v hermeticky uzatvorenej nádobe. II. ODVETVIE NASTREKOVANIA NÁTEROV NA AUTOMOBILY Hodnoty celkových emisných limitov sú vyjadrené v gramoch emitovaného rozpúšťadla vo vzťahu k ploche povrchu výrobku v metroch štvorcových a v kilogramoch emitovaného rozpúšťadla vo vzťahu na jednu karosériu auta. Plocha povrchu ktoréhokoľvek z výrobkov z nižšie uvedenej tabuľky je definovaná nasledovne: — plocha povrchu vypočítaná z celkovej elektoforézne nastriekavanej plochy a plocha povrchu všetkých častí, ktoré by mohli byť pridané v nasledujúcich fázach procesu nastriekavania, ktoré sú nastriekavané tým istým náterom, ako príslušný výrobok alebo celková plocha povrchu výrobku opatrená náterom v zariadení. Povrch elektroforeticky nastriekavanej plochy sa vypočítava podľa vzorca: 2 × celková hmotnosť karosérie opatrenej náterom priemerná hrúbka kovového plášťa × hustota kovového plášťa Táto metóda sa taktiež použije na ostatné časti opatrené náterom, ktoré sú vyrobené z plechu. Povrch ostatných pridaných častí alebo celkovej plochy povrchu opatrenej náterom v zariadení sa vypočíta podľa počítačového modelu alebo inou ekvivalentnou metódou. Hodnota celkového emisného limitu v nižšie uvedenej tabuľke sa vzťahuje na všetky štádia procesu vykonávané v tom istom zariadení od elektroforetického nanášania náteru alebo akéhokoľvek iného druhu procesu nanášania náteru až po konečné voskovanie vrátane nanesenia vrchného náteru, ako aj rozpúšťadla použitého pri čistení technického vybavenia použitého v procese výroby, vrátane striekacích kabín a ostatného fixného vybavenia, a to ako počas, tak aj mimo času trvania výroby. Hodnota celkového emisného limitu je vyjadrená ako hmotnosť všetkých organických zlúčenín na m2 celkovej plochy povrchu výrobku opatreného náterom na jednu karosériu auta. Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prahová hodnota produkcie (týka sa ročnej produkcie natretých kusov) Hodnota celkového emisného limitu nové existujúce Nastriekavanie nových áut nátermi (> 15) > 5 000 ≤ 5 000 samotných karosérii alebo > 3 500 karosérií s namontovaným podvozkom 45 g/m2 alebo 1. 3 kg na 1 karosériu+ 33 g/m2 90 g/m2 alebo 1. 5 kg na 1 karosériu + 70 g/m2 60 g/m2 alebo 1. 9 kg na 1 karosériu + 41 g/m2 90 g/m2 alebo 1. 5 kg/ na 1 karosériu + 70 g/m2 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 135 Činnosť (prahová hodnota spotreby rozpúšťadiel v tonách/rok) Prahová hodnota produkcie (týka sa ročnej produkcie natretých kusov) Hodnota celkového emisného limitu nové existujúce Nastriekavanie kabín nových náklad- ných automobilov nátermi (> 15) Nastriekavanie nových dodávkových a nákladných automobilov nátermi (> 15) ≤ 5 000 > 5 000 ≤ 2 500 > 2 500 Nastriekavanie nových autobusov nátermi (> 15) ≤ 2 000 > 2 000 Celkový emisný limit (g/m2) 65 55 90 70 210 150 85 75 120 90 290 225 Zariadenia na nastriekavanie náterov na vozidlá, ktorých spotreba rozpúšťadiel je pod prahovými hodnotami vyššie uvedenej tabuľky, musia spĺňať požiadavky na priemyselné odvetvie následnej povrchovej úpravy vozidiel uvedené v časti IIA. 136 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 PRÍLOHA IIB SCHÉMA ZNIŽOVANIA EMISIÍ 1. Princípy Účelom schémy znižovania emisií je povoliť prevádzkovateľovi možnosť dosiahnuť inými spôsobmi také zníženie emisií, ktoré by bolo rovnaké ako zníženie emisií dosiahnuté, ak by sa použili hodnoty emisných limitov. Za týmto účelom môže prevádzkovateľ použiť akúkoľvek schému znižovania emisií vypracovanú špeciálne na jeho zariadenie za predpokladu, že nakoniec dosiahne rovnaké zníženie emisií. Členské štáty musia v súlade s článkom 11 tejto smernice hlásiť Komisii pokrok pri dosahovaní rovnakého zníženia emisií vrátane skúseností s uplatňovaním plánu na znižovanie emisií. 2. Prax V prípade aplikovania náterov, lakov, lepidiel alebo tlačiarenských farieb je možné použiť nasledujúcu schému. Ak nasledujúca metóda nie je vhodná, príslušný orgán môže prevádzkovateľovi povoliť, aby použil akúkoľvek inú alternatívnu výnimočnú schému, o ktorej je presvedčený, že spĺňa vyššie uvedené princípy. Návrh schémy zohľadňuje tieto skutočnosti: (i) ak sa náhrady, ktoré obsahujú menej alebo žiadne rozpúšťadlá, ešte stále len vyvíjajú, prevádzkovateľovi musí byť poskytnutá dlhšia lehota na realizáciu jeho plánov znižovania emisií; (ii) referenčný bod na znižovanie emisií musí podľa možnosti čo najviac korešpondovať s množstvom emisií, ktoré by boli emitované, ak by neboli podniknuté žiadne kroky na zníženie emisií. Nasledujúca schéma sa použije na zariadenia, u ktorých je možné predpokladať a použiť konštantný tuhý obsah produktu na definíciu referenčného bodu znižovania emisií: (i) prevádzkovateľ musí predložiť plán znižovania emisií, ktorý obsahuje konkrétne zníženia priemerného obsahu rozpúšťadiel v celkovom vstupe a/alebo zvýšenie efektívnosti pri používaní tuhých látok na dosiahnutie zníženia celkových emisií zo zariadenia na stanovenú percentuálnu hodnotu z referenčného ročného množstva emisií a ktorý je načasovaný tak, aby dosiahol cieľové množstvo emisií. Musí sa to vykonať v nasledujúcom časovom rámci: Maximálne povolené celkové ročné množstvo emisií nové zariadenia existujúce zariadenia Lehota do 31. 10. 2001 do 31. 10. 2004 do 31. 10. 2005 do 31. 10. 2007 Cieľové množstvo emisií x 1. 5 Cieľové množstvo emisií (ii) Ročné referenčné množstvo emisií sa vypočíta takto: a) Presne sa určí celková hmotnosť tuhých látok v množstve náteru a/alebo tlačiarenskej farby, laku alebo lepidla spotrebovaného za rok. Tuhé látky sú všetky materiály v náteroch, tlačiarenských farbách, lakoch a lepidlách, ktoré sa stávajú tuhými po odparení sa vody alebo prchavých organických zlúčenín. b) Referenčné ročné množstvo emisií sa vypočíta tak, že sa vynásobí hmotnosť stanovená v písm. a) príslušným faktorom z nižšie uvedenej tabuľky. Príslušné orgány môžu tieto faktory na jednotlivé zariadenia upraviť tak, aby odrážali preukázané zvýšenie efektívnosti pri používaní tuhých látok. 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 137 Činnosť Multiplikačný faktor na použitie v bode (ii) písm. b) Rotačná hĺbkotlač; flexografická tlač; laminovanie ako súčasť tlačiarenskej čin- nosti; lakovanie ako súčasť tlačiarenskej činnosti; impregnácia dreva; natiera- nie textílií, tkanín, fólií a papiera; nanášanie lepidla nanášanie izolácie na cievky, následná povrchová úprava vozidiel nanášanie ochranných vrstiev na povrchy prichádzajúce do kontaktu s potra- vinami, nanášanie ochranných vrstiev na lietadlá a kozmické lode Ostatné druhy náterov a rotačná sieťotlač 4 3 2. 33 1. 5 c) Cieľové množstvo emisií sa rovná referenčnému ročnému množstvu emisií násobenému percentami rovnajúcimi sa: — (hodnote fugitívnych emisií + 15) pre zariadenia spadajúce pod bod 6 a nižšie prahové hodnoty bodov 8 a 10 prílohy IIA, — (hodnote fugitívnych emisií + 5) pre všetky ostatné zariadenia. d) Stanovené zníženie emisií je splnené, ak skutočné množstvá emisií z rozpúšťadiel určené na základe plánu hospodárenia s rozpúšťadlami sú nižšie alebo sa rovnajú cieľovému množstvu emisií. 138 SK Úradný vestník Európskej únie 15/zv. 4 PRÍLOHA III PLÁN HOSPODÁRENIA S ROZPÚŠTADLAMI 1. Úvod Táto príloha poskytuje usmernenie, ako uskutočňovať plán hospodárenia s rozpúšťadlami. Identifikuje princípy, ktoré sa majú uplatniť (bod 2) a uvádza rámec na hmotnostnú bilanciu (bod 3) a naznačuje požiadavky na overovanie plnenia (bod 4). 2. Princípy Plán hospodárenia s rozpúšťadlami slúži na nasledujúce účely: (i) overovanie plnenia ako je špecifikované v bode 9 ods. 1; (ii) identifikáciu ďalších možností zníženia emisií; (iii) umožnenie poskytovať verejnosti informácie o spotrebe rozpúšťadiel, emisií z rozpúšťadiel a dodržiavania tejto smernice. 3. Definície Nasledujúce definície poskytujú rámec na vykonanie hmotnostnej bilancie. Vstupy organických rozpúšťadiel (I): I1 Množstvo organických rozpúšťadiel alebo ich množstvo v prípravkoch, ktoré boli zakúpené a ktoré sa používajú ako vstup do procesu za časové obdobie, za ktoré sa vypočítava hmotnostná bilancia. I2 Množstvo organických rozpúšťadiel alebo ich množstvo v použitých prípravkoch, ktoré boli regenerované a opätovne sa použijú ako vstup do procesu. (Recyklované rozpúšťadlo sa počíta zakaždým, keď sa použije na vykonanie činnosti. ) Výstupy organických rozpúšťadiel (O): O1 Emisie v odpadových plynoch. O2 Organické rozpúšťadlá stratené vo vode, ak to prichádza do úvahy, je potrebné pri výpočte O5 zohľadniť čistenie odpadových vôd. O3 Množstvo organických rozpúšťadiel, ktoré zostávajú ako kontaminácia/znečistenie alebo zvyšky na výrobkoch, ktoré sú výstupom z procesu. O4 Nezachytené emisie organických rozpúšťadiel do ovzdušia. Tu patrí bežná ventilácia miestností, keď vzduch uniká do okolitého prostredia cez okná, dvere, vetracie alebo podobné otvory. O5 Straty organických rozpúšťadiel a/alebo organických zlúčenín spôsobené chemickými alebo fyzikálnymi reakciami (napríklad vrátane tých, ktoré boli zničené, napr. spálením alebo inou úpravou odpadových plynov alebo odpadových vôd, alebo ktoré sa zachytili, napr. adsorpciou, pokiaľ neboli započítané v rámci O6, O7 alebo O8). O6 Organické rozpúšťadlá obsiahnuté v zozbieranom odpade. O7 Organické rozpúšťadlá alebo organické rozpúšťadlá obsiahnuté v prípravkoch, ktoré sa predali alebo ktoré sú určené na predaj ako komerčne hodnotné výrobky. O8 Organické rozpúšťadlá obsiahnuté v prípravkoch, ktoré boli opätovne získané na použitie, ale nie ako vstup do procesu, pokiaľ neboli započítané v rámci O7. O9 Organické rozpúšťadlá, ktoré unikli iným spôsobom. 4. Návod, ako použiť plán hospodárenia s rozpúšťadlami na verifikáciu plnenia zníženia emisií Použitie plánu hospodárenia s rozpúšťadlami sa určí podľa konkrétnej požiadavky, ktorá má byť overená, nasledovne: 15/zv. 4 SK Úradný vestník Európskej únie 139 (i) Verifikácia plnenia alternatívy znižovania emisií uvedenej v prílohe IIB s hodnotou celkového emisného limitu vyjadrenou ako množstvo emisií rozpúšťadla na jednotkový výrobok alebo inak, ako je uvedené v prílohe IIA. (a) Na všetky činnosti využívajúce prílohu IIB by sa mal každý rok robiť plán hospodárenia s rozpúšťadlami za účelom určenia spotreby (C). Spotreba sa môže vypočítať podľa nasledujúcej rovnice: C = I1 – O8 Zároveň by sa malo vykonať stanovenie tuhých látok použitých v náteroch, aby bolo možné odvodiť referenčné ročné množstvo emisií a cieľové množstvo emisií na každý rok. (b) Na posúdenie splnenia celkovej hodnoty emisných limitov vyjadrenej v množstve emisií z rozpúšťadiel na jednotkový výrobok alebo inak, ako je uvedené v prílohe IIA, by sa mal robiť každý rok plán hospodárenia s rozpúšťadlami za účelom určenia množstva emisií (E). Množstvo emisií sa môže vypočítať podľa nasledujúcej rovnice: E = F + O1 kde F sú fugitívne emisie, ako sú definované v časti bod (ii) písm. a). Údaj o množstve emisií by sa mal potom vydeliť príslušným ukazovateľom výrobku. (c) Na posúdenie splnenia požiadaviek článku 5 ods. 5 písm. b) bod (ii) by sa mal každý rok urobiť plán hospodárenia s rozpúšťadlami za účelom určenia celkových emisií zo všetkých činností, ktorých sa to týka a tento údaj by sa potom mal porovnať s celkovými emisiami, ktoré by boli dosiahnuté, ak by boli splnené požiadavky prílohy II na každú činnosť samostatne. (ii) Určenie fugitívnych emisií na porovnanie s hodnotami fugitívnych emisií v prílohe IIA: (a) Metodika Fugitívne emisie sa môžu vypočítať podľa nasledujúcej rovnice: F = I1 – O1 – O5 – O6 – O7 – O8 alebo F = O2 + O3 + O4 + O9 Toto množstvo sa môže určiť priamym meraním množstiev. Obdobne sa môže urobiť ekvivalentný výpočet inými spôsobmi, napríklad použitím účinnosti zachycovania v rámci procesu. Hodnota fugitívnych emisií je vyjadrená ako časť vstupu, ktorá sa môže vypočítať podľa nasledujúcej rovnice: I = I1 + I2 (b) Frekvencia Určenie fugitívnych emisií sa môže urobiť krátkym, ale zato kompletným súborom meraní. Nie je potrebné ho opakovať, pokiaľ nedôjde k zmene alebo úprave technického vybavenia


title: Regulamento (CE) n° 531/1999 da Comissão de 11 de Março de 1999 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

formats: pdf print

text: 12. 3. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 63/11 REGULAMENTO (CE) Nº 531/1999 DA COMISS(cid:212)O de 11 de Mar(cid:135)o de 1999 que estabelece os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o para a determina(cid:135)(cid:209)o do pre(cid:135)o de entrada de certos frutos e produtos hort(cid:146)colas A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 3223/94 da Comiss(cid:209)o, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execu(cid:135)(cid:209)o do regime de importa(cid:135)(cid:209)o dos frutos e dos produtos hort(cid:146)colas (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1498/98 (2), e, nomea- damente, o nº 1 do seu artigo 4º, Considerando que o Regulamento (CE) nº 3223/94 prev(cid:136), em aplica(cid:135)(cid:209)o dos resultados das negocia(cid:135)(cid:210)es comerciais multilaterais do «Uruguay Round», os crit(cid:130)rios para a fixa(cid:135)(cid:209)o pela Comiss(cid:209)o dos valores forfet(cid:145)rios de impor- ta(cid:135)(cid:209)o dos pa(cid:146)ses terceiros, relativamente aos produtos e per(cid:146)odos que especifica no seu anexo; Considerando que, em aplica(cid:135)(cid:209)o dos supracitados crit(cid:130)- forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o devem ser rios, os valores fixados nos n(cid:146)veis constantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o referidos no artigo 4º do Regulamento (CE) nº 3223/94 s(cid:209)o fixados como indi- cado no quadro constante do anexo. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 12 de Mar(cid:135)o de 1999. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 11 de Mar(cid:135)o de 1999. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. L 63/12 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 12. 3. 1999 do Regulamento da Comiss(cid:209)o, de 11 de Mar(cid:135)o de 1999, que estabelece os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o para a determina(cid:135)(cid:209)o do pre(cid:135)o de entrada de certos frutos e produtos hort(cid:146)colas ANEXO C(cid:155)digo NC 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 C(cid:155)digo pa(cid:146)ses terceiros (1) Valor forfet(cid:145)rio de importa(cid:135)(cid:209)o (EUR/100 kg) 052 204 624 999 068 999 220 999 052 204 999 052 204 212 600 624 999 052 600 999 388 400 404 508 512 528 720 728 999 052 388 400 512 528 624 999 72,5 38,0 174,5 95,0 160,7 160,7 276,6 276,6 113,9 154,8 134,4 60,4 47,9 46,5 50,0 48,7 50,7 46,6 86,1 66,3 102,8 82,1 72,4 89,0 92,7 91,8 95,2 95,7 90,2 122,9 70,4 79,8 64,4 70,8 71,0 79,9 (1) Nomenclatura dos pa(cid:146)ses fixada pelo Regulamento (CE) nº 2317/97 da Comiss(cid:209)o (JO L 321 de 22. 11. 1997, p. 19). O c(cid:155)digo «999» representa «outras origens»


title: 1999/214/CE: Decisione del Consiglio dell'11 marzo 1999 relativa alla procedura di applicazione dell'articolo 366 bis della quarta convenzione ACP-CE

eurovoc_concepts:
ACP-EU Convention
application of the law
democracy
human rights
rule of law

text: L 75/32 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 20. 3. 1999 DECISIONE DEL CONSIGLIO dell’11 marzo 1999 relativa alla procedura di applicazione dell’articolo 366 bis della quarta convenzione ACP-CE (1999/214/CE) IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, HA DECISO QUANTO SEGUE: visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, in particolare l’articolo 238, vista la proposta della Commissione (1), visto il parere conforme del Parlamento europeo (2), considerando che, ai sensi dell’articolo 130 U del trattato, la politica della Comunit(cid:133) nel settore della cooperazione allo sviluppo contribuisce all’obiettivo generale di sviluppo e consolidamento della democrazia e dello Stato di diritto, nonch(cid:130) al rispetto dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali; considerando che l’articolo 5 della quarta convenzione ACP-CE, firmata a Lom(cid:130) il 15 dicembre 1989, modificata dall’accordo firmato a Maurizio il 4 novembre 1995, in appresso denominata «convenzione», stabilisce che il rispetto dei diritti dell’uomo, dei principi democratici e dello stato di diritto rappresenta un principio fondamen- tale della convenzione; considerando che, ai sensi dell’articolo 366 bis della Convenzione, se una delle due parti ritiene che l’altra sia venuta meno ad un obbligo derivante da uno dei principi fondamentali di cui all’articolo 5, essa pu(cid:149) invitare l’altra parte interessata ad avviare consultazioni e, in determinati casi, ad adottare misure appropriate compresa, se neces- sario, la parziale o totale sospensione dell’applicazione della convenzione per quanto riguarda la parte interessata; considerando che sarebbe opportuno adottare una proce- dura efficace da seguire qualora si preveda di adottare misure appropriate; considerando che, ai sensi dell’articolo 366 bis della convenzione, il termine «parte» si riferisce, da un lato, alla Comunit(cid:133) e agli Stati membri dell’Unione europea e, dall’altro, a ciascuno degli Stati ACP; considerando che per settori che rientrano nel campo d’azione della convenzione e sono di competenza degli i rappresentanti dei governi degli Stati Stati membri, membri riuniti in sede di Consiglio possono autorizzare parallelamente il Consiglio, se del caso, a considerare anche tali settori nelle decisioni adottate ai sensi degli articoli 1 e 2 della presente decisione, Articolo 1 Qualora, su iniziativa della Commissione o di uno Stato membro, il Consiglio ritenga che uno Stato ACP sia venuto meno ad un obbligo derivante da uno dei principi fondamentali di cui all’articolo 5 della convenzione, esso invita lo Stato ACP interessato, salvo casi particolarmente urgenti, ad avviare consultazioni ai sensi dell’articolo 366 bis, paragrafo 2 della convenzione. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata. Articolo 2 Se malgrado gli sforzi fatti non (cid:138) stata trovata alcuna soluzione allo scadere dei termini previsti dall’articolo 366 bis per le consultazioni, o immediatamente nei casi urgenti o in seguito al rifiuto di avviare consultazioni, il Consiglio pu(cid:149), ai sensi dell’articolo 366 bis della conven- zione, decidere, su proposta della Commissione, di adot- tare le misure appropriate, compresa la sospensione parziale, deliberando a maggioranza qualificata. In caso di sospensione totale dell’applicazione della convenzione per quanto riguarda lo Stato ACP interessato, il Consiglio delibera all’unanimit(cid:133). Le misure restano in vigore fino all’adozione, da parte del Consiglio, secondo la procedura di cui al comma prece- dente, di una decisione di modifica o di revoca delle misure precedentemente adottate o, se del caso, per il periodo indicato nella decisione. A tal fine il Consiglio procede ad un riesame periodico delle succitate misure, con periodicit(cid:133) almeno semestrale. Il presidente del Consiglio notifica le misure adottate allo Stato ACP interessato prima della loro entrata in vigore. La decisione del Consiglio (cid:138) pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Qualora le misure siano adottate immediatamente, lo Stato ACP ne riceve notifica unitamente ad un invito ad avviare consultazioni. Articolo 3 (1) GU C 119 del 24. 4. 1996, pag. 7. (2) Parere conforme reso il 15 febbraio 1999 (non ancora pubbli- cato nella Gazzetta ufficiale). Il Parlamento europeo (cid:138) immediatamente e pienamente informato in merito alle decisioni adottate ai sensi degli articoli 1 e 2. 20. 3. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 75/33 La presente decisione ha efficacia il giorno successivo all’adozione. Essa (cid:138) pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Articolo 4 Fatto a Bruxelles, add(cid:141) 11 marzo 1999. Per il Consiglio Il presidente J. TRITTIN


title: Stellungnahme des Ausschusses der Regionen zum «Weißbuch - Faire Preise für die Infrastrukturnutzung - Ein abgestuftes Konzept für einen Gemeinschaftsrahmen für Verkehrs-Infrastrukturgebühren in der EU»

eurovoc_concepts:
charges for use of infrastructure
harmonisation of prices
transport infrastructure

text: C 198/16 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 14. 7. 1999 Stellungnahme des Ausschusses der Regionen zum „Weißbuch — Faire Preise für die Infrastruk- für einen Gemeinschaftsrahmen für Verkehrs- turnutzung — Ein abgestuftes Konzept Infrastrukturgebühren in der EU“ (1999/C 198/04) DER AUSSCHUSS DER REGIONEN, gestützt auf das Weißbuch der Kommission „Faire Preise für die Infrastrukturbenutzung — Ein abgestuftes Konzept für einen Gemeinschaftsrahmen für Verkehrsinfrastrukturgebühren in der EU“ (KOM(1998) 466 endg), aufgrund des Beschlusses seines Präsidiums vom 15. Juli 1998, gemäß Artikel 198 c Absatz 4 des Vertrags zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft eine Stellungnahme zu dieser Vorlage abzugeben und die Fachkommission 3 „Transeuropäische Netze, Verkehr, Informationsgesellschaft“ mit deren Vorbereitung zu beauftragen, gestützt auf den von der Fachkommission 3 am 22. Januar 1999 angenommenen Stellungnahmeentwurf (CdR 408/98 rev. 1) (Berichterstatter: Herr Weingartner und Frau Bennett), gestützt auf das Grünbuch „Faire und effiziente Preise im Verkehr — Politische Konzepte zur Internalisierung der externen Kosten des Verkehrs in der Europäischen Union“ (KOM(95) 691 endg. ), gestützt auf die Entschließung des Ausschusses der Regionen zur „Europäischen Charta der Regionen und Gemeinden für eine fortschrittliche und dauerhafte Verkehrspolitik“ (CdR 347/97 fin) (1), in Kenntnis der zwischenzeitlich erarbeiteten Richtlinienvorschläge der Kommission zur Weiterentwicklung des Eisenbahnwesens: — A¨ nderung der Richtlinie 91/440/EWG zur Entwicklung der Eisenbahnunternehmen der Gemeinschaft; — A¨ nderung der Richtlinie 95/18/EG über die Erteilung von Genehmigungen an Eisenbahnunternehmen; — Vorschlag für eine Richtlinie des Rates über die Zuweisung von Fahrwegkapazitäten, die Erhebung von Wegeentgelten im Eisenbahnverkehr und die Sicherheitsbescheinigung sowie über die Weiterent- wicklung des Kombinierten Verkehrs; — A¨ nderung der Richtlinie 92/106/EWG über die Festlegung gemeinsamer Regeln für bestimmte Beförderungen im Kombinierten Verkehr zwischen Mitgliedstaaten, gestützt auf die Stellungnahme des Ausschusses der Regionen vom 16. Januar 1997 zum „Grünbuch — Faire und effiziente Preise im Verkehr — Politische Konzepte zur Internalisierung der externen Kosten des Verkehrs in der Europäischen Union“ und zum „Vorschlag für eine Richtlinie des Rates über die Erhebung von Gebühren für die Benutzung bestimmter Verkehrswege“ (CdR 364/96 fin) (2); gestützt auf die Stellungnahme des Ausschusses der Regionen vom 12. März 1998 zum Thema „Eine nachhaltige Verkehrsstrategie für die regionalen und lokalen Gebietskörperschaften und die Europäische Union“ (CdR 255/97 fin) (3); verabschiedete auf seiner 28. Plenartagung am 10. und 11. März 1999 (Sitzung vom 11. März) einstimmig folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 1. 1. Das Weißbuch der Europäischen Union „Faire Preise für die Infrastrukturbenutzung“ stellt die konsequente Fortführung jener Vorschläge dar, die im Grünbuch „Faire und effiziente Preise im Verkehr“ (4) erstmals genannt werden. Dieses Weiß- buch ist daher wie das erwähnte Grünbuch ein maßgeblicher (1) ABl. C 251 vom 10. 8. 1998, S. 7. (2) ABl. C 116 vom 14. 4. 1997, S. 58. (3) ABl. C 180 vom 11. 6. 1998, S. 1. (4) KOM(95) 691 endg. Bestandteil der Strategie der Europäischen Kommission zur Förderung effizienterer Verkehrssysteme durch die Schaffung eines Marktes, auf dem faire Preise dazu beitragen sollen, die Verkehrssysteme und die Verkehrsabwicklung in einer auf Dauer verträglichen Art sicherzustellen. 1. 2. Neben weiterführenden Arbeiten, die die Kommission in Auftrag gegeben hat, z. B. dem Bericht der hochrangigen Gruppe „O¨ ffentlich — private Partnerschaften“ (1997) und dem Bericht der hochrangigen Gruppe „Verkehrsinfrastruk- tur — Entgelte“ (1998) hat sich zwischenzeitlich auch der gemeinsame Rat „Verkehr — Umwelt“ gebildet, der sich mit Fragen der optimalen Nutzung der vorhandenen Infrastruktur 14. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 198/17 und der Verkehrsverlagerung auf umweltfreundlichere Ver- kehrsträger befaßt sowie die Verringerung des Kraftstoff- verbrauches und der Schadstoff- und Lärmemissionen gefor- dert hat. Neue Gebührenstrukturen sollten sowohl die effiziente Nut- zung bestehender Infrastruktur als auch die effiziente Bereitstel- lung neuer Infrastruktur fördern. 1. 3. Das Weißbuch verweist einerseits wieder auf die große Bedeutung der Verkehrsinfrastrukturen in Europa für das Wirtschaftswachstum, die Mobilität der Arbeitskräfte, die Wettbewerbsfähigkeit und die Lebensqualität der Bürger. An- dererseits stellt es jedoch auch fest, daß die Bereitstellung dieser Infrastruktur und die möglichst effiziente Nutzung immer schwieriger zu erreichen sind. Der Ausschuß stellt fest, daß die derzeitigen Tendenzen der Verkehrsnutzung und des Verkehrsvolumens, verbunden mit der zunehmenden U¨ ber- lastung der Infrastrukturen und der Umweltverschmutzung, Zweifel an der Nachhaltigkeit des Verkehrs aufkommen lassen. Der Ausschuß begrüßt die Tatsache, daß die Kommission diesen Umstand im Weißbuch anerkennt. 2. Wichtige Themen und Leitlinien Der Ausschuß stimmt folgenden im Weißbuch entwickelten Leitlinien zu: 2. 1. Die grundsätzliche Darstellung der Kostenelemente für Verkehrsinfrastrukturen ist hilfreich und zweckmäßig, weil damit — unabhängig von der jeweiligen Verkehrsart — transparent ird, wie sich Infrastrukturkosten zusammensetzen. Dabei ist es auch wesentlich, daß sowohl die „Festkosten“, die unabhängig vom Verkehrsvolumen entstehen, als auch die „variablen Kosten“, die vom Verkehrsvolumen abhängig sind, „interne“ und „externe“ Kostenelemente aufweisen. Bei Einbe- ziehung aller dieser Kostenelemente sollte sichergestellt sein, daß eine vollständige soziale Kosten-Nutzen-Rechnung für die Infrastrukturbereitstellung zur Anwendung kommt. Ferner sollten, wie die hochrangige Gruppe „Verkehrsinfra- in ihrem Abschlußbericht hervorhob, struktur-Entgelte“ zunächst alle potentiellen Kostenelemente ermittelt und dann diejenigen Elemente festgelegt werden, die den Nutzerbeiträgen zugrunde zu legen sind. 2. 2. Die heutigen Steuern und Abgaben für den Verkehr basieren in der Regel nicht auf echten Kostenrechnungen. Damit sind — zumindest teilweise — die vorhandenen Proble- me im Verkehr begründet: — Wettbewerbsverzerrungen zwischen den Mitgliedsstaaten; — Wettbewerbsverzerrungen zwischen den Verkehrsträgern; — Vernachlässigung sozialer und ökologischer Aspekte; — Schwierigkeiten bei der Finanzierung von Infrastrukturin- vestitionen. Die darüber hinaus vorhandenen unterschiedlichen Entgelt- systeme in den einzelnen Mitgliedstaaten bei sonst vergleichba- ren Rahmenbedingungen verzerren die Kosten-Nutzen- Situation zusätzlich (Beispiel: Unterschiedlich hohe Ver- brauchssteuern auf Kraftstoffe bewirken, daß möglichst dort getankt wird, wo es am billigsten ist, also nicht dort, wo jeweils gefahren wird). 2. 3. Bei der Entwicklung eines Gemeinschaftskonzeptes für die Anlastung der Infrastrukturkosten sollte dem Subsidiari- tätsprinzip Rechnung getragen werden. Obwohl einige Grundsätze der Gebührenerhebung für alle wichtigen Ver- kehrsarten in jedem Mitgliedstaat gleichermaßen gelten sollten, sind modale und lokale Unterschiede in den resultierenden Gebührenstrukturen und -niveaus aufgrund diverser wirt- schaftlicher und sozialer Gründe in einzelnen Regionen unver- meidbar. Hier sollten die Gemeinden und Regionen in den Entscheidungsprozeß hinsichtlich der Erhebung von Gebühren einbezogen werden, um die Notwendigkeit der Vermeidung von Wettbewerbsverzerrungen in der EU mit lokalen bzw. regionalen wirtschaftlichen, ökologischen und gesellschaftli- chen Interessen in Einklang zu bringen. Gleichzeitig steht 2. 4. fest, daß ein künftiges Gemein- schaftskonzept zur Anlastung von Infrastrukturkosten für alle Mitgliedstaaten auf gleichen Prinzipien, vergleichbaren Rahmenbedingungen sowie unter Achtung des Verursa- cherprinzips und des Territorialprinzips (Bezahlung der Kosten am Entstehungsort) zur Anwendung gelangen muß. Gleich- wohl muß lokalen Gegebenheiten Rechnung getragen werden; das Gemeinschaftskonzept muß also eine gewisse Flexibilität aufweisen. Das vorgeschlagene Kostenkonzept geht davon aus, 2. 5. daß ein Gebührenkonzept, das sich an den Grenzkosten orientiert, ein guter Lösungsansatz ist. Als Grenzkosten werden laut Definition die variablen Kosten bezeichnet, die ein zusätzli- ches Fahrzeug oder eine Beförderungseinheit durch die Nut- zung der Infrastruktur verursacht. Ohne dieses Kostenan- lastungskonzept hier im einzelnen zu bewerten, wird positiv vermerkt, daß mit einem derartigen Konzept auch die Voraus- setzungen für eine Finanzierung von Infrastrukturen über Nutzerbeiträge ermöglicht wird, und zwar auch soweit, daß Einnahmen bei einem Verkehrsträger für Infrastrukturmaßnah- men des anderen Verkehrsträgers Verwendung finden können. Eine solche Querfinanzierung ermöglicht den Bau von Ver- kehrsinfrastruktur und schafft sowohl die Voraussetzungen für Intermodalität als auch für verkehrsträgerinternen Wettbe- werb. Gleichwohl ist es nach Auffassung des Ausschusses legitim, als Gebührenkonzept neben dem Prinzip der sozialen Grenzkosten auch andere Ansätze in Betracht zu ziehen, z. B. die Gebührenerhebung für die Nutzung einer begrenzt verfügbaren Ressource. 2. 6. Die Entscheidung über die Verwendung der Einkünfte aus dem vorgeschlagenen Entgeltsystem soll richtigerweise bei den einzelnen Mitgliedstaaten liegen. Dies ist besonders unter dem Blickwinkel der Einbeziehung der externen sozialen Kosten notwendig, weil nur dann die dafür verfügbaren Erträge auch für die vor Ort entstandenen Schäden eingesetzt werden können; aus diesem Grund ist jedoch im Sinne der Subsidiarität auch hier die Mitwirkung der Regionen sicherzustellen. 2. 7. Der Vorschlag der Kommission, ein grenzkostenorien- tiertes Gebührenkonzept für die gesamte Verkehrsinfrastruk- tur, alle Verkehrsträger, Terminals sowie Informations- und Kommunikationssysteme anzuwenden, entspricht der Forde- rung, die in der Stellungnahme zum Grünbuch „Faire und C 198/18 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 14. 7. 1999 effiziente Preise im Verkehr“ erhoben wurde (CdR 364/96 fin). Das Grünbuch der Kommission (KOM(95) 691) konzentrierte sich hauptsächlich auf Straßenbenutzungsgebühren und Ver- kehrsprobleme. Der Ausschuß begrüßt die Ausdehnung der Diskussion auf die gesamte Verkehrsinfrastruktur. zweifellos eine flexible Anwendung der Vorschriften für staatli- che Beihilfen notwendig sein, um die Bereitstellung von Infrastruktur in Regionen in Randlage oder mit geringer Bevölkerungsdichte zu ermöglichen. 2. 8. Auch die schrittweise Umsetzung eines künftigen neu- en Gemeinschafts-Gebührenkonzeptes entspricht der Vorstel- lung der Regionen — vergleiche auch dazu die Forderung in der Stellungnahme zum Grünbuch „Faire und effiziente Preise im Verkehr“. Besonders wichtig ist dabei die Einigung über die Methodik zur Ermittlung von Grenzkosten — auch darauf wurde in der oben genannten Stellungnahme bereits hingewie- sen. Die dafür vorgesehene vorbereitende Phase I (3 Jahre, 1998-2000) sollte für diese Arbeiten ausreichen. 2. 9. Die in der Phase II vorgesehene Umstrukturierung der bestehenden Steuern und Abgaben im Verkehrswesen wird für die Umsetzung des Gebührenkonzeptes notwendig sein. Da die Umstrukturierung der Steuern und Abgaben im Verkehrswesen aber auch in direktem Zusammenhang mit der Entwicklung der allgemeinen Steuerpolitik steht, ist die zeitliche Planung der Umsetzung des Gebührensystems der Entwicklung einer allgemeinen Steuerpolitik durch die einzelnen Staaten nachge- ordnet. Das bedeutet aber auch, daß unter Umständen bereits die Phase II dieses neuen Gebührensystems gar nicht mehr umgesetzt werden kann, weil z. B. andere allgemeine steuerli- che Voraussetzungen nicht geschaffen werden konnten. Auch wenn zu den einzelnen, auf die jeweiligen 2. 10. Verkehrsträger abgestimmten, Umsetzungsmaßnahmen im Detail nicht eingegangen wird, erscheint es doch wesentlich anzumerken, daß vor allem vorrangige Maßnahmen für die Phasen I und II im Weißbuch aufgeführt sind. 2. 11. Sofern bisher keine Grundlagen und Analysen für die Kostenschätzung verfügbar sind, müssen diese Grundlagen vorrangig geschaffen werden. Die Begleitung dieser Arbeiten durch einen Ausschuß von Regierungssachverständigen er- scheint zweckmäßig, wobei der Ausschuß der Regionen for- dert, in diesem Begleitgremium angemessen vertreten zu sein. Für die verschiedenen Verkehrsträger soll ein mög- 2. 12. lichst einheitlicher methodologischer Ansatz für die Kosten- rechnung gefunden werden. Die geforderten Methoden einer transparenten Buchhaltung, einschließlich „Verkehrskonten“, sowie die ebenfalls geforderten besseren Verkehrsstatistiken lassen jedoch befürchten, daß diese Arbeiten nicht kurzfristig erledigt werden können und somit als Grundlagen kaum zeitgerecht zur Verfügung stehen werden. Hinsichtlich der notwendigen A¨ nderungen der ver- 2. 13. kehrsbezogenen Steuerpolitik wird nochmals auf die damit verbundene Zeitproblematik verwiesen (siehe 2. 9). 2. 14. Wesentlich für ein neues gemeinschaftliches Kosten- system, das faire Preise für die Infrastrukturbenutzung si- cherstellen soll, sind die Vorschriften für staatliche Beihilfen, weil damit direkt in den Wettbewerb eingegriffen wird. Es ist daher richtig, daß im Zusammenhang mit der Entwicklung eines neuen Kostensystems auch die dazu vorhandenen Ver- ordnungen überarbeitet werden müssen. Allerdings wird 3. Vorschläge und Forderungen 3. 1. In Anlehnung an die Stellungnahme des Ausschusses der Regionen zum Grünbuch „Faire und effiziente Preise im Verkehr“ (CdR 364/96 fin) vom 16. Januar 1997 werden nochmals Bedenken dagegen geäußert, daß mit Kosten bzw. Preisen allein eine A¨ nderung in der Nutzung der verschiedenen Verkehrsträger kaum zu erreichen sein wird. Dieses Verhalten wird eben auch durch zahlreiche andere Faktoren (z. B. psychologische, historische, soziologische, geographische) be- stimmt, die dazu führen, daß die Nachfrage nach Verkehrsträ- gern nur unzureichend über Preise gesteuert werden kann bzw. die gewünschten Verhaltensänderungen nicht in ausreichen- dem Umfang herbeigeführt werden können. Der Ausschuß empfiehlt auch andere Formen der Einflußnahme auf das Verbraucherverhalten, z. B. die Abschaffung der Gewährung betrieblicher Vergünstigungen, die Anreize zur Kfz-Nutzung schaffen, wie beispielsweise Steuervorteile und kostenlose Firmenparkplätze. Lokale und regionale Gebietskörperschaften sollten gemäß dem Subsidiaritätsprinzip größere Kompetenzen zur Durchführung von Maßnahmen erhalten, mit denen Nutzungsmuster nach Maßgabe der Gegebenheiten vor Ort gesteuert werden können. Darüber hinaus muß auch noch einmal darauf verwie- 3. 2. sen werden, daß Kosten und Preise nur dann A¨ nderungen im Verhalten der Verkehrsmittelwahl herbeiführen können, wenn brauchbare, gleichermaßen effiziente und wettbewerbsfähige Alternativen zur Verfügung stehen. Es muß also gelingen, dort wo notwendig, auch neue alternative Verkehrsinfrastrukturen zu schaffen (z. B. TEN-Netz); dieses Weißbuch bietet dafür zumindest insofern einen Ansatz, als dieses Kostenan- lastungskonzept auch die Voraussetzung für eine Finanzierung indem aus- von Infrastruktur über Nutzerbeiträge zuläßt, nahmsweise auch Gebühren über den Grenzkosten erhoben werden können. 3. 3. Besonders kritisch angemerkt werden muß jedoch die Tatsache, daß bisher im Bereich der Verbesserung der Kostenwahrheit praktisch nichts erreicht werden konnte. Die Kommission hat zwar durch eine Vielzahl von Vorschlägen für Richtlinien, Verordnungen, Grün- und Weißbüchern versucht, eine den heutigen Bedürfnissen angepaßte Verkehrspolitik, die natürlich auch Maßnahmen für Preise und Kosten im Verkehr einschließen, zu initiieren. Die Umsetzungen dieser Vorschläge sind jedoch bisher kläglich gescheitert, einerseits weil die davon betroffenen Verkehrsträger Gegenstrategien entwickelt und, zumindest bisher, durchgebracht haben, andererseits weil die nationalen Interessen einvernehmliche Beschlüsse des Rates verhindert haben. 3. 4. In diesem Sinne erwartet der Ausschuß der Regionen Entschei- endlich ein grundsätzliches Umdenken der dungsträger. Der Ausschuß der Regionen trifft daher folgende Feststellungen bzw. bringt folgende Anregungen und Forde- rungen ein: 3. 4. 1. Der Ausschuß begrüßt die Vorlage des Weißbuches als wichtige Grundlage zur inhaltlichen Weiterführung der 14. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 198/19 Wegekostendiskussion und erwartet, daß die in diesem Weiß- buch behandelten Themen und angeführten Lösungsvorschlä- ge bzw. Maßnahmen dazu beitragen, eine auf Nachhaltigkeit ausgerichtete Verkehrspolitik umsetzen zu können. 3. 4. 9. Der Ausschuß fordert, daß im Bereich des Schienen- verkehrs die besonderen Bedürfnisse des Lokal- und Regional- verkehrs Berücksichtigung finden, und zwar vor allem bei der Kapazitäts- bzw. Trassenzuweisung. 3. 4. 2. Die in diesem Weißbuch angeführten Maßnahmen für die einzelnen Verkehrsträger erfordern ein stark verändertes Gefüge von Abgaben und Steuern im Verkehrsbereich. Die Regionen und Gemeinden der Europäischen Union gehen davon aus, daß sie bei der Umgestaltung dieser Fiskalmaßnah- men entsprechend gehört bzw. in den Entscheidungsprozeß einbezogen werden. 3. 4. 3. Der Ausschuß schließt sich der Meinung der Kom- mission an, daß ein neues System zur Anlastung der Verkehrs- wegekosten nur schrittweise eingeführt werden kann, insbe- sondere da dieses der rechtlichen Ausgangsposition der ver- schiedenen Verkehrsträger sowie den von der Einführung neuer Entgelte aufgeworfenen komplexen Fragen Rechnung tragen muß. Der Ausschuß vertritt jedoch auch die Meinung, daß bereits in einer ersten Phase erste Schritte hinsichtlich der Anlastung von externen Kosten möglich sein müssen, und zwar besonders dort, wo dies aus Gründen der Umweltbe- lastung und des Verkehrsaufkommens vordringlich ist. Der Ausschuß dringt darauf, daß ein neues Kostenan- 3. 4. 4. lastungssystem so konzipiert wird, daß die Bezahlung für die Verkehrsinfrastruktur am Nutzungsort erfolgt. Dies bedeutet die Umsetzung des sogenannten Territorialitätsprinzips, wobei erst dieser Grundsatz die Einbeziehung von externen Kosten transparent macht. Eine Mitsprache bei der Gestaltung des neuen Kostenanlastungssystems muß für die unmittelbar betroffenen Regionen möglich sein. Der Ausschuß fordert, daß dieses neue Kostensystem 3. 4. 5. im Sinne einer stärkeren Berücksichtigung von Natur und Umwelt sauberen Technologien auch finanzielle Vorteile ein- räumt, weil durch derartige Technologien die negativen exter- nen Kostenelemente reduziert werden können. 3. 4. 6. Der Ausschuß schließt sich der Meinung der Kom- mission an, daß die Entscheidung über die Verwendung der Einkünfte aus den Gebühren und Steuern des Verkehrs den Mitgliedstaaten vorbehalten bleiben muß. Der Ausschuß ver- tritt darüber hinaus die Auffassung, daß die Verwendung der Einkünfte — wo immer möglich — auch auf die Ebene der Regionen und Gemeinden zurückgeführt werden muß. 3. 4. 7. Der Ausschuß geht davon aus, daß ein neues Kosten- system auch auf dem Verursacherprinzip aufbaut. Damit dies auch für den Bürger sichtbar wird, sollte ein möglichst einfaches und transparentes System gefunden und durch entsprechende O¨ ffentlichkeitsarbeit auch bekannt gemacht werden. 3. 4. 8. Der Ausschuß vertritt auch die Meinung der Kommis- sion, daß bei der Kostenanlastung im Straßenverkehr primär fahrleistungsabhängige Gebühren für schwere Nutzfahrzeuge geschaffen werden müssen. Darüber hinaus ist zu beachten, daß Gebührensysteme des regionalen Bereiches kompatibel sind mit Gebührensystemen für Ballungsräume. Bei der Einfüh- rung von Gebührensystemen ist zu gewährleisten, daß die Nachteile für Lkw in peripheren Gebieten nicht verschlimmert werden. 3. 4. 10. Der Ausschuß fordert in analoger Weise eine stärke- re Berücksichtigung des für die Gemeinden und Regionen besonders bedeutsamen regionalen Flugverkehrs hinsichtlich der Slotvergaben und der Flughafengebühren. Aufgrund der im Vergleich zu anderen Verkehrsar- 3. 4. 11. ten wie Luft- und Straßenverkehr hohen Energieeffizienz der Schiffahrt sollten sowohl das Gebührenerhebungskonzept als auch die Steuerpolitik darauf ausgerichtet sein, Verkehrsverla- gerungen auf die Kurzstreckenseefahrt und die Binnenschif- fahrt zu fördern. Dies würde, wie in der Mitteilung der Kommission über Verkehr und CO2 (KOM(1998) 204 endg. ) festgestellt wurde, eine erhebliche Verringerung der verkehrs- bedingten CO2-Emissionen ermöglichen. Außerdem sind ein durchdachtes Gebührenkonzept und eine fundierte Steuerpolitik für die Schiffahrt erforderlich, um die negativen Auswirkungen der peripheren Lage von Regionen, die auf die Schiffahrt angewiesen sind, zu minimieren. Der Ausschuß der Regionen ersucht darum, 3. 4. 12. im vorgesehenen „Ausschuß von Regierungssachverständigen für die Anlastung von Verkehrsinfrastrukturen“ angemessen ver- treten zu sein, um die Interessen der Regionen und Gemeinden der Europäischen Union dort vertreten zu können. Der Ausschuß schließt sich der Meinung der Kom- 3. 4. 13. mission an, daß die Auswirkungen einer veränderten Kostenan- lastung im Verkehr auf Randgebiete oder Gebiete mit Ent- wicklungsrückstand besonders zu untersuchen sind. Sofern es sich dabei um infrastrukturschwache Gebiete mit geringer Verkehrsüberlastung handelt, sollte es ermöglicht werden, die Gebühren niedriger zu halten und alle Maßnahmen aufgrund lokaler und regionaler Erfordernisse flexibel zu handhaben. Die Beteiligung lokaler und regionaler Gebietskörperschaften nach dem Subsidiaritätsprinzip ist gerade bei Entscheidungen über lokale Belange von zentraler Bedeutung. 3. 4. 14. Der Ausschuß regt an, daß neben den angeführten Studien und Forschungen auch grundsätzliche Untersuchun- gen darüber angestellt werden, ob bzw. inwieweit das Nutzer- verhalten durch Kosten und Preise gesteuert werden kann und welchen anderen wichtigen Einflüssen das Nutzerverhalten unterliegt. Der Ausschuß fürchtet, daß einzelne Kosten bzw. Kosten für einzelne Infrastrukturnutzungen so hoch angesetzt werden müßten, daß sie wirtschaftlich und/oder sozial nicht vertretbar wären und daher auch nicht umgesetzt werden könnten. 3. 4. 15. Der Ausschuß der Regionen regt darüber hinaus an, daß die sozialen Grenzkosten laufend überprüft werden, weil sich durch die verschiedensten Maßnahmen (z. B. A¨ nderung der Personal- und Managementstrukturen bei den Bahnen) voraussichtlich insgesamt niedrigere Kosten und damit auch veränderte soziale Grenzkosten ergeben werden. C 198/20 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 14. 7. 1999 4. Schlußfolgerungen 4. 1. Der Ausschuß der Regionen begrüßt das Weißbuch der Kommission und die Aufnahme der Grundsätze der Nachhaltigkeit und Effizienz sowie des Ziels einer Verringerung der verkehrsbedingten Emission von Treibhausgasen wie CO2. Gute Verkehrsinfrastrukturen sind von wesentlicher Bedeutung für die an diesen Grundsätzen ausgerichtete wirtschaftliche und soziale Entwicklung Europas. 4. 2. Die im Kommissionsdokument vorgeschlagenen Maß- nahmen bezwecken eine Verkehrsverlagerung von ökologisch weniger effizienten Verkehrsarten wie Straßen- und Luftver- kehr auf ökologisch effizientere Arten wie Schienen-, See- und Binnenschiffsverkehr und fördern die Intermodalität, wodurch U¨ berlastungen des Straßennetzes sowie Treibhausgasemissio- nen verringert werden. Um jedoch die Effizienz des Schienen- verkehrs zu steigern und diesen zu einer echten Alternative zum Straßenverkehr zu machen, ist eine Liberalisierung des Marktes erforderlich. Ein einheitlicher Schienenverkehrsbin- nenmarkt würde einen netzübergreifenden Zugang eröffnen, und der Ausschuß unterstützt die Entwicklung der TEN sowie der transeuropäischen Güterverkehrsfreeways, die eine enorme Effizienzsteigerung mit sich bringen wird. Brüssel, den 11. März 1999. 4. 3. Es steht außer Frage, daß die derzeitigen Steuer- und Gebührensysteme in Europa wichtige Faktoren für die bestehenden Wettbewerbsverzerrungen auf dem Verkehrssek- tor und der sich daraus ergebenden Folgen — Ineffizienz, U¨ berlastung und Umweltverschmutzung — sind. Der Aus- schuß begrüßt die Vorschläge für ein Gebührensystem, das sich auf das Grenzkostenprinzip, das Verursacherprinzip, das Territorialprinzip sowie den Grundsatz der Internalisierung externer Kosten stützt. Der Ausschuß betont die Bedeutung einer vollständigen sozialen Kosten-Nutzen-Analyse für die Bereitstellung von Infrastrukturen sowie von Daten und Stu- dien zur Berechnung des Grenzkostenrahmens. Die nach der Erstellung eines Gebührenrahmens zu 4. 4. ergreifenden Maßnahmen werden für die Verkehrsnutzer er- hebliche Veränderungen mit sich bringen. Lokale und regionale Gebietskörperschaften müssen bei der Förderung einer effizien- teren Verkehrsnutzung eine wichtige Rolle spielen. Ein einfa- ches und faires, auf dem Verursacherprinzip basierendes und der O¨ ffentlichkeit gut vermitteltes Gebührensystem wird dazu beitragen, die Unterstützung der öffentlichen Meinung sowie einen Wandel des Denkens und Verhaltens zu gewährleisten. 4. 5. Mit den von der Kommission vorgeschlagenen Maß- nahmen wird eine bessere Nutzung der Verkehrsinfrastruktur bezweckt, was die Effizienz erhöht und zu sozial- und umweltverträglichen Nutzungsmustern führt. Der Ausschuß der Regionen schließt sich dieser Auffassung an. Der Präsident des Ausschusses der Regionen Manfred DAMMEYER