title: 1999/678/EG: Kommissionens beslut av den 3 mars 1999 om det stöd som Italien har beviljat de företag som lidit skada på grund av Sirap SpA:s konkurs [delgivet med nr K(1999) 584] (Text av betydelse för EES) (Endast den italienska texten är giltig)

text: 19. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 269/29 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUT av den 3 mars 1999 om det stöd som Italien har beviljat de företag som lidit skada på grund av Sirap SpA:s konkurs [delgivet med nr K(1999) 584] (Endast den italienska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (1999/678/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93. 2 första stycket i detta, med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samar- betsområdet, särskilt artikel 62. 1 a i detta, efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och av följande skäl: I Genom en skrivelse av den 9 mars 1995 anmälde de italienska myndigheterna enligt artikel 93. 3 i fördraget vissa åtgärder till förmån för de företag som lidit skada till följd av konkursen i företaget Sirap SpA (Sirap), ett offentligt företag med ansvar för den ekonomiska utvecklingen av regionen Sicilien. Anmälan var ofullständig på så sätt att de italienska myndighe- terna angav att de så snart som möjligt skulle skicka in en förteckning över och en beskrivning av det planerade stödet till företagen. Kommissionen bekräftade mottagandet av skrivelsen och underrättade de italienska myndigheterna om att den tids- frist på två månader inom vilken kommissionen måste yttra sig om stödet skulle börja löpa när de utlovade upplysningarna inkommit. kommissionen att om ett svar inte inkommit inom tio arbets- dagar skulle stödet avföras från registret över anmälda stöd och föras in i registret över icke anmälda stöd, eftersom det i förslaget till regionen Siciliens lag nr 835 föreskrevs att en första del av stödet skulle utbetalas år 1995. Då inget svar inkom infördes stödet i registret över icke anmälda stöd under nr NN 196/95. I skrivelser av den 15 maj och den 3 juni 1996 meddelade de italienska myndigheterna att lagförslaget hade omvandlats till lag den 24 mars 1996 och de översände vissa av de begärda upplysningarna. I ett beslut av den 3 juli 1996 beslutade kommissionen att inleda förfarandet i artikel 93. 2 i fördraget beträffande stödet. De italienska myndigheterna underrättades om detta i en skri- velse av den 17 juli 1996. Sedan denna skrivelse offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (1) inkom synpunkter från en tredje part, juridiskt ombud för en av Siraps aktieägare. Dessa synpunkter översändes till de italienska myndigheterna den 14 mars 1997. Trots inkom de italienska myndigheterna med sina synpunkter först den 5 maj och den 22 september 1997. flera uppmaningar Den 8 oktober 1997 anmälde de italienska myndigheterna slutligen till kommissionen en ny stödordning avseende åter- vinning och skapande av hantverkszoner som skulle ha genom- förts av Sirap. Det ärendet granskas separat av kommissionen. Eftersom den nya åtgärden även omfattar finansiella ingri- panden till förmån för företag och/eller personer som utfört arbeten för Siraps räkning, har kommissionen frågat de italienska myndigheterna vilken koppling det finns mellan den nya åtgärden och den åtgärd som detta förfarande avser. De italienska myndigheternas svar inkom den 15 januari 1998. II Trots olika uppmaningar från kommissionen inkom de italienska myndigheterna inte med de begärda upplysningarna. I en sista påminnelse av den 20 november 1995 meddelade Kommissionens argument sammanfattas enligt följande. för att inleda förfarandet kan (1) EGT C 359, 28. 11. 1996, s. 3. L 269/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 19. 10. 1999 Den åtgärd som införts ger Siraps leverantörer och fordringsä- gare eller de företag som utfört arbeten för Siraps räkning rätt att ansöka om lån hos kreditinstitut till ett belopp av högst 700 miljoner lire. Beloppet får dock inte överstiga företagets ford- ringar på Sirap. Lånen har en löptid på fem år med ett amorteringsfritt år. Räntesatsen är 4 % och regionen står för skillnaden mellan denna ränta och referensräntan för de olika marknadssekto- rerna. Som säkerhet för lånen överlåter företagen sina ford- ringar på Sirap till bankerna och regionen garanterar dessa fordringar. Regionen Siciliens garanti måste betraktas som ett stöd till de aktuella företagen, eftersom företagen utan denna förmodligen inte skulle ha erhållit de nämnda lånen. Eftersom Sirap försatts tvivelaktigt om fordringarna kommer att i konkurs är det in av fullständigt och därmed drivas kunna återbetalas bankerna. stödinslaget i garantin Enligt kommissionen måste därför som det garanterade beloppet. som lika stort betraktas Kommissionen är emellertid inte i stånd att avgöra hur stort stödinslaget lånen är, eftersom den inte känner till den gällande referensräntan för de enskilda berörda sektorerna. På grundval av den referensränta som används vid beräkningen av regionalstöd har kommissionen dock kommit fram till en stöd- nivå på 20 % brutto. i De italienska myndigheterna har uppmanats att inkomma med ytterligare upplysningar eftersom de uppgifter som hittills till- handahållits inte ger möjlighet att tillämpa något av undan- tagen i artikel 92. 3 i EG-fördraget eller artikel 61. 1 i EES-avtalet på stödet i fråga. III De italienska myndigheterna har inom ramen för förfarandet begränsat sig till att översända en förteckning över de ford- ringar som innehas av de företag som har utfört arbeten för Siraps räkning. De italienska myndigheterna har dessutom betonat att fordring- arna är mycket större än det anslag som föreskrivs i den regionala lagen. Myndigheterna har vidare betonat att regio- nens garanti har ställts till förmån för de företag som är fordringsägare i Sirap och inte till förmån för Sirap i likvida- tion. Denna omständighet är enligt de italienska myndigheterna tillräcklig för att bestrida kommissionens påpekande om att lika stort stöd som regionens garanti skulle innebära ett beloppet av de garanterade lånen i samband med Siraps konkurs. I sin senaste skrivelse av den 15 januari 1998 förklarade de italienska myndigheterna att bestämmelserna i fråga utgör ett stöd till fordringsägarna i de företag som utfört arbeten för Siraps räkning. Eftersom dessa företag inte har kunnat få någon betalning för sina fordringar till följd av Siraps konkurs, har de i sin tur inte kunnat betala sina egna fordringsägare. Med hänsyn till att det dröjde innan stödet började tillämpas, har konkursförfaranden inletts beträffande flertalet av de företag som utfört arbeten åt Sirap, eftersom de blivit insol- venta till följd av Siraps betalningsinställelse. Fordringsägarna i dessa företag kommer därför i sin tur att behöva vänta på att dessa företags tillgångar säljs innan de kan få betalning för sina fordringar. De italienska myndigheterna har inte lämnat några synpunkter på den enda reaktion som inkommit från en tredje part. IV Kommissionen har förfarandet mottagit inom ramen för synpunkter från det juridiska ombudet för en av aktieägarna i Sirap, nämligen företaget Finanziaria Meridionale SpA (FIME). FIME avsåg att fästa kommissionens uppmärksamhet på den ekonomiska skada som företaget lidit till följd av kommissio- nens negativa beslut från 1994 beträffande de olika stöd som utlovats av regionen Sicilien till olika regionala holdingbolag (stöd nr C 12/92, ref. SG 94 D/4720). I det beslutet förklarade kommissionen bland annat att ett stöd på 4 miljarder lire till Ente Siciliano per la promozione industriale SpA (ESPI), avsett att täcka förlusterna i företagets dotterbolag Sirap SpA, var oförenligt med den gemensamma marknaden och förbjöd den italienska staten att bevilja det. FIME hävdar att kommissionen grundade det nämnda beslutet på felaktiga överväganden och fattade beslutet utan klargö- randen från regionen Sicilien. Enligt FIME:s mening hävdade kommissionen felaktigt att Sirap var verksamt inom sektorn för ingenjörsverksamhet medan det enligt FIME var fråga om ett företag vars mål var ”den industriella utvecklingen av regionen Sicilien genom skapande och etablering av företag”. Närmare bestämt begränsade Sirap sig till att projektera, utföra och leda uppbyggnad av infrastruktur och andra anläggningar som syftar till att främja lokaliseringen av produktiva invester- ingar. Företaget tillhandahöll vidare specialiserade tjänster riktade till produktion, organisation och ledning i små och medelstora företag. Sirap grundades med ett aktiekapital som var tecknat till lika delar av FIME och ESPI. Hela kapitalet garanterades av regionen Sicilien, som åtog sig att täcka företagets ingripa för att förluster i samband med dess verksamhet. FIME anser att Sirap inte utgjorde en normal näringsverk- samhet, trots att det rättsligt sett var ett aktiebolag, eftersom det agerade för regionen Siciliens räkning och på dess vägnar. som fattades av regionen Siciliens Det beslut regering 1991–1992 om att inte längre garantera hela kapitalet samt kommissionens negativa beslut från 1994 innebar enligt FIME slutet för Sirap. FIME:s aktieinnehav förlorade följaktligen sitt ekonomiska värde. Företaget begär därför att kommissionen om möjligt skall ompröva sin inställning i frågan eller, alterna- tivt, vidta åtgärder för att regionen Sicilien bättre skall genom- föra sina skyldigheter att ingripa för åren 1991–1992 för att garantera hela aktiekapitalet i Sirap. 19. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 269/31 V fria yrkesutövare, arkitekter och ingenjörer vad gäller planer- ings- och arbetsledningsverksamhet. De anmälda åtgärderna utgör stöd till förmån för Siraps leve- rantörer eller företag som utfört arbeten för Siraps räkning. Åtgärderna utgör ett försök att begränsa de skador som Siraps konkurs förorsakat vissa personer eller företag. Det rör sig i praktiken om en övergångsåtgärd som är avsedd att se till att stödmottagarna inte blir insolventa till följd av den försenade eller omöjliga indrivningen av fordringarna på Sirap eller på de företag som utfört arbeten för det företagets räkning. Ingripandet i fråga syftar alltså till att mildra de normala följ- derna av konkursförfarandet avseende Sirap. Inom ramen för detta konkursförfarande måste fordringsägarna och leverantö- rerna avvakta att likvidationen avslutas innan de kan få betal- ning för hela eller delar av sina fordringar. I avvaktan på detta kan dessa företag i sin tur inte betala sina egna fordringsägare, vilket riskerar att utlösa en kedjereaktion med insolvens. Enligt de italienska myndigheterna har dröjsmålet med att tillämpa åtgärderna lett till att flertalet av de företag som utfört arbeten åt Sirap i sin tur underkastats konkursförfaranden, eftersom de blivit insolventa på grund av Siraps betalningsinställelse. Mot bakgrund av de upplysningar som lämnats, måste det anses vara fråga om driftsstöd som är avsett att säkerställa de stödmottagande företagens överlevnad genom att ge dem möjlighet att betala de finansiella kostnaderna i deras normala verksamhet. De italienska myndigheterna har dessutom aldrig hävdat att de aktuella ingripandena utgör regionala investe- ringsstöd eller stöd till undsättning eller omstrukturering av företag i svårigheter. Det måste i detta hänseende påpekas att de italienska myndig- heterna under detta förfarande inte har begärt att gemen- skapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstruk- turering av företag i svårigheter (1) skall tillämpas, trots att ett för stort antal stödmottagare i sin tur har blivit föremål konkursförfaranden. De italienska myndigheterna har inte heller tillhandahållit några upplysningar som skulle kunna leda till slutsatsen att bestämmelserna i dessa riktlinjer har iakttagits, t. ex. genom att skicka in omstruktureringsplaner med syfte att återupprätta stödmottagarnas långfristiga lönsamhet. som används De direkta stödmottagarna är verksamma inom olika sektorer, vilket bekräftas av den åtgärd som detta förfarande avser. Räntesubventionen har beviljats i förhållande till den referens- inom de olika marknadssektorerna. ränta Kommissionen förfogar inte över någon som helst uppgift om vilka sektorer de stödmottagande företagen är verksamma inom. Den kan emellertid på grundval av de italienska myndig- heternas upplysningar dra slutsatsen att Siraps fordringsägare är verksamma inom byggsektorn och sektorn för offentliga arbeten, eftersom de har utfört arbeten för Siraps räkning. Det bör dessutom noteras att enligt de upplysningar som kommissionen har mottagit beträffande det statliga stödet nr N 693/97 i fråga om återvinning av hantverkszoner, som Sirap skulle ha genomfört, återfinns bland Siraps fordringsägare även Stödet till Siraps fordringsägare är därför av sektoriell art, eftersom det är begränsat till en eller flera sektorer. Kommis- sionen har dock inte några uppgifter om leverantörerna till och fordringsägarna i de företag som har utfört arbeten för Siraps räkning. VI Eftersom det är fråga om offentligt stöd måste det undersökas om detta påverkar handeln mellan medlemsstaterna och om det snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. Enligt Panorama över industrin i Europeiska unionen 1997 (2), är byggbranschen till sin natur en lokal eller regional verk- samhet, som företagen i de flesta fall bedriver inom ett område som ligger nära deras lokala geografiska bas. Gränsöverskri- dande verksamhet sker i allmänhet inte i form av varuexport utan i form av export av kapital eller tjänster, genom fusioner, förvärv och internationella samriskföretag. Det står emellertid klart att små och medelstora företag till skillnad från större företag tenderar att inte avlägsna sig för långt från sin ursprungsort. I det aktuella ärendet verkar det geografiska avståndet inte ha fungerat som en bromsande omständighet. Verksamhetens lokala karaktär motbevisas alltså delvis av att det bland de företag som har deltagit i att utföra arbeten för Siraps räkning även finns företag som har sitt säte ganska långt från Sicilien, såsom i Bologna och Udine. Dessa företag deltog i arbetena genom tillfälliga konsortier, som även bestod av företag med ursprung på Sicilien. Dessa företag förklarar själva sitt delta- gande med den offentliga karaktären av ingripandet och de därmed sammanhängande lånen och med att det inte fanns några risker i fråga om Siraps solvens. Det faktum att vissa företag har kommit långt bortifrån på grund av att det inte fanns några sådana risker innebär inte att det kan uteslutas att utländska företag skulle ha varit intresse- rade av att delta i arbetena eller att det förekommer handel mellan medlemsstaterna på marknaden i fråga. De italienska myndigheterna har för övrigt inte lagt fram några uppgifter som visar att det inte förekom någon sådan ramhandel. Vad gäller projekteringen för arbetena anges i Panorama över industrin i Europeiska unionen 1997 att arkitekterna tillhanda- håller tjänster i andra medlemsstater i Europeiska unionen, även om det ännu inte finns tillräcklig ekonomisk information för att göra en tillfredsställande redogörelse för det omfattande och varierande området för deras verksamhet. Vad gäller ”ingenjörstjänster” inom gemenskapen anges i Panorama 1997 att i genomsnitt 25 % av årsomsättningen för sådana tjänster erhålls genom kontrakt som utförs utanför hemlandet, förutom i fråga om Italien och Förenade kungariket som har högre procentandelar. (2) Ges ut av Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publika- (1) EGT C 368, 23. 12. 1994, s. 12. tioner. L 269/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 19. 10. 1999 Man kan alltså inte dra slutsatsen att ett stöd till förmån för denna typ av stödmottagare inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna, vilket de italienska myndigheterna inte heller har hävdat under förfarandet. Åtgärden i fråga ger stödmottagarna möjlighet att undvika att bära en del av konsekvenserna av att initiativtagaren till arbe- tena försatts i konkurs. Företagen befinner sig därmed i en situation som på konstgjord väg är mera fördelaktig än vad som gäller för andra motsvarande företag som är verksamma i Italien och i andra medlemsstater och som inte kan räkna med offentligt stöd i en motsvarande situation. Det måste därför konstateras att stödet snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. Med hänsyn till att åtgärden uppfyller villkoren i artikel 92. 1 i fördraget utgör den följaktligen ett statligt stöd i den mening som avses i den artikeln. Det återstår nu att bedöma huruvida stödet är lagligt och förenligt med bestämmelserna i fördraget eller ej. VII Vad gäller stödets lagenlighet bör det erinras om den kronolo- giska ordningen av de olika lagtexterna. De italienska myndig- heterna har underrättat kommissionen om att regionen Sicilien godkände det anmälda lagförslaget den 24 mars 1996 men att lagtexten överklagades av Commissario dello Stato (represen- tant för regeringen i den autonoma regionen). Lagen promulge- rades den 22 mars 1997 (lag nr 8/97) och offentliggjordes i regionen Siciliens officiella tidning (Gazzetta Ufficiale della Regione siciliana) den 29 mars 1997. Denna andra version av lagtexten skiljer sig från den första i det att en av artiklarna om att regionen skall anställa personal från ITALTER saknas, vilket inte hör till de åtgärder som omfattas av detta förfarande (i den andra versionen av lagtexten har artikeln i fråga ”utelämnats till följd av konstitutionsdomstolens dom nr 60 av den 26 februari–4 mars 1997”). Av de skäl som anförts ovan förde kommissionen in den anmälda åtgärden i registret över icke anmälda stöd. Trots att de italienska myndigheterna underrättade kommissionen om att lagen hade godkänts och om att den ett år senare hade promulgerats, har de aldrig invänt mot att åtgärden registrerats som ett icke anmält stöd. Trots att detta begärdes uttryckligen när förfarandet inleddes, har de italienska myndigheterna aldrig bekräftat att de skjutit upp genomförandet av åtgärderna i avvaktan på att kommis- sionen anger sin inställning till dem. Man kan på sin höjd utläsa i den sista skriftväxlingen om stöd nr 693/97 att dröjs- målet med tillämpningen av lag nr 8/97 hade omintetgjort lagstiftarens avsikter. Detta är emellertid inte tillräckligt för att man helt och hållet skall kunna utesluta att de åtgärder som detta förfarande avser har genomförts innan dess att kommissionen yttrade sig om dem. Om så är fallet är de olagliga. VIII stöd för att främja den regionala utvecklingen enligt artikel 92. 3 a i fördraget. Det offentliga ingripandet i fråga kan inte betraktas som ett investeringsstöd, eftersom det inte syftar till att genomföra en produktiv investering. Ingripandet måste således bedömas på samma sätt som ett driftsstöd. I sitt tillkännagivande om tillämpningen av artikel 92. 3 a och c på regionalstöd (1) medgav kommissionen att driftsstöd kan beviljas om följande villkor är uppfyllda: 1) Stödet skall vara tidsbegränsat och avsett att avhjälpa de stödberättigade för strukturella nackdelarna regioner enligt artikel 92. 3 a. företag i 2) Stödet skall vara avsett att främja en varaktig och väl avvägd utveckling av den ekonomiska verksamheten och får inte leda till en sådan sektoriell överkapacitet på gemenskapsnivå att det strukturella problem som uppstår för gemenskapen blir allvarligare än det ursprungliga regionala problemet. 3) Stödet får inte beviljas i strid med de specifika reglerna om stöd till företag i svårigheter. 4) En årsrapport om tillämpningen av stödet skall ges in till kommissionen, med angivande av de totala kostnaderna för varje typ av stöd och berörd sektor. 5) Stöd till export till andra medlemsstater skall vara uteslutet. Vad gäller det första villkoret bör nämnas att stödet inte är avsett att avhjälpa de strukturella nackdelarna för företag som har sitt säte på Sicilien, även om det är tidsbegränsat. För det första har minst två av de företag som deltog i de tillfälliga konsortierna för att utföra arbetena sitt säte utanför regionen. Att bevilja stöd till dessa företag skulle betyda att distinktionen mellan stödberättigade stödberättigade regioner i fråga om regional utveckling skulle förlora sitt syfte. regioner och icke Stödet har dessutom inte som resultat att avhjälpa de struktu- rella nackdelarna för den sicilianska ekonomin, eftersom det syftar till att företag som drabbats av att deras kunder försatts i konkurs skall hållas vid liv i avvaktan på att likvidationsförfa- randet avslutas. En liknande situation kan uppkomma var som helst i gemenskapen och inga av de italienska myndigheternas uppgifter visar att situationen i strukturellt hänseende är allvar- ligare för att den uppstått på Sicilien. Vad gäller det andra villkoret kan varken stödets syfte eller resultat anses lämpade att främja en varaktig och väl avvägd utveckling av den ekonomiska verksamheten. Det rör sig till exempel inte om stöd till saluföring eller stöd som är avsett att täcka extra transport- eller kommunikationskostnader, eventu- ellt beroende på att det geografiska avståndet hindrar företagen från att delta på gemenskapens inre marknad. I fråga om det tredje villkoret var det vid tillfället för Siraps likvidation inte sannolikt att leverantörerna till och fordrings- ägarna i detta företag eller de företag som utfört arbeten för dess räkning kunde betraktas som företag i svårigheter. Det står emellertid klart att syftet med stödet är att undvika att I fråga om stödets förenlighet med den gemensamma mark- naden bör man komma ihåg att hela Sicilien är berättigat till (1) EGT C 212, 12. 8. 1988, s. 2. 19. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 269/33 stödmottagarna, särskilt de företag som har utfört arbeten för Sirap, skall råka i insolvens. De italienska myndigheterna har bekräftat detta och erkänt att flertalet av de företag som utfört arbeten åt Sirap till följd av dröjsmålet med att genomföra stödet har blivit föremål för konkursförfaranden på grund av Siraps betalningsinställelse. Av detta skäl skulle stödet snarare kunna betraktas som ett undsättnings- eller omstruktureringsstöd till företag i svårig- heter. Som redan anförts har de italienska myndigheterna emel- lertid aldrig åberopat tillämpningen av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter. Även om så hade varit fallet är dock villkoren för att godkänna stödet som ett undsättningsstöd inte uppfyllda, då lånen inte löper med marknadsränta, eftersom regionen tar på sig en del av räntan, och har en löptid som är längre än den sexmåna- dersperiod som kommissionen normalt anser vara nödvändig för att fastställa vilka saneringsåtgärder som skall vidtas. På samma sätt är villkoren för att godkänna stödet som ett omstruktureringsstöd inte uppfyllda, eftersom det bland annat inte har lämnats in någon omstruktureringsplan till kommis- sionen som garanterar att företagens långfristiga lönsamhet återupprättas. De två sistnämnda villkoren förefaller inte vara uppfyllda i detta ärende. Det är dock tillräckligt att de övriga villkoren inte är uppfyllda för att ett undantag enligt artikel 92. 3 a skall kunna uteslutas. Vad gäller de övriga undantagen är undantaget i artikel 92. 3 b inte tillämpligt eftersom det varken är fråga om stöd för att främja genomförandet av ett viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse eller stöd för att avhjälpa en allvarlig stör- ning i Italiens ekonomi. i artikel 92. 3 c är Undantaget kommissionen i godkänner att driftsstöd beviljas. inte tillämpligt, eftersom samband med den bestämmelsen inte Slutligen är undantaget i artikel 92. 3 d inte tillämpligt, eftersom stödet inte är avsett att främja kultur och bevara kulturarvet. IX När kommissionen inledde förfarandet angav den att stödmot- tagarna förmodligen inte skulle ha erhållit ett banklån utan den subsidiära säkerheten från regionen Sicilien. Den enda säkerhet som företagen behövde ställa till de banker som beviljade lånen var fordringarna på Sirap, som redan befann sig i konkurs och var föremål för ett likvidationsförfarande. Härav följer att Siraps fordringsägare hade små möjligheter att få ersättning för någon betydande del av fordringen i fråga. Kommissionen fastställde därför att stödinslaget i garantin måste betraktas som lika stort som det garanterade beloppet. för det offentliga ingripandet att undvika de normala följderna av konkursförfarandet avseende Sirap och därigenom förhindra kedjereaktioner med konkurser, eftersom företagets fordrings- ägare i sin tur inte längre kan betala sina fordringsägare. Det bör dessutom erinras om att Siraps fordringsägare som primär säkerhet måste överlåta sina fordringar till banken för att få uppta ett lån. Med hänsyn till situationen för Sirap i likvidation är det tveksamt om dessa fordringar har något reellt värde. Enligt de upplysningar som erhållits inom ramen för förfarandet skulle Sirap endast fungera som en mellanhand vid genomförandet av utvecklingsprojekt för regionen Sicilien. Det är därför tveksamt om företaget har några tillgångar av bety- delse som vid en försäljning skulle gottgöra fordringsägarna. Men även om så vore fallet – en mycket otrolig hypotes med tanke på den verksamhet som Sirap bedrev – har de italienska myndigheterna inte hävdat detta under förfarandet. Det var av detta skäl som regionen Sicilien ställde garantin. Det kan naturligtvis inte uteslutas att de stödmottagande före- tagen skulle kunna få tillträde till kapitalmarknaden på normal väg och erhålla lånen i fråga om de är finansiellt sunda. De italienska myndigheterna har dock inte visat att Siraps fordringsägare skulle ha kunnat få lån på grundval av endast de primära säkerheterna eller den egna finansiella situationen, dvs. utan den subsidiära säkerheten från regionen. Enligt FIME:s juristers synpunkter, som inte bestrids av de italienska myndigheterna, är Siraps solvens direkt beroende av bidragen från regionen Sicilien för att bibehålla hela aktiekapi- talet. Siraps svårigheter började för övrigt när regionen vägrade att betala ut dessa bidrag under 1991 och 1992, vilket ledde till att Sirap ställde in betalningarna till företagen och avbröt arbe- tena. FIME hävdar vidare att företagets aktieinnehav i Sirap, som uppgick till 2 miljarder lire, i detta läge måste betraktas som värdelöst. Mot bakgrund av dessa överväganden måste det konstateras att de italienska myndigheterna inte har tillhandahållit några uppgifter som leder till slutsatsen att fordringarna på Sirap, som överlåtits som säkerhet för lånen, har ett reellt ekonomiskt värde. Förutom i fråga om de företag som har en sund finan- siell situation och som skulle ha kunnat få tillträde till kapital- marknaden på normal väg (de italienska myndigheterna har inte lämnat några uppgifter som visar att detta skulle vara regeln), kan kommissionen därför inte annat än hålla fast vid sin inställning att regionens garanti måste betraktas som lika stort som det garanterade beloppet. stödinslaget i X De italienska myndigheternas invändning mot kommissionens bedömning i denna fråga stöds inte av några argument som ger skäl att ändra denna bedömning. Som redan anförts är målet Som anförts ovan har kommissionen inom ramen för förfa- randet mottagit synpunkter från en av de före detta aktieägarna i Sirap. I detta hänseende anförs följande: L 269/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 19. 10. 1999 1) Kommissionen hade fått upplysningarna om Siraps art och verksamhet från de italienska myndigheterna i samband med det förfarande som inletts beträffande olika stöd som regionen Sicilien har utlovat till olika regionala holding- bolag (stöd nr C 12/92). I skrivelsen av den 21 juli 1992 hävdade de italienska myndigheterna att ”Sirap är ett företag som bildats med stöd av artikel 53 i den regionala lagen nr 105 av den 5 augusti 1982 och som har till uppgift att bedriva verksamhet med teknisk projektering på området offentliga arbeten och/eller tjänster för allmännyttiga före- tags räkning (regionala, kommunala osv. ), varför företaget inte bedriver produktion som kan åsättas ett värde på mark- naden ”. I sitt slutliga beslut i det ärendet (ref. SG 94 D/4720) betraktade kommissionen Siraps verksamhet på det sätt den beskrivits av de italienska myndigheterna, motsvarande ”ingenjörsverksamhet”. Detta överensstämmer för övrigt med den definition som sådan verksamhet ges i Panorama över industrin i Europeiska unionen 1997, enligt vilken man med ingenjörstjänster avser immateriella tjänster som är avsedda att optimera investeringsprojekten inom anlägg- nings- och infrastrukturbranschen, i alla stadier av ett industriellt projekt, från projektering till genomförande. Kommissionen ansåg att, med hänsyn till att ”ingenjörsfö- retag” i allmänhet är små, var stödbeloppet så stort att det kunde leda till att de privata företag som konkurrerar med Sirap och som inte kan räkna med statligt stöd för att täcka sina eventuella förluster skulle hindras från att gå in på eller tvingas att lämna marknaden, både i Italien och i övriga medlemsstater. 2) De synpunkter som FIME:s juridiska ombud har lämnat till kommissionen under förfarandet bekräftar att Siraps verk- samhet åtminstone delvis utgjordes av de ovannämnda akti- viteterna, vilket kommissionen fastställde i sitt beslut från 1994. 3) Det bör noteras att varken Sirap, dess aktieägare eller de italienska myndigheterna har överklagat det nämnda kommissionsbeslutet från 1994. Detta beslut har därmed vunnit laga kraft. 4) I samband med föregående punkt konstaterar kommis- sionen att de italienska myndigheterna inte har inkommit med några kommentarer om de synpunkter som lämnats under förfarandet, trots att de uppmanats till det. Detta utgör en ytterligare bekräftelse på vad som anförs i före- gående punkt. XI som godkändes den 24 mars 1996 (DDL 1182–1210) och promulgerades som regional lag nr 8 av den 22 mars 1997, stöd i den mening som avses i artikel 92. 1 i fördraget. Eftersom de därmed sammanhängande anslagen har godkänts för fem år från och med 1996, är detta stöd olagligt till den del det inte omfattas av kommissionens meddelande om försum- bart stöd (1), som föreskriver ett tröskelvärde på 100 000 ecu över en period på tre år, med hänsyn till att de italienska myndigheterna inte har bekräftat att åtgärderna inte har genomförts innan kommissionen yttrat sig om dem. Detta stöd är för övrigt oförenligt med den gemensamma marknaden vad gäller den del som inte omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse, eftersom det av skäl som redan anförts inte omfattas av undantagen i fördraget (se avsnitt VIII). Om ett stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden är kommissionen enligt artikel 93. 2 i EG-fördraget och enligt EG-domstolens rättspraxis, särskilt domarna av den 12 juli 1973 i mål 70/72 (2), den 24 februari 1987 i mål 310/85 (3) och den 20 september 1990 i mål C-5/89 (4), skyldig att begära att medlemsstaten återkräver det olagligen beviljade stödet. Följaktligen måste stödet, till den del det inte omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse, dras in och, om det utbetalats, återkrävas av de italienska myndigheterna. I detta ärende är det fråga om en garanti vars stödinslag kan uppgå till beloppet av det garanterade lånet och själva lånet har i sin tur ett stödinslag i form av räntesubventioner vars stöd- nivå kan uppskattas till 20 %, vilket angavs i beslutet om att inleda förfarandet. Eftersom de italienska myndigheterna inte har upplyst om vilka sektoriella referensräntesatser de använder för att beräkna räntesubventionen, kan kommissionen inte undersöka i vilken utsträckning dessa räntesatser motsvarar de räntesatser som kommissionen använder vid beräkningen av regionalstöd. Om de stödmottagande företagens finansiella situation hade tillåtit att de upptog lånet i fråga på kapitalmarknaden utan att tillgripa den offentliga garantin, skulle stödinslaget endast bestå av räntesubventionen. Om så inte är fallet består stödet av det garanterade lånebeloppet och räntesubventionen. Med hänsyn till det ovan anförda kan garantin med tillämpning av tröskelvärdet i regeln om stöd av mindre betydelse endast täcka ett belopp om högst 83 333 ecu, eftersom man genom att addera detta belopp med stödinslaget i räntesubventionerna uppnår ett totalbelopp på 100 000 ecu över en period på tre år. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 form av garantier och räntesubventioner till Åtgärderna i förmån för de företag som lidit skada på grund av likvidationen av Sirap SpA, vilka anges lag som i godkändes den 24 mars 1996 och därefter promulgerades som regional lag nr 8 den 22 mars 1997, utgör stöd i den mening som avses i artikel 92. 1 i fördraget. regionen Siciliens Mot bakgrund av ovanstående utgör de åtgärder i form av garantier och räntesubventioner till förmån för de företag som lidit skada av Siraps likvidation, vilka anges i den regionala lag (1) EGT C 68, 6. 3. 1996, s. 9. (2) Rec. 1973, s. 813 (3) Rec. 1987, s. 901. (4) Rec. 1990, s. I-3437. 19. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 269/35 Detta stöd är enligt artikel 93. 3 i fördraget olagligt till den del det överstiger det tröskelvärde på 100 000 ecu över en period på tre år som anges i regeln om stöd av mindre betydelse, eftersom det beviljats innan kommissionen yttrat sig om det. Artikel 2 Till den del stödet i artikel 1 inte omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse är det dessutom oförenligt med den gemen- samma marknaden, eftersom inget av undantagen i artikel 92. 2 och 92. 3 i fördraget är tillämpligt på stödet. Artikel 3 Italien skall upphäva stödordningen i fråga, till den del den inte omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse, och vidta de åtgärder som är nödvändiga för att återkräva det stöd som avses i artikel 1 och som olagligen redan utbetalats. Om det framgår att den finansiella situationen för ett företag som mottagit det stöd som avses i artikel 1 skulle ha givit företaget tillträde till kapitalmarknaden på normal väg utan den offentliga garantin, skall återkravet endast avse räntesubven- tionen. Om det framgår att stödmottagaren inte hade varit i stånd att erhålla lånet i fråga utan den offentliga garantin, skall åter- kravet avse hela stödet. Artikel 4 Återkravet skall ske i enlighet med förfarandena och bestäm- melserna i den italienska lagstiftningen. Det belopp som skall återkrävas skall löpa med ränta från och med den dag då stödet betalades ut till dess att det faktiskt återbetalas. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av nettobidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd i Italien. Artikel 5 Italien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet. Artikel 6 Detta beslut riktar sig till Republiken Italien. Utfärdat i Bryssel den 3 mars 1999. På kommissionens vägnar Karel VAN MIERT Ledamot av kommissionen


title: PERGUNTA ESCRITA n. 558/99 do Deputado Maria BERGER Kommissionen beslut om stödåtgärder till SNIACE S.A. med säte i Torrelavega, Kantabrien, Spanien

eurovoc_concepts:
Cantabria
State aid
environmental tax
type of business

formats: html pdf print

text: C 341/130 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 29. 11. 1999 (1999/C 341/183) PERGUNTA ESCRITA P-0558/99 apresentada por Maria Berger (PSE) à Comissão (3 de Março de 1999) Objecto: Decisão da Comissão sobre medidas de assistência em benefício de SNIACE S. A. com sede em Torrelavega, Cantábria Na sua decisão sobre medidas de assistência em benefício de SNIACE S. A. (Doc. IV/1466/98/DE * Artigo 1o, último parágrafo), a Comissão comprometeu-se a tomar uma decisão em tempo oportuno relativamente à protelada questão de taxas ambientais não pagas entre 1987 e 1995. Quanto pensa a Comissão adoptar a decisão em referência? Que critérios presidem à determinação do «tempo oportuno»? Resposta dada pelo Comissário Van Miert em nome da Comissão (22 de Março de 1999) A Comissão tomará uma decisão sobre a questão da existência de qualquer elemento de auxílio na não aplicação de taxas ambientais à Sniace S. A. logo que possível, isto é, logo que considere dispor dos elementos necessários para avaliar a compatibilidade de qualquer auxílio a este título com o mercado comum. A Comissão não pode pronunciar-se, na presente fase, sobre os resultados da sua investigação nem sobre o prazo para a sua conclusão. (1999/C 341/184) PERGUNTA ESCRITA E-0569/99 apresentada por Nelly Maes (ARE) à Comissão (12 de Março de 1999) Objecto: Centro para o Desenvolvimento Industrial ACP-UE O Centro para o Desenvolvimento Industrial (CDI), com sede em Bruxelas, encontra-se implicado num processo a correr no Tribunal de Primeira Instância de Bruxelas. Poderá a Comissão confirmar os seguinte factos, com o mesmo relacionados: 1. A criação de uma estrutura paralela, sob a designação de Centro para o Desenvolvimento das Empresas (CDE), gerando grande incerteza quanto à manutenção da validade dos acordos celebrados pelo CDI. 2. A publicação de um novo organograma na página web da Comissão, antes de ser tomada qualquer decisão quanto a uma dissolução do CDI. 3. A alegada nomeação do director do CDE, sem abertura de concurso e sem anúncio de abertura de vaga. 4. O despedimento do director temporário do CDI, Senhor Mbayi, o qual foi posto na rua juntamente com a família (quatro filhos, dois dos quais de nacionalidade belga), não tendo recebido qualquer remuneração durante três anos. É exacto que, em Março de 1998, o Comissário Pinheiro foi advertido pelo SFIE, Sindicato dos Funcionários Internacionais e Europeus, para a última questão enunciada? A Comissão, enquanto Colégio, tem conheci- mento dos factos? Que medidas adoptou ou se propõe adoptar a Comissão, a fim de impedir um eventual descrédito das Instituições Europeias perante o Tribunal de Primeira Instância de Bruxelas? Poderá, por último, a Comissão informar qual o montante da dotação atribuída ao CDE ACP-UE, a título do Fundo Europeu de Desenvolvimento, desde 1995? Resposta dada pelo Comissário João de Deus Pinheiro em nome da Comissão (8 de Abril de 1999) A decisão de justiça a que se refere o Senhor Deputado não foi comunicada à Comissão e parece ter sido tomada no âmbito de de um caso que opõe o Centro de Desenvolvimento Industrial (CDI) a um dos seus antigos agentes. A Comissão faz questão de recordar que qualquer litígio entre o CDI e os seus agentes segue os


title: Commission Regulation (EC) No 469/1999 of 3 March 1999 fixing the minimum selling prices for beef put up for sale under the invitation to tender referred to in Regulation (EC) No 359/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
beef
fixing of prices
minimum price
selling price

formats: pdf print

text: L 56/26 EN Official Journal of the European Communities 4. 3. 1999 COMMISSION REGULATION (EC) No 469/1999 of 3 March 1999 fixing the minimum selling prices for beef put up for sale under the invitation to tender referred to in Regulation (EC) No 359/1999 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 805/68 of 27 June 1968 on the common organisation of the market in beef and veal (1), as last amended by Regulation (EC) No 1633/98 (2), and in particular Article 7(3) thereof, Whereas tenders have been invited for certain quantities of beef fixed by Commission Regulation (EC) No 359/1999 (3); Whereas, pursuant to Article 9 of Commission Regulation (EEC) No 2173/79 (4), as last amended by Regulation (EC) No 2417/95 (5), the minimum selling prices for meat put up for sale by tender should be fixed, taking into account tenders submitted; Whereas the measures provided for in this Regulation are the Management in accordance with the opinion of Committee for Beef and Veal, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The minimum selling prices for beef for the invitation to tender held in accordance with Regulation (EC) No 359/ 1999 for which the time limit for the submission of tenders was 22 February 1999 are as set out in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on 4 March 1999. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 3 March 1999. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 148, 28. 6. 1968, p. 24. (2) OJ L 210, 28. 7. 1998, p. 17. (3) OJ L 44, 18. 2. 1999, p. 27. (4) OJ L 251, 5. 10. 1979, p. 12. (5) OJ L 248, 14. 10. 1995, p. 39. 4. 3. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 56/27 ANEXO — BILAG — ANHANG — PAQAQTGLA — ANNEX — ANNEXE — ALLEGATO — B(cid:246)LAGE — ANEXO — LIITE — BILAGA Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Jq(cid:145)tor l(cid:146)kor Member State (cid:144)tat membre Stato membro Lidstaat Estado-membro J(cid:132)senvaltio Medlemsstat Productos Produkter Erzeugnisse Pqo(cid:152)(cid:149)mta Products Produits Prodotti Producten Produtos Tuotteet Produkter Precio m(cid:146)nimo expresado en euros por tonelada Mindstepriser i EUR/ton Mindestpreise, ausgedr(cid:129)ckt in EUR/Tonne Ek(cid:145)wister pyk(cid:147)seir ejvqaf(cid:149)lemer se Euq(cid:150) am(cid:145) t(cid:149)mo Minimum prices expressed in EUR per tonne Prix minimaux exprim(cid:130)s en euros par tonne Prezzi minimi espressi in euro per tonnellata Minimumprijzen uitgedrukt in euro per ton Pre(cid:135)o m(cid:146)nimo expresso em euros por tonelada V(cid:132)himm(cid:132)ishinnat euroina tonnia kohden ilmaistuna Minimipriser i euro per ton a) Carne con hueso — Kød, ikke udbenet — Fleisch mit Knochen — Jq(cid:146)ata le j(cid:149)jaka — Bone-in beef — Viande avec os — Carni non disossate — Vlees met been — Carne com osso — Luullinen naudanliha — K(cid:148)tt med ben DEUTSCHLAND — Vorderviertel ESPA(cid:158)A FRANCE — Hinterviertel — Cuartos delanteros — Cuartos traseros — Quartiers avant — Quartiers arri(cid:138)re — — — — — — b) Carne deshuesada — Udbenet kød — Fleisch ohne Knochen — Jq(cid:146)ata wyq(cid:148)r j(cid:149)jaka — Boneless beef — Viande d(cid:130)soss(cid:130)e — Carni senza osso — Vlees zonder been — Carne desossada — Luuton naudanliha — Benfritt k(cid:148)tt IRELAND — shank (code INT 11) — thick flank (code INT 12) — topside (code INT 13) — silverside (code INT 14) — rump (code INT 16) — flank (code INT 18) — fore rib (code INT 19) — shin (code INT 21) — shoulder (code INT 22) — brisket (code INT 23) — forequarter (code INT 24) — — 1 621 1 102 1 292 415 900 670 — — 702


title: 1999/678/EF: Kommissionens beslutning af 3. marts 1999 om den støtte, Italien har ydet virksomheder, der har lidt skade ved Sirap SpA's konkurs (meddelt under nummer K(1999) 584) (EØS-relevant tekst) (Kun den italienske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Italy
State aid
aid to undertakings
bankruptcy
guarantee
interest rate subsidy

text: 19. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 269/29 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 3. marts 1999 om den støtte, Italien har ydet virksomheder, der har lidt skade ved Sirap SpA's konkurs (meddelt under nummer K(1999) 584) (Kun den italienske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (1999/678/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit, under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a), efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have opfordret alle interesserede til at fremsætte deres bemærk- ninger, og ud fra følgende betragtninger: I Ved meddelelse af 9. marts 1995 anmeldte de italienske myndigheder i overensstemmelse med traktatens artikel 93, stk. 3, nogle foranstaltninger til fordel for virksomheder, der havde lidt skade ved Sirap's konkurs, et offentligretligt selskab, der varetog den økonomiske udvikling i regionens område. Anmeldelsen var ufuldstændig, eftersom de italienske myndig- heder bebudede, at de snarest muligt ville sende Kommissionen en fortegnelse over og en beskrivelse af støtteforanstaltningerne til fordel for virksomhederne. Ved bekræftelsen af modtagelsen af meddelelsen underrettede Kommissionens tjenestegrene de italienske myndigheder om, at den frist på to måneder, Kommissionen har til at udtale sig om støtten, ville begynde at løbe, så snart de lovede oplysninger var kommet. Kommissionen, at hvis der ikke kom et svar senest ti arbejds- dage efter, ville støtten blive slettet af registret over anmeldte støttesager og opført i registret over uanmeldte støttesager, eftersom regionen Siciliens lovforslag nr. 835 omhandlede en første støtteudlodning i 1995. Da der ikke kom noget svar, blev støtten opført i registret over uanmeldte støtteforanstalt- ninger som sag NN 196/95. Ved meddelelse af 15. maj 1996 og 3. juni 1996 meddelte de italienske myndigheder, at lovforslaget var blevet ophøjet til lov den 24. marts 1996, samtidig med at de fremsendte nogle af de oplysninger, der var anmodet om. Ved beslutning af 3. juli 1996 besluttede Kommissionen at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, over for støtteforanstaltningerne. De italienske myndigheder blev under- rettet om procedurens iværksættelse ved brev af 17. juli 1996. Efter offentliggørelsen af brevets ordlyd i De Europæiske Fælles- skabers Tidende (1) kom der en reaktion fra en interesseret part, for en af Sirap SpA's, aktionærer. Hans som er advokat bemærkninger blev videregivet til de italienske myndigheder den 14. marts 1997. På trods af flere breve meddelte de italienske myndigheder først den 5. maj 1997 og den 22. september 1997 Kommissionen deres synspunkt. Endelig underrettede de italienske myndigheder den 8. oktober 1997 Kommissionen om en ny støtteordning vedrørende gen- erhvervelse og indretning af områder, der skulle have været udviklet af Sirap SpA. Denne sag undersøges særskilt af Kommissionen. Eftersom den nye foranstaltning også vedrører finansiel støtte til fordel for selskaber og/eller personer, der har arbejdet for Sirap SpA's regning, spurgte Kommissionen de italienske myndigheder om, hvilken forbindelse der er mellem den nye foranstaltning og den, der er genstand for nærværende procedure. De italienske myndigheders svar indgik den 15. januar 1998. II På trods af flere breve fra Kommissionen gav de italienske myndigheder ikke de oplysninger, der var anmodet om. I en af 20. november 1995 meddelte sidste rykkerskrivelse Kommissionens grunde til at indlede proceduren er i korthed følgende: (1) EFT C 359 af 28. 11. 1996, s. 3. L 269/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 1999 Den indførte ordning bemyndiger Sirap SpA's leverandører og fordringshavere eller de virksomheder, der har udført arbejde for Siraps regning, til at anmode kreditinstitutter om finansie- ring på op til de beløb, der svarer til deres fordringer i selskabet, dog højst 700 mio. ITL. forhold til Finansieringerne løber over fem år og skal efter et års rente- og afdragsfrihed tilbagebetales med en rente på 4 %, medens forskellen i referencesatsen i de pågældende erhvervsgrene betales af regionen. Finansieringerne garanteres ved overdragelse med regres af fordringerne over for Sirap SpA til fordel for bankerne og ved sikkerhedsstillelse fra regionens side. Sikkerhedsstillelsen fra regionen Sicilien må betragtes som støtte til ovennævnte virksomheder, fordi disse sandsynligvis ikke uden denne ville have opnået nævnte finansieringer. Eftersom Sirap SpA er erklæret konkurs, er det nemlig tvivl- somt, om fordringerne kan berigtiges fuldt ud og således inddrives af bankerne. Ifølge Kommissionen måtte støtteelementet i sikkerhedsstil- lelsen derfor betragtes som svarende til det garanterede beløb. Den var derimod ikke i stand til at sætte tal på støtteelementet i finansieringerne, eftersom de referencesatser, der anvendes i de enkelte erhvervsgrene, ikke var kendte. Ud fra den reference- sats, der anvendes ved beregning af regionalstøtten, nåede Kommissionen dog frem til en støtteintensitet på 20 % brutto. De italienske myndigheder var blevet opfordret til at fremsende yderligere oplysninger, idet de tilvejebragte oplysninger ikke gjorde det muligt at anvende nogen af de i traktatens artikel 92, stk. 3, og i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, fastsatte undtagelses- bestemmelser på de pågældende støtteforanstaltninger. III Som led i proceduren har de italienske myndigheder kun sendt Kommissionen en fortegnelse over de fordringer, som de selskaber, der havde udført arbejde for Sirap SpA's regning, har gjort gældende. Endvidere har de italienske myndigheder understreget, at fordringernes størrelse langt overgår det beløb, der i den regio- nale lov er sat som overgrænse. Desuden har de fremhævet, at regionens sikkerhedsstillelse var indrømmet til fordel for virk- somheder, der var fordringshavere i Sirap SpA, og ikke til fordel for Sirap under afvikling. Denne omstændighed er ifølge de italienske myndigheder tilstrækkelig til, at Kommissionens påstand om, at den regionale sikkerhedsstillelse skulle udgøre en nettosubventionsækvivalent svarende til den garanterede forbindelse med Sirap SpA's konkurs, kan finansiering i anfægtes. I det seneste brev, der indgik den 15. januar 1998, forklarede de regionale myndigheder, at de pågældende bestemmelser udgør en direkte støtte til de fordringshavere i virksomheden, der har udført arbejde for Sirap SpA's regning. Disse virksom- heder har, eftersom de ikke har kunnet få berigtiget deres fordringer som følge af Sirap SpA's konkurs, på deres side ikke været i stand til at fyldestgøre deres egne fordringshavere. I betragtning af støtteforanstaltningernes forsinkede gennem- førelse er størstedelen af de virksomheder, der har udført arbejde for Sirap SpA's regning, blevet erklæret konkurs, fordi de efter Siraps betalingsstandsning. Fordringshaverne i disse virksomheder må på deres side afvente afviklingen af deres skyldneres virksomheder, for at de kan inddrive deres fordringer. insolvente er blevet Endelig har de italienske myndigheder ikke fremsat bemærk- ninger til den eneste reaktion fra tredjemand, der er nået frem til Kommissionen. IV Som led i proceduren har Kommissionen modtaget bemærk- ninger fra advokaten for en af aktionærerne i Sirap SpA, selskabet Finanziaria Meridionale SpA (herefter benævnt FIME). FIME har ønsket at henlede Kommissionens opmærksomhed på den økonomiske skade, det har lidt som følge af Kommissio- nens negative beslutning fra 1994 om de forskellige støttefor- anstaltninger, regionen Sicilien havde lovet over for forskellige regionale holdingselskaber (støttesag C 12/92 ref. SG 94 D/ 4720). I denne beslutning erklærede Kommissionen bl. a. en støtte på 4 mia. ITL til Ente Siciliano per la promozione indu- striale RpA's tab, for uforenelig med traktaten, og den forbød den italienske stat at yde støtten. FIME hævder, at Kommissionen har begrundet nævnte beslut- ning på fejlagtige betragtninger og uden forklaringer fra regionen Sicilien. Efter dets mening skulle Kommissionen med urette have anlagt den betragtning, at Sirap var et selskab, der arbejdede med maskinteknik, medens der ifølge FIME var tale om et selskab, hvis formål var »industriel udvikling af regionen Siciliens område gennem oprettelse og etablering af virksom- heder«. Sirap SpA's virksomhed var begrænset til planlægning, udførelse og forvaltning af infrastrukturer og andre foranstalt- ninger til fremme af erhvervsinvesteringer i regionen. Det leve- rede endvidere særlige tjenesteydelser i forbindelse med små og mellemstore virksomheders produktion, organisation og forvaltning. Sirap var oprettet med kapital, der var tegnet ligeligt af FIME og ESPI. Kapitalen var fuldt ud garanteret af regionen Sicilien, der havde forpligtet sig til at dække de udgifter, selskabet havde haft i forbindelse med sin virksomhed. FIME anlægger den betragtning, at Sirap SpA, selv om det retligt set var et aktieselskab, ikke udgjorde en normal virk- somhed, fordi det handlede på regionen Siciliens vegne og for dennes regning. Siciliens regionalregerings beslutning for 1991-1992 om ikke længere at garantere for hele kapitalen samt Kommissionens negative beslutning fra 1994 skulle have ført til nedlæggelse af Sirap SpA. FIME's andel i aktiekapitalen skulle derfor nu være uden økonomisk værdi. FIME anmoder derfor Kommissionen om så vidt muligt at genoverveje sin holdning til sagen eller subsidiært iværksætte foranstaltninger, der indebærer en bedre opfyldelse af regionen Siciliens støtteforpligtelser for årene 1991 og 1992, således at hele Sirap SpA's kapital garanteres. 19. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 269/31 V De anmeldte foranstaltninger udgør støtte til Sirap SpA's leve- randører eller for de virksomheder, som har udført arbejde for selskabets regning, samt for fordringshaverne. Foranstaltnin- gerne udgør nemlig et forsøg på at begrænse de skader, Sirap SpA's konkurs har voldt på disse personer og/eller selskaber. I praksis er der tale om en overgangsforanstaltning, der skal hindre, at modtagerne bliver insolvente som følge af forsinket eller umulig inddrivelse af de beløb, der skyldes af Sirap SpA eller af de selskaber, der har udført arbejde for Sirap SpA's regning. Den pågældende støtteforanstaltning tager altså sigte på at mildne de normale følger af konkursproceduren over for Sirap SpA, hvor fordringshavere og leverandører må vente på, at afviklingen afsluttes, før de kan inddrive deres fordringer helt eller delvis. Indtil da kan disse selskaber på deres side ikke fyldestgøre deres egne fordringshavere, hvilket indebærer fare for, at der opstår en kæde af insolvenser. Som følge af den forsinkede gennemførelse af foranstaltningerne er ifølge de italienske myndigheder de fleste af de virksomheder, der har udført arbejde for Sirap SpA's regning, således gået konkurs, fordi er blevet insolvente som følge af Sirap SpA's betalings- standsning. I lyset af de fremsendte oplysninger må anlægges den betragt- ning, at der er tale om driftsstøtte, der skal sikre de modta- gende virksomheders overlevelse, idet den gør det muligt for dem at klare deres finansielle byrder i forbindelse med deres normale virke. Endvidere har de italienske myndigheder aldrig hævdet, at de pågældende støtteforanstaltninger udgør regional støtte til investering eller støtte til redning eller omstrukture- ring af kriseramte virksomheder. rammebestemmelser I den forbindelse skal det bemærkes, at selv om talrige modta- gere er gået konkurs, har de italienske myndigheder aldrig som led i nærværende procedure anmodet om anvendelse af Fælles- skabets redning og for omstrukturering af kriseramte virksomheder (1). De italienske myndigheder har heller ikke fremsendt oplysninger, hvorved det kan sluttes, at nævnte bestemmelser var overholdt, f. eks. ved at fremsende omstruktureringsplaner, der tager sigte på genoprettelse af virksomhedens lønsomhed på længere sigt. statsstøtte til De direkte modtagere af støtten henhører under forskellige erhvervsgrene, således som det bekræftes af den foranstaltning, nærværende procedure omfatter. Rentegodtgørelsen ydes forhold til de referencesatser, der anvendes i de nemlig i forskellige erhvervsgrene. Kommissionen er ikke i besiddelse af nogen oplysninger om, hvilke erhvervsgrene de støttemodta- gende selskaber tilhører. Den kan dog på grundlag af oplysnin- gerne fra de italienske myndigheder slutte, at Sirap SpA's fordringshavere er virksomheder sektoren for offentlige anlægsarbejder. i skal endvidere bemærkes, at ifølge de oplysninger, Det Kommissionen har modtaget om statsstøtteforanstaltningerne N 693/97 med hensyn til generhvervelse af områder, der skulle have været udstyret med henblik på håndværksvirksomhed af Sirap SpA, optræder der blandt nævnte selskabs fordringsha- vere også liberale erhvervsudøvere, arkitekter og ingeniører, der har taget sig af planlægning og ledelse af arbejdet. Støtten til fordel for Sirap SpA's fordringshavere er altså af sektormæssig art, til en eller flere fordi den er begrænset sektorer. Der foreligger derimod ingen oplysninger om leveran- dørerne til eller fordringshaverne i de virksomheder, der har udført arbejde for Sirap SpA's regning. VI Når der er tale om offentlig støtte, må det undersøges, om den påvirker samhandelen i EF, og om den fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Ifølge »Panorama of EU industry 97« (2) er byggesektoren af natur en lokal eller regional virksomhedsform, der for det meste udøves af virksomheder i et område, der ikke ligger langt fra deres lokale geografiske etableringssted. Grænseoverskri- dende virksomhed udøves almindeligvis ikke i form af udførsel af goder, men i form af udførsel af kapital eller tjenesteydelser gennem internationale fusioner, erhvervelser og fælles foretag- ender. Det er imidlertid en kendsgerning, at medens mindre virksom- heder er tilbøjelige til ikke at fjerne sig ret meget fra deres oprindelsessted, gør større virksomheder det. i arbejdet I det foreliggende tilfælde synes den geografiske afstand ikke at have udgjort en bremse. Virksomhedsformens lokale præg er altså delvis udvisket, eftersom der blandt de virksomheder, der har deltaget for Sirap SpA's regning, optræder italienske selskaber, der er etableret ret langt borte fra Sicilien, bl. a. i Bologna og Udine. De har deltaget i arbejdet gennem midlertidige konsortier, der også bestod af virksomheder med hjemsted på Sicilien. Disse virksomheders interesse for sagen forklares ifølge dem selv af støtteforanstaltningernes offentlige præg og de dertil knyttede finansieringer samt den fuldstændige risikofrihed med hensyn til Sirap SpA's solvens. Det, at nogle virksomheder er kommet langvejsfra på grund af nævnte risikofrihed, bevirker, at det ikke kan udelukkes, at udenlandske foretagender ville have været interesserede i at deltage i arbejdet, og at det pågældende marked er af betydning for samhandelen i EF. De italienske myndigheder har i øvrigt ikke fremsendt oplysninger, der kan påvise, at nævnte samhandel ikke finder sted. For så vidt angår planlægningen af arbejdet, fremgår det af Panorama of EU industry 97, at arkitekter, selv om der endnu ikke findes tilstrækkelige økonomiske observationsorganer, der kan give en tilfredsstillende oversigt over arkitekternes uhyre store og forskelligartede virkefelt, udfører ydelser i andre medlemsstater. For ingeniørydelser i EF angiver nævnte Pano- rama, at bortset fra i Italien og Det Forenede Kongerige, hvor procenterne er højere, gennemføres gennemsnitlig 25 % af disse ydelsers årsomsætning ved hjælp af kontrakter uden for hjemlandet. (2) Udgivet af Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle (1) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. Publikationer. L 269/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 1999 Det kan derfor ikke udelukkes — og de italienske myndigheder har ikke som led i proceduren hævdet det modsatte — at en støttefordel for den slags modtagere ikke kan påvirke samhan- delen mellem medlemsstaterne. Den pågældende foranstaltning gør det muligt for modtagerne delvis at unddrage sig følgerne af, at initiativtageren til arbejdet gik konkurs. Virksomhederne befinder sig altså i en situation, der på kunstig vis er gunstigere end andre lignende virksomhe- ders, der arbejder i Italien og i andre medlemsstater, og som ikke kan regne med offentlig støtte i lignende situationer. Det må derfor konkluderes, at støtten fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Da foranstaltningen opfylder betingelserne i traktatens artikel 92, stk. 1, udgør den statsstøtte som omhandlet heri. Tilbage står at vurdere, om den er lovlig og forenelig med traktaten. Nævnte støtteforanstaltning må derfor betragtes som en drifts- støtte. I Kommissionens meddelelse vedrørende metoden for anven- delse af artikel 92, stk. 3, litra a) og c), på regionalstøtte (1), gives der mulighed for at yde driftsstøtte på følgende betin- gelser: 1) Støtten skal være tidsbegrænset og sigte på at overvinde strukturgivne handicap for virksomheder i regioner omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a) 2) støtten skal sigte på at fremme en varig og afbalanceret udvikling af erhvervsvirksomhed og må ikke føre til nogen sektormæssig overkapacitet på fællesskabsplan, således at det deraf følgende sektormæssige problem for Fællesskabet bliver alvorligere end det oprindelige regionale problem VII 3) sådan støtte skal ydes under overholdelse af de specifikke regler vedrørende støtte til virksomheder i vanskeligheder i erindring. De For så vidt angår støttens lovlighed skal de forskellige retsakters tidsfølge bringes italienske myndigheder meddelte den 24. marts 1996 Kommissionen, at det anmeldte lovforslag var blevet godkendt af regionen Sicilien, men at retsakten var blevet anfægtet af statens kommissær. Loven blev således vedtaget den 22. marts 1997 (lov nr. 8/97) og offentlig- gjort i regionen Siciliens lovtidende den 29. marts 1997. Denne anden udgave af retsakten afviger fra den første ved, at en af artiklerne vedrørende regionens beskæftigelse af personale fra ITALTER, der ikke vedkommer de foranstaltninger, der er omfattet af nærværende procedure, er udeladt (i denne anden udgave er den pågældende artikel »udeladt ifølge forfatnings- domstolens kendelse nr. 60 26. februar-4. marts 1997«). På baggrund af ovenstående indskrev Kommissionen den anmeldte foranstaltning i registret over uanmeldt støtte. Selv underrettede om de Kommissionen om lovens godkendelse og derefter om dens vedtagelse et år senere, har de aldrig anfægtet foranstaltningens registrering som uanmeldt støtte. italienske myndigheder senere På trods af udtrykkelig forespørgsel herom ved procedurens iværksættelse har de italienske myndigheder endvidere aldrig foranstaltningerne var udsat, bekræftet, at iværksættelsen af indtil Kommissionen havde taget stilling. Det kan højest uddrages af den seneste brevveksling vedrørende støttesag 693/ 97, at den forsinkede gennemførelse af regional lov nr. 8 (97) havde medført, at lovens øjemed forspildtes. Dette er dog ikke tilstrækkeligt til fuldstændig at udelukke, at de foranstaltninger, nærværende procedure omfatter, blev gennemført, i hvilket tilfælde de er ulovlige. inden Kommissionen har udtalt sig om dem, VIII For så vidt angår spørgsmålet, om støtten er forenelig med fællesmarkedet, skal det erindres, at hele Siciliens område er berettiget til støtte, der skal fremme den regionale udvikling som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 3, litra a). Den pågældende offentlige støtteforanstaltning kan ikke betragtes som investeringsstøtte, da den ikke tager sigte på at fremme gennemførelsen af en erhvervsmæssig investering. 4) Kommissionen skal forelægges en årsberetning om støtteak- tiviteterne i denne forbindelse, med oplysning om de samlede udgifter fordelt efter støttetype og med angivelse af de berørte sektorer 5) støtte til udelukket. fremme af eksport til andre medlemsstater er For så vidt angår den første betingelse, skal det anføres, at støtten, selv om den er tidsbegrænset, ikke tager sigte på at overvinde strukturgivne handicap for virksomheder på Sicilien. For det første er mindst to af de virksomheder, der har deltaget i de midlertidige konsortier for udførelse af arbejderne, etab- leret uden for regionen. Støtte til disse virksomheder ville ophæve sondringen mellem områder, der er berettigede, og områder, der ikke er berettigede til støtte med regionalt sigte. For det andet tager støtten ikke sigte på at afbøde de struktur- givne svagheder i den sicilianske økonomi, fordi dens formål er at holde liv i virksomheder, der er ofre for deres kundes konkurs, indtil afviklingsproceduren er tilendebragt. En sådan situation kan forekomme overalt i EF, og ingen af de oplys- ninger, de italienske myndigheder har afgivet, viser, at denne situation strukturelt set er alvorligere, blot fordi den fore- kommer på Sicilien. Med hensyn til den anden betingelse skal det anføres, at hverken formålet med eller virkningen af støtten kan betragtes som egnede til at fremme en varig og afbalanceret udvikling af erhvervslivet. Der er f. eks. ikke tale om støtte til markedsføring eller til dækning af yderligere transport- eller kommunikations- udgifter, der eventuelt kan forsvares på grund af den geogra- fiske afstand, der ville hindre virksomhederne i at deltage i EF's indre marked. Med hensyn til den tredje betingelse forholder det sig således, at Sirap SpA's leverandører og fordringshavere eller virksom- heder, der har udført arbejde for Sirap SpA's regning, på tids- punktet for selskabets afvikling sandsynligvis ikke kunne anses for at være kriseramte virksomheder. Det er dog klart, at støt- særlig de tens formål er at undgå, at støttemodtagerne, (1) EFT C 212 af 12. 8. 1988, s. 2. 19. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 269/33 virksomheder, der har udført arbejde for Sirap SpA, skal blive insolvente. Dette bekræftes af de italienske myndigheder, der har erkendt, at på grund af den forsinkede gennemførelse af støtten er de fleste af de virksomheder, der har udført arbejde for Sirap SpA blevet erklæret konkurs som følge af selskabets betalingsstandsning. De italienske myndigheders anfægtelse af Kommissionens vurdering støttes ikke af argumenter, der gør det muligt at ændre vurderingen. Som tidligere nævnt er formålet med den offentlige støtteforanstaltning nemlig at afbøde de normale virkninger af Sirap SpA's afvikling og hindre, at der kommer en kæde af konkurser, fordi selskabets fordringshavere på deres side ikke kan fyldestgøre deres egne fordringshavere. I den forbindelse ville støtten snarere kunne anses for at være støtte til redning eller omstrukturering af kriseramte virksom- heder. Som allerede nævnt har de italienske myndigheder imid- lertid aldrig anmodet om anvendelse af fællesskabsbestemmel- serne for statsstøtte til redning og omstrukturering af krise- ramte virksomheder. Men om det så også forholdt sig således, er betingelserne for godkendelse af støtten som redningsforanstaltning ikke opfyldt, eftersom lånene ikke tillægges en rente, der svarer til markeds- renten, fordi regionen påtager sig at betale en del af renterne, og eftersom lånene løber over et tidsrum, der er længere end de seks måneder, Kommissionen normalt anser for nødvendige for, at det kan fastslås, at der er tale om saneringsforanstalt- ninger. På samme måde er betingelserne for at godkende støtten som omstruktureringsstøtte ikke opfyldt, eftersom Kommissionen bl. a. ikke har fået forelagt en omstrukturerings- plan, der kan sikre, at virksomhederne på ny bliver lønsomme på længere sigt. De sidste to betingelser synes ikke at være vedkommende i det foreliggende tilfælde, men allerede det, at de øvrige betingelser ikke er opfyldt, er nok til at udelukke muligheden for at anvende undtagelsesbestemmelsen i artikel 92, stk. 3, litra a). Med hensyn til de øvrige undtagelsesbestemmelser finder den i artikel 92, stk. 3, litra b), ikke anvendelse, idet der ikke er tale om støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyr- relse i den italienske økonomi. Endvidere skal det erindres, at for at opnå finansiering i en bank skal Sirap SpA's fordringshavere afstå den pågældende fordring til banken som førstegaranti. I betragtning af situati- onen for Sirap SpA, der er under afvikling, er det tvivlsomt, om disse fordringer har nogen reel værdi. Ifølge de oplysninger, der er modtaget som led i proceduren, skulle Sirap SpA nemlig kun have haft en rolle som mellemled for gennemførelsen af udvik- lingsprojekter i regionen Sicilien. Det er derfor tvivlsomt, om selskabet var i besiddelse af tilstrækkelige indtægtskilder til at tilfredsstille fordringshaverne. Men om det så også var tilfældet — hvilket er meget usandsynligt i betragtning af Sirap SpA's virke — har de italienske myndigheder aldrig hævdet dette under proceduren. Dette er årsagen til, at regionen Sicilien har stillet sikkerhed. Det er naturligvis ikke udelukket, at støttemodtagende sunde virksomheder ville have normal adgang til kapitalmarkedet og kunne opnå de pågældende lån. De italienske myndigheder har imidlertid aldrig påvist, at Sirap SpA's fordringshavere ville have kunnet opnå finansieringer på grundlag af førstegaranti- erne alene eller deres egen finansielle situation, dvs. uden regio- nens supplerende sikkerhedsstillelse. Ifølge bemærkningerne fra FIME's advokater, der ikke er blevet benægtet af de italienske myndigheder, skulle Sirap SpA's solvens nemlig være snævert forbundet med regionen Siciliens bidrag til at bevare hele selskabskapitalen. Sirap SpA's vanske- ligheder begyndte i øvrigt, da regionen Sicilien afslog at udbe- tale bidragene i 1991 og 1992, hvilket var afgørende for Sirap SpA's standsning af betalingerne til virksomhederne og for arbejdets ophør. Den i artikel 92, stk. 3, litra c), fastsatte undtagelsesbestem- melse finder derimod ikke anvendelse, eftersom Kommissionen i forbindelse med denne bestemmelse ikke tillader ydelse af driftsstøtte. Endvidere hævder FIME, at dets andel af Sirap SpA's aktieka- pital, der androg 2 mia. ITL, på nuværende tidspunkt må betragtes som værende værdiløs. Endelig finder den i artikel 92, stk. 3, litra d), fastsatte undtagel- sesbestemmelse ikke anvendelse, eftersom støtten ikke skal fremme kulturen og bevarelse af kulturarven. IX for tidspunktet iværksættelse havde procedurens På Kommissionen anført, at uden regionen Siciliens supplerende sikkerhedsstillelse ville støttemodtagerne sandsynligvis ikke have opnået et banklån. Den eneste garanti, virksomhederne skulle stille over for de långivende banker, var nemlig afståelse fordringen over for Sirap SpA, som allerede var gået af konkurs, og som var under afvikling. Heraf følger, at Sirap SpA's fordringshavere havde ringe muligheder for at inddrive en betydelig del af de pågældende fordringer. Derfor havde Kommissionen fastslået, at støtteelementet i garantien måtte anses for at svare til det garanterede beløb. På baggrund af ovenstående betragtninger må det konkluderes, at de italienske myndigheder ikke har givet oplysninger, der gør det muligt at udlede, at de fordringer over for Sirap SpA, der er afstået som garanti for opnåelse af finansieringer, havde reel værdi. Derfor kan Kommissionen kun fastholde den holdning, der går ud på, at støtteelementet i sikkerhedsstillelsen anses for at være af samme størrelse som det garanterede beløb, bortset fra de tilfælde, hvor der er tale om finansielt sunde virksom- heder, der ville have haft normal adgang til kapitalmarkedet (de italienske myndigheder har ikke givet oplysninger, der gør det muligt at slutte, at en sådan situation var den sædvanlige). X Som tidligere nævnt har Kommissionen som led i nærværende procedure modtaget bemærkninger fra en af Sirap SpA's tidli- gere aktionærer. I den forbindelse skal anføres følgende: L 269/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 1999 1) Oplysningerne om Sirap SpA's art og virke er givet til Kommissionen af de italienske myndigheder som led i den procedure, der blev indledt over for de forskellige støttefor- anstaltninger, som regionen Sicilien havde lovet forskellige regionale holdingselskaber (støttesag C 12/92). I skrivelsen af 21. juli 1992 hævder de italienske myndigheder, at »Sirap er et selskab, der er oprettet ved artikel 53 i regional lov nr. 105 af 5. august 1982, og som har til opgave at udøve teknisk offentlige arbejder og/eller ydelser for offentlige myndigheders regning (regioner, kommuner osv. ), og det er derfor ikke interesseret i markedsbestemt produktion«. planlægningsvirksomhed vedrørende I den endelige beslutning i denne sag (ref. SG 94 D/4720) anlagde Kommissionen den betragtning, at Sirap SpA's virk- somhed som beskrevet af de italienske myndigheder svarer til ingeniørvirksomhed. Dette svarer i øvrigt til definitionen i Panorama of EU industry 97 af denne virksomhedsform, ifølge hvilken der ved ingeniørydelser forstås intellektuelle ydelser, der udføres med henblik på bedst mulig gennem- førelse af industriens investeringsprojekter i byggeri og infrastrukturer i alle et industriprojekts faser fra planlægning til gennemførelse. Kommissionen havde anlagt den betragtning, at støtten var så stor, at den i betragtning af ingeniørselskabers alminde- ligvis ringe størrelse kunne bevirke, at private virksomheder, der konkurrerer med Sirap SpA, og som ikke kan regne med offentlig støtte til dækning af deres eventuelle tab, forhindres i at komme ind på markedet eller tvinges til at forlade det, såvel i Italien som i de andre medlemsstater. advokater 2) De bemærkninger, der blev fremsendt til Kommissionen af FIME's som led i nærværende procedure, bekræfter, at Sirap SpA's virke i hvert fald delvis bestod i ovennævnte virksomhedsformer, som hævdet af Kommis- sionen i beslutningen fra 1994. 3) Det må tages til efterretning, at hverken Sirap SpA, eller dettes aktionærer eller advokater eller endelig de italienske myndigheder har anfægtet nævnte kommissionsbeslutning fra 1994 inden for de foreskrevne frister. Beslutningen er derfor endelig. 4) I tilknytning til foregående punkt konstaterer Kommis- sionen, at de italienske myndigheder ikke har udtalt sig om de bemærkninger, der er modtaget som led i nærværende procedure, selv om de blev opfordret hertil. Dette udgør en yderligere bekræftelse på, hvad der er anført i foregående punkt. XI På baggrund af ovenstående udgør de i regional lov, der blev godkendt den 24. marts 1996 (DDL 1182-1210), og vedtaget som regional lov nr. 8 af 22. marts 1997, fastsatte foranstalt- ninger til fordel for virksomheder, der har lidt skade ved Sirap SpA's afvikling, i form af sikkerhedsstillelser og rentegodtgø- relser støtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1. Eftersom de dertil hørende bevillinger blev godkendt for fem år fra 1996, er støtten ulovlig for den dels vedkommende, der ikke er omfattet af bestemmelsen i Kommissionens meddelelse om »de minimis«-støtte (1), hvor der fastsættes en overgrænse på 100 000 ECU over tre år, idet de italienske myndigheder ikke har bekræftet, at foranstaltninger ikke var blevet iværksat inden Kommissionens udtalelse. vedkommende, der i øvrigt uforenelig med fællesmarkedet af ikke for Støtten er »de den dels minimis«-bestemmelsen, eftersom den af de allerede anførte grunde (se afsnit VIII) ikke er omfattet af de i traktaten fastsatte undtagelsesbestemmelser. er omfattet Er støtten uforenelig med fællesmarkedet, skal Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 2, og Domstolens retspraksis, særlig i henhold til dom af 12. juli 1973 i sag 70/72 (2), dom af 14. februar 1987 i sag 310/85 (3) og dom af 20. september 1990 i sag C-5/89 (4) kræve, at medlemsstaten tilbagesøger den ulovligt ydede støtte. Derfor skal støtten for den dels vedkommende, der ikke er omfattet af »de minimis«-bestemmelsen, ophæves, og er den allerede udbe- talt, skal den tilbagesøges af de italienske myndigheder. I det foreliggende tilfælde er der tale om en sikkerhedsstillelse, hvor støtteelementet kan nå helt op på størrelsen af det garan- terede lån, og dette omfatter på sin side et støtteelement i form af en rentegodtgørelse, hvis intensitet anslås til 20 %, som angivet ved procedurens iværksættelse. Eftersom de italienske myndigheder ikke har angivet de referencesatser for renterne i de forskellige erhvervsgrene, de har anvendt ved beregningen af rentegodtgørelsen, kan Kommissionen ikke undersøge, hvor- vidt disse satser svarer til dem, der anvendes ved beregningen af regionalstøtte. I tilfælde af, at de støttemodtagende virksomheders finansielle situation skulle have gjort det muligt for virksomhederne at opnå det pågældende lån på kapitalmarkedet, dvs. uden anven- delse af den offentlige sikkerhedsstillelse, vil støtteelementet kun bestå af rentegodtgørelsen. I modsat fald består støtten af det garanterede lån og rentegodtgørelsen. I betragtning af ovenstående kan sikkerhedsstillelsen, når den i »de minimis«-bestemmelsen fastsatte overgrænse skal over- holdes, kun dække et beløb på højst 83 333 ECU, fordi man ved til dette beløb at tilføje støtteelementet i rentegodtgørelsen kommer op på et samlet beløb på 100 000 ECU over et tidsrum af tre år — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 De i regionen Siciliens lov, der blev godkendt den 24. marts 1996 og siden vedtaget som regional lov nr. 8 af 22. marts 1997, fastsatte foranstaltninger til fordel for virksomheder, der har lidt skade ved Sirap SpA's afvikling, i form af sikkerhedsstil- lelser og rentegodtgørelse udgør støtte som omhandlet i trakta- tens artikel 92, stk. 1. (1) EFT C 68 af 6. 3. 1996, s. 9. (2) Sml. 1973, s. 813. (3) Sml. 1987, s. 901. (4) Sml. 1990, s. I-3437. 19. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 269/35 Støtten er ulovlig for den dels vedkommende, der overstiger den i »de minimis«-bestemmelsen fastsatte overgrænse på 100 000 ECU over tre år, hvis støtten er blevet ydet, inden Kommissionen i overensstemmelse med bestemmelserne i trak- tatens artikel 93, stk. 3, har fremsat sine bemærkninger hertil. Artikel 2 For den dels vedkommende, der ikke er omfattet af »de minimis«-bestemmelsen, er den i artikel 1 omhandlede støtte desuden uforenelig med fællesmarkedet, ingen af de i traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, fastsatte undtagelsesbestem- melser finder anvendelse herpå. idet Artikel 3 vedkommende, der Italien skal bringe den pågældende støtteordning til ophør, for »de den dels minimis«-bestemmelsen, og træffe foranstaltninger til sikring af, at al den i artikel 1 omhandlede støtte, der måtte være uberet- tiget udbetalt, tilbagesøges. er omfattet ikke af Fremgår det, at den finansielle situation for den virksomhed, der har modtaget den i nærværende beslutnings artikel 1 omhandlede støtte, ville have gjort det muligt for virksom- heden at få normal adgang til kapitalmarkedet uden den offent- lige sikkerhedsstillelse, skal der kun ske tilbagebetaling af rente- godtgørelsen. Fremgår det, at en støttemodtager ikke ville have kunnet opnå det pågældende lån uden den offentlige sikkerhedsstillelse, skal hele støtten tilbagebetales. Artikel 4 Tilbagebetalingen sker i overensstemmelse med den italienske lovgivnings procedurer og bestemmelser med tillæg af renter, der løber fra datoen for støttens udbetaling til datoen for den faktiske tilbagebetaling, og som beregnes efter den reference- sats, der på datoen for støttens udbetaling anvendes ved bereg- ning af nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte i Italien. Artikel 5 Senest to måneder efter datoen for nærværende beslutnings meddelelse underretter Italien Kommissionen om, hvilke foran- staltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen. Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik. Artikel 6 Udfærdiget i Bruxelles, den 3. marts 1999. På Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen