title: Padomes Direktīva 1999/13/EK (1999. gada 11. marts) par gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošanu no organiskiem šķīdinātājiem noteiktos darbības veidos un iekārtās

eurovoc_concepts:
air quality
environmental monitoring
industrial building
industrial pollution
organic chemical
paints and varnishes
prevention of pollution
solvent

text: 118 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. 31999L0013 29. 3. 1999. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 85/1 PADOMES DIREKTĪVA 1999/13/EK (1999. gada 11. marts) par gaistošu organisko savienojumu emisijas ierobežošanu no organiskiem šķīdinātājiem noteiktos darbības veidos un iekārtās EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 130. s panta 1. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2), saskaņā ar Līguma (3) 189. c pantā izklāstīto procedūru, (1) tā kā Eiropas Kopienas rīcības programma attiecībā uz vidi, ko 1973. gada 22. novembra (4), 1977. gada 17. maija (5), 1983. gada 7. februāra (6), 1987. gada 19. oktobra (7) un 1993. gada 1. februāra (8) rezolūcijā apstiprinājusi Padome un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvji, uzsver gaisa piesārņojuma novēršanas un samazināšanas svarī- gumu; (1) OV C 99, 26. 3. 1997. , 32. lpp. (2) OV C 287, 22. 9. 1997. , 55. lpp. (3) Eiropas Parlamenta 1998. gada 14. janvāra Atzinums (OV C 34, 2. 2. 1998. , 75. lpp. ), Padomes 1998. gada 16. jūnija Kopējā nostāja (OV C 248, 7. 8. 1998. , 1. lpp. ) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 21. oktobra Lēmums (OV C 341, 9. 11. 1998. , 70. lpp. ). (4) OV C 112, 20. 12. 1973. , 1. lpp. (5) OV C 139, 13. 6. 1977. , 1. lpp. (6) OV C 46, 17. 2. 1983. , 1. lpp. (7) OV C 328, 7. 12. 1987. , 1. lpp. (8) OV C 138, 1. 2. 1993. , 1. lpp. (2) (3) (4) (5) tā kā 1987. gada 19. oktobra rezolūcija jo īpaši uzsver Kopienas rīcības svarīgumu, ieviešot inter alia attiecīgus standartus ar mērķi nodrošināt augstu sabiedrības veselī- bas un vides aizsardzības līmeni; tā kā Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis ir parakstījušas 1979. gada Konvencijas par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos Protokolu, kas skar gaistošo organisko vielu emisijas kontroli ar mērķi samazināt pārrobežu plūs- mas un radušos sekundāro fotoķīmisko oksidētāju plūs- mas, lai aizsargātu cilvēku veselību un vidi no kaitīgām sekām; tā kā gaistošu organisko savienojumu izraisītais piesārņo- jums vienā dalībvalstī bieži ietekmē gaisu un ūdeni citās dalībvalstīs; tā kā saskaņā ar Līguma 130. r pantu ir vaja- dzīga rīcība Kopienas līmenī; tā kā organisko šķīdinātāju izmantošana noteiktos darbī- bas veidos un iekārtās to īpašību dēļ izraisa organisku savienojumu emisiju gaisā, kas var kaitēt sabiedrības vese- lībai un/vai veicināt uz vietas un pat ārpus valsts robežām troposfēras robežslānī tādu fotoķīmisko oksidantu rašanos, kas ir kaitīgi vitāli svarīgiem vides un tautsaimniecības dabas resursiem un noteiktos apstākļos var kaitēt cilvēku veselībai; (6) tā kā pēdējo gadu laikā augstas troposfēras ozona koncen- trācijas lielais biežums irizraisījis vispārējas bažas par tā ietekmi uz sabiedrības veselību un vidi; 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 119 (7) (8) tā kā tādēļ ir vajadzīga preventīva rīcība, lai pasargātu sabiedrības veselību un vidi no īpaši kaitīgu vielu emisijas, ko izraisa organisko šķīdinātāju izmantošana, un garantētu pilsoņiem tiesības uz tīru un veselīgu vidi; (15) tā kā dažos gadījumos dalībvalstis var uzņēmumus atbrī- vot no emisijas robežvērtību ievērošanas, jo citi pasākumi, piemēram, ražojumu vai tehnisko paņēmienu izmantošana ar mazu šķīdinātāju saturu vai bez šķīdinātājiem, sniedz alternatīvus līdzekļus līdzvērtīgai emisijas samazināšanai; tā kā daudzos darbības veidos un iekārtās no organisko savienojumu emisijas var izvairīties vai to var samazināt, jo ir pieejami vai tuvākajos gados kļūs pieejami potenciāli mazāk kaitīgi aizstājēji; tā kā gadījumos, kad attiecīgi aiz- stājēji nav pieejami, būtu jāveic citi tehniski pasākumi, lai samazinātu emisiju vidē tiktāl, cik tas ir saimnieciski un tehniski iespējams; (16) tā kā atbilstīgi būtu jāņem vērā emisijas ierobežošanas pasākumi, kas tika paredzēti, pirms šī direktīva stājas spē- kā; (9) tā kā ciktāl tas ir tehniski iespējams, būtu jāsamazina orga- nisko šķīdinātāju izmantošana un to organisko savieno- jumu emisija, kuri visnopietnāk ietekmē sabiedrības vese- lību; (17) tā kā alternatīvas pieejas emisijas samazināšanai var ļaut efektīvāk sasniegt šīs direktīvas mērķus, salīdzinot ar vie- nādu emisijas līmeņu ieviešanu; tā kā tālab dalībvalstis var atbrīvot esošās iekārtas no emisijas līmeņu ievērošanas, ja tās īsteno valsts plānu, kas šīs direktīvas izpildes grafika laikā nodrošinās līdzīgu organisko savienojumu emisijas samazināšanu no šīm darbībām un iekārtām; (10) tā kā iekārtas un procesi, kas ir šīs direktīvas darbības jomā, vismaz būtu jāreģistrē, ja tiem nav jāsaņem atļauja saskaņā ar Kopienas vai attiecīgās valsts likumiem; (18) tā kā valsts plānā iekļautās esošās iekārtas, kas ir Direktī- vas 96/61/EK darbības jomā, nevar atbrīvot no minētās direktīvas noteikumiem, ieskaitot tās 9. panta 4. punktu; (11) tā kā esošās iekārtas un darbības attiecīgā gadījumā būtu jāpielāgo tā, lai piemērotā laikposmā tās atbilstu prasībām, kas noteiktas jaunām iekārtām un darbībām; tā kā šim laik- posmam būtu jāsaskan ar izpildes grafiku Padomes Direk- tīvai 96/61/EK (1996. gada 24. septembris) par piesārņo- juma integrētu novēršanu un kontroli (1); (19) tā kā daudzos gadījumos mazām un vidējām, jaunām un esošām iekārtām var ļaut ievērot mazāk stingras prasības, lai saglabātu konkurētspēju; (12) tā kā esošo iekārtu attiecīgām daļām, kurās notiek būtiskas pārmaiņas, principā jāatbilst jauno iekārtu standartiem būtiski mainītam aprīkojumam; (13) tā kā organiskos šķīdinātājus lieto daudzās dažādās iekār- tās un darbībās un tādējādi papildus vispārējām prasībām būtu jānosaka konkrētas prasības un vienlaikus sliekšņa vērtības to iekārtu un darbību mērogiem, kam jāatbilst šai direktīvai; (14) tā kā vides aizsardzībai augstā līmenī jānosaka un jāsa- sniedz organisko savienojumu emisijas robežvērtības un attiecīgie ekspluatācijas nosacījumi saskaņā ar vislabāko tehnisko paņēmienu principu noteiktām iekārtām un dar- bībām, kas Kopienā izmanto organiskos šķīdinātājus; (20) tā kā ķīmiskai tīrīšanai ir atbilstīga nulles robeža, no kā iespējami īpaši atbrīvojumi; (21) tā kā ir nepieciešama emisijas kontrole, izmantojot arī mērīšanas paņēmienus, lai novērtētu to kaitīgo vielu masas koncentrāciju vai daudzumu, kuru izdalīšanās vidē ir atļau- ta; (22) tā kā uzņēmumiem jāsamazina organisko šķīdinātāju emi- sija, ieskaitot difūzo emisiju, un organisko savienojumu emisija; tā kā šķīdinātāju apsaimniekošanas plāns ir svarīgs līdzeklis, lai to pārbaudītu; tā kā, kaut arī var noteikt aptu- venas norādes, šķīdinātāju apsaimniekošanas plāns nav sasniedzis līmeni, kas ļautu noteikt Kopienas metodiku; (1) OV L 257, 10. 10. 1996. , 26. lpp. (23) tā kā dalībvalstīm jānosaka kārtība, kas jāievēro, un pasā- kumi, kas veicami gadījumā, ja tiek pārsniegti emisijas iero- bežojumi; LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. 120 (24) lai tā kā Komisijai un dalībvalstīm būtu jāsadarbojas, nodrošinātu informācijas apmaiņu par šīs direktīvas izpildi un par panākumiem aizstājēju izstrādē, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Mērķis un darbības joma Šīs direktīvas mērķis ir novērst vai samazināt gaistošu organisko savienojumu emisijas tiešu un netiešu ietekmi uz vidi, galvenokārt uz gaisu, kā arī iespējamo apdraudējumu cilvēku veselībai, paredzot pasākumus un procedūras, kas jāīsteno saistībā ar I pielikumā minētajām darbībām tiktāl, cik šīs darbības tiek veiktas, pārsniedzot šķīdinātāju izlietojuma sliekšņa vērtības, kas uzskaitītas II A pielikumā. 2. pants Definīcijas Šajā direktīvā: 1. 2. “Iekārta” nozīmē stacionāru tehnisko vienību, kur veic vienu vai vairākas darbības, kas ietilpst 1. pantā minētajā darbības jomā, un jebkādas citas ar to tieši saistītas darbības, kam ir tehnisks sakars ar attiecīgajā ražošanas objektā veicamiem darbiem un kas varētu ietekmēt emisiju. “Esoša iekārta” nozīmē iekārtu, kas pašreiz darbojas, vai saskaņā ar tiesību aktiem, kas pastāvēja, pirms šī direktīva ir stājusies spēkā, iekārta, kam ir atļauja vai kas ir reģistrēta, vai saskaņā ar kompetentas iestādes viedokli, par kuru pieprasīta atļauja pilnā apjomā, ar noteikumu, ka šīs iekārtas ekspluatā- cija ir sākta ne vēlāk kā gadu pēc šīs direktīvas piemērošanas dienas. 3. “Maza iekārta” nozīmē iekārtu, kas ietilpst zemāko sliekšņa vērtību joslā, kas norādīta II A pielikuma 1. , 3. , 4. , 5. , 8. , 10. , 13. , 16. , un 17. punktā, vai citu darbību gadījumā — iekārtu, kam šķīdinātāja izlietojums ir mazāks par 10 tonnām gadā. — mazai iekārtai nozīmē nominālās ražošanas jaudas maiņu, kas izraisa gaistošu organisko savienojumu emi- sijas palielināšanos vairāk nekā par 25 %. Jebkuras pār- maiņas, kam saskaņā ar kompetentas iestādes viedokli varētu būt ievērojama negatīva ietekme uz cilvēka vese- lību vai uz vidi, arī ir būtiskas pārmaiņas, — visām citām iekārtām nozīmē nominālās ražošanas jau- das maiņu, kas izraisa gaistošu organisko savienojumu emisijas palielināšanos vairāk nekā par 10 %. Jebkāda pārmaiņa, kam saskaņā ar kompetentas iestādes viedokli varētu būt ievērojama negatīva ietekme uz cilvēka vese- lību vai uz vidi, arī ir būtiska pārmaiņa. 5. 6. “Kompetenta iestāde” nozīmē iestādi vai iestādes, vai organi- zācijas, kas saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem atbild par šajā direktīvā paredzēto saistību izpildi. “Operators” nozīmē fizisku vai juridisku personu, kas eks- pluatē vai pārvalda iekārtu, vai, ja tas ir paredzēts valsts tie- sību aktos, fiziska vai juridiska persona, kam ir nodota izšķī- rēja ekonomiskā vara pār iekārtas tehnisko darbību. 7. “Atļauja” nozīmē rakstisku lēmumu, ar ko kompetentas iestā- des atļauj ekspluatēt visu iekārtu vai tās daļu. 8. “Reģistrācija” nozīmē tiesību aktā noteikto procedūru, kurā ietilpst vismaz operatora paziņojums kompetentai iestādei par nodomu ekspluatēt iekārtu vai veikt darbības, kas ietilpst šīs direktīvas darbības jomā. 9. “Emisija” nozīmē jebkuru gaistošu organisko savienojumu jebkādu izdalīšanos no iekārtas vidē. 10. “Difūzā emisija” nozīmē jebkādu gaistošu organisko savieno- jumu emisiju, kas nav atgāzu veidā, gaisā, augsnē un ūdenī, kā arī, ja IIA pielikumā nav noteikts citādi, šķīdinātājus, kas ietilpst jebkādos ražojumos. Tajos ietilpst neuztvertā emisija, kas izdalās caur logiem, durvīm, ventilācijas kanāliem un līdzīgām atverēm. 11. “Atgāzes” ir no skursteņiem un piesārņojuma mazināšanas aprīkojuma izmestās gala gāzveida vielas, kas satur gaistošus organiskos savienojumus un citas kaitīgas vielas. Tilpuma plūsmas ātrumu izsaka m3/h normālos apstākļos. 4. “Būtiskas pārmaiņas” — iekārtai, kas ietilpst Direktīvas 96/61/EK darbības jomā, 12. “Pilnā emisija” ir difūza emisija un emisija, kas ir atgāzu sastā- definē, kā norādīts minētajā direktīvā, vā. 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 121 13. “Emisijas robežvērtība” ir gaistošu organisko savienojumu masa, ko izsaka ar konkrētiem parametriem, koncentrāciju, procentiem un/vai normālam stāvoklim aprēķināto emisijas līmeni N, ko nedrīkst pārsniegt vienā vai vairākos laikpo- smos. vajadzīgi to pareizam lietojumam un ko izmanto iespieddar- bos, lai iespiestu uz virsmas tekstu vai attēlus. 23. “Laka” ir caurspīdīga aizsargkārta. 14. “Vielas” ir jebkuri ķīmiskie elementi un to savienojumi, kas sastopami dabiskā stāvoklī vai ko ražo rūpniecība, cietā, šķidrā vai gāzveida stāvoklī. 24. “Izlietojums” ir organisko šķīdinātāju pilns ieguldījums iekārtā kalendārā gada laikā vai jebkurā citā 12 mēnešu peri- odā, neieskaitot jebkādus GOS, ko atgūst atkārtotai lietoša- nai. 15. “Preparāts” ir maisījums vai šķīdums, kas sastāv no vairākām vielām. 16. “Organisks savienojums” ir jebkurš savienojums, kurā ietilpst vismaz elements ogleklis un viens vai vairāki no šādiem ele- mentiem: ūdeņradis, halogēni, skābeklis, sērs, fosfors, silīcijs vai slāpeklis, izņemot oglekļa oksīdus un neorganiskos kar- bonātus un bikarbonātus. 17. “Gaistoši organiskie savienojumi (GOS)” ir jebkuri organiskie savienojumi, kam temperatūrā 293,15 K tvaiku spiediens ir lielāks vai kam ir konkrētos izmantošanas 0,01 kPa vai apstākļos attiecīga gaistamība. Šajā direktīvā kreozota frak- cija, kas pārsniedz šo tvaika spiedienu vērtību temperatūrā 293,15 K, uzskatāma par GOS. 18. “Organiskais šķīdinātājs” ir jebkurš GOS, ko izmanto, tam ķīmiski nemainoties, atsevišķi vai kopā ar citām vielām, lai šķīdinātu jēlvielas, ražojumus un atkritumvielas, vai arī lieto kā tīrīšanas līdzekli, šķīdinot kaitīgas vielas, vai kā šķīdinātā- ju, vai disperģējošu vidi, vai vielu viskozitātes korektoru, vai virsmas spraiguma korektoru, vai plastifikatoru, vai konser- vantu. 25. “Ieguldījums” ir organisko šķīdinātāju daudzums un šo šķīdi- nātāju daudzums preparātos, ko lieto, veicot darbību, ieskai- tot šķīdinātājus, kas ir atgūti iekārtā un ārpus tās un kas jāie- rēķina ik reizi, kad tos izmanto darbības veikšanai. 26. “Organisko šķīdinātāju atkārtota izmantošana” ir jebkuram tehniskam vai komerciālam mērķim iekārtā atgūto organisko šķīdinātāju izmantošana, ieskaitot izmantošanu kā degvielu, bet neieskaitot galīgo atbrīvošanos no tādējādi atgūtā šķīdi- nātāja kā atkrituma. 27. “Masas plūsma” ir izdalījies GOS daudzums, kas izteikts masas vienībās stundā. 28. “Nominālā ietilpība” ir maksimālais organisko šķīdinātāju masas ieguldījums iekārtā, kas ir vidējots vienas dienas laikā, ja iekārtu ekspluatē normālās ekspluatācijas apstākļos ar pro- jektēto produkcijas izlaidi. 29. “Normāla ekspluatācija” ir visi iekārtas ekspluatācijas vai dar- bības posmi, izņemot palaišanas un apturēšanas operācijas, kā arī aprīkojuma apkopi. 19. “Halogenizēts organiskais šķīdinātājs” ir organiskais šķīdinā- tājs, kurā ietilpst vismaz viens broma, hlora, fluora vai joda atoms uz molekulu. 30. “Slēgtie apstākļi” ir apstākļi, kuros iekārtu ekspluatē tā, ka darbības rezultātā izdalījušos GOS uztver un kontrolēti izvada caur skursteni vai piesārņojuma mazināšanas aprīko- jumu, un tāpēc tie nav pilnīgi difūzi. 20. “Aizsargkārta” ir jebkurš preparāts, ieskaitot visus organiskos šķīdinātājus vai preparātus, kuros ietilpst organiskie šķīdinā- tāji, kas vajadzīgi to pareizam lietojumam un ko izmanto, lai panāktu uz virsmas dekoratīvu, aizsargājošu vai citu funkcio- nālu efektu. 21. “Saistviela” ir jebkurš preparāts, ieskaitot visus organiskos šķī- dinātājus vai preparātus, kuros ietilpst organiskie šķīdinātāji, kas vajadzīgi to pareizam lietojumam un ko izmanto, lai nodrošinātu ražojuma atsevišķu daļu sasaisti. 22. “Iespiedkrāsa” ir preparāts, ieskaitot visus organiskos šķīdinā- tājus vai preparātus, kuros ietilpst organiskie šķīdinātāji, kas 31. “Normālais stāvoklis” ir temperatūra 273,15 K un spiediens 101,3 kPa. 32. “24 stundu vidējā vērtība” ir vidējais aritmētiskais no visiem derīgiem nolasījumiem, ko uzņem 24 normālās ekspluatāci- jas stundu laikā. 33. “Palaišanas un apturēšanas operācijas” ir operācijas, ko veic, lai sāktu vai pabeigtu kādu darbību, sāktu vai beigtu kāda aprīkojuma elementa vai tvertnes izmantošanu vai to sagata- votu darbam, vai sagatavotu darba pārtraukšanai. Darba fāzes, kas regulāri atkārtojas, nav uzskatāmas par palaišanu un apturēšanu. 122 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. 3. pants 2. Visās iekārtās jāievēro: Saistības, kas attiecas uz jaunām iekārtām Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka a) emisijas robežvērtības, kas attiecas uz atgāzu un difūzās emi- sijas vērtībām, vai pilnās emisijas robežvērtības un citas II A pielikumā noteiktās prasība, 1) visas jaunās iekārtas atbilst 5. , 8. un 9. pantam; vai 2) visas jaunās iekārtas, uz ko neattiecas Direktīva 96/61/EK, ir reģistrētas un saņem atļauju, pirms tās sāk ekspluatēt. b) II B pielikumā norādītā emisijas samazināšanas plāna prasības. 4. pants Saistības, kas attiecas uz esošām iekārtām Neierobežojot Direktīvu 96/61/EK, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka 1) esošās iekārtas atbilst 5. , 8. un 9. pantam ne vēlāk kā 2007. gada 31. oktobrī; 2) visām esošajām iekārtām jābūt reģistrētām vai jāsaņem atļau- jas ne vēlāk kā 2007. gada 31. oktobrī; 3) attiecībā uz tām iekārtām, kas jāreģistrē vai kam jāsaņem atļauja, un kas izmanto II B pielikuma emisijas samazināšanas plānu, par to paziņo kompetentām iestādēm ne vēlāk par 2005. gada 31. oktobri; 4) ja iekārtā: — ir būtiskas pārmaiņas vai — tā pēc būtiskām pārmaiņām pirmo reizi iekļaujas šīs direk- tīvas darbības jomā, iekārtas daļa, kurā ir būtiskas pārmaiņas, jāuzskata par jaunu iekārtu vai esošu iekārtu, ja pilnā emisija no visas iekārtas nepārsniedz to emisiju, kas izdalītos gadījumā, ja būtiski mai- nīto daļu uzskatītu par jaunu iekārtu. 3. a) Difūzās emisijas gadījumā dalībvalstis piemēro iekārtām difūzās emisijas vērtības kā emisijas robežvērtības. Ja ir kompetentas iestādes akceptēti pierādījumi, ka atsevišķai iekārtai šī vērtība nav tehniski vai ekonomiski īstenojama, kompetentā iestāde tomēr var pieļaut izņēmumu tādai atse- višķai iekārtai, ja nav gaidāms būtisks risks cilvēku veselī- bai un videi. Katrreiz, piešķirot izņēmuma statusu, opera- toram jāsniedz pierādījumi, ko akceptē kompetentas iestādes, par to, ka tiek izmantoti vislabākie no pieejamiem tehniskiem paņēmieniem; b) darbības, ko nevar veikt slēgtos apstākļos, var atbrīvot no II A pielikumā paredzētajām kontrolēm, ja šī iespēja ir tieši minēta šajā pielikumā. Ja nav kompetentu iestāžu akcep- tētu pierādījumu, ka šī iespēja nav tehniski vai ekonomiski īstenojama, jālieto II B pielikumā dotais emisijas samazinā- šanas plāns. Šajā gadījumā operatoram jāsniedz pierādīju- mi, ko akceptē kompetentas iestādes, par to, ka tiek lietoti vislabākie no pieejamiem tehniskiem paņēmieniem. Saskaņā ar 11. pantu dalībvalstis ziņo Komisijai par piešķirto izņēmuma statusu, kas attiecas uz a) un b) apakšpunktu. 4. Iekārtām, kurās nelieto emisijas samazināšanas shēmu, jebku- ram piesārņojuma mazināšanas aprīkojumam, kas uzstādīts pēc datuma, kad šī direktīva ir stājusies spēkā, jāatbilst visām II A pie- likuma prasībām. 5. Iekārtās, kurās veic divas vai vairākas darbības, turklāt katra no tām pārsniedz II A pielikuma minētās sliekšņa vērtības: a) attiecībā uz 6. , 7. un 8. punktā norādītām vielām, katra atse- višķa darbība atbilst minēto punktu prasībām; 5. pants Prasības b) attiecībā uz citām vielām: i) atbilst 2. punkta prasībām katrai atsevišķai darbībai vai 1. Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, iekļaujot atļaujas nosa- cījumos tehniskus noteikumus vai izdodot vispārējus obligātus noteikumus, lai nodrošinātu atbilstību 2. līdz 12. punktam. ii) pilnā emisija nepārsniedz to emisiju, kas izdalītos, piemē- rojot i) apakšpunktu. 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 123 6. Vielas vai preparāti, ko tajos ietilpstošo GOS dēļ klasificē kā kancerogēnas, mutagēnas vai reproduktīvai funkcijai toksiskas vielas vai preparātus saskaņā ar Direktīvu 67/548/EEK (1) un kam piešķir vai kam jābūt klāt brīdinājumiem par risku R45, R46, R49, R60, R61, iespējami īsā laikā būtu jāaizstāj, ciktāl tas ir iespējams, ņemot vērā 7. panta 1. punktā minētās pamatnostād- nes, ar mazāk kaitīgām vielām vai preparātiem. 7. Ja izdalās 6. punktā minētie GOS un tādu savienojumu sum- mārā masas plūsma, kuru dēļ tie marķējami saskaņā ar minēto punktu, ir lielāka vai vienāda ar 10 g/h, šo GOS emisijai jāatbilst robežvērtībai 2 mg/Nm3. Emisijas robežvērtība attiecas uz atse- višķu savienojumu masu summu. 8. Ja izdalās halogenizētie GOS, kam piešķirts brīdinājums par risku R40, un to savienojumu summārā masas plūsma, kuru dēļ tie marķējami ar R40, ir lielāka par vai vienāda ar 100 g/h, šo GOS emisijai jāatbilst robežvērtībai 20 mg/Nm3. Emisijas robež- vērtība attiecas uz atsevišķu savienojumu masu summu. Ciktāl tehniski un ekonomiski ir iespējams aizsargāt sabiedrības veselību un vidi, 6. un 8. punktā minēto GOS izdalīšanos kontrolē kā emisiju no iekārtas slēgtos apstākļos. 9. To GOS izdalīšanās gadījumā, kam pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā piešķir vai kam jābūt klāt vienam no 6. un 8. punktā minē- tiem brīdinājumiem par risku, atbilstība emisijas 7. un 8. punktā minētajām robežvērtībām jāsasniedz iespējami īsā laikā. 10. Veic visus vajadzīgos piesardzības pasākumus, lai samazinātu emisiju iekārtas palaišanas un apturēšanas laikā. 11. Esošās iekārtas, kur ekspluatē esošo piesārņojuma mazināša- nas aprīkojumu un ievēro šādas emisijas robežvērtības: — 50 mg C/Nm3 — sadedzināšanas gadījumā, iekārtas pilnā emisija nepārsniedz emisiju, kas rastos, ja tiktu ievē- rotas visas šīs tabulas prasības. 12. Ne emisijas samazināšanas plāns, ne 11. punkta piemēro- šana, ne 6. pants neatbrīvo iekārtas, kas izdala 6. , 7. un 8. punktā norādītās vielas, no minēto punktu prasību ievērošanas. 13. Ja riska novērtējumu jebkurai ar R40, R60 vai R61 marķēja- mai vielai, uz kuru attiecas šajā direktīvā paredzētā kontrole, veic saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (2) un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94 (3) vai Padomes Direktīvu 67/548/EEK un Komisijas Direktīvu 93/67EEK (4), Komisijai izskata secināju- mus par riska novērtējumu un veic vajadzīgos pasākumus. 6. pants Valstu plāni 1. Neierobežojot Direktīvu 96/61/EK, dalībvalstis var formulēt un īstenot valsts plānus, lai samazinātu emisiju no darbībām un industriālām iekārtām, uz ko attiecas 1. pants, izņemot II A pie- likumā minēto 4. un 11. darbību. Ar valsts plānu nedrīkst izslēgt no šīs direktīvas darbības jomas nevienu citu darbību. Ar šiem plāniem jāpanāk esošo iekārtu gada laikā izraisītās emisijas sama- zināšanās vismaz par tādu lielumu un tādā laikposmā, par kādu to varētu samazināt, piemērojot emisijas robežvērtības saskaņā ar 5. panta 2. un 3. punktu un II pielikumu valsts plāna darbības lai- kā. Valsts plāns, vajadzības gadījumā to atjauninot, atkārtoti jāie- sniedz Komisijai reizi trijos gados. Dalībvalsts, kas formulē un īsteno valsts plānus, drīkst atbrīvot esošās iekārtas no 5. panta 2. un 3. punktā, kā arī II pielikumā noteikto emisijas robežvērtību ievērošanas. Valsts plāns nekādos apstākļos nedrīkst atbrīvot esošo iekārtu no Direktīvas 96/61/EK noteikumiem. — 150 mg C/Nm3 — jebkura cita piesārņojuma mazināšanas aprīkojuma gadījumā, atbrīvo no II A pielikuma tabulā minēto atgāzu robežvērtību ievē- rošanas uz 12 gadiem, sākot ar 15. pantā minēto dienu, ja visa 2. Valsts plānā jāietver to pasākumu saraksts, ko veic vai kas jāveic, lai nodrošinātu 1. punktā nospraustā mērķa īstenošanu, ieskaitot izvirzītā plāna kontroles mehānismu. Tajā arī jāietver obligāti emisijas samazināšanas pagaidu kontrolskaitļi, ar kuriem salīdzinot varētu mērīt virzību uz mērķi. Valsts plānam jābūt (1) OV 196, 16. 8. 1967. , 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 98/98/EK (OV L 355, 30. 12. 1998. , 1. lpp. ). (2) OV L 84, 5. 4. 1993. , 1. lpp. (3) OV L 161, 29. 6. 1994. , 3. lpp. (4) OV L 227, 8. 9. 1993. , 9. lpp. 124 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. saderīgam ar attiecīgiem Kopienas tiesību aktiem, ieskaitot atbil stīgus šīs direktīvas noteikumus, un tajā jāietver: — tās darbības vai to darbību identifikācija, uz ko attiecas plāns, — emisijas mazināšana, kas jāsasniedz šajās darbībās, atbilstīgi tam, ko varētu sasniegt, piemērojot 1. punktā norādītās emi- sijas robežvērtības, 7. pants Aizstāšana 1. Komisija nodrošina informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un attiecīgo darbību veicējiem par organisko vielu un to poten- ciālo aizstājēju izmantošanu. Tai jāizskata jautājumi par: — derīgumu izmantošanai, — iekārtu skaits, ko ietekmē plāns, un to pilnās emisijas, kā arī pilnā emisija katrai no darbībām. — iespējamo ietekmi uz cilvēka veselību un jo īpaši iedarbību darba vietā, Plānā arī jāietver pilns to dokumentu kopuma apraksts, ar kuriem tiks izpildītas plāna prasības, pierādījumi, ka šie instrumenti būs obligāti īstenojami, un sīkas ziņas par līdzekļiem, ar ko apliecinās plāna izpildi. 3. Dalībvalsts iesniedz plānu Komisijai. Plānam pievieno pama- tojuma dokumentus, kas ir pietiekami, lai pārbaudītu, vai tiks sasniegts 1. punkta mērķis, ieskaitot visus dokumentus, ko īpaši pieprasa Komisija. Esošās iekārtas, kur notiek būtiskas pārmaiņas, paliek valsts plāna darbības jomā, ja tās bijušas iekļautas šajā plānā pirms šādas būtiskas pārmaiņas. 4. Dalībvalsts izraugās valsts iestādi, kas vāc un izvērtē 3. punktā prasīto informāciju, kā arī īsteno valsts plānu. 5. a) Komisija informē 13. pantā minēto komiteju par valsts plāna novērtējumu ne vēlāk kā gadu pēc šīs direktīvas stā- šanās spēkā; b) ja Komisija, izskatot plānu, atkārtoti iesniegtu plānu vai ziņojumu par panākumiem, ko dalībvalsts ir iesniegusi saskaņā ar 11. pantu, nav apmierināta ar to, kā plāna mērķi tiek sasniegti paredzētajā laikā, tā informē dalībvalsti un 13. pantā minēto komiteju par savu atzinumu, kā arī par apsvērumiem, kas ir šā atzinuma pamatā. Tas jāizdara sešu mēnešu laikā pēc tam, kad ir saņemts plāns vai ziņojums. Tālāk dalībvalsts nosūta paziņojumu Komisijai un triju mēnešu laikā informē komiteju par korekcijas pasāku- miem, kas veicami, lai nodrošinātu mērķu sasniegšanu. 6. Ja Komisija sešu mēnešu laikā pēc paziņojuma par korekcijas pasākumiem nolemj, ka šie pasākumi nav pietiekami, lai sasniegtu plāna mērķus paredzētā periodā, dalībvalstij attiecībā uz esošām iekārtām obligāti jāizpilda 5. panta 2. un 3. punkta un II pieli- kuma prasības šajā direktīvā noteiktajā periodā. Komisija par savu lēmumu informē 13. pantā minēto komiteju. — iespējamo ietekmi uz vidi un — ekonomiskām sekām, jo īpaši pieejamo variantu izmaksām un ieguvumu, lai nodrošinātu pārraudzību to vielu un tehnisko paņēmienu izmantošanā, kam ir minimāla potenciālā ietekme uz gaisu, ūde- ni, augsni, ekosistēmu un cilvēka veselību. Pēc informācijas apmaiņas Komisijai jāpublicē pamatnostādnes katrai darbībai. 2. Dalībvalstis nodrošina, lai 1. punktā minētās pamatnostādnes tiktu ņemtas vērā, izsniedzot atļaujas, kā arī formulējot vispārējus obligātus noteikumus. 8. pants Monitorings 1. Dalībvalstis uzliek par pienākumu tādas iekārtas operatoram, uz ko ir attiecināma šī direktīva, reizi gadā vai pēc pieprasījuma iesniegt kompetentām iestādēm datus, kas tām ļauj pārbaudīt šīs direktīvas izpildi. 2. Dalībvalstis nodrošina nepārtrauktu prasību izpildes kontroli kanālos, ar ko savienots piesārņojuma mazināšanas aprīkojums un kuru galā izdalās vidēji kopumā vairāk nekā 10 kg/h organi- skā oglekļa. 3. Citos gadījumos dalībvalstis nodrošina nepārtrauktu vai perio- disku mērījumu izpildi. Periodisku mērījumu gadījumā ik reizi, veicot mērījumus, būtu jāiegūst vismaz trīs nolasījumi. 4. Mērījumi netiek prasīti gadījumā, ja šīs direktīvas prasību izpil- dei nav vajadzīgs piesārņojuma mazināšanas aprīkojums cauruļ- vada galā. 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 125 5. Komisija organizē dalībvalstīs informācijas apmaiņu par šķīdi- nātāju apsaimniekošanas plāniem, kuru pamatā ir dati par šīs direktīvas izpildi trīs gadu laikā, skaitot no 15. pantā minētās die- nas. 10. pants Pārkāpumi 9. pants Dalībvalstis veic atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka gadī- jumā, ja konstatēti šīs direktīvas prasību pārkāpumi: Atbilstība emisijas robežvērtībām 1. Atbilstību turpmāk minētām prasībām apliecina, saņemot kompetentu iestāžu piekrišanu: — emisijas robežvērtības atgāzēs, difūzās emisijas vērtības un pil- nās emisijas robežvērtības, — II B pielikumā dotā emisijas samazināšanas plāna prasības, — 5. panta 3. punkta noteikumi. Šīs direktīvas III pielikumā izklāstītas šķīdinātāju apsaimniekoša- nas plānu pamatnostādnes, kas palīdz apliecināt atbilstību šiem raksturlielumiem. Gāzes tilpumus atgāzēm var pievienot, lai tās atdzesētu vai atšķai- dītu, ja tas ir tehniski pamatoti, bet, nosakot atgāzēs kaitīgas vie- las masas koncentrāciju, šie tilpumi nav jāņem vērā. 2. Atbilstību prasībām atkārtoti pārbauda pēc būtiskām pārmai- ņām. 3. Nepārtrauktu mērījumu gadījumā jāuzskata, ka emisijas robež- vērtības tiek ievērotas, ja a) neviena normālas ekspluatācijas 24 stundu vidējā vērtība nepārsniedz emisijas robežvērtības un b) nevienas stundas vidējā vērtība nepārsniedz emisijas robežvēr- tības vairāk kā 1,5 reizes. 4. Periodisku mērījumu gadījumā jāuzskata, ka emisijas robežvēr- tības ir ievērotas, ja vienā kontroles reizē: a) operators informē kompetentās iestādes un veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka atbilstība tiek atjaunota iespējami īsā laikā; b) pārkāpumu gadījumā, kas rada tiešas briesmas cilvēku veselī- bai, darbība tiek apturēta līdz atbilstības atjaunošanai saskaņā ar a) punkta nosacījumiem. 11. pants Informācijas sistēmas un ziņojumi 1. Reizi trijos gados dalībvalstis ziņojuma veidā iesniedz Komisi- jai ziņas par šīs direktīvas izpildi. Ziņojumu sastāda, pamatojoties uz anketu vai formu, ko Komisija sagatavojusi saskaņā ar Direk- tīvas 91/692/EEK (1) 6. pantu. Anketa vai formas jānosūta dalīb- valstīm sešus mēnešus pirms tā laikposma sākuma, uz kuru attie- cas ziņojums. Ziņojumu nosūta Komisijai deviņu mēnešu laikā, skaitot no triju gadu pārskata perioda beigām. Dalībvalstis pub- licē ziņojumus vienlaikus ar iesniegšanu Komisijā, ievērojot Direk- tīvas 90/313/EEK (2) 3. panta 2. un 3. punktā minētos ierobežo- jumus. Pirmais ziņojums attiecas uz pirmajiem trim gadiem, skaitot no 15. pantā minētās dienas. 2. Ziņās, ko iesniedz saskaņā ar 1. punktu, iekļauj arī pietiekami raksturīgus datus, lai apliecinātu, ka ir ievērotas 5. panta prasības un attiecīgā gadījumā arī 6. panta prasības. 3. Komisija sagatavo ziņojumu par šīs direktīvas izpildi, pamato- joties uz dalībvalstu iesniegtiem datiem ne vēlāk kā piecus gadus pēc brīža, kad dalībvalstis ir iesniegušas pirmos pārskatus. Komi- sija iesniedz šo ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, vaja- dzības gadījumā papildinot to ar priekšlikumiem. a) visu nolasījumu vidējā vērtība nepārsniedz emisijas robežvēr- 12. pants tības un Informācijas publiskošana b) nevienas stundas vidējā vērtība nepārsniedz emisijas robežvēr- tības vairāk kā 1,5 reizes. 5. Atbilstību 5. panta 7. un 8. punkta noteikumiem pārbauda, ņemot par pamatu atsevišķu gaistošu organisku savienojumu masas koncentrāciju summu. Visos citos gadījumos atbilstību pār- bauda, ņemot par pamatu organiskos savienojumos ietilpstošā oglekļa pilno masu emisijā, ja II A pielikumā nav norādīts citādi. 1. Neierobežojot Direktīvu 90/313/EEK, dalībvalstis veic vajadzī- lai vismaz iesniegumus atļaujas saņemšanai gos pasākumus, (1) OV L 377, 31. 12. 1991. , 48. lpp. (2) OV L 158, 23. 6. 1990. , 56. lpp. 126 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. jaunām iekārtām vai būtiskām pārmaiņām tādās iekārtās, kam saskaņā ar Direktīvu 96/61/EK vajadzīga atļauja, darītu pieejamu sabiedrībai pietiekamu laiku, lai sabiedrība varētu sniegt komen- tārus par tiem, pirms kompetentas iestādes pieņem lēmumu. Neierobežojot Direktīvu 96/61/EK, nav jāuzskata, ka, publiskojot informāciju, būtu jāmaina tās formāts. Jāpublisko arī kompetentās iestādes lēmums, ieskaitot vismaz vienu atļaujas eksemplāru un jebkurus turpmākos atjaunināju- mus. Publisko vispārējos obligātos noteikumus, kas piemērojami iekār- tām, kā arī reģistrēto un atļauto darbību sarakstu. 2. Jāpublisko emisijas kontroles rezultāti, kas vajadzīgi saskaņā ar 8. un 9. pantā minētajiem atļaujas izsniegšanas vai reģistrācijas nosacījumiem un kas atrodas kompetentas iestādes rīcībā. 3. Šā panta 1. un 2. punktu piemēro, ņemot vērā ierobežojumus sakarā ar iemesliem, kas ļauj valsts iestādēm atteikties sniegt infor- māciju, tajā skaitā atklāt komerciālos un rūpnieciskos noslēpu- mus, kā noteikts Direktīvas 90/313/EEK 3. panta 2. un 3. punktā. 14. pants Sankcijas Dalībvalstis nosaka sankcijas, kas jāpiemēro, ja tiek pārkāpti saskaņā ar šo direktīvu pieņemtie valsts noteikumi, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai piemērotu šīs sankcijas. Pieņemtajām samērīgām un jāattur no sankcijām jābūt pārkāpumiem. Dalībvalstis šiem noteikumiem Komisijai ne vēlāk par 15. pantā minēto dienu un sniedz paziņojumu par jebkuriem turpmākiem to grozījumiem iespējami īsā laikā. sniedz paziņojumu par iedarbīgām, 15. pants Pārņemšana 1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā 2001. gada 1. aprīlī. Dalībvalstis par to tūlīt informē Komisiju. lai Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 13. pants Komiteja 16. pants Stāšanās spēkā Komisijai palīdz padomdevēja komiteja, kuru veido dalībvalstu pārstāvji un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis. Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par šo projektu laikā, kuru priekšsēdētājs nosaka atkarībā no jautājuma steidzamības, vajadzības gadījumā par to balsojot. 17. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Atzinums jāieraksta protokolā; turklāt katrai dalībvalstij ir tiesības pieprasīt, lai protokolā atzīmētu tās viedokli. Briselē, 1999. gada 11. martā Komisijai maksimāli jāvadās pēc komitejas sniegtā atzinuma. Tai jāinformē komiteja par to, kā tiek ievērots tās atzinums. Padomes vārdā — priekšsēdētājs J. TRITTIN 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 127 I PIELIKUMS DARBĪBAS JOMA Šajā pielikumā ir iekļautas 1. pantā minētās darbību kategorijas. Ja darbība notiek, pārsniedzot II A pielikumā uzskaitītās sliekšņa vērtības, šajā pielikumā minētās darbības ietilpst šīs direktīvas darbības jomā. Darbībās vienmēr ir ietverta aprīkojuma tīrīšana, bet nav ietverta ražojumu tīrīšana, ja nav norādīts citādi. Saistvielas klāšana — Jebkura darbība, ar kuru uz virsmas uzklāj saistvielu, izņemot saistvielu klāšanu un laminēšanu iespieddarbos. Aizsargkārtas klāšana — Jebkura darbība, kuras ietvaros vienu vai vairākas reizes uzklāj nepārtrauktu kārtu: — turpmāk minētiem transportlīdzekļiem: — jaunām automašīnām, ko Direktīvā 70/156/EEK (1) definē kā M1 kategoriju, un N1 kategorijas jaunām automašīnām, ja tās pārklāj tādās iekārtās, ko izmanto M1 kategorijas transportlīdzekļu aizsargkārtas klāšanai, — kravas automobiļu kabīnēm, ko definē kā vadītājam paredzēto telpu, un visam tehniskajam aprīkojumam paredzēto kopējo telpu Direktīvā 70/156/EEK minētās N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļiem, — furgoniem un kravas automobiļiem, ko Direktīvā 70/156/EEK definē kā N1, N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļus, neskaitot kravas automašīnu kabīnes, — autobusiem, ko Direktīvā 70/156/EEK definē kā M2 un M3 kategorijas transportlīdzekļus, — piekabēm, ko Direktīvā 71/156/EEK definē kā O1, O2, O3 un O4 kategoriju, — metāla un plastmasas virsmām, ieskaitot lidmašīnu, kuģu, vilcienu utt. virsmas, — koka virsmām, — audekla, audumu, plēvju un papīra virsmām, — ādai. Šeit neietilpst substrātu pārklāšana ar metāla aizsargkārtām ar elektroforēzes un ķīmiskas smidzināšanas paņēmieniem. Ja aizsargkārtas klāšana ietver fāzi, kur attiecīgā priekšmets tiek apdrukāts ar jebkādu tehnisku paņēmienu, iespieddarbu fāze tiek uzskatīta par aizsargkārtas klāšanas daļu. Lai gan iespieddarbi šeit netiek iekļauti kā atsevišķa darbība, šo direktīvu uz tiem var attiecināt, ja iespieddarbi ietilpst šīs direktīvas darbības jomā. Slokšņu pārklāšana — Jebkura darbība, kur rullētu tēraudu, nerūsējošu tēraudu, vara sakausējumus vai alumīnija sloksnes nepārtrauktā procesā pārklāj ar aizsargkārtu, kas veido plēvi, vai lamināta aizsargkārtu. Ķīmiskā tīrīšana — Jebkura rūpnieciska darbība vai komercdarbība, kurā izmanto gaistošus organiskus savienojumus (GOS) iekārtās, kas paredzētas apģērbu, saimniecības piederumu un līdzīgu patēriņa preču tīrīšanai, izņemot gadījumus, ja traipu un plankumu tīrīšanai tekstilrūpniecībā un šūšanas rūpniecībā tiek izmantots roku darbs. (1) OV L 42, 23. 2. 1970. , 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/27/EK (OV L 233, 25. 8. 1997. , 1. lpp. ). 128 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. Apavu ražošana — Jebkura darbība, kuras ietvaros tiek ražoti nokomplektēti apavi vai to daļas. Aizsargkārtu preparātu, laku, iespiedkrāsu un saistvielu ražošana — Minēto gala produktu un starpproduktu izgatavošana, ja to veic vienuviet, sajaucot pigmentus, sveķus un saistvielas ar organiskiem šķīdinātājiem vai citiem nesējiem, ieskaitot disperģēšanas un pirmsdisperģēšanas darbības, viskozitātes un toņa korekciju un gala produkta uzpildi tam paredzētā traukā. Farmaceitisko ražojumu izgatavošana — Farmaceitisko ražojumu ķīmiskā sintēze, raudzēšana, ekstrakcija, formulēšana un pilnīga sagatavošana, un, ja to veic vienā iekārtā, starpproduktu izgatavošana. Iespieddarbi — Jebkura teksta un/vai attēlu reproducēšanas darbība, ar kuru iespiedkrāsu ar iespiedformu pārnes uz jebkāda veida virsmu. Te ietilpst arī attiecīgie lakošanas, aizsargkārtu klāšanas un laminēšanas paņēmieni. Tomēr šī direktīva attiecas tikai uz šādiem apakšprocesiem: — fleksogrāfija — darbība, kurā iespiešanai tiek izmantota gumijas vai elastīgu fotopolimēru iespiedforma, kam iespieduma laukumi atrodas virs joslām, kuras iespiešanu neveic, turklāt tiek lietotas šķidras iespiedkrāsas, kas iztvaikojot izžūst, — termofiksācijas ruļļu ofsetiespiedums — iespieddarbi ar izmanto iespiedformu ar iespiedlaukumiem un joslām, kas neiespiež vienā plaknē, turklāt lentes padeve nozīmē, ka iespiežamo materiālu mašīnai padod no ruļļa, nevis no atsevišķām lapām. Joslas, kas neiespiež, tiek apstrādātas tā, lai tās saistītu ūdeni un atgrūstu iespiedkrāsu. Iespiedlaukumus apstrādā tā, lai tie uztvertu un padotu iespiedkrāsu uz iespiešanai paredzētās virsmas. Iztvaikošana notiek krāsnī, kur iespiežamo materiālu sasilda ar karstu gaisu, lentes padevi, kur — ar laminēšanu saistītie iespieddarbi — divu vai vairāku lokanu materiālu savienošana, izgatavojot laminātus, — izdevumu rotācijas dobspiedumi — rotācijas dobspiedumu iespieddarbi, ko izmanto, iespiežot uz žurnālu, brošūru, katalogu un līdzīgu izdevumu papīra ar iespiedkrāsām uz toluola bāzes, — rotācijas dobspiedumi — iespieddarbi, kur izmanto cilindrisku iespiedformu, kam iespiedlaukumi atrodas zem lietojot šķidras iespiedkrāsas, kas iztvaikojot žūst. Padziļinājumus piepilda ar joslām, kas neiespiež, iespiedkrāsu, un pārpalikums no joslām, kas neiespiež, tiek noņemts, pirms iespiedlaukums saskaras ar cilindru un noņem iespiedkrāsu no padziļinājumiem. — rotācijas rastra iespiedums — iespieddarbi ar lentes padevi, kur iespiedkrāsu padod uz virsmas, to izspiežot caur porainu iespiedformu ar atklātu iespiedlaukumu, bet joslas, kas neiespiež, ir noslēgtas, turklāt tiek lietotas šķidras iespiedkrāsas, kas žūst tikai iztvaikojot. Lentes padeve nozīmē, ka materiālu, uz kā iespiež, mašīnai padod no ruļļa, nevis no atsevišķām lapām, — lakošana — darbība, ar ko laka vai lipīga aizsargkārta tiek uzklāta uz lokana materiāla, lai turpmāk aizzīmogotu iepakojuma materiālu. Gumijas pārveidošana — Jebkura dabīgas vai sintētiskas gumijas sajaukšanas, sasmalcināšanas, samaisīšanas, kalandrēšanas, ekstrūzijas un vulkanizācijas darbība un jebkura palīgdarbība ar mērķi pārveidot dabīgo vai sintētisko gumiju gatavos ražojumos. Virsmu tīrīšana — Jebkura darbība, izņemot ķīmisko tīrīšanu ar organiskiem šķīdinātājiem, lai atbrīvotu materiāla virsmu no netīrumiem, ieskaitot attaukošanu. Tīrīšana, kas sastāv vairāk nekā no vienas fāzes pirms vai pēc jebkādas citas 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 129 fāzes, jāaplūko kā viena tīrīšanas darbība. Šī darbība neattiecas uz aprīkojuma tīrīšanu, bet uz ražojumu virsmas tīrīšanu. Augu eļļu un dzīvnieku tauku ieguve un eļļas rafinēšana — Jebkura darbība, lai iegūtu augu eļļu no sēklām un citām augu izcelsmes vielām, sausnes pārstrāde lopbarības ražošanai, tauku un no sēklām iegūto augu eļļu, kā arī augu izcelsmes un dzīvnieku izcelsmes vielu attīrīšana. Transportlīdzekļu galīga apdare — Jebkāda rūpnieciska vai komerciāla aizsargkārtu klāšana un ar to saistītās attaukošanas darbības, proti: — aizsargkārtas klāšana autotransporta līdzekļiem, kas definēti Direktīvā 70/156/EEK, vai to daļai, ja to veic transportlīdzekļa remontdarbu, konservācijas vai dekoratīvās apdares ietvaros ārpus izgatavošanas ražotnēm, vai — oriģinālās aizsargkārtas klāšana autotransporta līdzekļiem, kas definēti Direktīvā 70/156/EEK, vai to daļai, izmantojot galīgās apdares materiālus, ja to veic ārpus sākotnējās izgatavošanas konveijera, vai — aizsargkārtu klāšana piekabēm (ieskaitot puspiekabes) (O kategorija). Aizsargkārtu klāšana stiepļu tinumiem — Jebkura aizsargkārtas klāšana metāla vadītājiem, ko izmanto transformatoru un motoru tinumos utt. Koka piesūcināšana — Jebkura darbība ar mērķi ievadīt konservantus koksnē. Koka un plastmasas laminēšana — Jebkura darbība ar mērķi saistīt kopā koku un/vai plastmasu, veidojot laminētus ražojumus. 130 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. II A PIELIKUMS I. SLIEKŠŅA VĒRTĪBAS UN EMISIJAS KONTROLE Darbība (šķīdinātāja izlietojuma sliekšņa vērtības tonnās/gadā) Sliekšņa vērtība (šķīdinātāja patēriņa sliekšņa vērtī- bas tonnās/gadā) Emisijas robež- vērtības atgā- zēs(mg C/Nm3) Difūzās emisijas vērtī- bas(procentos attiecībā pret izmantoto šķīdinā- tāju) Pilnās emisijas robež- vērtības Īpaši noteikumi Jauna Esoša Jauna Esoša Termofiksācijas ruļļu ofsetie- spiedums (> 15) 15-25 > 25 100 20 30 (1) 30 (1) (1) Šķīdinātāja atlikums gatavajā ražojumā nav jāuzskata par difūzo emisiju. 1. 2. 3. Izdevumu rotācijas dobspie- dums (> 25) 75 10 15 Citi rotācijas dobspiedumi, flek- sogrāfija, rotācijas rastra iespie- dums, laminēšana un lakošana (> 15), iespiedums uz audekla, auduma un kartona (> 30) 15-25 > 25 > 30 (2) 100 100 100 25 20 20 4. Virsmas tīrīšana (3) (> 1) 1-5 > 5 20 (4) 20 (4) 15 10 5. Cita virsmu tīrīšana (> 2) 2-10 > 10 75 (5) 75 (5) 20 (5) 15 (5) 6. Transportlīdzekļu aizsargkārtas (< 15) un transportlīdzekļu galīgā apdare > 0,5 50 (6) 25 (2) Sliekšņa vērtība rotācijas rastra iespiedumam uz audekla un kartona. (3) Izmantojot pantā 5. panta 6. un 8. punktā norādītos savienojumus. (4) Robežvērtība attiecas uz savienojumu masu mg/Nm3, nevis uz pilnu oglekļa dau- dzumu. (5) Iekārtas, kas pierāda kompe- tentām iestādēm, ka vidējais organisko šķīdinātāju saturs visos lietojamos tīrīšanas līdzekļos nepārsniedz 30 svara %, ir atbrīvotas no šo vērtību ievērošanas. (6) Ar 15 minūšu laikā noteik- tiem vidējiem mērījumiem jāpierāda, ka tiek ievērots 9. panta 3. punkts. 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 131 Darbība (šķīdinātāja izlietojuma sliekšņa vērtības tonnās/gadā) Sliekšņa vērtība (šķīdinātāja patēriņa sliekšņa vērtī- bas tonnās/gadā) Emisijas robež- vērtības atgā- zēs(mg C/Nm3) Difūzās emisijas vērtī- bas(procentos attiecībā pret izmantoto šķīdinā- tāju) Pilnās emisijas robež- vērtības Jauna Esoša Jauna Esoša Īpaši noteikumi 7. Slokšņu pārklāšana (> 25) 50 (1) 5 10 8. metāla, aizsargkārtu Citu klāšana, ieskaitot aizsargkārtu klāšanu plastmasas, uz audekla (6), auduma, plēves un papīra (> 5) 5-15 > 15 100 (2) (5) 25 (5) 50/75 (3) (4) (5) 20 (5) (1) Iekārtās, kur lieto atgūto šķīdinātāju atkārtotas izmantošanas metodes, emi- sijas robežvērtībai jābūt 150. (2) Emisijas robežvērtība attie- cas uz aizsargkārtu klāšanas un žāvēšanas procesiem, ko izmanto slēgtos apstākļos. (3) Pirmā emisijas robežvērtība attiecas uz žāvēšanas proce- siem, bet otra — uz aizsarg- kārtu klāšanas procesiem. (4) Audekla pārklāšanas iekār- tās, kur lieto tehniskos paņēmienus, kas atļauj atkārtoti izmantot atgūtos šķīdinātājus, emisijas robež- vērtībai aizsargkārtu klāša- nas un žāvēšanas procesos kopā jābūt 150. (5) Uz aizsargkārtu klāšanu, kas nav izdarāma slēgtos apstāk- ļos (piemēram, kuģubūvē, lidaparātu krāsošana), var neattiecināt šīs vērtības saskaņā ar 5. panta 3. punkta b) apakšpunktu. (6) Rotācijas rastra iespiedums ietilpst darbībā Nr. 3. 9. Stiepļu tinumu pārklājumi (> 5) 10 g/kg (7) 5 g/kg (8) (7) Attiecas uz iekārtām, kur vidējais stieples diametrs ≤ 0,1 mm. (8) Attiecas uz visām citām iekārtām. 10. Aizsargkārtu klāšana koka virs- mām (> 15) 15-25 > 25 100 (9) 50/75 (10) 25 20 (9) Izdalīto vielu robežvērtība attiecas uz aizsargkārtu klā- šanu un žāvēšanas proce- siem, ko veic slēgtos apstāk- ļos. (10) Pirmā vērtība attiecas uz žāvēšanas procesiem. 132 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. Darbība (šķīdinātāja izlietojuma sliekšņa vērtības tonnās/gadā) Sliekšņa vērtība (šķīdinātāja patēriņa sliekšņa vērtī- bas tonnās/gadā) Emisijas robež- vērtības atgā- zēs(mg C/Nm3) Difūzās emisijas vērtī- bas(procentos attiecībā pret izmantoto šķīdinā- tāju) Pilnās emisijas robež- vērtības Jauna Esoša Jauna Esoša Īpaši noteikumi 11. Ķīmiskā tīrīšana 20 g/kg (1) (2) (3) (1) Izteikta kā šķīdinātāja masa, kas izdalās uz vienu iztīrītā un izžāvētā ražojuma kilo- gramu. (2) Emisijas robežvērtība 5. panta 8. punktā nav attie- cināma uz šo nozari. (3) Šādi atbrīvojumi attiecas tikai uz Grieķiju: pilno izda- līto vielu robežvērtību neat- tiecina 12 gadu laikā, sākot ar brīdi, kad šī direktīva stā- jas spēkā, uz esošām iekār- tām, kas atrodas attālās zonās un/vai salās ar ne vairāk kā 2 000 pastāvīgo iedzīvotāju, kur ekonomisku apsvērumu dēļ nav iespē- jams izmantot aprīkojumu ar progresīvu tehnoloģiju. 12. Koka piesūcināšana (> 25) 100 (4) 45 11 kg/m3 (4) Nav attiecināma uz piesūci- nāšanu ar kreozotu. 13. Ādas pārklāšana ar aizsargkārtu 10-25 (> 10) > 25 (> 10) (5) 85 g/m2 75 g/m2 150 g/m2 Emisijas robežvērtības izsaka šķī- dinātāja gramos, kas izdalās uz vienu izgatavotā ražojuma m2. (5) Aizsargkārtu klāšanai uz ādas, saimniecības priekšme- tiem un konkrētiem ādas izstrādājumiem, ko lieto galantērijā, piemēram, somas, jostas, maciņi utt. 14. Apavu izgatavošana (> 5) 25 g uz pāri Pilnās emisijas robežvērtības ir izteiktas šķīdinātāja gramos uz izgatavoto pilno apavu kom- plektu. 15. Koka un plastmasas laminēšana (> 5) 30 g/m2 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 133 Darbība (šķīdinātāja izlietojuma sliekšņa vērtības tonnās/gadā) Sliekšņa vērtība (šķīdinātāja patēriņa sliekšņa vērtī- bas tonnās/gadā) Emisijas robež- vērtības atgā- zēs(mg C/Nm3) Difūzās emisijas vērtī- bas(procentos attiecībā pret izmantoto šķīdinā- tāju) Pilnās emisijas robež- vērtības Jauna Esoša Jauna Esoša 16. Saistvielu klāšana (> 5) 5-15 > 15 50 (1) 50 (1) 25 20 Īpaši noteikumi (1) Ja lieto metodes, kas ļauj atkārtoti izmantot atgūto šķīdinātāju, atgāzēs robež- vērtībai jābūt 150. 17. Aizsargkārtu preparātu, laku, iespiedkrāsas un saistvielu izga- tavošana (> 100) 100-1 000 > 1 000 150 150 5 3 5 % no ieguldītā šķīdinātāja 3 % no ieguldītā šķīdinātāja Difūzās emisijas daudzumā nav iekļauts šķīdinātājs, ko pārdod kā aizsargkārtu sastāvdaļu hermēti- skā traukā. 18. Gumijas pārveidošana (> 15) 20 (2) 25 (3) 25 % no ieguldītā šķīdinātāja (2) Ja lieto metodes, kas ļauj atkārtoti izmantot atgūto šķīdinātāju, atgāzēs robež- vērtībai jābūt 150. (3) Difūzās emisijas daudzumā nav iekļauts šķīdinātājs, ko pārdod kā aizsargkārtu sastāvdaļu hermētiskā trau- kā. 19. Augu eļļu un dzīvnieku tauku ieguve un augu eļļas rafinēšana (> 10) (4) Pilnais maksimālais emisijas daudzums iekārtās, kur pār- strādā atsevišķās sēklu parti- jas un citas augu izcelsmes vielas, jānosaka kompeten- tām iestādēm katrā konkrētā gadījumā, izmantojot labā- kās pieejamās metodes. (5) Piemērojams visiem frakcio- nēšanas procesiem, izņemot atgumijošanu (gumijas atda- līšanu no eļļas). (6) Piemērojams atgumijošanai. Dzīvnieku tauki: 1,5 kg/t Rīcineļļa: 3 kg/t Rapšu sēklas: 1 kg/t Saulespuķu sēklas: 1 kg/t Sojas pupas (nor- māls malums): 0,8 kg/t Sojas pupas (baltās pārslas): 1,2 kg/t Citas sēklas un citi augu izcelsmes vie- las: 3 kg/t (4 ) 1,5 kg/t (5 ) 4 kg/t (6) 134 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. Darbība (šķīdinātāja izlietojuma sliekšņa vērtības tonnās/gadā) Sliekšņa vērtība (šķīdinātāja patēriņa sliekšņa vērtī- bas tonnās/gadā) Emisijas robež- vērtības atgā- zēs(mg C/Nm3) Difūzās emisijas vēr- tības(procentos attie- cībā pret izmantoto šķīdinātāju) Pilnās emisijas robež- vērtības Īpaši noteikumi Jauna Esoša Jauna Esoša 20. Farmācijas produktu ražošana (> 50) 20 (1) 5 (2) 15 (2) 15 % 5 % no iegul- dītā šķī- dinātāja (1) Ja lieto tehniskos paņēmie- nus, kas ļauj atkārtoti izmantot atgūto šķīdinātāju, emisijas robežvērtībai jābūt 150. (2) Difūzās emisijas robežvēr- tībā nav iekļauts šķīdinātājs, ko pārdod kā ražojumu vai preparātu sastāvdaļu hermē- tiskos traukos. II. TRANSPORTLĪDZEKĻU AIZSARGKĀRTU RŪPNIECĪBA Pilnās emisijas robežvērtības izsaka šķīdinātāja gramos attiecībā pret ražojuma virsmas laukuma kvadrātmetriem un šķīdinātāja kilogramos uz automašīnas virsbūvi. Virsmas laukums jebkuram ražojumam zemāk parādītajā tabulā ir definēts šādi: — virsmas laukums, ko aprēķina kā ar elektroforēzi klājamās aizsargkārtas pilnu laukumu, un jebkādas daļas virsma, kam turpmākajās klāšanas procesa fāzēs būtu jāuzklāj tādas aizsargkārtas, kādas izmantotas attiecīgajam ražojumam, vai pilns virsmas laukums ražojumam, kam attiecīgajā iekārtā uzklāj aizsargkārtu. Ar elektroforēzi klājamās aizsargkārtas virsmu aprēķina pēc formulas: 2 x ražojuma korpusa svars vidējais metāla loksnes biezums x metāla loksnes blīvums Šī metode jālieto citām ar aizsargkārtu pārklājamām daļām, ko izgatavo no loksnēm. Lai aprēķinātu citu pievienojamo daļu virsmas laukumus vai pilno iekārtā uzklājamo aizsargkārtas virsmas laukumu, izmanto datorizētu konstruēšanu vai citas līdzvērtīgas metodes. Pilnās emisijas robežvērtība turpmāk dotajā tabulā attiecas uz procesa etapiem, ko veic vienā iekārtā, sākot ar aizsargkārtas klāšanu ar elektroforēzi vai jebkādu citu klāšanas procesu, līdz galīgajai virskārtas vaskošanai un pulēšanai, tās ieskaitot, kā arī attiecas uz šķīdinātāja izmantošanu, lai notīrītu aprīkojumu, ieskaitot smidzināšanas kameras un citu stacionāru aprīkojumu, ražošanas laikā un arī ārpus tā. Pilna izdalīto vielu robežvērtība tiek izteikta kā organisko savienojumu masu summa uz pilna virsmas laukuma kvadrātmetru ar aizsargkārtu pārklātam ražojumam un kā organisko savienojumu masu summa uz automašīnas virsbūvi. Darbība (šķīdinātāju izlietojuma sliekšņa vērtība tonnās/gadā) Ražošanas sliekšņa vērtība (attiecas uz pārklājamās preces ražošanas gada apjomu) Pilna emisijas robežvērtība Jauna Esoša Aizsargkārtas klāšana jaunām auto- mašīnām (> 15) > 5 000 ≤ 5 000monokokam vai > 3 500 uz šasijas (ar rāmi) 45 g/m2vai 1,3 kg/virsbūvi + 33g/m2 60 g/m2 va i1,9 kg/virsbūvi + 41 g/m2 90 g/m2 vai 1,5 kg/virsbūvi + 70 g/m2 90 g/m2vai 1,5 kg/virsbūvi + 70 g/m2 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 135 Darbība (šķīdinātāju izlietojuma sliekšņa vērtība tonnās/gadā) Ražošanas sliekšņa vērtība (attiecas uz pārklājamās preces ražošanas gada apjomu) Pilna emisijas robežvērtība Jauna Esoša Aizsargkārtu klāšana jaunām kravas automobiļu kabīnēm(> 15) Aizsargkārtas klāšana jauniem furgo- niem un kravas automobiļiem(> 15) Aizsargkārtu klāšana jauniem autobu- siem (> 15) ≤ 5 000 > 5 000 ≤ 2 500 > 2 500 ≤ 2 000 >2 000 Pilna izdalīto vielu daudzuma robežvērtība (g/m2) 65 55 90 70 210 150 85 75 120 90 290 225 Iekārtās, kur aizsargkārtu klāšana transportlīdzekļiem nesasniedz iepriekšējā tabulā dotās šķīdinātāja izlietojuma sliekšņa vērtības, jāievēro II A pielikumā minētās prasības transportlīdzekļu galīgās apdares sektoram. 136 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. II B PIELIKUMS EMISIJAS SAMAZINĀŠANAS PLĀNS 1. Principi Izdalīto vielu samazināšanas plānam jāļauj operatoram ar citiem līdzekļiem panākt izdalīto vielu samazināšanos, kas būtu līdzvērtīga tam, ko varētu panākt, ja piemērotu emisijas robežvērtības. Šajā nolūkā operators var lietot jebkādu samazināšanas plānu, kas ir speciāli izstrādāts viņa iekārtai, ja beigās tiek sasniegta līdzvērtīga emisijas samazināšanās. Dalībvalstis saskaņā ar šīs direktīvas 11. pantu ziņo Komisijai par progresu, kas panākts izdalīto vielu daudzuma samazināšanā, ieskaitot pieredzi, kas ir gūta, piemērojot samazināšanas plānu. 2. Prakse Gadījumos, kad tiek uzklātas aizsargkārtas, lakas, saistvielas un iespiedkrāsa, var lietot zemāk minēto plānu. Ja šāda metode nav piemērota, kompetentās iestādes drīkst atļaut operatoram piemērot alternatīvu atbrīvojuma plānu, kuru pildot tiek ievēroti šeit izklāstītie principi. Plāna uzbūvē jāņem vērā šādi fakti: i) ja vēl tikai izstrādā aizstājējus, kas satur maz šķīdinātāja vai to nemaz nesatur, jādod operatoram termiņa pagarinājums, lai īstenotu emisijas samazināšanas plānu; ii) emisijas samazināšanas atsauces lielumam jāatbilst pēc iespējas precīzāk emisijai, kas izdalītos, ja netiktu veiktas nekādas darbības tās samazināšanai. Šāds plāns būtu jāīsteno iekārtās, kur ražojuma cietās daļas saturu var uzskatīt par nemainīgu un izmantot kā atskaites lielumu emisijas samazināšanā: i) operatoram jāizvirza emisijas samazināšanas plāns, kurā jāietver arī ieguldītā šķīdinātāja vidējā satura samazināšanu un/vai palielinātu cieto daļu izmantošanas efektivitāte ar mērķi panākt pilnās emisijas samazināšanos iekārtā līdz noteiktam procentam no gada emisijas atsauces vērtības, ko sauc par mērķa emisiju. Tas jādara saskaņā ar šādu grafiku: Maksimāli pieļaujamā emisija Jaunās iekārtas Laikposms Esošās iekārtas Līdz 2001. gada 31. oktobrim Līdz 2004. gada 31. oktobrim Līdz 2005. gada 31. oktobrim Līdz 2007. gada 31. oktobrim Mērķa emisija x 1,5 Mērķa emisija ii) gada emisijas atskaites vērtību aprēķina šādi: a) nosaka pilno cieto daļu masu gada laikā izlietotā aizsargkārtas un/vai iespiedkrāsas, lakas un saistvielu daudzumā. Cietās daļas ir visas aizsargkārtu, iespiedkrāsu, laku un saistvielu vielas, kas sacietē pēc ūdens vai gaistošu organisko savienojumu iztvaikošanas; b) gada emisijas atskaites vērtību aprēķina, reizinot apakšpunktā a) noteikto masu ar atbilstīgu koeficientu, kas ir dots tabulā. Kompetentas iestādes var precizēt šos koeficientus atsevišķām iekārtām, lai atspoguļotu dokumentēto cieto daļu izmantošanas efektivitātes palielināšanos. 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 137 Darbība Koeficients, kas jālieto ii) punkta b) apakšpunktā Rotācijas dobspiedumu iespiešana, fleksogrāfija, laminēšana kā iespieddarbu sastāvdaļa; lakošana kā iespieddarbu sastāvdaļa; koka pārklāšana; audeklu, auduma, plēves vai papīra pārklāšana; saistvielu klāšana Slokšņu pārklāšana, transporta līdzekļu galīgā apdare Pārklājumi saskarē ar pārtikas produktiem, aizsargkārtas lidaparātiem Citas aizsargkārtas un rotācijas rastra iespiedums 4 3 2,33 1,5 c) mērķa emisija ir vienāda ar gada emisijas atskaites vērtību, ko reizina ar procentiem, proti: — (difūzās emisijas vērtība + 15) iekārtām, kas atbilst II A pielikuma 6. punktam, un II A pielikuma 8. un 10. punktā minētiem ražojumiem ar zemāku sliekšņa vērtības diapazonu, — (difūzās emisijas vērtība + 5) visām citām iekārtām; d) noteikumi ir ievēroti, ja faktiskā šķīdinātāju emisija, ko nosaka šķīdinātāju apsaimniekošanas plāns, ir mazāka vai vienāda ar mērķa emisiju. 138 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. III PIELIKUMS ŠĶĪDINĀTĀJU APSAIMNIEKOŠANAS PLĀNS 1. Ievads Šajā pielikumā doti norādījumi par šķīdinātāju apsaimniekošanas plāna izpildi. Šeit tiek apzināti principi, kas būtu jāpiemēro (2. punkts), tiek iezīmētas pamatnostādnes masu bilancei (3. punkts) un arī norādītas prasības noteikumu ievērošanas pārbaudei (4. punkts). 2. Principi Šķīdinātāju apsaimniekošanas plāns kalpo šādiem mērķiem: i) noteikumu ievērošanas pārbaudei, kā to nosaka 9. panta 1. punkts; ii) turpmāko emisijas samazināšanas iespēju apzināšanai; iii) ļauj sniegt informāciju sabiedrībai par šķīdinātāju izlietojumu, šķīdinātāju emisiju un šīs direktīvas ievērošanu. 3. Definīcijas Šādas definīcijas ir pamatnostādnes masu bilances sastādīšanai. Organisko šķīdinātāju ieguldījums (I): I1 Organisko šķīdinātāju daudzums vai to daudzums nopirktajos preparātos, ko izlieto procesā laikposmā, kurā tiek aprēķināta masu bilance. I2 Organisko šķīdinātāju daudzums vai to daudzums atgūtajos preparātos, no kuriem šķīdinātājs tiek atkārtoti izmantots procesā. (Atkārtoti izmantojamais šķīdinātājs jāieskaita katru reizi, kad to lieto darbības veikšanai. ) Organisko šķīdinātāju izdalīšanās (O): O1 Emisija ar atgāzēm. O2 Organiskie šķīdinātāji, kas izšķīst ūdenī, ja notekūdeņu apstrāde ir pareizi ņemta vērā, aprēķinot O5. O3 Organisko šķīdinātāju daudzums, kas paliek kā piesārņojums vai nogulsnes procesa gala produktos. O4 Neuztvertās organisko šķīdinātāju emisijas gaisā. Šeit ietilpst vispārējā telpu ventilācija, ar kuru gaiss tiek izlaists ārējā vidē caur logiem, durvīm, ventilācijas kanāliem un līdzīgām atverēm. O5 Organiskie šķīdinātāji un organiskie savienojumi, kas izzūd ķīmisko un fizikālo reakciju dēļ (ieskaitot, piemēram, tos, ko iznīcina, piemēram, tos sadedzinot vai citas atgāzu vai notekūdeņu apstrādes gaitā, piemēram, tos adsorbējot tiktāl, ka tie nav jāieskaita O6, O7 vai O8 punktā). O6 Organiskie šķīdinātāji, ko satur savāktie atkritumi. O7 Organiskie šķīdinātāji vai organiskie šķīdinātāji preparātos, ko pārdod vai ir nodoms pārdot kā komerciāli vērtīgu ražojumu. O8 Organiskie šķīdinātāji preparātos, kas ir atgūti atkārtotai lietošanai, bet ne izmantošanai procesā, ja tie nav iekļauti O7. O9 Organiskie šķīdinātāji, kas izdalās citādi. 4. Pamatnostādnes šķīdinātāju apsaimniekošanas plāna izmantošanai noteikumu ievērošanas pārbaudē Šķīdinātāju apsaimniekošanas plāna izmantošanu nosaka konkrētās prasības, kas ir jāpārbauda, kā parādīts turpmāk: 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 139 i) pārbauda, vai ir ievērota II B pielikumā minētā emisijas samazināšanas iespēja, ja pilnās emisijas robežvērtība ir izteikta šķīdinātāju emisijā uz ražojuma vienību vai citādi, kā tas ir noteikts II A pielikumā: a) Visās darbībās, kurās izmanto II B pielikumu, šķīdinātāju apsaimniekošanas plāns jāsastāda katru gadu, lai noteiktu patēriņu (C). Patēriņu var noteikt, izmantojot šādu vienādojumu: C = I1– O8 Paralēla darbība jāveic, lai noteiktu cietās daļas, ko izmanto aizsargkārtās, lai iegūtu gada emisijas atskaites vērtību un mērķa emisiju katru gadu; b) vērtējot atbilstību pilnās emisijas robežvērtībai, kas ir izteikta kā šķīdinātāju emisija uz ražojuma vienību vai citādi, kā tas noteikts II A pielikumā, šķīdinātāju apsaimniekošanas plānam ik gadu būtu jānosaka emisija (E). Emisiju var aprēķināt saskaņā ar šādu vienādojumu: E = F + O1 kur F ir difūzā emisija, kas ir definēta ii) sadaļas a) apakšpunktā. Emisijas skaitlis tālāk būtu jāizdala ar atbilstīgu ražojuma parametru; c) lai novērtētu atbilstību 5. panta 5. punkta b) daļas ii) apakšpunkta prasībām, šķīdinātāja apsaimniekošanas plānam ik gadu būtu jānosaka pilnā emisija no visām attiecīgām darbībām un šis skaitlis būtu jāsalīdzina ar pilno emisiju, kas parādītos, ja II pielikuma prasības tiktu izpildītas katrai darbībai atsevišķi; ii) nosaka difūzo emisiju salīdzinājumam ar difūzās emisijas vērtībām II A pielikumā: a) metodika Difūzo emisiju var aprēķināt saskaņā ar šādu vienādojumu: F = I1– O1– O5– O6– O7– O8 vai F = O2 + O3 + O4 + O9 Šo lielumu var noteikt ar tiešiem mērījumiem. Līdzvērtīgus aprēķinus var veikt arī citādi, piemēram, ar citu paņēmienu, izmantojot procesa emisijas uztveršanas efektivitāti. Difūzās emisijas vērtība jāizsaka kā ieguldījuma daļa, ko var aprēķināt no šāda vienādojuma: I = I1 + I2 b) mērījumu biežums Difūzo emisiju var noteikt ar īsu, bet pilnīgu mērījumu kopu. Mērījumi nav jāatkārto, kamēr netiek mainīts aprīkojums


eurovoc_concepts:
Colombia
homicide
paramilitary force
revaluation

formats: html pdf print

text: C 175/252 EN Official Journal of the European Communities 21. 6. 1999 Thursday 11 March 1999 7. Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the Council of Europe, the Parliamentary Assembly of the OSCE, the Presidents in the OSCE’s Minsk Group, the parliaments of Armenia and Azerbaijan and the representatives of Nagorno-Karabakh. 7. Human rights (a) B4-0240, 0249, 0258, 0274, 0298 and 0308/99 Resolution on the situation of human rights in Cuba The European Parliament, A. whereas the most recently adopted Cuban laws amending the Penal Code and the National Independence Protection Code extend both their scope and the length of the sentences involved, going so far as to include the death penalty, B. whereas on 16 July 1997, Vladimiro Roca, Fe´lix Bonne, Marta Beatriz Roque and Rene´ Go´mez Manzano were arrested and imprisoned without being charged, following the publication of the document ‘the motherland belongs to everyone’ and which urged electoral abstentionism as a peaceful way of rejecting the Cuban regime, C. whereas it took almost a year to state that the reason for their imprisonment was ‘sedition’ and 19 months for the prisoners to come to trial on 1 March this year, and whereas EU diplomats and the media were denied access to the court and a mere 13 hours were required for the court to retire to consider its verdict, D. whereas 50 members of the opposition were taken into custody and sixty dissidents placed under house arrest on the eve of the trial, to remain so until the end of the trial, Rejects the adoption of new laws which, amongst other planned measures, extend the scope of the 1. death penalty and limit the exercise of fundamental freedoms; 2. Calls on the Cuban authorities to release all political prisoners starting with the four on trial; Condemns the imprisonment and house arrest of dissidents and members of the opposition, which 3. flagrantly violates human rights; 4. Calls on the Council and the Commission to continue their efforts to achieve positive change in Cuba through constructive dialogue, while upholding EU principles with regard to respect for human rights and democratic values, and to make sure that EU programmes contribute to this goal; Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission and the Cuban 5. authorities and to the National People’s Assembly of Cuba. (b) B4-0237, 0273, 0287, 0292 and 0296/99 Resolution on human rights violations in Colombia The European Parliament, − having regard to its previous resolutions on Colombia, − having regard to the forthcoming sittings of the United Nations Commission on Human Rights,


title: Dictamen del Comité de las Regiones sobre el tema «Transportes y CO2 - Elaboración de un planteamiento comunitario»

eurovoc_concepts:
common transport policy
pollution control measures

text: 14. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 198/3 Dictamen del Comité de las Regiones sobre el tema «Transportes y CO2 — Elaboracio´ n de un planteamiento comunitario» (1999/C 198/02) EL COMITE´ DE LAS REGIONES, vista la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones sobre transportes y CO2 — Elaboracio´ n de un planteamiento comunitario» (COM(1998) 204 final); vista la decisio´ n de la Comisio´ n de 3 de abril de 1998 de consultar al Comité de las Regiones a este respecto, de conformidad con el primer pa´rrafo del artı´culo 198 C del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea; vista la decisio´ n de su Mesa del 15 de julio de 1998 de encargar los trabajos sobre este asunto a la Comisio´ n de Redes Transeuropeas, Transportes y Sociedad de la Informacio´ n (Comisio´ n 3); visto el proyecto de Dictamen (CDR 230/98 rev. 1) aprobado por la Comisio´ n 3 el 27 de noviembre de 1998 (ponentes: Sr. Panettoni y Sra. Warhurst); considerando el Dictamen del Comité de las Regiones de 18 de septiembre de 1997 sobre el tema «Cambio clima´tico y energı´a» (CDR 104/97 fin) (1); considerando la resolucio´ n del Comité de las Regiones de 14 de mayo de 1998 sobre la «Carta europea de los entes territoriales para una polı´tica de transportes avanzada y sostenible» (CDR 347/97 fin) (2); considerando el Libro Blanco — Estrategia para la revitalizacio´ n de los ferrocarriles comunitarios (COM(96) 421 final) y el Dictamen del Comité de las Regiones sobre este tema (CDR 143/97fin) (3); considerando el Dictamen del Comité de las Regiones «Una estrategia de transportes sostenible para los entes regionales y locales y la Unio´ n Europea» (CDR 255/97 fin) (4); considerando la Comunicacio´ n de la Comisio´ n «Superpistas ferroviarias transeuropeas de transporte de mercancı´as» (COM(97) 242 final) y el dictamen solicitado por la Comisio´ n al Comité de las Regiones (CDR 346/97 fin) (5); considerando el Libro Verde de la Comisio´ n Europea titulado «La red de ciudadanos — Co´ mo aprovechar el potencial del transporte pu´ blico en Europa» (COM(95) 601 final); considerando la Comunicacio´ n «El desarrollo del transporte marı´timo de corta distancia en Europa — Perspectivas y desafı´os» (COM(95) 317 final); considerando el Libro Verde sobre los puertos y las infraestructuras marı´timas (COM(97) 678 final); considerando la Comunicacio´ n «Hacia una tarificacio´ n justa y eficaz en los transportes — Opciones para la internalizacio´ n de los costes externos del transporte en la Unio´ n Europea» (COM(95) 691 final); considerando el V Programa de accio´ n de la Comunidad Europea en relacio´ n con el medio ambiente y el desarrollo sostenible (6), que sostiene la necesidad de elaborar una estrategia destinada a reducir el impacto general de los transportes en el medio ambiente; (1) DO C 379 de 15. 12. 1997, p. 11. (2) DO C 251 de 10. 8. 1998, p. 7. (3) DO C 379 de 15. 12. 1997, p. 4. (4) DO C 180 de 11. 6. 1998, p. 1. (5) DO C 180 de 11. 6. 1998, p. 17. (6) DO C 138 de 17. 5. 1993, p. 1. C 198/4 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 7. 1999 considerando la Propuesta comunitaria de Protocolo a la Convencio´ n Marco de las Naciones Unidas sobre el Cambio Clima´tico (UNFCCC) que tiene como objetivo estabilizar las concentraciones de gas de efecto invernadero en la atmo´ sfera a un nivel que prevendrı´a las interferencias peligrosas de las actividades humanas en el sistema clima´tico; considerando el Protocolo adoptado el 10 de diciembre de 1997 en Kioto por la III Conferencia de las partes firmantes de la Convencio´ n sobre el Cambio Clima´tico, que obliga a los paı´ses industrializados a reducir, en el perı´odo comprendido entre los an˜ os 2008 y 2012, las emisiones de gases de efecto invernadero en un 5,3 % en total respecto a los niveles de 1990; considerando que el Protocolo de Kioto estipula que debera´n reducirse las emisiones de los seis principales gases de efecto invernadero que no abarca el Protocolo de Montreal sobre las sustancias que agotan la capa de ozono, como son el anhı´drido carbo´ nico (CO2), el metano (CH4), el proto´ xido de nitro´ geno (N2O), los hidrofluorocarburos (HFC), los perfluorocarburos (PFC) y el hexafloruro de azufre (SF6), en su 28o Pleno de los dı´as 10 y 11 de marzo de 1999 (sesio´ n del 11 de marzo) el Comité de las Regiones ha aprobado el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n 1. 1. El Protocolo de Kioto, firmado por los paı´ses que participaron en la III Conferencia de las partes firmantes en diciembre de 1997, define los objetivos de reduccio´ n de los gases de efecto invernadero provocados por las actividades humanas e introduce los instrumentos con los que se debera´ obtener dicha reduccio´ n. Tales instrumentos y, en particular, la adquisicio´ n y venta de los permisos de emisio´ n entre los paı´ses adherentes al Protocolo, se debatieron en la IV Conferencia de las partes firmantes celebrada en Buenos Aires en noviembre de 1998. 1. 2. El Comité de las Regiones reconoce que la Unio´ n Europea ha desempen˜ ado un papel importante en el proceso de negociacio´ n para definir el Protocolo de Kioto y ha contribuido a establecer polı´ticas para estabilizar el clima del planeta en mayor consonancia con el desarrollo sostenible. En estos momentos, se debe prestar ma´s atencio´ n a la 1. 3. consecucio´ n de los objetivos de Kioto y las modalidades de valoracio´ n y control de los efectos de las polı´ticas y las medidas de reduccio´ n aprobadas. El Comité de las Regiones tiene la intencio´ n de participar de forma sustancial en la definicio´ n de dichas estrategias, mientras que los entes regionales y locales velara´n por su concreta realizacio´ n en un contexto de armoni- zacio´ n de las condiciones de competencia, coherencia de la accio´ n a todos los niveles gubernamentales y asociacio´ n activa fomento de un entre todos los actores implicados en el desarrollo sostenible. 2. Observaciones generales 2. 2. En la UE, el porcentaje de las emisiones totales de CO2 correspondiente a los transportes paso´ del 19 % en 1985 al 26 % en 1995. El aumento de las emisiones fue ma´s importante que el crecimiento econo´ mico. Por motivos evidentes, el sector del transporte por carretera, gran consumidor de energı´a, se ha visto favorecido por los productores y los consumidores. No obstante, no debe olvidarse que los automo´ viles particulares producen por sı´ solos alrededor del 50 % de las emisiones, ya que la circulacio´ n urbana origina alrededor de la mitad de las emisiones producidas por el transporte por carretera. El tra´fico aéreo produce solamente el 12 % de las emisiones de CO2 procedentes del transporte, pero estas emisiones esta´n aumen- tando constantemente. Au´ n no se han desglosado los objetivos de reduccio´ n de las emisiones de CO2 entre los distintos sectores econo´ micos y tampoco se ha abordado este asunto en la Comunicacio´ n. Sin embargo, el Comité de las Regiones observa con preocupacio´ n que, a no ser que se adopten nuevas polı´ticas, las emisiones en el sector de los transportes aumentara´n un 40 %, mientras que el paquete de medidas propuesto solamente disminuira´ el crecimiento de las emisio- nes en un 20-25 % en los pro´ ximos quince an˜ os en compara- cio´ n con los valores tendenciales. A pesar de que esta reduccio´ n representa una disminucio´ n de la tendencia al crecimiento de las emisiones y conlleva notables innovaciones en la polı´tica de transportes y en el comportamiento de los usuarios, la reduccio´ n potencial estara´ muy por debajo del objetivo de la Unio´ n Europea de una reduccio´ n global del 8 % con respecto a los niveles de 1990. 2. 3. Por tanto, el Comité de las Regiones comparte el deseo de la Comisio´ n de que se adopten ra´pida y decididamente las medidas propuestas, pero considera que en un futuro no muy lejano habra´ que aplicar medidas posteriores y que estas medidas concernira´n, en particular, a los transportes locales y urbanos, puesto que estos sectores tienen los ı´ndices de crecimiento ma´s elevados y los problemas ma´s claros en términos de operatividad y medio ambiente, al tiempo que implican al mayor nu´ mero de personas y actividades. 2. 1. El sector de los transportes, por sus caracterı´sticas especı´ficas y la creciente demanda que existe actualmente en todos los paı´ses firmantes del Protocolo de Kioto, constituye uno de los campos de actuacio´ n prioritarios para contener el incremento de las emisiones de CO2. En términos generales, el Comité de las Regiones aprecia y comparte el contenido de la Comunicacio´ n sobre transportes y CO2 y opina que las acciones propuestas constituyen un buen punto de partida para alcanzar los objetivos establecidos. 3. Observaciones especı´ficas 3. 1. El Comité de las Regiones apoya las perspectivas propuestas en la Comunicacio´ n y coincide en que sera´ imposible alcanzar los objetivos de Kioto si no se llevan a cabo los instrumentos y el cambios radicales en las polı´ticas, desglose de las responsabilidades entre los distintos actores. En particular, sostiene que se invierta o que, por lo menos, se 14. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 198/5 frene significativamente el crecimiento del sector del transporte relativo al PIB (U*Km/PIB). De hecho, el PIB crecio´ un 26 % en diez an˜ os (1985-1995), mientras que las emisiones de CO2 en el sector del transporte aumentaron un 37 %. 3. 2. En estas circunstancias, el Comité de las Regiones considera de vital importancia que se integren las polı´ticas gubernamentales tradicionales para gestionar las infraestructu- ras y los servicios con unas polı´ticas gubernamentales nuevas y eficaces de la demanda de movilidad. El Comité de las Regiones estima que el transporte regional y local es principal- mente competencia de los entes locales, regionales y naciona- les, que trabajan en cooperacio´ n con los operadores del sector del transporte y los grupos de usuarios. Por tanto, los entes locales y regionales deben desempen˜ ar un papel importante para introducir cambios en estas polı´ticas. Pueden contribuir introduciendo mejoras en la calidad de vida de las personas que viven y trabajan en los municipios y en las regiones. Si trabajan en un marco de cooperacio´ n y asistencia, los entes locales y regionales podra´n cumplir esta funcio´ n: — gestionando la demanda de movilidad; — cooperando con otros entes locales y regionales para garantizar la adopcio´ n de medidas pra´cticas, eficaces y polı´ticamente viables; — garantizando al sector empresarial que existe mercado para el transporte ecolo´ gico de mercancı´as. 3. 3. La mejor contribucio´ n que los entes locales y regionales pueden aportar para reducir el CO2 consiste en gestionar la demanda de movilidad y ayudar a reducir la demanda de viajes. La mayorı´a de los entes locales y regionales de la Unio´ n Europea se encargan de la ordenacio´ n del territorio y, por tanto, pueden determinar la ubicacio´ n de zonas residenciales y zonas de actividad econo´ mica directamente relacionadas con la infraestructura del transporte. Gracias a la adopcio´ n de un enfoque coordinado de ordenacio´ n del territorio en el que el equipamiento y los servicios se establezcan cerca de la poblacio´ n y los principales atractivos que genera el tra´fico cerca de las paradas o de las estaciones de transporte pu´ blico, los entes locales y regionales podra´n ayudar a reducir las necesidades de viajar de los individuos. Sin embargo, deberı´an disponer de un poder decisorio ma´s amplio en lo que respecta al grado de apertura de sus zonas al tra´fico y recibir garantı´as de movilidad y accesibilidad para todos sus ciudadanos. 3. 4. El Comité de las Regiones acoge con satisfaccio´ n que la Comisio´ n reconozca que mediante una polı´tica de ordenacio´ n del territorio acompan˜ ada de medidas complemen- tarias se podrı´an reducir las emisiones diarias por habitante aproximadamente un tercio para el an˜ o 2010. El Comité de las Regiones estima que deberı´a otorgarse mayor importancia y, por consiguiente, acometer un mayor esfuerzo de investiga- cio´ n y conceder ma´s recursos a las acciones que el documento define como medidas «complementarias», como las polı´ticas urbanı´sticas la demanda de transporte, la promocio´ n de una nueva cultura de movilidad, las polı´ticas de educacio´ n e informacio´ n sobre las repercusiones ambientales relacionadas con las actividades de transporte, el fomento de un uso compartido de vehı´culos organizado y de la movilidad no motorizada (a pie y en bicicleta), la organizacio´ n de una formacio´ n pra´ctica de una conduccio´ n automovilı´stica respetuosa con el medio ambiente y orientada a ahorrar energı´a (Programa de formacio´ n «Eco- driving») y fo´ rmulas innovadoras de gestio´ n de la movilidad conscientemente orientadas a disminuir fluidificacio´ n del urbana (moderacio´ n del tra´fico tra´fico, mediante tecnologı´as de la informacio´ n y la racionalizacio´ n de los trayectos y de la velocidad). Una adaptacio´ n de la reglamentacio´ n por parte de los gobiernos nacionales y la propia Comisio´ n contribuirı´a de forma eficaz a la generaliza- cio´ n de tales medidas. 3. 5. A pesar de que las medidas mencionadas en el punto anterior se encomienden casi en su totalidad a los entes regionales y locales, el Comité de las Regiones otorga mucha importancia al explı´cito reconocimiento, a escala comunitaria y nacional, del papel que dichas polı´ticas podra´n desempen˜ ar en la consecucio´ n de los objetivos establecidos en Kioto. De ahı´ se deriva la oportunidad de prever la puesta en marcha y el control de programas de experimentacio´ n a gran escala, la aplicacio´ n de las redes existentes para la difusio´ n de experien- cias, la asistencia con proyectos y la asistencia organizativa y, por u´ ltimo, la reserva de recursos adecuados para fomentar y desarrollar unas iniciativas ma´s eficaces desde el punto de vista de la reduccio´ n de las emisiones. El Comité de las Regiones solicita a la Comisio´ n que proporcione su ayuda. Asimismo, insta a la Comisio´ n a que anime a los entes locales y regionales a considerar la gestio´ n de la demanda de movilidad a la hora de desarrollar sus estrategias locales y regionales. El Comité acoge favorablemente el amplio impulso dado a las medidas propuestas para el transporte local y regional y el transporte de pasajeros que aparece en la Comunicacio´ n de la Comisio´ n sobre el desarrollo de una red para los ciudadanos. 3. 6. Adema´s del objetivo a largo plazo de gestionar la demanda de movilidad, sera´ necesario adoptar otras medidas coordinadas para alcanzar la reduccio´ n de CO2. Entre dichas medidas figura la renovacio´ n del sistema de tarificacio´ n propuesta en el Libro Verde de 1996 orientado a una mayor cobertura por parte de los usuarios de los costes ocasionados por las actividades de transporte, incluidos los costes sociales y medioambientales y la revisio´ n total del sistema de incentivos actual que a menudo provoca el efecto nada deseado de fomentar una demanda innecesaria para el desarrollo de actividades y el bienestar de la colectividad. Otras medidas técnicas adicionales encaminadas a reducir las emisiones de CO2 deben mejorar la eficacia energética de los medios de transporte y reforzar el uso de combustibles alternativos, reducir la congestio´ n y, en general, disminuir el peso de las externalidades negativas. Los entes regionales y locales, implicados de forma activa en la aplicacio´ n concreta de polı´ticas de transporte orientadas a estos objetivos, esta´n dispuestos a contribuir en mayor medida a la consecucio´ n de los objetivos de Kioto mediante polı´ticas especı´ficas de integracio´ n horizontal entre los distintos modos de transporte y las diversas zonas, polı´ticas que encuentran el nivel adecuado de definicio´ n y realizacio´ n concreta en la dimensio´ n regional y local. 3. 7. Con respecto a los campos de intervencio´ n, el Comité de las Regiones coincide en la necesidad de enfocar la intervencio´ n en los modos de transporte que tienen los mayores ı´ndices de emisiones de CO2. Se trata, en primer lugar, del transporte por carretera, pero también del transporte aéreo que tiene el ı´ndice ma´s alto de emisiones de CO2 por C 198/6 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 7. 1999 pasajero/kilo´ metro y por tonelada transportada/kilo´ metro. Por tanto, el Comité invita a la Comisio´ n a fomentar unas estructuras de precios del transporte que reflejen los costes reales de los desplazamientos (1), modifica´ndolas de forma que el transporte sostenible sea ma´s barato y ma´s atractivo para su utilizacio´ n y viceversa. Los peajes debera´n desincentivar el uso del transporte por carretera cuando existan vı´as férreas alternativas. El Comité de las Regiones espera recibir el Libro Blanco de la Comisio´ n sobre el transporte aéreo y el medio ambiente y formular sus observaciones acerca del informe sobre Tasas equitativas para la utilizacio´ n de las infraestructu- ras. Asimismo, estima que deberı´a hacerse ma´s énfasis a la hora de fomentar unos medios de transporte alternativos ecolo´ gicos como la marcha a pie y la bicicleta. 3. 8. El Comité de las Regiones afirma que las nuevas formas de competencia y de mercado son fundamentales para mejorar la eficacia del sistema de transportes. El Comité insta a la Comisio´ n a que haga lo posible para que se compartan experiencias de competencia. Esta necesidad de innovacio´ n surge por diferentes razones segu´ n los distintos paı´ses. El Comité de las Regiones, en particular, solicita a la Comisio´ n que tenga en cuenta que la experiencia de desregulacio´ n y de apertura del mercado que ha tenido lugar en el Reino Unido no siempre ha sido positiva. La libre competencia puede abaratar la red pero no implica necesariamente un sistema de transportes que se ajuste a las necesidades de los usuarios, que proporcione servicios para el cliente y que tenga en cuenta el impacto medioambiental. Probablemente habra´ fallos y no se puede dar por sentado que el mercado proporcionara´ directamente el mejor sistema y el ma´s eficaz. La experiencia de muchos Estados miembros que no han aplicado programas de liberalizacio´ n muestra que las compan˜ ı´as de transportes estatales no persiguen necesariamente objetivos pu´ blicos. Por tanto, el Comité considera que los esfuerzos deben concentrarse en la regulacio´ n por parte de las instituciones pu´ blicas. Es fundamental que los contratos de servicio propor- cionen unos niveles de calidad que ofrezcan ventajas para el usuario como la atencio´ n al cliente. Asimismo, deben respetar las necesidades sociales como los niveles salariales y las condiciones de trabajo. El Comité insta a la Comisio´ n a que trate el asunto de la competencia teniendo en cuenta los aspectos medioambientales, ası´ como las preocupaciones de los clientes, los entes locales y regionales y los operadores. 3. 9. Es necesario armonizar las disposiciones a nivel inter- nacional y asegurar un elevado nivel de seguridad y compatibi- lidad ambiental. Con este fin, el Comité de las Regiones esta´ de acuerdo con el conjunto de instrumentos propuestos, como la imposicio´ n fiscal sobre el combustible (y las correspondientes excepciones para el transporte pu´ blico), el reajuste de los impuestos sobre el queroseno para el transporte aéreo y, sobre todo, el desarrollo de una tarificacio´ n eficaz, que refleje, ma´s los costes a cargo de la fielmente que el sistema actual, sociedad, prestando especial atencio´ n a los costes sociales y ambientales. El contenido del Libro Verde titulado «Hacia una tarificacio´ n justa y eficaz» constituye un buen punto de partida que deberı´a ser profundizado y traducido en medidas pra´cticas. (1) Como ya aparece en anteriores dicta´menes del Comité de las Regiones, como el Dictamen CDR 406/95fin (DO C 337 de 11. 11. 1996, p. 13) sobre la «Polı´tica comu´ n de transportes — Programa de accio´ n 1995-2000». 3. 10. El Comité de las Regiones aprecia, en particular, la importancia que se concede a la logı´stica como instrumento u´ til para reducir los costes del transporte y los trayectos de los vehı´culos particulares, siendo el objetivo reducir los viajes sin carga y el tra´fico global. El desarrollo de la logı´stica por parte de terceros, si se integra correctamente en las polı´ticas pu´ blicas, ofrece buenas posibilidades para gestionar la demanda de transporte de mercancı´as, ya que permite reducir la repercusio´ n de la internalizacio´ n de los costes externos en los precios. 3. 11. La Comunicacio´ n presta una atencio´ n insuficiente al transporte urbano de mercancı´as. El Comité de las Regiones estima que este asunto representa un campo de intervencio´ n sumamente prometedor al que los entes regionales y locales podrı´an aportar soluciones innovadoras. Los resultados poten- ciales en términos de racionalizacio´ n de la utilizacio´ n del espacio viario podrı´an contribuir en gran medida a alcanzar los objetivos de Kioto. 3. 12. Las polı´ticas de innovacio´ n tecnolo´ gica de los medios de transporte mediante el uso de instrumentos fiscales y acuerdos voluntarios con los fabricantes constituyen un com- ponente esencial para reducir las emisiones, en particular de los vehı´culos de turismo. Sin embargo, la experiencia nos ha demostrado que la renovacio´ n del parque automovilı´stico es muy lenta si no se adoptan medidas extraordinarias que fomenten el desguace de los vehı´culos. Esto significa que las innovaciones tecnolo´ gicas dan resultados apreciables sola- mente a medio y largo plazo. Asimismo, los avances tecnolo´ gi- cos relativos a los factores medioambientales pueden neutrali- zarse aumentando la potencia y mejorando las prestaciones de los vehı´culos. Por tanto, todas las medidas aplicadas a este respecto por los Estados miembros o la propia Comisio´ n deberı´an ir acompan˜ adas de polı´ticas relativas al desarrollo del parque automovilı´stico y las modalidades de utilizacio´ n de los vehı´culos. Los entes regionales y locales han hecho un gran esfuerzo para acelerar la introduccio´ n de innovaciones ofreciendo a los fabricantes un mercado privilegiado consti- tuido por flotas de vehı´culos pu´ blicos, incluidos los vehı´culos de servicio utilizados por la administracio´ n pu´ blica. Los entes locales y regionales pueden aportar una contribucio´ n complementaria estableciendo contactos con el sector empre- sarial para convencerles de la existencia de una demanda de transportes ecolo´ gicos. Las polı´ticas regionales y locales han apoyado eficaz- 3. 13. mente la difusio´ n de los vehı´culos eléctricos, los vehı´culos con un consumo muy bajo y los vehı´culos alimentados por carburantes ambientalmente menos agresivos. Este apoyo debera´ continuar en el futuro porque es una muestra directa de la viabilidad y eficacia de estas innovaciones. 3. 14. El transporte por ferrocarril esta´ siendo objeto de una transformacio´ n profunda con la introduccio´ n de normas de competencia y de liberalizacio´ n del acceso a distintos operadores. La situacio´ n esta´ cambiando ra´pidamente, ya que ahora son los operadores regionales los que se encargan de las redes ferroviarias locales, las redes nacionales esta´n sufriendo una profunda transformacio´ n y se esta´n desarrollando redes transnacionales con la introduccio´ n de las superpistas para el transporte de mercancı´as. Se pide a los entes locales y 14. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 198/7 regionales que desempen˜ en un papel au´ n ma´s marcado y que asuman la gestio´ n de la demanda y la programacio´ n y el control de la oferta a nivel local. En este a´mbito, el Comité de las Regiones considera que la integracio´ n entre las distintas funciones de la red y las diferentes zonas territoriales resulta fundamental. En el contexto de la movilidad urbana, el Comité de 3. 15. las Regiones apoya la importancia concedida a las estrategias de desarrollo de las redes de transporte pu´ blico como instrumento para reducir las emisiones de CO2. El reto para el futuro consiste en que los entes locales y regionales contribuyan a disminuir la dependencia de los vehı´culos de turismo privados y consigan unos medios de transporte ma´s sostenibles para crear una nueva cultura de la movilidad. Las indicaciones de la Comunicacio´ n sobre para´metros clave como la eficacia energética en relacio´ n con la tasa de ocupacio´ n de los vehı´culos abren de forma positiva el camino hacia unas polı´ticas de organizacio´ n del transporte pu´ blico ma´s perfeccionadas. De hecho, dentro del sistema de transportes colectivos resultan interesantes y deberı´an también considerarse fo´ rmulas como la utilizacio´ n comu´ n de vehı´culos de turismo y furgonetas, los taxis colectivos y el uso compartido de vehı´culos. Estas importantes innovaciones podrı´an ser objeto de un programa de estudios piloto a nivel europeo. La cooperacio´ n de los entes regionales y locales con los empresarios y con los usuarios de los transportes contribuira´ en gran medida al éxito de polı´ticas capaces de fomentar un uso ma´s extendido del transporte pu´ blico y un uso socialmente ma´s eficaz de los vehı´culos de turismo privados. El Comité de las Regiones esta´ de acuerdo en que el 3. 16. desarrollo de la navegacio´ n de corto recorrido en la Unio´ n Europea puede mejorar el equilibrio intermodal y disminuir el tra´fico por carretera mejorando de forma efectiva el consumo energético y reduciendo las emisiones de CO2. Asimismo, el Comité desea que la Comisio´ n tenga en cuenta la importancia de las vı´as navegables interiores dentro de este objetivo. Sin embargo, el Comité de las Regiones subraya que esta accio´ n de equilibrio so´ lo sera´ posible si se establece una organizacio´ n adecuada de todo el sistema de transportes basada en criterios logı´sticos renovados y en polı´ticas que fomenten la intermoda- lidad. 3. 17. So´ lo una organizacio´ n integrada y coherente de todos los elementos constitutivos del sistema permitira´ que se alcancen realmente los objetivos indicados en la Comunica- cio´ n. Esto incluye la intermodalidad y desarrollo del transporte combinado, el desarrollo de la navegacio´ n de corto recorrido y de las vı´as navegables interiores, la creacio´ n de una red la de corredores internacionales de mercancı´as (freeways), organizacio´ n racional del autotransporte en las terminales trazadas, al menos en distancias medias y cortas, y una interfaz eficaz con la movilidad regional y urbana de pasajeros y mercancı´as. 3. 18. El papel central de los instrumentos de planificacio´ n y valoracio´ n de las repercusiones econo´ micas (entre otras) de las medidas emprendidas, constituye hoy por hoy una necesi- dad que no ha encontrado ninguna respuesta. El Comité aboga por la introduccio´ n de una Evaluacio´ n del Impacto Medioambiental (EIA) que forme parte del plan de transporte. Los entes regionales y locales, debido a su ordenacio´ n subna- cional y al conocimiento especı´fico que tienen de la realidad lugar ideal para desarrollar una local, se convierten en el planificacio´ n integrada entre el sistema de transporte y el sistema econo´ mico y territorial, incluido el control ex post de los resultados obtenidos con las acciones de reduccio´ n de las emisiones de CO2. 4. Conclusiones El Comité de las Regiones acoge favorablemente el 4. 1. contenido de la Comunicacio´ n sobre Transporte y CO2 y comparte el ana´lisis y las medidas sectoriales propuestas para reducir las emisiones. Sin embargo, estima que en el futuro sera´ necesario profundizar ma´s a fin de establecer nuevas medidas para reducir la tendencia al aumento de las emisiones que, aunque se reduzca a la mitad, seguira´ estando en contradiccio´ n con los objetivos de Kioto. El Comité de las Regiones estima que es fundamental 4. 2. desarrollar una planificacio´ n integrada de transportes y territo- rios destinada, en particular, a reducir la demanda de trans- porte. Asimismo, insta a la Comisio´ n a que siga desarrollando los modos en los que se puede llevar a cabo esta accio´ n como parte de un enfoque coordinado para alcanzar una nueva cultura de la movilidad. El Comité de las Regiones apoya las categorı´as sectoria- 4. 3. les de accio´ n elegidas. Esta´ de acuerdo en que las medidas para reducir el CO2 beneficiara´n al mismo tiempo a la economı´a y al medio ambiente y que se debe actuar ra´pidamente en seis a´mbitos: — ahorrar combustible para los vehı´culos continuando, por ejemplo, el desarrollo y la fabricacio´ n de vehı´culos de bajo consumo de carburante; — hacer que se adopte una tarificacio´ n ma´s justa y eficaz; — favorecer el transporte pu´ blico, en particular en los centros urbanos, y realizar el mercado interior en el sector del transporte ferroviario; — mejorar los resultados medioambientales del transporte aéreo; — fomentar el transporte marı´timo de corta distancia; — favorecer la integracio´ n modal y el desarrollo de la intermodalidad. El Comité de las Regiones esta´ de acuerdo con las 4. 4. lı´neas de accio´ n propuestas para determinados sectores del sistema de transportes, pero destaca que se ha dado prioridad a las distancias largas y al transporte nacional e internacional y se ha subestimado el papel que pueden desempen˜ ar los transportes urbanos y locales en la reduccio´ n de las emisiones y en la mejora de la calidad de vida. Sin embargo, tales medidas contribuyen a mejorar de forma sostenible la calidad de vida y la salud de los ciudadanos. Por tanto, debe reconocerse el papel de los entes locales con respecto al fomento de una gestio´ n del sector del transporte respetuosa con el medio ambiente y la atmo´ sfera, ası´ como la reduccio´ n de las emisiones de gases de efecto invernadero. El Comité de las Regiones apoya con conviccio´ n la idea 4. 5. de que los planes de accio´ n a distintos niveles de gobierno (nacional, regional y local) deben implicar de forma coherente C 198/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 7. 1999 a los actores pu´ blicos y privados y deben estar respaldados por sistemas de supervisio´ n eficaces para controlar las emisiones de CO2 y respetar los compromisos suscritos a nivel nacional y local. Bruselas, el 11 de marzo de 1999. El Presidente del Comité de las Regiones Manfred DAMMEYER Dictamen del Comité de las Regiones sobre la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité de las Regiones y al Comité Econo´ mico y Social sobre el tema “Desarrollar la red de ciudadanos — Importancia de un transporte de pasajeros regional y local de calidad y contribucio´ n de la Comisio´ n al respecto”» EL COMITE´ DE LAS REGIONES, (1999/C 198/03) vista la Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité de las Regiones y al Comité Econo´ mico y Social «Desarrollar la red de ciudadanos — Importancia de un transporte de pasajeros regional y local de calidad y contribucio´ n de la Comisio´ n al respecto» (COM(1998) 431 final); vista la decisio´ n de la Comisio´ n Europea de 13 de julio de 1998 de consultar al Comité de las Regiones a este respecto, de conformidad con el primer pa´rrafo del artı´culo 198 C del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea; vista la decisio´ n de su Mesa de 15 de julio de 1998, de asignar la elaboracio´ n del presente dictamen a la Comisio´ n de Redes Transeuropeas, Transportes y Sociedad de la Informacio´ n (Comisio´ n 3); visto el proyecto de Dictamen (CDR 436/98 rev. 1) aprobado por la Comisio´ n 3 el 22 de enero de 1999 (ponente: Sr. Panettoni), en su 28o Pleno de los dı´as 10 y 11 de marzo de 1999 (sesio´ n del 11 de marzo), ha aprobado el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n 1. 1. La influencia del transporte local y regional de pasajeros 1. 1. 1. El Comité de las Regiones reconoce que, sin lugar a dudas, el transporte desempen˜ a un papel fundamental en el desarrollo sostenible que el Tratado de Amsterdam establece como uno de los objetivos de la Unio´ n Europea. El Comité considera que, para aplicar correctamente 1. 1. 2. los planes territoriales de desarrollo econo´ mico, es necesario crear una red de transporte local y regional que cumpla unos niveles o´ ptimos de calidad y sostenibilidad. Una buena red de transporte local y regional es un elemento determinante para funcionamiento adecuado de un sistema de transporte el nacional y europeo. Los efectos de un sistema de estas caracterı´sticas son mu´ ltiples y tienen un gran valor econo´ mico, ambiental y social. Un sistema de transportes eficaz es un componente estructural esencial de los planes de desarrollo econo´ mico y, por tanto, de los programas de creacio´ n de empleo. Al mismo tiempo, es un componente esencial de los procesos de desarrollo econo´ mico sostenible, puesto que ayuda a descongestionar el tra´fico, sanear el medio ambiente, recortar el consumo de energı´a y reducir los agentes contaminantes, en particular el CO2. Por otra parte, un transporte local y regional eficaz es también un instrumento va´lido para contener y reducir la exclusio´ n social de las personas con menos recursos, los desempleados, las personas discapacitadas y las que residen en zonas periféricas o incluso en zonas rurales. Asimismo, refuerza la cohesio´ n territorial de las zonas ma´s «fra´giles». 1. 1. 3. El Comité desea destacar una caracterı´stica funda- mental de la exigencia de movilidad que se ha venido


title: Resolution on the situation in Belarus

eurovoc_concepts:
Belarus
European Regional Development Fund
freedom of opinion
freedom of the press
presidential election
right to demonstrate

formats: html print


title: Risoluzione sulla situazione in Bielorussia


title: Resolução sobre a Comunicação da Comissão ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Económico e Social e ao Comité das Regiões intitulada "A economia da União Europeia no momento da chegada do euro: promover o crescimento, o emprego e a estabilidade" (Relatório económico anual de 1999) (COM(99)0007 C4-0043/99)