title: Yttrande från Regionkommittén

eurovoc_concepts:
competitiveness
economic and social cohesion
innovation
research policy
technological change

text: 14. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 198/41 52. Kravet på minst två mätningar årligen av tungmetaller, dioxiner och furaner i rökgasen som anges i artikel 11 är rimligt i förhållande till de högt satta kraven på mätningar av avloppsvattnet. Med hänsyn till att driftsomständigheterna vid förbränning av avfall varierar i mycket hög grad, anser Regionkommittén att mätningsbehovet beträffande frånluft och avloppsvatten bör utredas närmare av en expertgrupp. 53. Regionkommittén understryker slutligen det positiva i kommissionens förslag och påpekar att ett allmänt gällande direktiv om förbränning av farligt och icke farligt avfall så snart som möjligt bör utfärdas. Man vill uppmärksamma att de skärpta miljökraven i förslaget till direktiv ger upphov till ökade ekonomiska kostnader för de lokala och regionala myndigheterna, eftersom det är dessa instanser som ansvarar för att inrätta och driva förbränningsanläggningarna samt för att kontrollera hur anläggningarna påverkar miljön. Bryssel den 10 mars 1999. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER Yttrande från Regionkommittén (1999/C 198/09) BAKGRUND ”Främja sammanhållning och konkurrenskraft genom forskning, teknisk utveckling och innovation” (KOM(1998) 275 slutlig). Kommissionens beslut av den 8 juni 1998 att rådfråga Regionkommittén i ärendet. Presidiets beslut av den 15 juli 1998 och den 18 november 1998 att i enlighet med artikel 198c tredje stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande samt att ge utskott 5 — socialpolitik, folkhälsa, konsumentskydd, forskning, turism — i uppdrag att förbereda arbetet. ”1998 Annual Report: Research and technological development activities of the European Union” (KOM(1998) 439 slutlig). ”Förslaget till rådets beslut om delprogrammen för genomförandet av femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet teknisk utveckling och demonstration inom forskning, (1998–2002)” (KOM(1998) 305 slutlig). Regionkommitténs yttrande över ”Första handlingsplanen för innovation i Europa — Innovation i tillväxtens och sysselsättningens tjänst” (CdR 68/97 fin) (1). (1) EGT C 244, 11. 8. 1997, s. 9. C 198/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 7. 1999 Regionkommitténs yttrande över första rapporten om sammanhållningspolitiken (CdR 76/97 fin). Regionkommitténs yttrande om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om femte ramprogram- teknisk utveckling och för Europeiska gemenskapens verksamhet met demonstration (1998–2002)” (CdR 158/97 fin) (1). inom området forskning, Utkastet till yttrande (CdR 278/98 rév. 2) som antogs av utskott 5 den 9 november 1998 (föredragande: Ulla Olander, Nicole Morichaud (utskott 6) och Jan Tindemans (utskott 1). Regionkommittén antog följande yttrande vid den 28:e plenarsessionen den 10–11 mars 1999 (sammanträdet den 11 mars). 1. Bakgrund 1. 1. Genom detta yttrande visar kommissionen att den önskar stärka konkurrenskraften i de minst gynnade regioner- na genom att förenkla näringslivets integrering av FoU och innovation. O¨ nskemålet att företagen skall engagera sig mer i FoU och innovation kräver, för att bli verklighet, en långtgåen- de analys av de svårigheter som företagen möter när de vill göra detta. 1. 2. Det är i första hand de små och medelstora företagen som skapar sysselsättning och ansträngningar bör därför riktas mot att på lokal och regional nivå göra det möjligt för dem att integrera existerande teknik och göra innovationer. 1. 6. Eftersom FoU- och innovationspotentialen är starkt koncentrerad till välmående regioner kommer dessa att dra störst fördel av EU:s FoU- och innovationspolitik. Det kan leda i redan välmående regioner till högre ekonomisk tillväxt medan mindre gynnade regioner riskerar att släpa efter ännu mer vad gäller ekonomisk och teknisk utveckling. Kommissio- nens meddelande är en utmaning som syftar till att bryta detta mönster till förmån för mindre gynnade regioner. 1. 7. Regionkommittén hälsar därför med tillfredsställelse kommissionens förslag att skapa en gemensam, samordnad ram för sammanhållning, konkurrenskraft samt FoU och innovation till grund för utarbetandet av riktlinjer för EU:s strukturfonder och som en referens för utvärdering av hur FoU- integrerats i strukturfonderna. och innovationsverksamhet 1. 3. Insatser för att skapa en innovationskultur omfattar bl. a. upprättandet av kontaktstrukturer för att underlätta kontakter mellan de små och medelstora företagen och den vetenskapliga miljö som berör dem. Regionkommittén instämmer med kommissionens utgångspunkt att kunskaps- strategier skall anpassas till berörda regioners ekonomiska utveckling, samtidigt som de ingår i ett vidare europeiskt perspektiv via nationella FoU-system (enligt EU-fördragets art. 130h). 1. 8. Regionkommittén uppskattar kommissionens syfte att skapa hög delaktighet i arbetet att ta fram förslag till riktlinjer för strukturfonderna åren 2000–2006. FoU- och innovations- insatser skall lämna bidrag för att lösa samhällsproblem som finns. Riktlinjerna för de nya strukturfondsprogrammen bör i högre grad än idag utformas så att programmen stöder såväl lokala och regionala samhällsbehov som gemenskapens politik. Fortsatt dialog mellan kommissionen och Regionkom- mittén är central för att förverkliga de möjligheter kommande strukturfondsprogram ger. 1. 4. Regionkommitténs yttrande över första rapporten om sammanhållningspolitiken (2) manade till bättre samordning mellan strukturpolitik och andra politikområden, som omfat- tar hela gemenskapen, för att man på ett integrerat sätt skall kunna utarbeta samordnade åtgärder för de mindre gynnade regionerna. 2. Allmänna kommentarer Sammanhållningspolitiken syftar till att utjämna skill- 1. 5. nader i utvecklingsnivå mellan regioner och främja utveckling- en i de mindre gynnade regionerna och landsbygdsområdena. Sammanhållningspolitikens viktigaste finansieringsinstrument är strukturfonderna, sammanhållningsfonden och, i allt högre grad, EIB. Regionkommittén instämmer med kommissionens 2. 1. grundläggande förslag att sammanhållningspolitiken bör än- dras för att leda till ekonomisk verksamhet i mindre gynnade regioner. (1) EGT C 379, 15. 12. 1997, s. 26. (2) CdR 76/97 fin — EGT C 379, 15. 12. 1997, s. 34. 2. 2. Regionkommittén vill lyfta fram det samspel som finns på lokal och regional nivå mellan FoU och innovation och vill redan nu markera att det är i detaljutformningen av nya strukturfondsprogram, och i förändringar av dessa, som de för kommuner och regioner viktigaste ställningstagandena görs. 14. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 198/43 Alla studier visar att 2. 3. i en värld som är alltmer konkurrensutsatt är forskning, utveckling och innovation oundgängliga för att möta den internationella konkurrensen. Samtidigt är relationerna mellan forskarvärlden och de små och medelstora företagen och industrierna oerhört komplexa, och man måste försöka förenkla dem för att kunna få några betydande resultat genom införda hjälpsystem. Det är framför allt nödvändigt att öka kvaliteten på produkten och produk- tionsprocessen, också genom integration av gemenskapsprog- ram och nationella initiativ, främst genom satsningar på etableringar inom de minst gynnade områdena. 2. 4. Att stärka den regionala dimensionen av forskningspo- litiken överensstämmer med EU-politikens effektivitetskrite- rier, medan den ökade betoningen på mindre gynnade regio- ners konkurrenskraft respekterar EU-politikens rättviseprinci- per. Trots det ger kommissionens meddelande intryck av att föreslagna strategiska ramar för att främja sammanhållning och konkurrenskraft genom forskning, teknisk utveckling och innovation är inriktade på att strama upp strukturfondernas regionala program snarare än att främja regional FoU och innovation som sådan. Vidare har det ännu inte visats om möjligheter finns att förbättra de mindre gynnade regionernas tillgång till finansiering från femte ramprogrammet för FoU. De tidigare ramprogrammens former för deltagande har varit så komplicerade och tidskrävande att de har skrämt bort snarare än ökat tillgängligheten till FoU och innovation för aktörer från mindre gynnade regioner. Det har ofta varit ett lotteri om deras ansökningar beviljats. Detsamma gäller för partnerskapsprojekt med regioner i O¨ st- och Centraleuropa. Denna situation behöver förbättras i gemenskapens nya pro- gram. Regionkommittén vill understryka att 2. 5. flera av de analyser som görs och slutsatser som dras har relevans även för regioner som visserligen inte är ”tillväxtregioner” men heller inte är ”mindre gynnade regioner” i termens snäva innebörd. Den framtida utvecklingen i Europa riskerar att skapa en ”tudelning” av Europa i några få starka tillväxtregio- ner, spridda runt kontinenten och normalt koncentrerade kring storstadsregioner, och resten av Europa. En sådan uppdelning är redan idag fullt urskiljbar i flera väl utvecklade länder inom gemenskapen. 2. 6. FoU och innovation är grunden för att utveckla näringslivets konkurrenskraft. De små och medelstora företa- gens och industriernas drivkraft kan vara mångfacetterad: — modernisering av produktionen, 2. 7. Trots att företag är främsta målgruppen för insatserna är FoU och innovation lika viktiga inom områden som miljö, hälsa, infrastruktur, energi och fysisk planering. Därför måste europeiska, nationella och regionala/lokala program koordine- ras i enlighet med EU:s subsidiaritetsprinciper. Regionala och lokala myndigheter är de beslutande myndigheter som är närmast ekonomiska aktörer och vanliga medborgare. FoU och innovation tillhör också vanligen regionala och lokala myndigheters beslutskompetens. A¨ ven innovationsprocessers flerfunktionella natur har anknytning till alla politikområden som faller inom ramen för regionala och lokala myndigheters beslutskompetens (utbildning, yrkesutbildning, miljö, fysisk planering, lokalt utvecklingsarbete och stöd till småföretag). 2. 8. Regionkommittén uppmärksammar att insatser i EU:s FoU-program har varit effektiva för samarbete mellan t. ex. regioner i nordiska länder och regioner i Irland, Portugal, Spanien och Grekland. 1997 fanns deltagare från mål 1- regioner i 47 % av de projekt som finansierats genom 4:e ramprogrammet. Samma år etablerades 13 463 samarbets- relationer (av totalt 56 478) mellan regioner i Irland, Portugal, Spanien, Grekland och regioner i övriga länder. Regionkommittén anser att FoU och innovation skall 2. 9. integreras i regionernas produktionssystem, och instämmer med kommissionens slutsats (punkt 13) att de regioner som har svårt att dra till sig verksamhet med högt förädlingsvärde är de som kan dra särskilt stor nytta av att samordna sina FoU- och innovationsstrategier med sina ekonomiska planer. 2. 10. Regionkommitén vill också understryka att arbetet med att integrera FoU- och innovationnsstöd i regionernas produktionssystem inte ensidigt får ses som en ”teknisk” genomförandefråga. Det är i mindre utsträckning fråga om Regionkommittén vill också understryka att arbetet med att integrera FoU- och innovationsstöd i regionernas produktions- system inte ensidigt får ses som en kunskaps- och tekniksprid- ning än om kunskaps- och teknikimplementation. Inte minst är det viktigt att regionalt påverka lokala och regionala mentaliteter och attityder som i berörda regioner ofta kan bjuda starkt motstånd mot nytänkande och förändring. Fö- rändringsobenägna miljöer kan medföra att kraftfulla satsning- ar inte når avsedd effekt. Det är vidare viktigt att lokala och regionala myndig- 2. 11. heter i mindre gynnade regioner, parallellt med konkreta insatser för att främja en positiv utveckling av företagandet, också vidtar kraftfulla insatser för modernisering av regionens infrastruktur och då inte endast i termens egentliga innebörd, dvs. kommunikationer i form av vägar, IT etc. , utan också i fråga om uppbyggnad av ”kulturell” infrastruktur som uppfyl- ler de krav som en välutbildad, förhållandevis ungdomlig arbetskraft ställer på ”livsstilen” i regionen. — anpassning till ny efterfrågan som till exempel efterfråget- rycket på miljövänlighet, — förbättring av tekniken för att bevara marknadsandelar m. m. Regionkommittén vill 2. 12. lyfta fram möjligheten att aktivt och målmedvetet involvera Europas forskningsparker i gemenskapens FoU- och strukturfondsprogram. Jämfört med USA och Japan verkar Europa ännu inte ha uppmärksammat sina forskningsparker i tillräcklig grad trots att antalet forsk- ningsparker ökat med drygt 30 % de senaste 3–4 åren. C 198/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 7. 1999 2. 13. Internationellt samarbete kan få stor betydelse för en forskningspark om den samarbetar med forskningsparker i USA och Japan. För små och medelstora företag har upprättan- det av transnationella konsortier (eller europeiska ekonomiska intressegrupperingar, EEIG) varit viktiga för deras möjligheter att delta i EU:s FoU- och innovationsprogram. och där insatserna anpassas till de små och medelstora företagens behov också via informationsåtgärder. Det är inte effektivt att hjälpa de små och medelstora företagen utan att bekymra sig om vad som pågår i laboratorier, forskningsparker etc. — och vice versa. Särskilda kommentarer 3. Meddelandets syfte 3. 1. Eftersom sammanhållningspolitiken är strukturinrik- tad är den definitionsmässigt inriktad på lång sikt. Kunskap om de bästa metoderna och tillvägagångssätten för att samord- na FoU och innovation med regionens näringsliv sprids genom en europeisk databas som nu lär vara tillgänglig för alla regioner. Regionkommittén hälsar med tillfredsställelse kommis- 3. 2. sionens strävan att öka mindre gynnade regioners konkurrens- kraft, att samordna FoU och innovation med regioners närings- liv, att visa att olika EU-instrument bidrar till sammanhållning och konkurrenskraft om instrumenten tillåts att komplettera varandra, samt att kommissionen visar att nya kandidatländer kan ha stor nytta av lokala och regionala erfarenheter av EU-stöd till FoU och innovation i mindre gynnade regioner. Att 5:e ramprogrammet har en löptid mellan 3. 3. 1998–2002 och den nya strukturpolitiken en löptid mellan 2000–2006 kan vara en nackdel, trots att man enligt den allmänna strukturfondsförordningen har möjlighet att anpassa planerna under tiden. Dessutom föreskriver förordningen en formell utvärdering efter halva tiden. Detta får dock inte uppfattas som ett fribrev som tillåter ändringar av de riktlinjer som skall utformas för FoU och innovation eller som reglemen- terar en anpassning av planerna. 3. 4. Kommissionen hävdar att möjligheterna i samband med nuvarande mål 4 och Adapt omfattas av det nya målet 3. Det bör därför påpekas att enligt de nuvarande förslagen kommer mål 3 inte att vara tillämpligt i mål 1-regioner eller mål 2-regioner. Nya mål 3 föreslås vara tillämpliga endast i de regioner som omfattas av övergångsregleringen och utanför de regioner där mål 1 och mål 2 är tillämpliga. De regionala myndigheterna i de två sistnämnda regiongrupperna får därför svårt med samordning av nationella mål 3-planer och de regionala behoven av en regional strategi för FoU och innova- tion. 4. O¨ versyn av genomförda och pågående initiativ 4. 1. Strukturfonderna — genomförda och pågående aktiviteter 4. 1. 2. Mycket tyder på att IT-klyftan mellan nord och syd växer. Små företag måste bli mer delaktiga i FoU och innova- tion vilket underlättas om myndigheterna t. ex. stimulerar elektronisk handel. Regionkommittén vill betona hur viktig utformningen av enskilda projekt är för att små och medelstora företag skall ha möjlighet att delta. Ju större projekten är ekonomiskt och i sak desto svårare är det för små företag att delta av praktiska skäl och att kunna lösa finansieringen av sin medverkan. 4. 1. 3. De åtgärder som beslutas av kommissionen bör i första hand ta fasta på behovet av en lättare tillgång till klar information, centraliserad på regional nivå i en katalog som är anpassad till användarna i de små och medelstora företagen och industrierna. Denna katalog bör också innehålla de organisationer som tjänar som kontaktpunkter mellan FoU och de små och medelstora företagen, de möjliga stöden, vilka existerande nätverk som företagen kan ansluta sig till, möjligheterna till forskarutbildning och möjligheterna att ta emot forskare i företagen. Många orter och regioner har erfarenhet av tillväxtmöjligheter som tillkommit genom RIS- och RITTS-projekt. Nätverket av RIS- och RITTS-regioner har en rikedom av erfarenheter som kan utnyttjas i mindre gynnade regioner för att främja små och medelstora företags deltagande i EU-program. EU gav i en första fas av strukturfondsarbetet bara 4. 1. 4. stöd till investeringar till FoU-centra och FoU-projekt. I en andra fas ökade EU:s intresse för teknikspridning och andra innovationsåtgärder, samt för centra som kan fungera som sambandscentraler mellan universitet/högskolor och näringsli- vet. EU:s avsikt var då att medverka till att näringslivet fick kontakt med universitetens och högskolornas FoU-resurser. Inför den tredje fasen i EU:s FoU- och innovationspolitik för strukturfondsarbetet åren 2000–2006 är syftet att utvidga banden mellan FoU och innovation till områden som t. ex. finansieringsmekanismer, kompetenshöjande åtgärder och högteknologiska företag. 4. 1. 1. Kommissionen visar att de svagaste regionerna i de rikaste medlemsländerna har FoU-system mer inriktade på efterfrågan än i de fattigaste medlemsländerna. För att kunna dra nytta av forskningen krävs en gemensam insats från både företag och forskare där åtgärderna riktar sig till bägge parter 4. 1. 5. Regionkommittén vill framhäva att småföretag inte kan ses som strukturellt skilda från stora företag, som de ofta är underleverantörer till. Mycket talar därför för att stora företag involveras i projekt för att underlätta och stödja implementeringen av ny teknik i små och medelstora företag. 14. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 198/45 4. 2. Gemenskapens ramprogram för FoU 4. 2. 1. I redovisningen om EU:s 4:e ramprogram för FoU visar kommissionen att Spanien och Grekland gjort betydande framsteg inom IT, biomedicin och hälsa, medan mer återstår att göra inom t. ex. industri- och materialteknik och bioteknik. Insatser som varit till mest nytta för mindre gynnade regioner i 4:e ramprogrammet har varit behovsinriktade CRAFT-åtgärder för teknisk stimulans till småföretag. Andra effektiva åtgärder är inte minst utbildning, fri rörlighet för forskare, innovations- främjande, spridning av forskningsresultat samt forskarnät- verk. 4. 2. 2. Regionkommittén kan också med glädje notera att kommissionen valt att utveckla EU:s 5:e ramprogram i dialog med bl. a. Regionkommittén. Dialogen har visat att de utma- ningar och möjligheter som är utgångspunkt för ramprogram- met är desamma på lokal och regional nivå. Bl. a. är samspel mellan större och mindre städer och landsbygden, och de mindre företagens förutsättningar att använda sig av forskning- ens resultat viktiga att få belysta. Regionkommittén välkomnar bildandet av IPTS i Sevilla med dess huvuduppgift att utveckla teknologiska framtidsstudier och utföra forskning om länkarna mellan teknologi, sysselsättning och konkurrenskraft. 4. 2. 3. 1997 skedde grundläggande förändringar av gemen- skapens forskningspolitik genom att Amsterdamfördraget mo- difierade den juridiska basen för forskning, och Agenda 2000 förstärkte den nyckelroll forskning, innovation, utbildning och yrkesutbildning fått i EU. Framsteg i genomförandet av EU:s aktionsplan för innovation har mobiliserat lokala och regionala aktörer för att förbättra klimatet för entreprenörskap och innovation i Europa. Rapporten om FoU-indikatorer i decem- ber 1997 har också givit data och jämförande analyser om EU:s och medlemsländernas forskning i ett globalt perspektiv, som underlag för lokala och regionala FoU- och innovations- prioriteringar. företag. Regionkommittén anser att exempel som dessa visar att det är viktigt att lyfta fram lokala och regionala grupperingar som utvecklar komplementära aktiviteter inom viktiga FoU- och innovationskluster, för att kunna stimulera lokala och regionala aktörer att se hur FoU- och innovationsstöd kan integreras i den egna regionens produktionssystem. 6. Integration av FoU och innovation i regional ekono- misk utveckling 6. 1. FoU och innovation — ett gemensamt ansvarsområde 6. 1. 1. Regionkommittén instämmer i kommissionens ana- lys som visar att lokala och regionala organ måste integrera FoU och innovation i en utvecklingsstrategi för sin region för att ökande klyftor mellan gemenskapens regioner skall minska. Grönboken om innovation med dess handlingsplan och den regionala utvecklingsplaneringen i europeiskt perspektiv (ESDP) har stor betydelse för riktlinjer för strukturstöd inom FoU- och innovationsområdet. I strukturfondernas strategi ligger att olika politikområden skall integreras. Det finns också behov att kunna samordna olika politiska områden på lokal och regional nivå. 6. 1. 2. ESDP-dokumentet (juni 1997) föreslår att strukturs- töd skall ges för att få ökad tillgång till informationstekniker och medvetenhet om utmaningar och möjliga fördelar med informationssamhället i regioner där detta ännu inte har slagit igenom; att strukturstöd skall ges för att bygga upp teknikcentra, skapa bättre kontakter mellan högre utbildning, tillämpad FoU, innovationscentra och näringslivet i regioner med eftersläpande utveckling; att strukturstöd skall ges för att nå en miniminivå på tillgång till högre utbildning och forsknings- och innovationscentra i avlägsna eller glest befolka- de områden; och slutligen att strukturstöd skall ges för att höja nivån på skol- och yrkesutbildningen som en del av en integrerad utvecklingsstrategi i regioner där denna är låg. Förhandlingsarbetet för de nya strukturfonderna bed- 6. 1. 3. rivs nu i snabb takt. Regionkommittén betonar därför vikten av att orter och regioner verkligen involveras för att integrera FoU- år och 2000–2006. innovationsinsatser strukturfonderna i 5. Utveckling av konkurrenskraft och sammanhållning på nationell och regional nivå 7. Tre prioriteringar Regionkommittén värdesätter att kommissionen visar 5. 1. att mål 2-regioner kunnat dra nytta av storstäders ekonomiska fördelar, och att landsbygds- och kustområden kunnat utnyttja andra fördelar där miljöteknik och turism spelat en viktig roll. Forskningsparker inriktade på den starka expansionen av antalet IT- och bioteknikföretag har i mindre gynnade regioner bidragit till lokal och regional utveckling genom kommersiali- sering av forskningsresultat från universitet och FoU-baserade 7. 1. Innovationsfrämjande 7. 1. 1. Regionkommittén tillstyrker att sammanhållnings- politiken ändras för att minska teknik- och IT-gapen mellan gemenskapens regioner, att EU-insatserna inriktas på efterfrå- gan av ny teknik och IT-lösningar genom olika informations- program, samt att utvecklingen av genomgripande kvalitetsför- valtning på lokal och regional nivå bör prioriteras. Samarbete C 198/46 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 7. 1999 mellan forskningsinstitut och små och medelstora företag bör uppmuntras, och bättre samverkan mellan företagsstöd för att starta nya företag, för att konsolidera och bygga upp företag, i viktiga företag i regionalt prioriterade och för tillväxt FoU-kluster bör stimuleras. Användningen av IT-teknik till förmån för lokala samhällsgrupper för t. ex. information till allmänheten, utbildningsändamål och elektronisk handel bör främjas. Regionkommittén vill peka på att närmare 8 000 små- företag kommer att ha medverkat i 4:e ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration när programperioden avslutas 1998. Drygt 60 % av dessa företag hade aldrig tidigare deltagit i vare sig gemenskapens eller det egna landets FoU-program på nationell, regional eller lokal nivå. 7. 2. Förbättrade nätverk och ökat samarbete med industrin 7. 2. 1. Regionkommittén vill erinra om att samarbetet mel- lan näringsliv och högskola ingår i den svenska högskolelagen som högskolans ”tredje uppgift”. Sådan samverkan mellan universitet och regionala grupperingar av entreprenörsföretag i forskningsparker spelar en mycket viktig roll i en regions produktionsstruktur. I forskningsparker finns forskare, entre- prenörer, finansiärer och rådgivare nära varandra i det dagliga livet, vilket är en viktig förutsättning för skapandet av nya jobb i teknik- och forskningsbaserade företag. Spridning av goda erfarenheter av sådan forskningsparkssamverkan bör vara en viktig del av arbetet inom området FoU och innovation under den nya strukturfondsperioden. 7. 2. 2. Det starka stöd för finansiering av innovationsinsat- ser Europeiska rådet gav i Amsterdam och Luxemburg gör att resurser från EIB, EIF och gemenskapen ställs till förfogande för högteknologiska innovativa företag 1998/1999. Region- kommittén vill understryka att detta är mycket viktiga komple- ment till de insatser som har funnits i 4:e ramprogrammet för FoU. Regionkommittén anser att regionala och lokala myndigheter bidrar till ekonomisk och social sammanhållning genom sitt stöd till kunskapsspridning om FoU och innova- tionsresultat inom politikområden som faller inom ramen för regionala och lokala myndigheters beslutskompetens (utbild- ning, yrkesutbildning, miljö, fysisk planering, lokalt utveck- lingsarbete och stöd till småföretag). Strukturfonderna bör uppmuntra skapandet av mellanregionala och gränsöverskri- dande länkar mellan FoU och näringsliv för utbyte av informa- tion och kunskapsspridning inom dessa områden, som ju också representeras av ”nyckelåtgärder” i 5:e ramprogrammet för FoU. Nätverket för ”Innovation Relay Centres” måste också vara tillräckligt vidsträckt i geografiska termer för att säkra att arbetet bland små och medelstora företag blir mer effektivt. Gemenskapens nätverk som teknikförmedlingscentra, EU- infocentra, företags- och innovationscentra (BIC) kan också ge stöd till småföretag i mindre gynnade regioner. 7. 3. O¨ kad mänsklig potential Regionkommittén vill uppmärksamma behovet av 7. 3. 1. möjligheter till examensarbeten och praktikplaceringar för studenter, forskarstuderande och etablerade forskare i de små och mindre företagen. Detta bör kunna uppnås genom att gemenskapsinitiativens strukturstöd uppmuntrar utbyten mel- lan FoU- och högskoleinstitutioner i utvecklade och mindre gynnade regioner. Resurser hos Gemensamma forskningscent- ret för Europeiska gemenskapen (JRC) bör kunna bistå dessa insatser med hjälp av direkta åtgärder för småföretag i mindre gynnade regioner. Inom ramen för transnationella konsortier (EEIGs) kan små och medelstora företag bedriva forskning och investera i fortbildning och kompetensutveckling. Under 4:e ramprogrammets programtid har ca 6 500 7. 3. 2. forskare varje år fått stöd till utbildning genom forskning, och ytterligare ca 5 600 forskare per år har genom Marie Curie-stipendier fått tillfälle att få tillträde till gemenskapens FoU-faciliteter med finansiering från ramprogrammet. Region- kommittén anser att det är mycket viktigt att sådana möjlighe- ter kommer företag, forskarstuderande och forskare till del i mindre gynnade regioner genom de nya strukturfondsprog- rammen. Detta skulle t. ex. kunna medverka till IT-utveckling och bättre integration av yrkesskolor och forskningsparker i innovationsprocessen i de för varje region viktigaste FoU- klustren. 8. Kommissionens slutsatser 8. 1. Regionkommittén ställer sig bakom kommissionens fyra mål i meddelandets punkt 25, och vill särskilt framhålla närhetsprincipen, samt att eftersom huvuddelen av de föreslag- na insatserna skall genomföras i kommuner och regioner är det viktigt att tillräcklig tid och möjlighet ges för att de skall kunna medverka i utarbetandet av nya strukturfondsprogram för sin respektive region innan nästa programperiod inleds den 1 januari 2000. 8. 2. Internationellt samarbete mellan forskningsparker bör enligt Regionkommitténs uppfattning kunna få stöd från strukturfonderna. Möjligheter att upprätta regionala webbplat- ser om FoU-kluster med forskningsparker, högskolor och företag inom CORDIS bör också förstärkas och utökas. A¨ ven etablerade nätverk för distansutbildning på högskole- och forskarutbildningsnivå bör kunna redovisas i CORDIS. Det är emellertid viktigt att inse att framtida distansutbildning huvudsakligen kommer att använda sig av nätburna medier, som genom användning av datorer möjliggör direktkontakt mellan utbildningsanordnare och ”slutanvändare” vid de tid- punkter som passar användaren. Utbildningsanordnarna kan med oförändrad interaktivitet befinna sig var som helst i världen. 9. Regionkommitténs slutsatser 9. 1. Regionkommittén kan med glädje notera att kommis- sionen vill skapa riktlinjer för sammanhållning och konkur- 14. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 198/47 renskraft samt FoU och innovation i de nya strukturfondsprog- rammen för åren 2000–2006 i dialog med Regionkommittén. Denna dialog visar att de utmaningar och möjligheter som ligger i att skapa en gemensam, samordnad ram för samman- hållning, konkurrenskraft, FoU och innovation är samma möjligheter och utmaningar som finns på lokal och regional nivå. 9. 2. Regionkommittén, som noga studerat de ökande tek- nik- och IT-gapen mellan gemenskapens regioner, instämmer i kommissionens bedömning att det är nödvändigt att öka myndigheternas och de ekonomiska aktörernas förmåga att utveckla strategiska ramar för integration av FoU och innova- tion i ekonomisk verksamhet. Alla studier visar att i en värld som är alltmer konkurrensutsatt är forskning, utveckling och innovation oundgängliga för att möta den internationella konkurrensen. Kommissionens grundläggande förslag att sam- manhållningspolitiken bör ändras välkomnas därför av Re- gionkommittén. 9. 3. Regionkommittén stöder en verklig förstärkning av den regionala dimensionen av FoU och innovationspolitiken som sådan. För att optimera inlärningsprocesserna för regiona- la aktörer beträffande FoU och innovation anser Regionkom- mittén att möjligheter att involvera Europas forskningsparker i gemenskapens FoU- och strukturfondsprogram skall tillvara- tas. A¨ ven forskningsparkssamarbete med USA och Japan bör stödjas. I många länder är bristande samverkan mellan statligt finansierade forskningsinstitut och högskoleutbildning samt bristen på samarbete med företag den flaskhals som kan avhjälpas genom ett större forskningsparkssamarbete. Relatio- nerna mellan forskarvärlden och de små och medelstora företagen är oerhört komplexa och man måste försöka att förenkla dem för att få några betydande resultat genom de införda hjälpsystemen. Regionkommittén vill, mot bakgrund av sitt omfattan- 9. 4. de engagemang vad gäller IT-utveckling och livslångt lärande i samband med bl. a. EU:s grönbok om arbetsorganisation och medlemsländernas nationella sysselsättningsplaner, betona be- hovet av strukturella insatser för att hjälpa företag och institutioner att bemästra de svårigheter som uppstår vid anpassningen till nya typer av arbetsorganisation. Bryssel den 11 mars 1999. 9. 5. Regionkommittén vill understryka behovet att utveckla riktlinjer för att främja innovativa yrkesutbildningsprogram för små och medelstora företag och institutioner, och anser att uppgiften att utvärdera innovationsprocesser och göra dem kända för allmänheten måste vara länkad till regionala utbild- nings- och yrkesutbildningsprogram. För att minska teknik- och IT-gap mellan utvecklade 9. 6. och mindre gynnade regioner måste FoU- och innovationspoli- tiken kunna integreras i regionernas viktigaste FoU-kluster och produktionsstrukturer. Regionkommittén anser därför att riktlinjer för integrationen av FoU och innovation i framtida strukturprogram skall utarbetas med syftet att nå fram till en konsoliderad ”bottom-up-metod” som tar särskild hänsyn till små och medelstora företags behov i olika sektorers produktionsstruktur. Möjligheter till samverkan mellan struk- turfondsinstrument och nyckelåtgärder i det 5:e ramprogram- met för FoU bör tydliggöras i riktlinjerna och förutsättningar för lokala/regionala ledamöter i nyckelåtgärdernas lednings- grupper undersökas. Vissa av EU:s regioner gör en omfattande ansträngning för att utveckla ett mycket nyttigt system för att underlätta tillgången till information om FoTU och innovationer inom de berörda områdena (forskare, företag, kommuner, etc. ). ReK anser att det vore lämpligt att dessa ansträngningar värderas positivt av gemenskapsinstitutionerna och att stödåtgärder planeras för de regioner som visar att de vidtar åtgärder härvidlag och som samtidigt kan uppvisa påtagliga och effektiva resultat. Regionkommittén vill gärna delta i utformningen av 9. 7. riktlinjerna för införandet av FoU och innovation i samman- hållningspolitiken och de nya strukturfondsprogrammen. Re- gionkommittén anser att det är nödvändigt att på lokal och regional nivå finna former som ger forskare och företag möjlighet att få en bättre förståelse för sina gemensamma intressen och beröringspunkter, och att man inför verktyg som är avpassade till att finna svar på företagens behov i den kunskap som forskarvärlden erbjuder. Det är nyckeln till den utveckling som kommer att göra det möjligt att öka sammanhållningen mellan EU:s regioner och förstärka EU:s konkurrenskraft i världen. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER


title: Verordening (EG) nr. 538/1999 van de Commissie van 11 maart 1999 tot vaststelling van de maximumrestitutie bij uitvoer van haver in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2007/98

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
oats

formats: pdf print

text: L 63/34 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 12. 3. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 538/1999 VAN DE COMMISSIE van 11 maart 1999 tot vaststelling van de maximumrestitutie bij uitvoer van haver in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2007/98 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 923/96 van de Commissie (2), Gelet op Verordening (EG) nr. 1501/95 van de Commissie van 29 juni 1995 tot vaststelling van enkele toepassings- bepalingen van Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad voor wat de toekenning, in de graansector, van uitvoerrestituties en van bij verstoring van de graanmarkt te treffen maatregelen betreft (3), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 2513/98 (4), Gelet op Verordening (EG) nr. 2007/98 van de Commissie van 21 september 1998 betreffende een bijzondere inter- ventiemaatregel voor granen in Finland en Zweden (5), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 244/1999 (6), en met name op artikel 8, Overwegende dat een openbare inschrijving voor de vast- stelling van de restitutie bij uitvoer uit Finland en Zweden van in die landen geproduceerde haver naar alle derde landen is opengesteld bij Verordening (EG) nr. 2007/98; Overwegende dat in artikel 8 van Verordening (EG) nr. 2007/98 is bepaald dat de Commissie, op grond van de meegedeelde offertes, volgens de procedure van artikel 23 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 kan besluiten een maximumrestitutie bij uitvoer vast te stellen, daarbij reke- ning houdend met de in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1501/95 bedoelde criteria; dat in dat geval wordt gegund aan de inschrijver(s) wiens (wier) offerte niet hoger is dan de vastgestelde maximumrestitutie; Overwegende dat de toepassing van de bovenbedoelde criteria op de huidige marktsituatie voor de betrokken graansoort leidt tot de vaststelling van de maximumresti- tutie bij uitvoer op het in artikel 1 vermelde bedrag; Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Voor de offertes die van 5 tot en met 11 maart 1999 in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2007/98 werden meegedeeld, wordt de maxi- mumrestitutie bij uitvoer van haver vastgesteld op 60,90 EUR/t. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 12 maart 1999. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 11 maart 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 126 van 24. 5. 1996, blz. 37. (3) PB L 147 van 30. 6. 1995, blz. 7. (4) PB L 313 van 21. 11. 1998, blz. 16. (5) PB L 258 van 22. 9. 1998, blz. 13. (6) PB L 27 van 2. 2. 1999, blz. 10


eurovoc_concepts:
Cuba
opposition
political prisoner

formats: html pdf print

text: C 175/252 IT Gazzetta ufficiale delle Comunita` europee 21. 6. 1999 Giovedı` 11 marzo 1999 7. incarica il suo Presidente di trasmettere la presente risoluzione al Consiglio, alla Commissione, al Consiglio d’Europa, all’Assemblea parlamentare dell’OSCE, ai presidenti del Gruppo di Minsk dell’OSCE, ai parlamenti dell’Armenia e dell’Azerbaigian nonche´ ai rappresentanti del Karabakh. 7. Diritti dell’uomo a) B4-0240, 0249, 0258, 0274, 0298 e 0308/99 Risoluzione sulla situazione dei diritti umani a Cuba Il Parlamento europeo, A. considerando le ultime leggi approvate a Cuba recanti modifica del Codice penale e delle norme per la protezione dell’indipendenza nazionale, con le quali non soltanto vengono ampliati il campo di applicazione e la durata delle pene, ma viene anche prevista l’irrogazione della pena di morte, B. considerando l’arresto e la detenzione in assenza di capi di accusa di Vladimiro Roca, Fe´lix Bonne, Marta Beatriz Roque e Rene´ Go´mez Manzano, dal 16 luglio 1997, a seguito della pubblicazione del documento «La Patria e` di tutti» in cui s’invitava all’astensione elettorale quale mezzo pacifico per opporsi al regime di Cuba, C. considerando il notevole periodo di tempo, quasi un anno, rivelatosi necessario per addurre la «sedizione» a motivo della detenzione, i 19 mesi per arrivare al processo, che ha avuto luogo il 1° marzo 1999 e a cui si e` impedito l’accesso ai rappresentanti diplomatici della UE e ai mezzi di informazione, e considerando infine il breve periodo di tempo, 13 ore, per la pronunzia della sentenza, D. considerando l’arresto di 50 oppositori e la messa agli arresti domiciliari di 60 dissidenti avvenuti alla vigilia del processo e che si sono protratti fino alla conclusione dello stesso, respinge l’approvazione di nuove leggi con le quali, tra le altre misure contemplate, si amplia il 1. campo di applicazione della pena di morte e si limita l’esercizio dei diritti fondamentali; esorta le autorita` cubane a liberare tutti i prigionieri politici, incominciando dai quattro sottoposti a 2. processo; condanna la detenzione e gli arresti domiciliari di cui sono oggetto oppositori e dissidenti e che 3. costituiscono una flagrante violazione dei diritti umani; 4. esorta il Consiglio e la Commissione a portare avanti i propri sforzi volti a realizzare una svolta positiva a Cuba mediante il dialogo costruttivo, propugnando pero` al tempo stesso i principıˆ dell’Unione europea per quanto riguarda il rispetto dei diritti umani e dei valori democratici, e a fare in modo che i programmi dell’Unione europea contribuiscano a tal fine; incarica il suo Presidente di trasmettere la presente risoluzione al Consiglio, alla Commissione e alle 5. autorita` cubane e all’Assemblea nazionale del potere popolare di Cuba. b) B4-0237, 0273, 0287, 0292 e 0296/99 Risoluzione sulle violazioni dei diritti dell’uomo in Colombia Il Parlamento europeo, − viste le sue precedenti risoluzioni sulla Colombia, − vista la prossima sessione della Commissione delle Nazioni Unite per i diritti dell’uomo,


title: Resolution on human rights violations in Colombia

eurovoc_concepts:
Colombia
homicide
paramilitary force
revaluation

text: C 175/252 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 21. 6. 1999 Torstaina 11. maaliskuuta 1999 7. Kehottaa puhemiesta¨a¨n va¨litta¨ma¨a¨n ta¨ma¨n pa¨a¨to¨slauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan neuvostolle, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyo¨ja¨rjesto¨n parlamentaariselle yleiskokoukselle, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyo¨ja¨rjesto¨n Minskin ryhma¨n puheenjohtajille, Armenian ja Azerbaidzˇanin parla- menteille ja Karabahin edustajille. 7. Ihmisoikeudet a) B4-0240, 0249, 0258, 0274, 0298 ja 0308/99 Pa¨a¨to¨slauselma Kuuban ihmisoikeustilanteesta Euroopan parlamentti, joka A. ottaa huomioon a¨sketta¨in Kuubassa sa¨a¨detyt lait, joilla muutetaan rikoslakia ja kansallisen itsena¨i- syyden suojelua koskevaa lakia ja joilla laajennetaan seka¨ rangaistusten soveltamisalaa etta¨ niiden pituutta ja mahdollistetaan jopa kuolemantuomio, B. ottaa huomioon, etta¨ Vladimiro Roca, Fe´lix Bonne, Marta Beatriz Roque ja Rene´ Go´mez Manzano pida¨tettiin ja vangittiin ilman syytteita¨ 16. heina¨kuuta 1997 sen ja¨lkeen kun oli julkaistu asiakirja ”Isa¨nmaa kuuluu kaikille”, jossa kehotettiin ja¨tta¨ma¨a¨n a¨a¨nesta¨ma¨tta¨ vaaleissa rauhanomaisena protestina Kuuban hallintoa vastaan, C. ottaa huomioon, etta¨ kesti melkein vuoden ennen kuin heida¨n vangitsemisensa syyksi ilmoitettiin kansankiihotus ja 19 kuukautta, ennen kuin vangit vietiin oikeuteen 1. maaliskuuta 1999; ottaa huomioon etta¨ Euroopan unionin edustajat ja tiedotusva¨lineet eiva¨t pa¨a¨se tuomioistuimeen ja etta¨ tuomio langetettiin hyvin lyhyen ajan sisa¨lla¨, tarkalleen 13 tunnin pa¨a¨sta¨, D. ottaa huomioon, etta¨ tuomiota edelta¨va¨na¨ pa¨iva¨na¨ 50 opposition ja¨senta¨ pida¨tettiin ja 60 toisinajat- telijaa pantiin kotiarestiin ja etta¨ heida¨t pa¨a¨stettiin vapaiksi vasta, kun tuomio oli annettu; Ei hyva¨ksy uusien lakien sa¨a¨ta¨mista¨ ja muita suunniteltuja toimenpiteita¨, joilla kuolemantuomiota 1. laajennetaan ja joilla perusvapauksien ka¨ytto¨a¨ rajoitetaan; Kehottaa Kuuban viranomaisia vapauttamaan kaikki poliittiset vangit, alkaen edella¨ mainituista 2. nelja¨sta¨ tuomitusta; Tuomitsee toisinajattelijoiden ja opposition ja¨senten pida¨tta¨miset ja kotiarestit, joilla vakavasti 3. rikotaan ihmisoikeuksia; 4. Pyyta¨a¨ neuvostoa ja komissiota jatkamaan ponnistuksiaan myo¨nteisen muutoksen aikaan saamiseksi Kuubassa rakentavan vuoropuhelun kautta ja pita¨ma¨a¨n kiinni Euroopan unionin periaatteista kunnioittaa ihmisoikeuksia ja demokratian arvoja ja varmistamaan, etta¨ Euroopan unionin ohjelmat edesauttavat ta¨ma¨n tavoitteen saavuttamisessa; Kehottaa puhemiesta¨a¨n va¨litta¨ma¨a¨n ta¨ma¨n pa¨a¨to¨slauselman neuvostolle, komissiolle, Kuuban 5. viranomaisille ja Kuuban kansalliskokoukselle. b) B4-0237, 0273, 0287, 0292 ja 0296/99 Pa¨a¨to¨slauselma ihmisoikeuksien loukkauksista Kolumbiassa Euroopan parlamentti, joka − ottaa huomioon aikaisemmat Kolumbiaa koskevat pa¨a¨to¨slauselmansa, − ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomission tulevan kokouksen,


title: Regionsudvalgets udtalelse om «Transport og CO2 - En løsningsmodel for EU»

eurovoc_concepts:
common transport policy
pollution control measures

text: 14. 7. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 198/3 Regionsudvalgets udtalelse om »Transport og CO2 — En løsningsmodel for EU« (1999/C 198/02) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om »Transport og CO2 — En løsningsmodel for EU« (KOM(1998) 204 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens beslutning af 3. april 1998 om i henhold til artikel 198 C, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at anmode om Regionsudvalgets udtalelse, under henvisning til sin beslutning af 15. juli 1998 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 3 »Europæiske Net, Transport, Informationssamfundet«, under henvisning til Underudvalg 3’s forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 230/98 rev. 1), som blev vedtaget den 27. november 1998 med Marcello Panettoni og Pam Warhurst som ordførere, under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse af 18. september 1997 om »Klimaændringer og energi« (CdR 104/97 fin) (1), under henvisning til Regionsudvalgets resolution af 14. maj 1998 om de lokale og regionale myndigheders europæiske charter for en progressiv og bæredygtig transportpolitik (CdR 347/97 fin) (2), under henvisning til hvidbogen om »En strategi for et effektivt og moderne jernbanesystem i Europa« (KOM(96) 421 endelig udg. ) og Regionsudvalgets udtalelse herom (CdR 143/97 fin) (3), under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om »En alsidig og sammenhængende transportstrategi for de lokale og regionale myndigheder og EU« (CdR 255/97 fin) (4), under henvisning til Kommissionens meddelelse om »Transeuropæiske hurtigruter for godstog« (KOM(97) 242 endelig udg. ) og Regionsudvalgets udtalelse herom (CdR 346/97 fin) (5), som blev afgivet på Kommissionens anmodning, under henvisning til Kommissionens grønbog om »Borgernes transportnet — Fuld udnyttelse af potentialet i den offentlige personbefordring i Europa« (KOM(95) 601 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens meddelelse om »Udviklingen inden for short sea shipping i Europa: Perspektiver og udfordringer« (KOM(95) 317 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens »Grønbog om Søhavne og Skibsinfrastruktur« (KOM(97) 678 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens grønbog »Mod fair og effektiv prissætning på transportområdet — politiske muligheder for at internalisere de eksterne omkostninger ved transport inden for Den Europæiske Union« (KOM(95) 691 endelig udg. ), og ud fra følgende betragtninger: Det Europæiske Fællesskabs femte program for politik og handling i forbindelse med miljø og bæredygtig udvikling (6) bekræfter nødvendigheden af, at der udarbejdes en strategi med henblik på at mindske transportens generelle indvirkning på miljøet; (1) EFT C 379 af 15. 12. 1997, s. 11. (2) EFT C 251 af 10. 8. 1998, s. 7. (3) EFT C 379 af 15. 12. 1997, s. 4. (4) EFT C 180 af 11. 6. 1998, s. 1. (5) EFT C 180 af 11. 6. 1998, s. 17. (6) EFT C 138 af 17. 5. 1993, s. 1. C 198/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 der er fremsat forslag til afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs undertegnelse af en protokol til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, hvis endelige mål er at stabilisere atmosfærens koncentrationer af drivhusgasser på et tilstrækkeligt lavt niveau til at undgå, at menneskers aktiviteter influerer på klimasystemet; i den protokol, der blev undertegnet i Kyoto den 10. december 1997 på den tredje konference mellem de parter, der har undertegnet rammekonventionen om klimaændringer, forpligter industrilandene sig til i perioden 2008-2012 at nedbringe den samlede emission af drivhusgasser med 5,3 % i forhold til 1990-niveauet; Kyoto-protokollen omfatter et krav om nedbringelse af emissionerne af de seks vigtigste drivhusgasser, der ikke falder ind under Montreal-protokollen om beskyttelse af ozonlaget, nemlig kuldioxid (CO2), methan (CH4), dinitrogenmonoxid (N2O), hydroflourcarbon (HFC), perflourcarbon (PFC) og svovlhexa- fluorid (SF6) — på den 28. plenarforsamling den 10. -11. marts 1999 (mødet den 11. marts 1999) vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. Kyoto-protokollen, der blev undertegnet i december 1997 af de lande, der deltog i den tredje klimaændringskonfe- rence, fastsætter målene for nedbringelse af emissionen af drivhusgasser, der skyldes menneskelig aktivitet, og de instru- menter, der skal bruges hertil. Disse instrumenter, og især erhvervelse og salg af emissionstilladelser blandt de lande, der har undertegnet protokollen, var på dagsordenen for parternes fjerde konference i Buenos Aires i november 1998. Regionsudvalget erkender, at EU har spillet en stor 1. 2. rolle i forhandlingerne om Kyoto-protokollen og ydet et positivt bidrag til at fremme de politiske tiltag vedrørende en stabilisering af jordens klima med henblik på en bæredygtig udvikling. Nu gælder det om at lægge strategier for opfyldelse af 1. 3. Kyoto-målsætningerne og finde en metode, der gør det muligt at vurdere og kontrollere effektiviteten af de emissionsbegræn- sende politikker og foranstaltninger, der er vedtaget. Regions- udvalget kan yde et væsentligt bidrag til fastlæggelsen af disse strategier, og regioner og kommuner kan gennemføre strategierne i praksis på grundlag af harmoniserede konkurren- cevilkår, afstemning af de forskellige tiltag på alle regeringsni- veauer og et aktivt partnerskab mellem alle de aktører, der bidrager til at skabe en bæredygtig udvikling. Transportens andel af de samlede CO2-emissioner i EU 2. 2. er steget fra 19 % i 1985 til 26 % i 1995. Forøgelsen af emissionerne har oversteget væksten i økonomien. Af åbenlyse årsager har vejtransporten, som er storforbruger af energi, nydt stor popularitet hos såvel producenter som forbrugere. Man må imidlertid ikke glemme, at privatbilerne alene står for ca. 50 % af emissionerne, og at omkring halvdelen af vejtransportens emissioner stammer fra bytrafikken. Flytran- sporten står kun for 12 % af transportsektorens samlede CO2-emissioner, men andelen vokser støt. Reduktionsmålene er endnu ikke fordelt på de forskellige sektorer, og dette spørgsmål behandles heller ikke i meddelelsen. Regionsudval- get er imidlertid bekymret over, at transportsektorens emissio- ner faktisk forventes at stige med 40 %, hvis der ikke træffes foranstaltninger, og at den samlede pakke af foreslåede foranstaltninger i de næste femten år kun vil føre til en reduktion på 20-25 % i forhold til referenceprognosen. Selv om en sådan reduktion svarer til en halvering af den forventede emissionsstigning og forudsætter en radikal ændring i tran- sportpolitikken og brugernes adfærd, vil den potentielle reduk- tion være langt mere beskeden end den reduktion på 8 % i forhold til 1990-niveauet, der er fastsat som mål for EU. 2. 3. Regionsudvalget deler derfor Kommissionens forhåb- ninger om, at de foreslåede foranstaltninger gennemføres hurtigt og beslutsomt, men mener samtidig, at der i den nærmeste fremtid må fastlægges yderligere foranstaltninger, især inden for nær- og bytransport, der tegner sig for den største vækstrate, de mest markante funktions- og miljømæssi- ge problemer og langt det største antal personer og aktiviteter. 2. Generelle bemærkninger 2. 1. Med henblik på at få stigningen i CO2-emissionerne under kontrol er transportsektoren et af de allervigtigste aktionsområder på grund af sektorens særlige karakteristika og tendensen til stigende efterspørgsel, som gør sig gældende i alle de lande, der har underskrevet Kyoto-protokollen. Regionsudvalget kan generelt tilslutte sig indholdet i Kommis- sionens meddelelse om transport og CO2 og mener, at de foreslåede tiltag vil være et godt udgangspunkt for at opfylde målsætningerne. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Regionsudvalget er enig i det udviklingsscenarie, der er beskrevet i meddelelsen, og tilslutter sig, at det ikke vil være muligt at opfylde Kyoto-målsætningerne uden en radikal ændring af politikken, instrumenterne og ansvarets fordeling på de forskellige aktører. Det er især nødvendigt helt at vende eller i det mindste at minimere den tendens der er til, at 14. 7. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 198/5 transporten tegner sig for en stadig større del af BNP (U*km/BNP). Mens BNP-væksten i perioden 1985-95 var på 26 %, voksede transportsektorens CO2-emissioner med 37 %. trafikafvikling ved hjælp af informationsteknologier, rationali- sering af ruterne og hastighedsregulering). En generel udbredel- se af sådanne tiltag kunne understøttes effektivt gennem regulatoriske justeringer iværksat af de nationale regeringer eller Kommissionen. 3. 2. Regionsudvalget mener, at det under disse omstændig- heder er meget vigtigt at kombinere de traditionelle tiltag til regulering af udbudet af infrastrukturer og tjenesteydelser med nye, effektive tiltag til styring af mobilitetsefterspørgslen. Efter Regionsudvalgets mening er lokal og regional transport først og fremmest en opgave, der skal løses af de lokale, regionale og statslige myndigheder i samarbejde med transportudbydere og forbrugergrupper. De lokale og regionale myndigheder spiller derfor en vigtig rolle, når transportpolitikken skal omlægges. De kan bidrage til forbedre livskvaliteten for folk, der bor og arbejder i deres administrative område. Med dette for øje kan de lokale og regionale myndigheder samarbejde om at — regulere transportefterspørgslen, — samordne deres tiltag med andre lokale myndigheder og regioner med henblik på at sikre, at foranstaltninger er gennemførlige, effektive og politisk bæredygtige, — forvisse erhvervslivet om, at der er et marked for grønne transportprodukter. ligge i 3. 3. De lokale og regionale myndigheders mest effektive til at nedbringe CO2-emissionerne er at regulere middel transportefterspørgslen og hjælpe befolkningen med at mind- ske mobilitetsefterspørgslen. De fleste lokale og regionale myndigheder i EU kan i kraft af deres ansvar for fysisk planlægning bestemme, hvor boligkvarterer og industriområ- der skal transportinfrastrukturen. Ved at fastlægge en koordineret tilgang til en integreret fysisk planlægning, så faciliteter og tjenester bliver placeret tæt på borgerne og de vigtigste trafikmagneter tæt på den offentlige transports stoppesteder og stationer, kan de lokale og regionale myndigheder bidrage til at mindske transportbehovet. Disse myndigheder bør imidlertid tildeles flere beføjelser, når det gælder åbning af deres områder for trafik samt sikring af mobilitet og adgang til transportmidlerne for samtlige borgere. forhold til 3. 4. Regionsudvalget noterer sig med tilfredshed Kommis- sionens anerkendelse af, at strategier for fysisk planlægning kombineret med supplerende tiltag vil kunne mindske de daglige per capita-emissioner til ca. en tredjedel inden 2010. Man skal efter Regionsudvalgets opfattelse være mere opmærk- som på, dvs. forske mere i, hvad der i meddelelsen kaldes supplerende foranstaltninger, f. eks. bypolitiske tiltag, der mål- rettet søger at mindske transportefterspørgslen og fremme en ny transportkultur, uddannelse og oplysninger om transpor- taktiviteternes miljøvirkninger, fremme af organiseret samkør- sel (car sharing) og ikke-motoriseret mobilitet (gang og cy- kling), afholdelse af konkrete kurser i miljøvenlig og brændsto- føkonomisk kørsel innovativ bytrafikstyring (trafikdæmpende foranstaltninger, sikring af en mere glidende (Eco-driving), 3. 5. Selv om ovennævnte foranstaltninger næsten fuldstæn- digt overlades til de lokale og regionale myndigheder, er det meget vigtigt, at det også på EU- og nationalt plan erkendes udtrykkeligt, at sådanne politiske tiltag kan spille en stor rolle i bestræbelserne på at opfylde Kyoto-målene. Det vil således være formålstjenligt at igangsætte og overvåge omfattende forsøgsprojekter, at anvende de eksisterende netværk til ud- veksling af erfaringer, at yde bistand til udvikling og tilrettelæg- gelse af projekter og at afsætte passende ressourcer til fremme og udvikling af de initiativer, der bidrager mest effektivt til at nedbringe emissionerne. Regionsudvalget opfordrer Kommis- sionen til at medvirke hertil. Det anmoder den om at tilskynde de lokale og regionale myndigheder til at tage transportefter- spørgslen med i betragtning, når de udvikler deres lokale og regionale strategier. Regionsudvalget tilslutter sig den overvejende del af de foranstaltninger, som foreslås for den lokale og regionale transport og for persontransporten i Kommissionens meddelelse om udvikling af borgernes tran- sportnet. Ud over regulering af 3. 6. transportefterspørgslen som langsigtet mål vil det også blive nødvendigt med andre samordnede tiltag for at nedbringe CO2-emissionerne. Det nye prissætningssystem, der foreslås i grønbogen fra 1996, og som sigter mod øget brugerbetaling af alle transportomkostninger, herunder de samfunds- og miljømæssige omkostninger, skal indføres, og der skal foretages en gennemgribende revision af støttesystemet, som ikke sjældent har den uønskede bivirkning, at det stimulerer en efterspørgsel, der ikke er nødvendig for erhvervslivets udvikling og borgernes velfærd. Andre tekniske tiltag, der sigter mod at nedbringe CO2- emissionerne, er at forbedre transportmidlernes energieffektivi- tet og øge anvendelsen af alternative brændstoffer, at mindske trafiktætheden og mere generelt at nedbringe omfanget af eksterne omkostninger. Regionerne og kommunerne er allere- de nu aktivt i den konkrete gennemførelse af transportpolitiske tiltag, der sigter mod disse målsætninger, og ønsker at bidrage yderligere til Kyoto-målenes opfyldelse gennem tiltag, der specifikt sigter mod en horisontal integra- tion af de forskellige transportformer og de forskellige områ- der. Der er tale om politiske tiltag, der bedst kan fastlægges og gennemføres på lokalt og regionalt plan. inddraget 3. 7. Hvad angår interventionsområderne, er Regionsudval- get enigt i, at det først og fremmest er nødvendigt at gribe ind over for de transportformer, der er kilde til broderparten af CO2-emissionerne. Her tænkes i første række på vejtran- sporten, men også lufttransport, der tegner sig for de højeste C 198/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 CO2-emissioner pr. passagerkilometer og pr. ton fragtet gods. Regionsudvalget anmoder derfor Kommissionen om at arbejde for, at prissætningen kommer til at afspejle de reelle transport- omkostninger (1), hvilket kan ske ved at ændre prissætningen, så det bliver billigere og mere attraktivt at benytte bæredygtig transport. Vejbenyttelsesafgifter skal flytte godstransporten bort fra vejene på steder, hvor jernbanetran- sport er et gyldigt alternativ. Regionsudvalget ser frem til at modtage Kommissionens hvidbog om lufttransport og miljøet samt til at afgive udtalelse om Fair prissætning for anvendelsen af infrastruktur. Regionsudvalget går ind for en højere priorite- ring af fremme af miljøvenlige alternative transportformer som gang og cykling. tilskynde til at Regionsudvalget anser nye markeds- og konkurrence- 3. 8. bestemmelser for at være af afgørende betydning for et mere effektivt transportsystem. Behovet for fornyelse er forskelligt fra land til land. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om at opfordre til udveksling af erfaringer med konkurrence på området. Regionsudvalget anmoder især Kommissionen om at notere sig, at afregulering og fri konkurrence på et åbent marked ikke har været nogen ubetinget succes i Storbritannien. Fri konkurrence kan måske nok resultere i et billigt transport- system, men er ikke nødvendigvis ensbetydende med, at forbrugerne får opfyldt deres behov, at servicen over for kunderne øges, eller at miljøomkostningerne internaliseres. Det er nødvendigt at indbygge nogle forsigtighedsforanstaltninger i systemet — man kan ikke gå ud fra, at markedet selv vil frembringe det bedste og mest effektive system. Erfaringerne fra mange EU-lande, der ikke har gennemført liberaliserings- programmer, viser, at statsejede transportselskaber ikke nød- vendigvis forfølger mål, der er i offentlighedens interesse. Derfor mener Regionsudvalget, at man først og fremmest skal fokusere på regulering foretaget af offentlige institutioner. Det er vigtigt, at der stilles krav om kvalitetsnormer i transportud- bydernes kontrakter, herunder vedrørende kundepleje og -for- dele. Samtidig skal visse sociale krav være opfyldt, f. eks. hvad angår lønniveau og arbejdsvilkår. Regionsudvalget beder Kommissionen om at anskue konkurrenceaspektet i lyset af miljøet, kunderne, de lokale/regionale myndigheder og de berørte operatører. 3. 9. Bestræbelserne må samordnes på internationalt niveau og sikre et højt sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. Med dette for øje går Regionsudvalget ind for samtlige foreslåede instrumenter såsom brændstofbeskatning (med undtagelser for den kollektive transport), tilnærmelse af afgifterne på kerosen for lufttransportens vedkommende og ikke mindst udviklingen af et effektivt prissætningssystem, der i højere grad end det nuværende tager højde for de samfundsmæssige omkostninger, især de sociale og miljømæssige omkostninger. Tankerne i grønbogen om fair og effektiv prissætning er et godt udgangspunkt, som bør uddybes og udvikles på det praktiske plan. (1) Tidligere behandlet i Regionsudvalgets udtalelse CdR 406/95 fin om den fælles transportpolitik — Handlingsprogram 1995-2000. (EFT C 337 af 11. 11. 1996, s. 13). 3. 10. Regionsudvalget påskønner, at Kommissionen lægger stor vægt på logistik, der er et godt instrument ikke blot til at nedbringe de reale transportomkostninger, men også til at optimere de enkelte køretøjers ruter, hvormed tomkørslen og den samlede trafikmængde vil tendere til at falde. Udvikling af logistiktilbud fra tredjepart indeholder gode muligheder for styring af efterspørgselssiden inden for godstransport, hvis det sker inden for rammerne af det offentliges politik. Indvirknin- gen på prisen af de eksterne omkostningers internalisering kan derved mindskes. 3. 11. Godstransport i byområder er et emne, der behandles alt for overfladisk i meddelelsen. Regionsudvalget mener, at bygodstransporten er et særdeles lovende interventionsområ- de, hvor regionerne og de lokale myndigheder kunne yde et form af trafikrationalisering kunne bringe os et stort skridt nærmere på Kyoto-målene. innovativt bidrag. De potentielle resultater i 3. 12. Politikker, der sigter mod at fremme den teknologiske innovation på transportmiddelområdet, især køretøjsområdet, ved hjælp af skatte- og afgiftsinstrumenter samt frivillige aftaler med producenterne, er et afgørende led i bestræbelserne på at nedbringe emissionerne. De hidtidige erfaringer viser imidler- tid, at vognparken kun udskiftes meget langsomt, hvis ikke der indføres ekstraordinære ophugningsincitamenter, hvorfor teknologiske innovationer først giver mærkbare resultater på mellemlangt sigt. Desuden kan teknologiske fremskridt på miljøområdet neutraliseres af de nye køretøjers større kapacitet og ydeevne. Medlemsstaternes og Kommissionens foranstalt- ninger på disse områder bør derfor altid være ledsaget af en politik for udvikling af den eksisterende vognpark og køretøjernes anvendelse. Regionerne og de lokale myndigheder har ydet en stor indsats for at fremme innovationernes indførelse ved at tilbyde producenterne et privilegeret marked, nemlig markedet for kollektive transportmidler og offentlige administrationers tjenestebiler. De lokale og regionale myndig- heder kan endvidere medvirke ved at forvisse erhvervslivet om, at der eksisterer en efterspørgsel efter grønne transportpro- dukter. De regionale og lokale myndigheder skal også fremo- 3. 13. ver føre en politik, der effektivt støtter indførelsen af eldrevne transportmidler, transportmidler med et lavt energiforbrug og transportmidler med mere miljøvenlige brændstoffer. Også fordi en sådan politik er et klart signal om, at innovative køretøjer byder på mange muligheder og stor effektivitet. 3. 14. Jernbanetransporten underkastes for tiden radikale ændringer med indførelsen af konkurrenceregler og fri adgang for forskellige operatører. De lokale jernbaners overdragelse til regionale aktører, en gennemgribende omstrukturering af de nationale net og en konkret udmøntning af de transnationale net med indførelsen af hurtigruter for godstog vidner om en rivende udvikling på området. De regionale og lokale 14. 7. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 198/7 myndigheder, der skal spille en langt mere markant rolle end i dag, vil skulle regulere efterspørgselen og tilrettelægge og kontrollere udbudet på lokalt plan. I den forbindelse er det efter Regionsudvalgets opfattelse afgørende vigtigt at integrere nettets forskellige funktioner og forbinde de forskellige geogra- fiske områder. 3. 15. Regionsudvalget bifalder, at der i forbindelse med bytransport lægges stor vægt på at udvikle offentlige transport- net for at nedbringe CO2-emissionerne. Den fremtidige udfor- dring for de lokale og regionale myndigheder består i at etablere en ny transportkultur ved at medvirke til et skift væk fra afhængigheden af privatbiler og gøre transportsystemerne mere bæredygtige. Meddelelsens oplysninger om nøgleparame- tre som relationerne mellem energieffektivitet og køretøjernes udnyttelsesgrad baner vejen for mere specifikke tiltag til organisering af den kollektive transport. Ordninger som samkørsel (car pooling og van pooling), kollektiv taxakørsel og car sharing er interessante alternativer, som også bør medtænkes i den kollektive transport. Disse vigtige nyskabelser kan gøres til genstand for pilotprojekter på EU-plan. Regionale og lokale myndigheders samarbejde med arbejdsgivere og transportbrugere vil i høj grad øge mulighederne for at føre en politik, der fremmer brugen af offentlig transport og en samfundsmæssigt set mere effektiv anvendelse af privatbiler. 3. 16. Regionsudvalget er enigt i, at fremme af short sea shipping i EU vil bidrage til at skabe balance mellem transport- formerne, idet denne transportform kan aflaste vejtrafikken og dermed nedbringe energiforbruget og CO2-emissionerne. Regionsudvalget beder også Kommissionen om at være op- mærksom på betydningen af de indre vandveje i den forbindel- se. Regionsudvalget vil dog understrege, at der kun kan skabes balance mellem transportformerne, hvis denne del af det samlede transportsystem organiseres hensigtsmæssigt på grundlag af nye logistiske kriterier og tiltag til fremme af intermodal transport. 3. 17. Målsætningerne i meddelelsen kan kun opfyldes, hvis man sikrer en integreret og sammenhængende tilrettelæggelse af alle led i transportsystemet: intermodalitet og udvikling af den kombinerede transport, fremme af short sea shipping og transport ad de indre vandveje, internationale godskorridorers udbygning til net, en rationel tilrettelæggelse af vejtransporten til og fra endeterminaler og over mellemlange/korte afstande samt effektive grænseflader til regional- og bytransport for passagerer og gods. 3. 18. Planlægningsinstrumenter og instrumenter til evalu- ering af de økonomiske (og andre) virkninger af de trufne foranstaltninger er et uomgængeligt krav, der hidtil ikke er tilgodeset i tilstrækkeligt omfang. Regionsudvalget går ind for indførelsen af miljøvirkningsvurderinger i forbindelse med transportplanlægningen. I kraft af deres subnationale stilling og deres specifikke indsigt i de lokale forhold er de regionale og lokale myndigheder det niveau, der potentielt har de bedste forudsætninger for at udvikle en integreret planlægning, der omfatter både transportsystemerne, det økonomiske system og den fysiske planlægning, og ligeledes for at evaluere de CO2-reduktionsresultater, der opnås med de planlagte aktioner. 4. Konklusioner 4. 1. Regionsudvalget forholder sig positivt til meddelelsen om transport og CO2 og tilslutter sig meddelelsens analyse og behandling af sektorielle foranstaltninger til nedbringelse af emissionerne. Det mener dog, at der er behov for en yderligere indsats i fremtiden med henblik på at træffe flere foranstalt- ninger, der kan bidrage til at dæmme op for væksten i emissionerne, som selv med den forventede halvering står i grel modsætning til Kyoto-målene. 4. 2. Regionsudvalget anser det for særlig vigtigt at udvikle en integreret regional transportplanlægning specielt rettet mod at mindske transportefterspørgslen. Regionsudvalget tilskyn- der Kommissionen til at udvikle nye metoder til virkeliggørel- sen af dette mål som led i en koordineret tilgang til indførelsen af en ny transportkultur. Regionsudvalget tilslutter sig de kortlagte sektorielle 4. 3. aktionsområder og er enig i, at tiltag til nedbringelse af CO2-emissionerne samtidig er gavnlige for økonomien og miljøet, og at der må arbejdes ihærdigt på at: — sikre mindre energikrævende køretøjer, f. eks. ved at fort- sætte udviklingen og fremstillingen af biler med lavt brændstofforbrug, — vedtage en mere fair og effektiv prissætning, — favorisere den offentlige transport med alle midler, navnlig i centrum i byerne, og fuldende det indre marked for jernbanetransport, — gøre flytransporten mere miljøvenlig, — fremme short sea shipping, — fremme integration af de forskellige transportformer og udvikling af den intermodale transport. Regionsudvalget tilslutter sig aktionslinjerne for de 4. 4. enkelte dele af transportsystemet, men må konstatere, at Kommissionen har lagt hovedvægten på de lange transportaf- stande og den nationale og internationale transport, mens den undervurderer de muligheder for at nedbringe emissionerne (og øge borgernes velfærd), der ligger i potentielle foranstalt- ninger inden for by- og nærtrafik. Sådanne foranstaltninger forbedrer imidlertid borgernes livskvalitet og helbred. Man bør derfor anerkende de lokale myndigheders rolle i forbindelse med fremme af en miljø- og klimavenlig transportforvaltning og en reduktion af drivhusgasserne. Regionsudvalget går ind for, at handlingsplanerne på 4. 5. de forskellige myndighedsniveauer (nationalt, regionalt og lokalt) konsekvent skal medinddrage offentlige og private C 198/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 aktører og ledsages af effektive overvågningssystemer, som gør det muligt at kontrollere CO2-emissionernes udvikling og overholdelsen af de forpligtelser, der indgås på nationalt og lokalt plan. Bruxelles, den 11. marts 1999. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget Regionsudvalgets udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg “Udvikling af borgernes transportnet: Hvorfor det er vigtigt med en god lokal og regional personbefordring, og hvordan Europa- Kommissionen bidrager hertil”« (1999/C 198/03) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg »Udvikling af borgernes transportnet: Hvorfor det er vigtigt med en god lokal og regional personbefordring, og hvordan Europa-Kommissionen bidrager hertil« (KOM(1998) 431 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens beslutning af 13. juli 1998 om i henhold til artikel 198 C, stk. 1, i Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at anmode om Regionsudvalgets udtalelse, under henvisning til præsidiets beslutning af 15. juli 1998 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 3 »Europæiske Net, Transport, Informationssamfundet«, under henvisning til Underudvalg 3’s forslag til udtalelse (CdR 436/98 rev. 1), som blev vedtaget den 22. januar 1999 med Marcello Panettoni som ordfører — på den 28. plenarforsamling den 10. -11. marts 1999 (mødet den 11. marts) vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. Betydningen af en lokal eller regional personbefordring Regionsudvalget anerkender, at 1. 1. 1. transportområdet uden tvivl spiller en grundlæggende rolle for en bæredygtig udvikling, som er et af Unionens mål ifølge Amsterdam- traktaten. 1. 1. 2. Regionsudvalget er af den opfattelse, at et lokalt og regionalt transportnet, der opfylder de allerhøjeste kvalitets- standarder og bæredygtighedskrav, er en væsentlig forudsæt- ning for, at der kan iværksættes programmer for lokal økonomisk udvikling. Et godt lokalt og regionalt transportnet er afgørende for et velfungerende nationalt og europæisk transportnet. Et transportsystem med disse karakteristika har en række effekter af stor økonomisk, miljømæssig og social betydning. Et effektivt transportsystem er en vigtig strukturel komponent i planer for økonomisk udvikling og derfor i jobskabelsesprogrammer, men det er også en væsentlig komponent i en bæredygtig økonomisk udviklingsproces, for så vidt som det bidrager til at mindske overbelastningen i trafikken, til et renere miljø, til en reduktion i energiforbruget samt til mindre forurening, herunder mindre CO2-udledninger. Men et effektivt lokalt og regionalt transportsystem er også et værktøj til mindskelse af social marginalisering af mindre velstillede befolkningsgrupper, arbejdsledige og handicappede eller personer, der bor i perifere områder eller i landdistrikter. Desuden styrker det den territorielle samhørighed i de dårligere stillede områder. 1. 1. 3. Regionsudvalget skal pege på et fundamentalt træk ved mobiliteten i de seneste år: stadig mindre systematik og


title: 1999/214/CE: Decisión del Consejo de 11 de marzo de 1999 relativa al procedimiento de aplicación del artículo 366 bis del Cuarto Convenio ACP-CE

eurovoc_concepts:
ACP-EU Convention
application of the law
democracy
human rights
rule of law

text: L 75/32 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 20. 3. 1999 DECISI(cid:222)N DEL CONSEJO de 11 de marzo de 1999 relativa al procedimiento de aplicaci(cid:155)n del art(cid:146)culo 366 bis del Cuarto Convenio ACP-CE (1999/214/CE) EL CONSEJO DE LA UNI(cid:222)N EUROPEA, DECIDE: Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su art(cid:146)culo 238, Vista la propuesta de la Comisi(cid:155)n (1), Visto el dictamen conforme del Parlamento Europeo (2), Considerando que la pol(cid:146)tica comunitaria de cooperaci(cid:155)n al desarrollo contribuye, seg(cid:156)n el art(cid:146)culo 130 U del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, al obje- tivo general de desarrollo y consolidaci(cid:155)n de la demo- cracia y del Estado de Derecho, as(cid:146) como al objetivo de respeto de los derechos humanos y de las libertades fundamentales; Considerando que el Cuarto Convenio ACP-CE, firmado en Lom(cid:130) el 15 de diciembre de 1989, y modificado por el Acuerdo firmado en Mauricio el 4 de noviembre de 1995, en lo sucesivo denominado «el Convenio», dispone en su art(cid:146)culo 5 que el respeto de los derechos humanos, de los principios democr(cid:145)ticos y del Estado de Derecho consti- tuye uno de los elementos esenciales del Convenio; Considerando que el art(cid:146)culo 366 bis del Convenio dispone que si una Parte considera que otra Parte no ha cumplido con una obligaci(cid:155)n respecto de uno de los elementos esenciales a que se refiere el art(cid:146)culo 5, invitar(cid:145) a la Parte de que se trate a celebrar consultas y adoptar, en determinadas condiciones, medidas apropiadas, incluida en su caso, pero (cid:156)nicamente como (cid:156)ltimo recurso, la suspensi(cid:155)n parcial o total de la aplicaci(cid:155)n del Convenio a dicha Parte; Considerando que conviene adoptar un procedimiento eficaz para el supuesto de que se adopten medidas apro- piadas; Considerando que, a los efectos del art(cid:146)culo 366 bis del Convenio, se entiende por «Parte» la Comunidad y los Estados miembros de la Uni(cid:155)n Europea, por un lado, y cada uno de los Estados ACP, por otro; Considerando que en los (cid:145)mbitos del Convenio que son de la competencia de los Estados miembros, los Repre- sentantes de los Gobiernos de los Estados miembros reunidos en el seno del Consejo podr(cid:145)n facultar paralela- mente al Consejo para regular tambi(cid:130)n, si fuese necesario, dichos (cid:145)mbitos en las decisiones que adopte en virtud de los art(cid:146)culos 1 y 2 de la presente Decisi(cid:155)n, Art(cid:146)culo 1 Cuando el Consejo, por iniciativa de la Comisi(cid:155)n o de un Estado miembro, considere que un Estado ACP ha incumplido una obligaci(cid:155)n respecto de uno de los elementos esenciales mencionados en el art(cid:146)culo 5 del Convenio, invitar(cid:145), salvo en caso de especial urgencia, al Estado ACP interesado a celebrar consultas, de confor- midad con lo dispuesto en el apartado 2 del art(cid:146)culo 366 bis del Convenio. El Consejo decidir(cid:145) por mayor(cid:146)a cualifi- cada. Art(cid:146)culo 2 Si, vencido el plazo previsto en el art(cid:146)culo 366 bis para la evacuaci(cid:155)n de las consultas y a pesar de todos los esfuerzos, no se hallare una soluci(cid:155)n, o de forma inme- diata en caso de urgencia o de negativa a la celebraci(cid:155)n de las consultas, el Consejo podr(cid:145), de conformidad con el art(cid:146)culo 366 bis del Convenio, decidir por mayor(cid:146)a cualifi- cada, a propuesta de la Comisi(cid:155)n, la adopci(cid:155)n de medidas apropiadas, incluida la suspensi(cid:155)n parcial. En el caso de suspensi(cid:155)n total de la aplicaci(cid:155)n del Convenio en relaci(cid:155)n con el Estado ACP de que se trate, el Consejo se pronun- ciar(cid:145) por unanimidad. Dichas medidas seguir(cid:145)n estando vigentes hasta que el Consejo haya hecho uso del procedimiento de aplicaci(cid:155)n a que se refiere el p(cid:145)rrafo anterior para decidir la modifi- caci(cid:155)n o la suspensi(cid:155)n de las medidas previamente adop- tadas, o, cuando sea aplicable, durante el per(cid:146)odo que se indique en la Decisi(cid:155)n. A tal fin, el Consejo deber(cid:145) revisar peri(cid:155)dicamente, al menos cada seis meses, las medidas citadas. El Presidente del Consejo notificar(cid:145) las medidas adop- tadas al Estado ACP de que se trate antes de su entrada en vigor. La Decisi(cid:155)n del Consejo se publicar(cid:145) en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Cuando estas medidas se adopten de forma inmediata, la notificaci(cid:155)n de las medidas al Estado ACP ir(cid:145) acompa(cid:157)ada de una invitaci(cid:155)n a la celebraci(cid:155)n de consultas. Art(cid:146)culo 3 (1) DO C 119 de 24. 4. 1996, p. 7. (2) Dictamen conforme emitido el 15 de febrero de 1999 (no publicado a(cid:156)n en el Diario Oficial). Cualquier decisi(cid:155)n adoptada con arreglo a los art(cid:146)culos precedentes deber(cid:145) ser comunicada (cid:146)ntegra e inmediata- mente al Parlamento Europeo. 20. 3. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 75/33 La presente Decisi(cid:155)n entrar(cid:145) en vigor el d(cid:146)a siguiente al de su adopci(cid:155)n. Se publicar(cid:145) en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Art(cid:146)culo 4 Hecho en Bruselas, el 11 de marzo de 1999. Por el Consejo El Presidente J. TRITTIN


title: Resolución sobre las comisiones bancarias tras la introducción del euro

eurovoc_concepts:
bank charges
proposal (EU)

formats: html print


title: Verordnung (EG) Nr. 533/1999 der Kommission vom 11. März 1999 zur Eröffnung einer Dauerausschreibung für den Verkauf von Brotweichweizen aus Beständen der deutschen Interventionsstelle zur Ausfuhr in die AKP-Länder im Wirtschaftsjahr 1998/1999

eurovoc_concepts:
ACP countries
Germany
award of contract
common wheat
export
intervention agency

text: 12. 3. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 63/21 VERORDNUNG (EG) Nr. 533/1999 DER KOMMISSION vom 11. M(cid:132)rz 1999 zur Er(cid:148)ffnung einer Dauerausschreibung f(cid:129)r den Verkauf von Brotweichweizen aus Best(cid:132)nden der deutschen Interventionsstelle zur Ausfuhr in die AKP-L(cid:132)nder im Wirtschaftsjahr 1998/1999 DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorgani- sation f(cid:129)r Getreide (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), insbesondere auf Artikel 5, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Die Verordnung (EWG) Nr. 2131/93 der Kommission (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 39/ 1999 (4), legt die Verfahren und Bedingungen f(cid:129)r die Abgabe des Getreides fest, das sich im Besitz der Inter- ventionsstellen befindet. Zur Belieferung der M(cid:132)rkte der AKP-L(cid:132)nder als privile- gierte Partner der Gemeinschaft werden erhebliche Mengen Weichweizen ben(cid:148)tigt. Die betreffenden M(cid:132)rkte werden in der Regel auf der Grundlage von Vertr(cid:132)gen beliefert, die eine regelm(cid:132)ßige Versorgung der AKP- Staaten zu festen Preisen sicherstellen. Angesichts der heutigen Marktlage sollte jetzt eine Sonderausschreibung er(cid:148)ffnet werden, um den Verwendern in diesen L(cid:132)ndern backf(cid:132)higen Weichweizen zu Bedingungen anbieten zu k(cid:148)nnen, die dem Wettbewerb auf dem Weltmarkt gerecht werden. Da die deutsche Interventionsstelle (cid:129)ber Best(cid:132)nde an backf(cid:132)higem Weichweizen verf(cid:129)gt, sollte ein Teil dieser Interventionsbest(cid:132)nde in AKP-L(cid:132)nder verkauft werden. Um deren quantitativen und qualitativen Bedarf zu entsprechen, ist es angezeigt, daß die Ausfuhr sp(cid:132)testens am 31. des zugeschlagenen Weichweizens August 1999 erfolgt. zur Ausfuhr Wegen der Besonderheit des Vorgangs und der Buchposi- tion der Ware sind die Mechanismen und Verpflich- tungen beim Wiederverkauf von Interventionsbest(cid:132)nden zu lockern und Erstattungen, Abgaben oder monatliche auszuschließen. Um die Richtigkeit der Zuschl(cid:132)ge (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 191 vom 31. 7. 1993, S. 76. (4) ABl. L 5 vom 9. 1. 1999, S. 64. Vorg(cid:132)nge und deren Kontrolle zu gew(cid:132)hrleisten, m(cid:129)ssen Sonderbestimmungen festgelegt werden. Dazu ist eine Sicherheitsregelung angezeigt, die die Einhaltung der angestrebten Ziele gew(cid:132)hrleistet, aber eine (cid:129)berm(cid:132)ßige Belastung der Beteiligten vermeidet. Daher ist von bestimmten Regeln, insbesondere der Verordnung (EWG) Nr. 2131/93, abzuweichen. Die Freigabe der Ausfuhrlizenzsicherheit sollte neben der Erf(cid:129)llung der Bedingungen gem(cid:132)ß Artikel 30 der Verord- nung (EWG) Nr. 3719/88 der Kommission (5), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 168/1999 (6), den Nachweis voraussetzen, daß das Erzeugnis in den in der genannten Verordnung angef(cid:129)hrten AKP-Staaten zum zollrechtlich freien Verkehr abgefertigt ist. Wenn sich seitens der Interventionsstelle die Abholung der Ware um mehr als f(cid:129)nf Tage oder die Freigabe der Sicherheiten verz(cid:148)gert, ist der betreffende Mitgliedstaat entsch(cid:132)digungspflichtig. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Getreide — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 (1) Es wird eine Dauerausschreibung er(cid:148)ffnet f(cid:129)r die Ausfuhr von 200 000 Tonnen Brotweichweizen aus Best(cid:132)nden der deutschen Interventionsstelle. (2) Die Ware muß in einen AKP-Staat oder mehrere AKP-Staaten einer der Gruppen in Anhang I ausgef(cid:129)hrt werden. (3) Die Gebiete auf denen 200 000 t von deutschem Brotweichweizen gelagert sind, sind in Anhang II aufge- f(cid:129)hrt. (4) Die betreffende Interventionsstelle erstellt eine Ausschreibungsbekanntmachung mit folgenden Angaben f(cid:129)r jede Partie bzw. Teilpartie: (5) ABl. L 331 vom 2. 12. 1988, S. 1. (6) ABl. L 19 vom 26. 1. 1999, S. 4. L 63/22 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 12. 3. 1999 — Lagerort; — mindestens folgende Beschaffenheitsmerkmale: — spezifisches Gewicht, — Feuchtigkeitsgehalt, — Fallzahl nach Hagberg, — Anteil der Verunreinigungen und Auswuchs, — Eiweißgehalt. (5) Die Ausschreibungsbekanntmachung wird minde- stens zwei Tage vor dem Termin der ersten Teilausschrei- bung ver(cid:148)ffentlicht. Artikel 2 Vorbehaltlich der Bestimmungen dieser Verordnung erfolgt der Verkauf des in Artikel 1 genannten Brotweich- weizens nach den Verfahren und Bedingungen der Verordnung (EWG) Nr. 2131/93. Artikel 3 (1) Die Angebotsfrist f(cid:129)r die erste Teilausschreibung endet am Donnerstag, 18. M(cid:132)rz 1999, 9 Uhr (Ortszeit Br(cid:129)ssel). (2) Die Angebotsfrist f(cid:129)r die zweite Teilausschreibung endet am darauffolgenden Donnerstag um 9 Uhr (Ortszeit Br(cid:129)ssel). Die letzte Angebotsfrist endet am 30. April 1999. (3) Die Angebote sind bei der deutschen Interventions- stelle einzureichen. Artikel 4 (1) Angebote werden nur angenommen, wenn — der Bieter den schriftlichen Nachweis einer amtlichen Stelle des AKP-Bestimmungslandes oder einer Gesell- schaft mit Betriebssitz in diesem Land vorlegt, daß er einen kommerziellen Liefervertrag zur Ausfuhr der betreffenden Menge Weichweizen in einen oder mehrere AKP-Staaten aus einer der Gruppen in Anhang I geschlossen hat. Dieser Vertrag bezieht sich allein auf die Ausfuhr der zwischen April 1999 und August 1999 (cid:129)blicherweise gelieferten Mengen. Die Nachweise m(cid:129)ssen mindestens zwei Arbeitstage vor Ablauf der Teilausschreibung, f(cid:129)r die die Angebote eingereicht werden, bei den zust(cid:132)ndigen Stellen hinterlegt werden; — ihnen ein Antrag auf Ausfuhrlizenzen f(cid:129)r das betref- fende Bestimmungsland beigef(cid:129)gt ist. Aus dem im ersten Gedankenstrich vorgesehenen Nach- weis m(cid:129)ssen die im Vertrag vorgesehene Qualit(cid:132)t, die Lieferfrist und die Preisbedingungen ersichtlich sein. Der Mitgliedstaat (cid:129)bermittelt der Kommission zur Infor- mation umgehend eine Kopie des Nachweises. (2) Die Angebotsmengen eines Bieters d(cid:129)rfen insge- samt die nachgewiesene Vertragsmenge nicht (cid:129)bersteigen. Artikel 5 (1) Bei den Ausfuhren im Rahmen dieser Verordnung werden weder monatliche Zuschl(cid:132)ge noch Ausfuhrerstat- tungen bzw. Ausfuhrabgaben angewandt. (2) Die Ausfuhrlizenzen sind bis 31. Juli 1999 g(cid:129)ltig. im Rahmen dieser Verordnung erteilten (3) Die Lizenz verpflichtet zur Ausfuhr in den AKP- Staat bzw. die AKP-Staaten, f(cid:129)r den oder die der Lizenz- antrag gestellt wurde. Der Zuschlagsempf(cid:132)nger kann jedoch bis zu h(cid:148)chstens 30 v. H. der Menge, f(cid:129)r die eine Lizenz erteilt wurde, in ein anderes Bestimmungsland liefern, sofern es der gleichen Gruppe von L(cid:132)ndern nach Anhang I angeh(cid:148)rt. (4) Die Ausfuhrlizenzen werden erteilt, Zuschlagsempf(cid:132)nger benannt sind. sobald die (5) Die Rechte aus der Lizenz nach diesem Artikel sind — abweichend von Artikel 9 der Verordnung (EWG) Nr. 3719/88 — nicht (cid:129)bertragbar. Artikel 6 der Zuschlagsempf(cid:132)nger (1) Die Interventionsstelle, der Lagerhalter und, falls er dies w(cid:129)nscht, entnehmen einvernehmlich nach Wahl des Zuschlagsempf(cid:132)ngers entweder vor dem oder zum Zeitpunkt der Auslagerung der zugeschlagenen Partie mindestens eine Kontrollprobe je 500 Tonnen und analysieren diese Proben. Die Inter- ventionsstelle kann durch einen Beauftragten vertreten sein, sofern es sich bei diesem nicht um den Lagerhalter handelt. Im Widerspruchsfall werden die Analyseergebnisse der Kommission mitgeteilt. Die Entnahme der Kontrollproben und ihre Analyse erfolgen innerhalb von sieben Arbeitstagen nach dem Antrag des Zuschlagsempf(cid:132)ngers oder innerhalb von drei Arbeitstagen, wenn die Probenahme bei Auslagerung erfolgt. Zeigt das endg(cid:129)ltige Ergebnis der Probenanalyse a) eine Qualit(cid:132)t, die besser ist als die in der Ausschrei- so muß der in unver(cid:132)ndertem bungsbekanntmachung vorgesehene, Zuschlagsempf(cid:132)nger die Partie Zustand annehmen; b) eine Qualit(cid:132)t, die bessere Merkmale als die f(cid:129)r inter- erforderlichen Mindest- ventionsf(cid:132)higes Getreide merkmale aufweist, aber die in der Ausschreibungsbe- kanntmachung vorgesehene Qualit(cid:132)t nicht erreicht, ohne jedoch folgende Grenzwerte zu (cid:129)berschreiten: 12. 3. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 63/23 — 2 kg/hl f(cid:129)r das spezifische Gewicht, ohne daß dies niedriger ist als 72 kg/hl, — einen Prozentpunkt beim Feuchtigkeitsgehalt, — zwanzig Prozentpunkte bei der Fallzahl nach Hagberg, — einen Prozentpunkt beim Eiweißgehalt, — einen halben Prozentpunkt bei den Verunreini- gungen gem(cid:132)ß Buchstabe B Nummer 2 bzw. Nummer 4 des Anhangs der Verordnung (EWG) Nr. 689/92 der Kommission (1) und — einen halben Prozentpunkt bei den Verunreini- gungen gem(cid:132)ß Buchstabe B Nummer 5 des Anhangs der Verordnung (EWG) Nr. 689/92, wobei die zul(cid:132)ssigen Prozents(cid:132)tze f(cid:129)r sch(cid:132)dliche K(cid:148)rner und Mutterkorn unver(cid:132)ndert bleiben, so muß der Zuschlagsempf(cid:132)nger die Partie in unver(cid:132)n- dertem Zustand annehmen; c) eine Qualit(cid:132)t, die bessere Merkmale als die f(cid:129)r inter- ventionsf(cid:132)higes Getreide erforderlichen Mindest- merkmale aufweist, aber die in der Ausschreibungsbe- kanntmachung vorgesehene Qualit(cid:132)t nicht erreicht und die unter Buchstabe b) genannten Grenzwerte (cid:129)berschreitet, so kann der Zuschlagsempf(cid:132)nger — entweder die Partie in unver(cid:132)ndertem Zustand annehmen — oder die (cid:154)bernahme dieser Partie ablehnen. Er wird erst von allen Pflichten hinsichtlich der Partie einschließlich Sicherheitsleistungen entbunden, wenn er die Kommission und die Interventions- stelle gem(cid:132)ß Anhang V unverz(cid:129)glich davon in Kenntnis gesetzt hat. Beantragt er jedoch bei der Interventionsstelle, Interventionsbe- st(cid:132)nden ohne zus(cid:132)tzliche Kosten eine andere Partie Brotweichweizen der vorgesehenen Qualit(cid:132)t zu liefern, so wird die Sicherheit nicht freigegeben. Die betreffende Partie ist innerhalb von h(cid:148)chstens drei Tagen nach dem Antrag des Zuschlagsem- pf(cid:132)ngers zu ersetzen. Der Zuschlagsempf(cid:132)nger setzt die Kommission gem(cid:132)ß Anhang V unverz(cid:129)g- lich davon in Kenntnis; ihm aus d) eine Qualit(cid:132)t, die die f(cid:129)r interventionsf(cid:132)higes Getreide erforderlichen Mindestmerkmale nicht aufweist, so darf der Zuschlagsempf(cid:132)nger die betreffende Partie nicht (cid:129)bernehmen. Er wird erst von allen Pflichten hinsichtlich der Partie einschließlich Sicherheitslei- stungen entbunden, wenn er die Kommission und die Interventionsstelle gem(cid:132)ß Anhang V unverz(cid:129)glich davon in Kenntnis gesetzt hat. Er kann jedoch bei der Interventionsstelle beantragen, ihm aus Interventions- best(cid:132)nden ohne zus(cid:132)tzliche Kosten eine andere Partie Brotweichweizen der vorgesehenen Qualit(cid:132)t zu liefern. In diesem Fall wird die Sicherheit nicht freigegeben. Die betreffende Partie ist innerhalb von h(cid:148)chstens drei Tagen nach dem Antrag des Zuschlagsempf(cid:132)ngers zu ersetzen. Der Zuschlagsempf(cid:132)nger setzt die Kommis- sion gem(cid:132)ß Anhang V unverz(cid:129)glich davon in Kenntnis. (2) Erfolgt die Auslagerung des Brotweichweizens jedoch, bevor die Analyseergebnisse vorliegen, so tr(cid:132)gt der Zuschlagsempf(cid:132)nger unbeschadet etwaiger Rechtsbehelfe, die ihm gegen(cid:129)ber dem Lagerhalter zustehen, alle Risiken nach der Abholung der Partie. (3) Hat der Zuschlagsempf(cid:132)nger nach wiederholten Ersatzlieferungen nicht innerhalb eines Monats nach Einreichung seines diesbez(cid:129)glichen Antrags eine Ersatz- partie der vorgesehenen Qualit(cid:132)t erhalten, so wird er von allen seinen Pflichten einschließlich Sicherheitslei- stungen entbunden, wenn er die Kommission und die Interventionsstelle gem(cid:132)ß Anhang V unverz(cid:129)glich davon in Kenntnis gesetzt hat. (4) Die Probenahme- und Analysekosten gem(cid:132)ß Absatz f(cid:129)r jeweils h(cid:148)chstens 500 Tonnen und mit 1 gehen, Ausnahme der Kosten, die bei Umlauf im Silo entstehen, zu Lasten des EAGFL, es sei denn, es handelt sich nach den endg(cid:129)ltigen Analyseergebnissen um eine nicht inter- ventionsf(cid:132)hige Qualit(cid:132)t. Der Zuschlagsempf(cid:132)nger tr(cid:132)gt die Kosten des Umlaufs im Silo und der von ihm gegebenenfalls beantragten zus(cid:132)tzlichen Analysen. Artikel 7 Der Zuschlagsempf(cid:132)nger bezahlt die Ware vor ihrer Abholung zu dem im Angebot genannten Preis. Die Abholung erfolgt sp(cid:132)testens am 31. Juli 1999. Die f(cid:132)llige Zahlung f(cid:129)r jede abgeholte Partie ist unteilbar. Artikel 8 (1) Die gem(cid:132)ß Artikel 13 Absatz 4 der Verordnung (EWG) Nr. 2131/93 zu leistende Sicherheit wird freige- geben, sobald dem Zuschlagsempf(cid:132)nger die Ausfuhrlizenz erteilt wurde. (2) Die Verpflichtung zur Ausfuhr und Einfuhr in die Bestimmungsl(cid:132)nder nach Anhang I wird durch die Leistung einer Sicherheit in H(cid:148)he von 50 Euro/t gedeckt, davon 15 Euro/t bei Erteilung der Ausfuhrlizenz und 35 Euro/t vor Abnahme der Ware. Abweichend von Artikel 15 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 3002/92 der Kommission (2) wird — der Sicherheitsbetrag von 15 Euro/t innerhalb von 20 Arbeitstagen freigegeben, nachdem der Zuschlags- empf(cid:132)nger den Nachweis erbrachte, daß die abgeholte Ware das Zollgebiet der Gemeinschaft verlassen hat; — der Sicherheitsbetrag von 35 Euro/t innerhalb von 15 Arbeitstagen freigegeben, nachdem der Zuschlags- empf(cid:132)nger nachgewiesen hat, daß die Ware in dem bzw. den AKP-Staaten nach Artikel 5 Absatz 3 zum freien Verkehr abgefertigt wurde. Dieser Nachweis wird gem(cid:132)ß den Artikeln 18 und 47 der Verordnung (EWG) Nr. 3665/87 der Kommission (3) erbracht. (1) ABl. L 74 vom 20. 3. 1992, S. 18. (2) ABl. L 301 vom 17. 10. 1992, S. 17. (3) ABl. L 351 vom 14. 12. 1987, S. 1. L 63/24 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 12. 3. 1999 Von begr(cid:129)ndeten Sonderf(cid:132)llen, insbesondere der (3) Einleitung verwaltungsrechtlicher Ermittlungen, abge- sehen, gew(cid:132)hrt der Mitgliedstaat bei (cid:154)berschreitung der in diesem Artikel vorgesehenen Fristen f(cid:129)r die Freigabe der Sicherheiten eine Entsch(cid:132)digung von 0,015 Euro/10 t f(cid:129)r jeden Verzugstag. Diese Entsch(cid:132)digung wird vom EAGFL nicht erstattet. Artikel 9 Abweichend von Artikel 12 der Verordnung (EWG) Nr. 3002/92 tragen die Dokumente (cid:129)ber den Verkauf der Interventionsware im Rahmen dieser Verordnung, insbe- sondere die Ausfuhrlizenz, der Abholschein nach Artikel 3 Absatz 1 Buchstabe b) der Verordnung (EWG) Nr. 3002/92, die Ausfuhrerkl(cid:132)rung und gegebenenfalls das Kontrollexemplar T 5 den Vermerk — Trigo blando panificable de intervenci(cid:155)n sin aplica- ci(cid:155)n de restituci(cid:155)n ni gravamen, destinado a (nombre del Estado o de los Estados ACP), Reglamento (CE) no 533/1999 — Bageegnet blød hvede fra intervention uden restituti- onsydelse eller -afgift bestemt for (navnet p(cid:134) det eller de p(cid:134)gældende AVS-lande), forordning (EF) nr. 533/ 1999 — Interventions-Brotweichweizen ohne Anwendung von Ausfuhrerstattungen oder Ausfuhrabgaben, Bestim- mung (Name des AKP-Staates oder der AKP-Staaten), Verordnung (EG) Nr. 533/1999 — Lakaj(cid:149)r aqtopoi(cid:147)silor s(cid:148)tor paq(cid:146)lbasgr, wyq(cid:148)r evaqloc(cid:147) epistqov(cid:147)r (cid:147) v(cid:149)qou pqooqif(cid:149)lemor cia ((cid:149)mola tgr w(cid:150)qar AJE (cid:147) tym wyq(cid:150)m AJE), jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 533/1999 — Intervention common wheat of breadmaking quality without application of refund or tax, bound for (name of the ACP State or States), Regulation (EC) No 533/ 1999 — Bl(cid:130) tendre d’intervention panifiable ne donnant pas lieu (cid:133) restitution ni (cid:133) taxe, destin(cid:130) (cid:133) (nom de l’(cid:144)tat ACP ou des (cid:144)tats ACP), r(cid:138)glement (CE) no 533/1999 — Frumento tenero d’intervento panificabile senza appli- cazione di restituzione o di tassa, destinato al (nome del paese o dei paesi ACP), regolamento (CE) n. 533/ 1999 — Zachte tarwe van bakkwaliteit uit interventie, zonder toepassing van restitutie of belasting, bestemd voor (naam van de ACS-Staat of de ACS-Staten), Verord- ening (EG) nr. 533/1999 — Trigo mole panific(cid:145)vel de interven(cid:135)(cid:209)o sem aplica(cid:135)(cid:209)o de uma restitui(cid:135)(cid:209)o, ou imposi(cid:135)(cid:209)o destinado a (nome do Estado ou dos Estados ACP), Regulamento (CE) nº 533/1999 — Interventioleip(cid:132)vehn(cid:132)(cid:132), jolle ei makseta vientitukea eik(cid:132) vientimaksua ja jonka m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikka on (AKT- maan nimi tai AKT-maiden nimet), asetus (EY) N:o 533/1999 — Interventionsvete av br(cid:148)dkvalitet, ej utan bidrag eller (AVS-statens eller AVS-staternas avgift avsett namn), f(cid:148)rordning (EG) nr 533/1999. f(cid:148)r Artikel 10 (1) Die deutsche Interventionsstelle teilt der Kommis- sion sp(cid:132)testens drei Stunden nach Ablauf der Angebots- frist die erhaltenen Angebote mit. Sie sind nach dem Schema von Anhang III an die Empf(cid:132)ngeradressen in Anhang IV zu richten. (2) Die Interventionsstelle unterrichtet die Kommis- sion monatlich (cid:129)ber die im Rahmen dieser Verordnung abgegebenen Weichweizenmengen. Artikel 11 Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Ver(cid:148)ffentlichung im Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 11. M(cid:132)rz 1999 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission 12. 3. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 63/25 ANHANG I AKP-L(cid:132)nder Gruppe I Gruppe II Gruppe III Mauretanien Mali Niger Senegal Gambia Guinea-Bissau Guinea Kap Verde Sierra Leone Liberia Elfenbeink(cid:129)ste (C(cid:147)te d’Ivoire) Ghana Togo Tschad Zentralafrikanische Republik Benin Kamerun (cid:142)quatorialguinea S(cid:209)o Tom(cid:130) und Pr(cid:146)ncipe Gabun Kongo Demokratische Republik Kongo Ruanda Burundi Burkina Faso ANHANG II Seychellen Komoren Madagaskar Mauritius Angola Sambia Malawi Mosambik Namibia Botsuana Simbabwe Lesotho Swasiland Dschibuti (cid:142)thiopien Eritrea (in Tonnen) Gebiete der Lagerung Menge Schleswig-Holstein/Hamburg/ Niedersachsen/Bremen/ Nordrhein-Westfalen Hessen/Rheinland-Pfalz/ Baden-W(cid:129)rttemberg/Saarland/Bayern Berlin/Brandenburg/ Mecklenburg-Vorpommern Sachsen/Sachsen-Anhalt/Th(cid:129)ringen 120 000 25 000 17 000 38 000 L 63/26 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 12. 3. 1999 ANHANG III Dauerausschreibung zur Ausfuhr von 200 000 Tonnen Brotweichweizen aus Best(cid:132)nden der deutschen Interventionsstelle (Verordnung (EG) Nr. 533/1999) 2 Partie Nr. 3 Menge (t) 4 5 6 7 Angebotspreis (Euro/t) (1) Zuschl(cid:132)ge (+) Abschl(cid:132)ge (–) (Euro/t) (p. m. ) Gesch(cid:132)ftskosten (Euro/t) Bestimmung 1 Bieter Nr. 1 2 3 usw. (1) Einschließlich Zu- oder Abschl(cid:132)ge f(cid:129)r die betreffende Partie. ANHANG IV Die Mitteilungen sind ausschließlich an folgende Adresse in Br(cid:129)ssel zu richten: GD VI/C/1: — Fernschreiber: — Fernkopie: 22037 AGREC B, 22070 AGREC B (griechische Buchstaben); 296 49 56, 295 25 15. 12. 3. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 63/27 ANHANG V Ablehnung einer Partie im Rahmen der Dauerausschreibung zur Ausfuhr von 200 000 Tonnen Brotweichweizen aus Best(cid:132)nden der deutschen Interventionsstelle (Gem(cid:132)ß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 533/1999) (cid:190) Name des Zuschlagsempf(cid:132)ngers: (cid:190) Zeitpunkt des Zuschlags: (cid:190) Zeitpunkt der Ablehnung der Partie durch den Zuschlagsempf(cid:132)nger: Partie Nr. Menge in Tonnen Anschrift des Silos Begr(cid:129)ndung der Ablehnung (cid:190) spezifisches Gewicht (kg/hl) (cid:190) % Auswuchs (cid:190) % Schwarzbesatz (cid:190) % nicht einwandfreies Grundgetreide (cid:190) anderes