title: Dictamen del Comité de las Regiones sobre la «Propuesta de Directiva del Consejo sobre incineración de residuos»

text: 14. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 198/37 Dictamen del Comité de las Regiones sobre la «Propuesta de Directiva del Consejo sobre incineracio´ n de residuos» EL COMITE´ DE LAS REGIONES, (1999/C 198/08) vista la Propuesta de Directiva del Consejo sobre incineracio´ n de residuos [COM(1998) 558 final — 98/0289 (SYN)] (1); vista la decisio´ n de la Comisio´ n de 7 de octubre de 1998 de consultar al Comité de las Regiones a este respecto, de conformidad con el primer pa´rrafo del artı´culo 198 C del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea; vista la decisio´ n de la Mesa de 15 de julio de 1998 de encargar la preparacio´ n del dictamen a la Comisio´ n de Ordenacio´ n del Territorio, Polı´tica Urbana, Energı´a y Medio Ambiente (Comisio´ n 4); visto el proyecto de Dictamen (CDR. 447/98 rev. 1) aprobado por la Comisio´ n 4 el 4 de febrero de 1999 (ponente: Sr. Mikkelsen), en su 28o Pleno, celebrado los dı´as 10 y 11 de marzo de 1999 (sesio´ n del 10 de marzo), ha aprobado por unanimidad el presente Dictamen. Introduccio´ n El 7 de octubre de 1998, la Comisio´ n presento´ una 1. consulta al Comité de las Regiones sobre el texto definitivo de la propuesta de Directiva del Consejo sobre incineracio´ n de residuos. 2. La propuesta de Directiva del Consejo sobre incineracio´ n de residuos, presentada por la Comisio´ n, tiene por objeto la incineracio´ n de residuos tanto en instalaciones de incineracio´ n tradicionales como en instalaciones de coincineracio´ n de residuos, por ejemplo, los hornos de cemento y las plantas de combustio´ n. Observaciones generales 3. El Comité de las Regiones acoge con satisfaccio´ n la propuesta de Directiva del Consejo sobre incineracio´ n de residuos presentada por la Comisio´ n. El Comité considera que dicha propuesta de Directiva es un texto logrado cuya necesi- dad se habı´a hecho patente. El objetivo de la propuesta de Directiva del Consejo 4. sobre incineracio´ n de residuos es contribuir a garantizar que la incineracio´ n de residuos se efectu´ e teniendo en cuenta consideraciones sanitarias y medioambientales. Sin embargo, la propuesta de Directiva no resuelve los problemas que plantea el hecho de que en numerosos lugares de Europa existe una fuerte oposicio´ n a la utilizacio´ n de instalaciones de incineracio´ n como solucio´ n para resolver la cuestio´ n de los residuos, razo´ n por la cual prefieren depositar gran cantidad de residuos en vertederos. Ello implica, entre otras cosas, un riesgo de contaminacio´ n de las aguas subterra´neas, el mar, los lagos y los cursos de agua; adema´s, los vertidos de residuos biodegradables generan emisiones de metano que es uno de los principales causantes del efecto invernadero. (1) DO C 372 de 2. 12. 1998, p. 11. 5. El Comité de las Regiones considera que la incineracio´ n de residuos con valorizacio´ n energética puede ser uno de los elementos de un sistema moderno de tratamiento de los residuos a condicio´ n de que se integre en una estrategia coherente de tratamiento de los residuos, de tal modo que la incineracio´ n de residuos no constituya un obsta´culo para las iniciativas de reciclaje de materiales o de reduccio´ n de los residuos. Adema´s, es necesario garantizar que la incineracio´ n de los residuos se efectu´ a de conformidad con las disposiciones generales que existen en materia de contaminacio´ n de la atmo´ sfera, las aguas, etc. 6. La Resolucio´ n del Consejo sobre una estrategia comuni- taria para la gestio´ n de residuos (2) subraya la necesidad de fomentar la utilizacio´ n de los residuos, particularmente con fines energéticos. En la propuesta de Directiva del Consejo presentada por la Comisio´ n relativa al vertido de residuos (3) también se exige una reduccio´ n del volumen de residuos biodegradables que se deposita en vertederos. En su Dictamen de 11 de junio de 1997 (4) sobre dicha propuesta de Directiva, el Comité de las Regiones apoyaba estas exigencias. A este respecto, el Comité de las Regiones sen˜ ala que en el futuro cabe esperar un incremento del recurso a la incineracio´ n de residuos. 7. El Comité de las Regiones considera importante que la explotacio´ n de las instalaciones de incineracio´ n se base en el principio de que es necesario garantizar un elevado nivel de proteccio´ n medioambiental y de transparencia en lo que se refiere a la organizacio´ n, la creacio´ n y la gestio´ n de tales instalaciones. Ası´ se podra´ contribuir a reducir los problemas relacionados con una adecuada localizacio´ n y la construccio´ n de futuras instalaciones: el denominado sı´ndrome «NIMBY» («No cerca de mi casa»). El Comité de las Regiones hace hincapié en que las autoridades locales y regionales son a menudo los principales organizadores y contribuyentes financieros en materia de gestio´ n de residuos y desempen˜ an un papel decisivo en materia de comunicacio´ n con los ciudadanos y, por consiguiente, es necesario colaborar estre- chamente con ellas para establecer un sistema adecuado de gestio´ n de residuos. (2) DO C 76 de 11. 3. 1997, p. 1. (3) COM(97) 105 final — DO C 156 de 24. 5. 1997, p. 10. (4) CDR 112/97 fin — DO C 244 de 11. 8. 1997, p. 15. C 198/38 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 7. 1999 8. Adema´s, es fundamental a este respecto que la creacio´ n de instalaciones de incineracio´ n de residuos se enmarque en una estrategia coherente de residuos y energı´a, de modo que las instalaciones en cuestio´ n tengan un impacto medioambiental o´ ptimo y se garanticen unas soluciones adecuadas en materia de tratamiento de residuos desde el punto de vista medioam- biental. 9. El Comité de las Regiones considera que serı´a conve- niente completar la propuesta de Directiva sobre incineracio´ n de residuos con una serie de disposiciones relativas a la seleccio´ n de los residuos antes de su incineracio´ n, con el fin de eliminar los componentes indeseables. A este respecto, el Comité de las Regiones insiste en la importancia de que se efectu´ e una seleccio´ n adecuada en el punto de origen, antes de que los residuos sean transportados a la planta de incineracio´ n. 10. Es preciso establecer directrices uniformes en materia de incineracio´ n de residuos en los Estados miembros, para evitar, por ejemplo, transportes innecesarios de residuos entre estos paı´ses. El Comité de las Regiones considera fundamental limitar este problema. 11. El Comité de las Regiones, no obstante, considera que sera´ necesario adoptar disposiciones transitorias realistas para el perı´odo comprendido entre la entrada en vigor de la Directiva y su aplicacio´ n por parte de los Estados miembros y, al mismo tiempo, se debera´n tomar medidas para evitar que los residuos sean transportados desde los paı´ses que ya apliquen la Directiva hacia los paı´ses que au´ n no hayan incorporado plenamente la Directiva a su legislacio´ n nacional. 12. A juicio del Comité de las Regiones, la propuesta de Directiva tendra´ una importancia particular para las entidades locales y regionales, ya que son en gran parte responsables de la creacio´ n y explotacio´ n de las instalaciones de incineracio´ n y, en numerosos casos, de controlar también el impacto medioambiental de dichas instalaciones. El Comité de las Regiones observa con satisfaccio´ n que 13. el sexto considerando de la propuesta de Directiva remite a la Resolucio´ n del Consejo (1) relativa a una estrategia comunitaria para la gestio´ n de residuos, en la que, por ejemplo, se insiste en la necesidad de evitar el transporte a gran escala de residuos hacia el lugar de incineracio´ n. El Comité de las Regiones esta´ de acuerdo en que se deberı´a evitar los transportes de residuos en la medida de lo posible. 14. El Comité de las Regiones acoge con satisfaccio´ n que la Directiva esté concebida como un conjunto de exigencias mı´nimas (véase, a este respecto, el quinto considerando de la propuesta de Directiva), lo cual permite que los Estados miembros puedan establecer normas ma´s estrictas en materia de instalaciones de incineracio´ n de residuos. 15. El Comité de las Regiones se congratula de que la Directiva establezca directrices en materia de coincineracio´ n de residuos. El Comité toma nota de que hasta ahora este tipo de instalaciones carecı´a de toda normativa. No obstante, el Comité considera imprescindible delimitar la coincineracio´ n de residuos en cuanto procedimiento de valorizacio´ n (R1, con (1) DO C 76 de 11. 3. 1997, p. 1. arreglo al anexo II B de la Directiva 75/442/CEE) y en cuanto procedimiento de eliminacio´ n (D10, de conformidad con el anexo II A de la Directiva 75/442/CEE). 16. El Comité de las Regiones no considera oportuno que, de conformidad con la propuesta de Directiva, algunas instalaciones industriales puedan incinerar residuos mediante un método que implica que algunas sustancias contaminantes presentes en los residuos se incorporen a los productos, si ello puede suponer un riesgo para el medio ambiente o para la salud humana. 17. Cabe mencionar como ejemplo la industria del cemento, donde los metales pesados presentes en los residuos se diluyen en el cemento y, por consiguiente, se integran en la composicio´ n de los materiales de construccio´ n. La propagacio´ n de sustancias no deseadas a través de los productos de la industria del cemento puede en u´ ltima instancia causar problemas durante la utilizacio´ n de los materiales de construc- cio´ n y justo antes de que los residuos de dichos materiales sean transformados de forma controlada. El Comité de las Regiones considera que este método y otros similares constituyen una dilucio´ n de los residuos. 18. El Comité de las Regiones se opone a los métodos de incineracio´ n de residuos que diluyen los residuos e incorporan sustancias contaminantes (por ejemplo, metales pesados) a los productos que ma´s adelante se propagan en el medio ambiente en forma de materiales de construccio´ n. A juicio del Comité de las Regiones, esto es contrario a los objetivos de la propuesta de Directiva (véase a este respecto el considerando nu´ mero 15) de alcanzar un elevado nivel de proteccio´ n del medio ambiente. 19. El Comité de las Regiones considera que la coincinera- cio´ n de residuos so´ lo deberı´a permitirse en el caso de residuos homogéneos y bien definidos, de origen claramente determinado, y a condicio´ n de que se realice con arreglo a un programa aprobado de gestio´ n de residuos. 20. El Comité de las Regiones sen˜ ala que en una gran medida compete a las entidades locales y regionales el estableci- miento de instalaciones de tratamiento de residuos que sean eficientes y respondan a las necesidades. Dichas instalaciones deben estar disen˜ adas de tal forma que favorezcan la gestio´ n sostenible de los residuos so´ lidos a fin de reducir el volumen de residuos, y de mejorar su aprovechamiento y su reciclado. En este sentido, es preciso subrayar que la eliminacio´ n de los elementos muy combustibles y no reciclables va a crear graves dificultades, desde el punto de vista técnico, econo´ mico y medioambiental, al funcionamiento sostenible de las plantas dedicadas a la incineracio´ n de residuos. La propuesta de Directiva sobre incineracio´ n de resi- 21. duos contiene en su anexo II una «fo´ rmula de coincineracio´ n» que se utiliza para determinar valores lı´mite de contaminacio´ n atmosférica causada por la coincineracio´ n de residuos. Se utiliza una fo´ rmula ana´loga en la Directiva 94/67/CE relativa a la incineracio´ n de residuos peligrosos. 22. La fo´ rmula de coincineracio´ n se utiliza para determinar valores lı´mite de emisio´ n de sustancias a la atmo´ sfera y se basa en la proporcio´ n de gases de escape procedentes de la incineracio´ n de residuos y la proporcio´ n de gas derivado de la combustio´ n de combustibles fo´ siles. 14. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 198/39 23. El Comité de las Regiones considera que, en algunos casos, la utilizacio´ n de la fo´ rmula de coincineracio´ n puede implicar que los valores lı´mite de emisio´ n de sustancias contaminantes procedentes de la coincineracio´ n de residuos no sean tan estrictos como los que se aplican a las instalaciones de incineracio´ n tradicionales. El CDR considera que algunas de las disposiciones 24. aplicables a las instalaciones de coincineracio´ n y a las incinera- doras especializadas entran en contradiccio´ n con la Comunica- cio´ n de la Comisio´ n al Consejo y al Parlamento Europeo sobre la revisio´ n de la estrategia comunitaria para la gestio´ n de residuos, en la que se afirma que: «Todas las emisiones tienen el mismo potencial de impacto en el medio ambiente, cualquiera que sea el proceso de emisio´ n. Por consiguiente, no existen motivos para establecer normas distintas en funcio´ n de los sectores (industria o instalaciones de tratamiento de residuos), cuando las materias primas y los procesos son comparables. En principio, deben aplicarse los mismos requisi- tos, con independencia de que los residuos sean objeto de tratamiento en instalaciones industriales o de tratamiento de residuos (valorizacio´ n o eliminacio´ n). » El razonamiento concreto que lleva a esta igualdad de normas se recoge en el Informe «Blokland», elaborado por el diputado Sr. Blokland por encargo del Parlamento Europeo. 25. En su dictamen de 16 de enero de 1997 sobre dicha Comunicacio´ n, el Comité de las Regiones ya expreso´ su satisfaccio´ n por el objetivo de la Comisio´ n de aplicar las mismas normas a los residuos, independientemente de si eran tratados en instalaciones industriales o en instalaciones de tratamiento de residuos. 26. Dadas las consecuencias mencionadas ma´s arriba, el CDR subraya que la fo´ rmula de coincineracio´ n del anexo II debera´ redactarse de manera que se establezcan valores lı´mites uniformes para las plantas de incineracio´ n y coincineracio´ n a fin de lograr condiciones uniformes para estos procesos. Si esto no se puede lograr mediante la fo´ rmula de coincineracio´ n, el Comité de las Regiones considera que dicha fo´ rmula debera´ ser modificada o sustituida por el establecimiento de valores lı´mites de emisiones totales a la atmo´ sfera de sustancias contaminantes, a fin de que las plantas de incineracio´ n y de coincineracio´ n de residuos respondan a los mismos requisitos. 27. El Comité de las Regiones, no obstante, insiste en que, a la hora de establecer valores lı´mite para la coincineracio´ n de residuos, se debe tener en cuenta el principio de utilizacio´ n de la mejor tecnologı´a disponible (véase la Directiva relativa a la prevencio´ n y al control integrados de la contaminacio´ n (Directiva PCIC 96/61/CE). Ası´ pues, el Comité de las Regiones considera importante que se eviten las emisiones inu´ tiles. 28. El Comité de las Regiones considera que en los trabajos futuros se debera´ garantizar que las instalaciones de coincinera- cio´ n y las incineradoras especializadas estén sujetas a condicio- nes uniformes. 29. El Comité de las Regiones es partidario de que la Directiva 94/67/CE relativa a la incineracio´ n de residuos peligrosos y la propuesta de Directiva objeto del presente Dictamen, sobre incineracio´ n de residuos, sean refundidas en una sola, al objeto de facilitar la lectura y aplicacio´ n de la normativa comunitaria. Observaciones especı´ficas sobre los distintos artı´culos de la propuesta de Directiva 30. El Comité de las Regiones se congratula de que la definicio´ n de instalacio´ n de incineracio´ n, tal como figura en el artı´culo 3, englobe todo el proceso, desde la recepcio´ n de los residuos, el almacenamiento y la seleccio´ n preliminar hasta la incineracio´ n, los gases de escape, las aguas residuales y el almacenamiento de residuos en la instalacio´ n, etc. A juicio del Comité, también convendrı´a establecer claramente que el calor producido por la combustio´ n en las instalaciones de incineracio´ n deberı´a ser recuperado segu´ n el estado actual de la tecnologı´a, de conformidad con los compromisos asumidos por la UE (Protocolo de Kioto), con vistas a reducir los gases de efecto invernadero. 31. Asimismo, el Comité de las Regiones acoge con satisfac- cio´ n que la misma definicio´ n sirva de base a la definicio´ n de las actividades de coincineracio´ n de residuos incluida en la presente Directiva. 32. El Comité de las Regiones suscribe los objetivos del artı´culo 4 de recuperar el calor generado durante el proceso de incineracio´ n y lograr ası´ el mayor rendimiento posible y evitar la generacio´ n de residuos o que estos se reduzcan o reciclen. A este respecto conviene destacar la conveniencia de 33. fomentar el desarrollo de métodos de reduccio´ n y reciclaje de los residuos de la incineracio´ n, con el fin de limitar los problemas que plantea la eliminacio´ n de residuos. En opinio´ n del CDR, se debe investigar ma´s en este a´rea. 34. El Comité de las Regiones suscribe los requisitos mı´nimos exigidos por el artı´culo 4 que las autoridades competentes han de tener en cuenta al conceder una autoriza- cio´ n para una instalacio´ n de incineracio´ n de residuos. 35. En lo concerniente al artı´culo 5 de la propuesta de Directiva, el Comité de las Regiones no quiere dejar de subrayar la necesidad de que se proceda, obligatoriamente, a hacer operativos sistemas adecuados de control para evitar que se introduzcan por accidente residuos peligrosos. 36. El Comité de las Regiones considera conveniente com- pletar el artı´culo 5 al objeto de exigir una seleccio´ n previa de los residuos antes de la incineracio´ n y preferiblemente en el punto de origen, con el fin de mejorar el proceso de incineracio´ n y, por consiguiente, reducir la cantidad de sustan- cias no deseables presentes en los residuos y en las emisiones de gases de escape. 37. El artı´culo 6 establece que el contenido de carbono orga´nico total (COT) de las cenizas debe ser inferior al 3 %. El Comité de las Regiones considera que en la actualidad las instalaciones de incineracio´ n modernas pueden cumplir sin dificultad el requisito de un ma´ximo de 3 % de COT, incluso con un margen co´ modo. Por consiguiente, esta condicio´ n cuenta con el respaldo del Comité de las Regiones. C 198/40 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 7. 1999 38. Por otro lado, el artı´culo 6 estipula que las instalaciones de incineracio´ n estara´n construidas y explotadas de modo que se garantice que la temperatura de los gases de escape se eleve hasta por lo menos 850 °C como mı´nimo durante dos segundos. El Comité de las Regiones se declara de acuerdo con que se establezca esta obligacio´ n. El Comité de las Regiones considera que la obligacio´ n 39. de alcanzar la temperatura de 850 °C para la explotacio´ n de las instalaciones de incineracio´ n contribuye a evitar la forma- cio´ n de dioxina. Dado que el artı´culo 11 también estipula la obligacio´ n de medir continuamente la temperatura dentro del horno, ello permite controlar constantemente la temperatura y, de este modo, prevenir la formacio´ n de dioxina. 40. El Comité de las Regiones considera, por lo tanto, que el artı´culo 6 contribuye a garantizar una elevada calidad de incineracio´ n. 41. Por otra parte, el artı´culo 6 exige que todas las instalaciones de incineracio´ n estén equipadas con quemadores auxiliares para garantizar que la temperatura pueda alcanzar ra´pidamente el nivel deseado cuando se incineran residuos. La instalacio´ n obligatoria de quemadores auxiliares es necesaria para garantizar la ra´pida puesta en marcha de la instalacio´ n de incineracio´ n y asegurar que la temperatura en la instalacio´ n no queda por debajo de la temperatura mı´nima mientras haya en ella residuos sin incinerar. El artı´culo 7 estipula que las instalaciones de incinera- 42. cio´ n deben ser construidas y explotadas de modo que no se superen los valores lı´mite de emisio´ n indicados en el anexo V. El Comité de las Regiones considera que los valores 43. lı´mite indicados en el anexo V pueden cumplirse sin dificultad, dejando incluso amplio margen, con la tecnologı´a disponible. Al fundir la propuesta de Directiva objeto de ana´lisis con la Directiva 94/67/CE relativa a la incineracio´ n de residuos peligrosos, deberı´an aplicarse valores de emisio´ n uniformes para todo tipo de instalaciones de incineracio´ n. 44. El Comité de las Regiones pide que se establezca un valor lı´mite para el amonı´aco (NH3), dado que el proceso de depuracio´ n de los o´ xidos de nitro´ geno implica normalmente la adicio´ n de amonı´aco a los gases de escape. Una excesiva concentracio´ n de amonı´aco puede provocar contaminacio´ n atmosférica y un exceso de nitro´ geno en el suelo. 45. El artı´culo 7 de la propuesta de Directiva remite al anexo II para los valores lı´mite de contaminacio´ n atmosférica causada por la coincineracio´ n de residuos. El anexo II contiene la fo´ rmula de coincineracio´ n que se utiliza para determinar los valores lı´mite de emisio´ n de sustancias contaminantes en la atmo´ sfera. El valor lı´mite de emisio´ n de dichas sustancias en el caso de la coincineracio´ n de residuos (en instalaciones industriales, por ejemplo) se obtiene calculando la media entre el valor lı´mite previsto por la Directiva sobre incineracio´ n de residuos y el valor lı´mite que se aplica a la incineracio´ n de combustibles fo´ siles, que suele ser ma´s elevado. Esto da lugar a la aplicacio´ n de condiciones diferentes para la coincineracio´ n y para la incineracio´ n de residuos en incineradoras especializa- das. Como ya se ha indicado, el Comité de las Regiones considera que las mismas disposiciones deberı´an ser va´lidas para ambos tipos de instalaciones y estima que, en cualquier caso, las emisiones no deberı´an ser superiores a las que se producen con combustibles o materias primas tradicionales. En el contexto de la propuesta de reagrupamiento con la Directiva 94/67/CE, convendrı´a limitar también la coincinera- cio´ n de residuos no peligrosos a un ma´ximo de utilizacio´ n de residuos del 40 % en relacio´ n con el calor total liberado en la instalacio´ n. 46. El Comité de las Regiones considera, adema´s, que serı´a conveniente establecer un valor lı´mite para los vertidos de nitro´ geno, ya que las aguas residuales de las instalaciones de incineracio´ n normalmente contienen nitro´ geno que puede provocar una mayor eutrofizacio´ n del medio. 47. El artı´culo 8 establece también que se debera´n tomar medidas para evitar la dilucio´ n de las aguas residuales mediante la mezcla de diferentes flujos de aguas residuales procedentes de la instalacio´ n. El Comité de las Regiones esta´ de acuerdo con el principio de que es preciso evitar la dilucio´ n. Se podrı´an tratar conjuntamente el agua de enfriamiento de las cenizas y las aguas residuales procedentes de la depuracio´ n de los gases de escape en la instalacio´ n, pero no se deben utilizar como diluyentes otros flujos de aguas residuales (el agua de lluvia, por ejemplo) para respetar los valores lı´mite. Debe procurarse la aplicacio´ n de las mejores técnicas disponibles aplicables al caso para la solucio´ n de este problema. El artı´culo 10 establece que los equipos de medicio´ n 48. debera´n someterse a una prueba anual de supervisio´ n. El Comité de las Regiones considera que la redaccio´ n de este requisito es demasiado general, ya que existen numerosos métodos de medicio´ n diferentes y también distintos fabricantes de este tipo de equipos. A juicio del Comité de las Regiones, el tercer pa´rrafo deberı´a exigir que los equipos de medicio´ n fueran sometidos, al menos una vez al an˜ o, a prueba, de conformidad con las instrucciones del proveedor. 49. El anexo III de la propuesta de Directiva establece, por otra parte, que los muestreos y ana´lisis de todas las sustancias contaminantes deben llevarse a cabo de acuerdo con las normas CEN. En los a´mbitos en los que no existen au´ n normas CEN se aplicara´n las normas nacionales. El Comité de las Regiones subraya la importancia de 50. elaborar cuanto antes normas CEN para los a´mbitos que carecen de ellas, de modo que no pueda haber dudas sobre si se respetan los valores lı´mite de la propuesta de Directiva para la coincineracio´ n de residuos. Ası´ pues, las referencias a normas nacionales no sera´n una solucio´ n sostenible a largo plazo, ya que tales normas no existen necesariamente en todos los a´mbitos en cuestio´ n. 51. El artı´culo 11 hace referencia a los requisitos de medicio´ n establecidos en el anexo III. El Comité de las Regiones considera que su formulacio´ n actual es imprecisa. El Comité de las Regiones insiste en la necesidad de normas claras y especı´ficas en la materia, de modo que pueda garantizarse la aplicacio´ n de directrices uniformes a nivel nacional, regional y local en los distintos Estados miembros. 14. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 198/41 52. El requisito de que se realicen por lo menos dos mediciones anuales de metales pesados, dioxinas y furanos en los gases de escape (véase el artı´culo 11) resulta extran˜ o si se compara con las exigencias estrictas aplicables a la medicio´ n de las aguas residuales. Debido a las considerables diferencias existentes en las condiciones de explotacio´ n de las instalaciones de incineracio´ n de residuos, el Comité de las Regiones considera que la necesidad de mediciones en el aire de escape y en las aguas residuales se deberı´a estudiar con mayor precisio´ n en el seno de un grupo de expertos. 53. Por u´ ltimo, el Comité de las Regiones subraya los aspectos positivos de la propuesta de la Comisio´ n y sen˜ ala que convendrı´a elaborar a la mayor brevedad posible una Directiva de validez general sobre la incineracio´ n de residuos peligrosos y no peligrosos. Asimismo, observa que las exigencias medioambientales ma´s estrictas que figuran en la propuesta de Directiva implican mayores costes financieros para las entida- des locales y regionales, en la medida en que éstas son responsables tanto del establecimiento como de la explotacio´ n de las instalaciones de incineracio´ n, ası´ como del control del impacto medioambiental de dichas instalaciones. Bruselas, el 10 de marzo de 1999. El Presidente del Comité de las Regiones Manfred DAMMEYER Dictamen del Comité de las Regiones sobre la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones “Reforzar la cohesio´ n y la competitividad a través de la investigacio´ n, el desarrollo tecnolo´ gico y la innovacio´ n”» (1999/C 198/09) EL COMITE´ DE LAS REGIONES, vista la «Comunicacio´ n de la Comisio´ n al Consejo, al Parlamento Europeo, al Comité Econo´ mico y Social y al Comité de las Regiones — “Reforzar la cohesio´ n y la competitividad a través de la investigacio´ n, el desarrollo tecnolo´ gico y la innovacio´ n”» (COM(1998) 275 final); vista la decisio´ n de la Comisio´ n, de 8 de junio de 1998, de consultar al Comité de las Regiones a este respecto; vista las decisiones de la Mesa, de 15 de julio de 1998 y 18 de noviembre de 1998, de conformidad con el tercer pa´rrafo del artı´culo 198 C del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, de emitir dictamen y de asignar su preparacio´ n a la Comisio´ n de Polı´tica Social, Salud Pu´ blica, Proteccio´ n de los Consumidores, Investigacio´ n y Turismo (Comisio´ n 5); visto el «Informe anual 1998 — Actividades de investigacio´ n y desarrollo tecnolo´ gico de la Unio´ n Europea» (COM(1998) 439 final); vistas las «Propuestas de Decisiones del Consejo relativas a los programas especı´ficos mediante los cuales se ejecuta el Quinto Programa Marco de la Comunidad Europea para acciones de investigacio´ n, desarrollo tecnolo´ gico y demostracio´ n (1998-2002)» (COM(1998) 305 final); visto el Dictamen del Comité de las Regiones sobre el «Primer plan de accio´ n para la innovacio´ n en Europa — Innovar para crecer y crear empleo» (CDR 68/97 fin) (1); (1) DO C 244 de 11. 8. 1997, p. 9


title: Resolución sobre la Comunicación de la Comisión al Consejo y al Parlamento Europeo: Informe sobre la aplicación de las conclusiones de la reunión ministerial intermedia sobre la integración de las políticas pesquera y medioambiental celebrada los días 13 y 14 de marzo de 1997 en Bergen (COM(98)0326 C4-0495/98)

eurovoc_concepts:
common fisheries policy
ecosystem
environmental protection
fishery management
ministerial meeting
price fixed in advance

formats: html print


title: Entschließung zur Gewalt gegen Frauen und zum Daphne- Programm

eurovoc_concepts:
EU programme
insecticide
legal basis
recognition of diplomas
woman
young person


title: Entschliessung des Ausschusses der Regionen zum Thema «Die Reform der Strukturfonds und des Kohäsionsfonds im Rahmen der politischen Debatte über das Maßnahmenpaket Agenda 2000»

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
Structural Funds

formats: html pdf print

text: 14. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 198/1 II (Vorbereitende Rechtsakte) AUSSCHUSS DER REGIONEN Entschliessung des Ausschusses der Regionen zum Thema „Die Reform der Strukturfonds und des Kohäsionsfonds im Rahmen der politischen Debatte über das Maßnahmenpaket Agenda 2000“ DER AUSSCHUSS DER REGIONEN, (1999/C 198/01) gestützt auf den Beschluß des Präsidiums vom 18. November 1998, die Fachkommission 1 mit der Erarbeitung einer Entschließung zu der Reform der Strukturfonds zu beauftragen, gestützt auf den von der Fachkommission 1 am 3. Februar 1999 angenommenen Entschließungsentwurf (CdR 1/99 rev. 1, Berichterstatter: Herr Zaplana), unter Berücksichtigung der auf der Plenartagung im September 1998 verabschiedeten Stellungnahme des Ausschusses der Regionen zu dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates mit allgemeinen Bestimmungen zu den Strukturfonds“ (CdR 167/98 fin) (1), der auf der Plenartagung im November 1998 verabschiedeten Stellungnahmen zu dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates zur A¨ nderung der Verordnung (EG) Nr. 1164/94 zur Errichtung des Kohäsionsfonds“ (CdR 235/98 fin) (2), dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über den Europäischen Fonds für regionale Entwicklung“ (CdR 240/98 fin) (3), dem „Vorschlag für eine Verordnung des Rates betreffend den Europäischen Sozialfonds“ (CdR 155/98 fin) (4) und dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über ein strukturpolitisches Instrument zur Vorbereitung auf den Beitritt“ (CdR 241/98 fin) (5) sowie der auf der Plenartagung im Januar 1999 verabschiedeten Stellungnahmen zu dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über die Förderung der Entwicklung des ländlichen Raums durch den EAGFL“ (CdR 308/98 fin) (6) und dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über Strukturmaßnahmen im Fischereisektor“ (CdR 309/98 fin) (7), in der Erwägung, daß — wie der Ausschuß der Regionen bereits in seiner Stellungnahme zu der allgemeinen Verordnung (Ziffer 1. 1) feststellte — diese Vorschläge der Europäischen Kommission sich in den Gesamtkontext der Legislativvorschläge der Agenda 2000 einordnen und ein enger Zusammenhang zwischen den verschiedenen Elementen der Agenda 2000, den Legislativvorschlägen und den zu treffenden politischen Entscheidungen besteht, in der Erwägung, daß — wie der Ausschuß ebenfalls in der zitierten Stellungnahme (Ziffern 1. 2 und 1. 3) äußerte — die Reform der europäischen Strukturpolitik bei den anstehenden Entscheidungen zur Agenda 2000 eine Schlüsselrolle einnimmt, da die Verringerung regionaler Ungleichgewichte nach dem Solidaritätsprinzip unerläßlich ist, um eine ausgewogene wirtschaftliche und soziale Entwicklung der Gemeinschaft zu gewährleisten, die eines der Grundziele der Union ist, in der Erwägung, daß die Debatten, die auf der Tagung des Europäischen Rates im Dezember 1998 in Wien über die in der Agenda 2000 enthaltenen Vorschläge geführt wurden, es erforderlich machen, daß der Ausschuß der Regionen sich zu diesem Thema äußert; (1) ABl. C 373 vom 2. 12. 1998, S. 1. (2) ABl. C 51 vom 22. 2. 1999, S. 10. (3) ABl. C 51 vom 22. 2. 1999, S. 1. (4) ABl. C 51 vom 22. 2. 1999, S. 48. (5) ABl. C 51 vom 22. 2. 1999, S. 7. (6) ABl C 93 vom 6. 4. 1999, S. 1. (7) ABl C 93 vom 6. 4. 1999, S. 16. C 198/2 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 14. 7. 1999 verabschiedete auf seiner 28. Plenartagung am 10. und 11. März 1999 (Sitzung vom 10. März) folgende Entschließung. Der Ausschuß der Regionen: erneuert seinen Einsatz für die Förderung eines ausgewo- 1. genen und dauerhaften wirtschaftlichen und sozialen Fort- schritts auf der Grundlage des Solidaritätsprinzips als eines Grundziels der Europäischen Union, für dessen Verwirklichung es unerläßlich ist, den wirtschaftlichen und sozialen Zusam- menhalt zu stärken, das Subsidiaritätsprinzip anzuwenden und zu vertiefen sowie das Partnerschaftsmodell auf die wirtschaftlichen und sozialen Träger der lokalen Entwicklung auszudehnen; 2. erklärt, daß die Bürger Europas eine Union wollen, die auf dem solidarischen Zusammenwirken der Mitgliedstaaten, Länder und Regionen beruht, um eine gerechte Verteilung des Wohlstandes zu erreichen. Eine effiziente Strukturpolitik der Union ist in diesem Sinne das wichtigste gemeinschaftliche Instrument zur Umsetzung europäischer Solidarität, da sie das Ziel verfolgt, Unterschiede im Entwicklungsstand der verschiedenen Regionen und den Rückstand der am stärksten benachteiligten Gebiete zu verringern und damit die Lebens- verhältnisse der Bürger Europas zu verbessern; 3. bekundet seine Zustimmung zu den Schlußfolgerungen der Tagung des Europäischen Rates von Wien in bezug auf die Festlegung, bis zum März 1999 eine politische Einigung über das Paket „Agenda 2000“ herbeizuführen, damit seine endgültige Annahme vor den Wahlen zum Europäischen Parlament im Juni 1999 erfolgen kann, und möchte in diesem Zusammenhang bemerken, daß die Struktur- und der Kohäsionsfonds ohne Abstriche mit ausreichenden Mitteln zur Erreichung der Ziele Wirtschaftswachstum und Beschäftigung ausgestattet werden müssen, denn zur Förderung von Wachs- tum und Beschäftigung sind ja gerade Investitionen notwendig; 4. fordert daher die politischen Vertreter der Mitgliedstaaten auf, in öffentlichen Diskussionen über die Agenda 2000 und — in deren Rahmen — über die Revision des Finanzierungs- systems der Gemeinschaft u. a. auf das Prinzip der Solidarität unter den Mitgliedstaaten und Regionen hinzuweisen; 5. nimmt den Vorschlag der Kommission zur Weiterfüh- rung der Kohäsionsfondsförderung zur Kenntnis. Er ist der Ansicht, daß der Fonds auch in der Zukunft eine nutzbringende Rolle beim Abbau des in den Empfängermitgliedstaaten beste- henden Infrastrukturdefizits spielen kann; Brüssel, den 10. März 1999. 6. weist darauf hin, daß die politische Debatte nach der Einführung der Währungsunion alle im Vertrag niedergelegten Ziele erfassen muß, wie z. B. die Errichtung eines „sozialen Europas“, die Förderung einer ausgewogenen und nachhaltigen Entwicklung und die Stärkung des Zusammenhalts, so daß auch die WWU als ein Instrument zur Erreichung dieser Ziele anzusehen ist; bringt seine U¨ berzeugung zum Ausdruck, daß die in der 7. Agenda 2000 dargelegten Politiken, insbesondere diejenigen, die sich auf die Strukturfonds und den Kohäsionsfonds bezie- hen, vollkommen im Einklang mit anderen Politiken der EU stehen, wie z. B. den Politiken zur Förderung der Beschäftigung, der Wettbewerbsfähigkeit, der Forschung und Entwicklung oder der Verwirklichung der Währungsunion, die alle auf die Integration und Stärkung der EU abzielen; unterstreicht die Notwendigkeit der Stärkung des Partner- 8. schaftsprinzips, damit insbesondere die lokalen und regionalen Gebietskörperschaften aktiv in sämtliche Phasen der Politik im Rahmen der Strukturfonds und zugunsten der ländlichen Gebiete einbezogen werden, nicht zuletzt durch die Förderung regionaler Ge- integrierter, mehrjähriger des samtprogramme, die auf regionaler Ebene ausgearbeitet und verwaltet werden; Prinzips fordert die Vertreter der Mitgliedstaaten, die im März an 9. der Außerordentlichen Tagung des Europäischen Rates in Berlin teilnehmen werden, nachdrücklich auf, die in dieser Entschließung und in den weiteren Stellungnahmen des Aus- schusses der Regionen zur Agenda 2000 vorgelegten Vor- schläge in ihren Beratungen zu berücksichtigen, da es gerade bei einem für die Zukunft der Regionen so entscheidend wichtigen Thema wie der Struktur- und Kohäsionspolitik unerläßlich ist, daß die Mitgliedstaaten und die Gemeinschafts- institutionen den legitimen Vertretern der Bürger aus allen Regionen Europas Gehör schenken; 10. hält es schließlich für außerordentlich wichtig, die Agenda-2000-Vorschläge in ihrer Gesamtheit zu sehen. Die ist aus si- Erweiterung um die neuen Kandidatenländer cherheitspolitischen Gründen und zur Festigung der Demokra- tie sinnvoll und notwendig und wird auf lange Sicht auch positiv zur wirtschaftlichen Entwicklung in ganz Europa beitragen. Der Ausschuß der Regionen ist der Auffassung, daß die Fortführung einer aktiven Strukturpolitik in den jetzigen Mitgliedstaaten und die Bereitstellung von Mitteln für die künftigen Mitgliedstaaten im Erweiterungsprozeß miteinander vereint werden müssen. Der Präsident des Ausschusses der Regionen Manfred DAMMEYER


title: Règlement (CE) n° 525/1999 de la Commission du 10 mars 1999 fixant les prix représentatifs et les montants des droits additionnels à l'importation des mélasses dans le secteur du sucre

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price

formats: pdf print

text: 11. 3. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 62/3 RÈGLEMENT (CE) No 525/1999 DE LA COMMISSION du 10 mars 1999 fixant les prix représentatifs et les montants des droits additionnels à l’importa- tion des mélasses dans le secteur du sucre LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CEE) no 1785/81 du Conseil, du 30 juin 1981, portant organisation commune des marchés dans le secteur du sucre (1), modifié en dernier lieu par le règle- ment (CE) no 1148/98 (2), vu le règlement (CE) no 1422/95 de la Commission, du 23 juin 1995, établissant les modalités d’application pour l’importation de mélasses dans le secteur du sucre et modifiant le règlement (CEE) no 785/68 (3), et notamment son article 1er paragraphe 2 et son article 3 paragraphe 1, considérant que le règlement (CE) no 1422/95 prévoit que le prix caf à l’importation de mélasses, ci-après dénommé «prix représentatif», est établi conformément au règlement (CEE) no 785/68 de la Commission (4); que ce prix s’en- tend fixé pour la qualité type définie à l’article 1er du règlement précité; considérant que le prix représentatif de la mélasse est calculé pour un lieu de passage en frontière de la Communauté, qui est Amsterdam; que ce prix doit être calculé à partir des possibilités d’achat les plus favorables sur le marché mondial établies sur la base des cours ou des prix de ce marché ajustés en fonction des différences de qualité éventuelles par rapport à la qualité type; que la qualité type de la mélasse a été définie par le règlement (CEE) no 785/68; considérant que, pour la constatation des possibilités d’achat les plus favorables sur le marché mondial, il doit être tenu compte de toutes les informations relatives aux offres faites sur le marché mondial, aux prix relevés sur des marchés importants dans les pays tiers et aux opéra- tions de vente conclues dans le cadre des échanges inter- nationaux, dont la Commission a connaissance, soit par l’intermédiaire des États membres, soit par ses propres moyens; que, lors de cette constatation, aux termes de l’article 7 du règlement (CEE) no 785/68, on peut se fonder sur une moyenne de plusieurs prix, à condition que cette moyenne puisse être considérée comme repré- sentative de la tendance effective du marché; considérant qu’il n’est pas tenu compte des informations lorsque et marchande ou lorsque le prix indiqué dans l’offre ne la marchandise n’est pas loyale saine, porte que sur une faible quantité non représentative du marché; que doivent également être exclus les prix d’offre qui peuvent être considérés comme non représentatifs de la tendance effective du marché; considérant que, afin d’obtenir des données comparables relatives à la mélasse de la qualité type, il importe, selon la qualité de la mélasse offerte, d’augmenter ou de dimi- nuer les prix en fonction des résultats obtenus par l’appli- cation de l’article 6 du règlement (CEE) no 785/68; considérant qu’un prix représentatif peut être exception- nellement maintenu à un niveau inchangé pendant une période limitée lorsque le prix d’offre qui a servi de base pour l’établissement précédent du prix représentatif n’est pas parvenu à la connaissance de la Commission et que les prix d’offre disponibles, qui ne semblent pas être suffisamment représentatifs de la tendance effective du marché, entraîneraient des modifications brusques et considérables du prix représentatif; considérant que, lorsqu’il existe une différence entre le prix de déclenchement pour le produit en cause et le prix représentatif, il y a lieu de fixer des droits à l’importation additionnels dans les conditions visées à l’article 3 du règlement (CE) no 1422/95; que, en cas de suspension des droits à l’importation en application de l’article 5 du il y a lieu de fixer des (CE) no 1422/95, règlement montants particuliers pour ces droits; considérant que l’application de ces dispositions conduit à fixer les prix représentatifs et les droits additionnels à l’importation des produits en cause comme indiqué à l’annexe du présent règlement; considérant que les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion du sucre, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Les prix représentatifs et les droits additionnels appli- cables à l’importation des produits visés à l’article 1er du règlement (CE) no 1422/95 sont fixés comme indiqué en annexe. (1) JO L 177 du 1. 7. 1981, p. 4. (2) JO L 159 du 3. 6. 1998, p. 38. (3) JO L 141 du 24. 6. 1995, p. 12. (4) JO L 145 du 27. 6. 1968, p. 12. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le 11 mars 1999. L 62/4 FR Journal officiel des Communautés européennes 11. 3. 1999 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 10 mars 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission ANNEXE du règlement fixant les prix représentatifs et les montants des droits additionnels applicables à l’importation des mélasses dans le secteur du sucre Code NC Montant du prix représentatif en EUR par 100 kilogrammes nets du produit en cause Montant du droit additionnel en EUR par 100 kilogrammes nets du produit en cause Montant du droit à appliquer à l’importation du fait de la suspension visée à l’article 5 du règlement (CE) no 1422/95 en EUR par 100 kilogrammes nets du produit en cause (2) 1703 10 00 (1) 1703 90 00 (1) 6,27 7,64 0,25 0,00 — — (1) Fixation pour la qualité type telle que définie à l’article 1er du règlement (CEE) no 785/68, modifié. (2) Ce montant remplace, conformément à l’article 5 du règlement (CE) no 1422/95, le taux du droit du tarif douanier commun fixé pour ces produits


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 526/1999 af 10. marts 1999 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og råsukker i uforarbejdet stand

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: 11. 3. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 62/5 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 526/1999 af 10. marts 1999 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker i uforarbejdet stand KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) tiden gældende eksportrestitutioner i overensstemmelse med bilaget til nærværende forordning — under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1785/81 juni 1981 om den fælles markedsordning for af 30. sukker (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1148/98 (2), særlig artikel 19, stk. 4, andet afsnit, og ud fra følgende betragtninger: Eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker er fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 462/ 1999 (3); anvendelsen af de bestemmelser, der er nævnt i forord- ning som (EF) nr. 462/1999 p(cid:134) de oplysninger, Kommissionen har kendskab til, fører til at ændre de for UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De i bilaget til forordning (EF) nr. 462/1999 fastsatte eksportrestitutioner for de produkter, som er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1785/81, i uforarbejdet stand og ikke denaturerede, ændres til de beløb, der er angivet i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 11. marts 1999. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 10. marts 1999. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 177 af 1. 7. 1981, s. 4. (2) EFT L 159 af 3. 6. 1998, s. 38. (3) EFT L 56 af 4. 3. 1999, s. 5. L 62/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11. 3. 1999 til Kommissionens forordning af 10. marts 1999 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker i uforarbejdet stand BILAG Produktkode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutionsbeløb — EUR/100 kg — 43,39 44,11 43,39 44,11 (1) (1) (2) (1) (1) (2) — EUR/1 % sakkarose (cid:253) 100 kg — 1701 91 00 9000 0,4717 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — EUR/100 kg — 47,17 47,95 47,95 — EUR/1 % sakkarose (cid:253) 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4717 (1) Dette beløb anvendes for r(cid:134)sukker med et udbytte p(cid:134) 92 %. S(cid:134)fremt det udførte r(cid:134)sukkers udbytte ikke udgør 92 %, beregnes størrelsen af den restitution, der skal anvendes, i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 17a, stk. 4, i forord- ning (EØF) nr. 1785/81. (2) Denne fastsættelse blev suspenderet ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2689/85 (EFT L 255 af 26. 9. 1985, s. 12), ændret ved forordning (EØF) nr. 3251/85 (EFT L 309 af 21. 11. 1985, s. 14)


title: Regionsudvalgets udtalelse om «Videreudvikling af EU's miljøpolitik og oprettelse af en miljøunion»

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
ecologism

text: C 198/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 Regionsudvalgets udtalelse om »Videreudvikling af EU’s miljøpolitik og oprettelse af en miljøunion« REGIONSUDVALGET har — (1999/C 198/07) under henvisning til præsidiets beslutning af 16. september 1998 om i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at afgive udtalelse om »Videreudvikling af EU’s miljøpolitik og oprettelse af en miljøunion« og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4 — Fysisk Planlægning, Bypolitik, Energi, Miljø, under henvisning til Underudvalg 4’s forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 310/98 rev. 2), som blev vedtaget den 11. december 1998 med Erwin Teufel som ordfører, A. OG UD FRA FØLGENDE BETRAGTNINGER: Udformningen af en strategi for inddragelse af miljøhensyn i EU’s politikker er en meget vigtig og 1. aktuel opgave for EU-institutionerne; Amsterdam-traktaten er et egnet grundlag for at videreudvikle EU’s miljøpolitik og opnå fremskridt 2. på området; det er i den forbindelse vigtigt at sikre, at kompetencen på miljøområdet fordeles hensigtsmæssigt i overensstemmelse med 3. på de forskellige niveauer (EU, medlemsstater, regioner og kommuner) subsidiaritetsprincippet; fremtidsorienterede, vidtrækkende tiltag, der sigter mod at inddrage miljøhensyn i alle EU-politikker 4. og fjerne miljømæssigt uheldige elementer i EU-lovgivningen, skal nødvendigvis udformes på et videnskabeligt grundlag, ud fra overvejelser om deres gennemførlighed og på grundlag af forsigtighed- sprincippet; de nationale miljølovgivninger stiller forskellige krav, og især EU-lovgivningen anvendes ikke med 5. samme stringens i alle medlemsstater; 6. både på nationalt, regionalt og lokalt plan er der store forskelle på, hvor ofte myndighederne udøver kontrol og forfølger overtrædelser, der kan medføre alvorlige miljøskader, hvilket kan forvride konkurrencen på det indre marked; 7. myndighederne på regionalt, lokalt og nationalt plan samt domstolene bærer et særligt ansvar for, at EU’s miljølovgivning gennemføres og håndhæves; 8. på den tredje partskonference i december 1997 i Kyoto for de lande, der har undertegnet rammekonventionen om klimaændringer i Rio de Janeiro, blev der vedtaget konkrete — men ikke særligt ambitiøse — forpligtelser til at nedbringe emissionen af drivhusgasser; den aftalte reduktion på mindst 5% for industrilandene er lavere end EU’s krav; foranstaltninger til bevarelse af den biologiske diversitet, især på tværs af de regionale og nationale 9. grænser, må videreføres; 10. kulturlandskaberne afspejler den økonomiske, økologiske og kulturelle udvikling i EU’s regioner, udgør selve eksistensgrundlaget for land- og skovbruget, danner grundlag for en driftsmetode, der skal være så bæredygtig som muligt, og er af stor betydning for såvel den biologiske diversitet som den lokale befolkning og turismen; ud over luft, vand og sollys hører også jorden til det naturlige og nødvendige livsgrundlag for 11. mennesker, dyr og planter; arealforbrug, erosion og komprimering samt tilførsel af skadelige stoffer udgør en stadig større 12. trussel mod jordens brugbarhed for mennesker og dens egnethed til at opfylde dens natur- og landskabsmæssige funktioner; 14. 7. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 198/31 der findes stadig et udviklingspotentiale, især hvis man fremmer vandkvalitetsvenlige produktions- 13. metoder i landbruget og nedbringer den diffuse tilførsel af forskellige stoffer; EU’s vandbeskyttelsesdirektiver, som delvist overlapper hinanden og ikke er indholdsmæssigt 14. kohærente, løser ikke disse problemer og gør det ikke muligt at opfylde målet om en bæredygtig politik på vandområdet; EU-borgerne har et stigende behov for adgang til uddannelse, beskæftigelse og sundhedsydelser, 15. som skal dækkes på en bæredygtig måde, ikke nødvendigvis ved at øge transportfaciliteterne; 16. som følge af det europæiske erhvervslivs sammenfletning vil godstransporten på det indre marked vokse mærkbart på mellemlangt sigt, og den tværnationale godstransport over lange afstande vil i høj grad bidrage til denne vækst; de emissioner, der stammer fra køretøjer og brændstoffer i vejtrafikken, udgør allerede nu en 17. væsentlig årsag til støjgener og luftforurening, som skader menneskets sundhed og klimaet; der er opstået mangler inden for jernbanetransporten, og hidtil er det store innovationspotentiale 18. — især inden for fjerngodstransporten — ikke blevet udnyttet; konkurrencen mellem de forskellige transportformer er forvredet, og der bør tilvejebringes fair 19. konkurrence, bl. a. gennem indregning af de eksterne omkostninger; princippet om, at forurener betaler, bør lægges til grund for alle EU-programmer og miljølovgiv- 20. ning — på den 28. plenarforsamling den 10. -11. marts 1999 (mødet den 10. marts) vedtaget følgende udtalelse. B. INDLEDNING — at fremsætte forslag til fjernelse af konkurrenceforvridnin- ger og Amsterdam-traktaten indebærer, at Den Europæiske Union også skal opfattes som en miljøunion. Det gælder både for EU selv, for medlemsstaterne og for regionerne og kommunerne. Der er behov for fornyet solidaritet i det sammenvoksende Europa, der står over for store politiske problemer især på områder som beskæftigelse, sociale forhold og økonomi. Denne solidaritet kræver også, at miljø- og naturbeskyttelsen ikke forsømmes. I praksis har miljøpolitikken, der kræver særligt langsigtede perspektiver, i mange tilfælde været helt isoleret fra foranstaltninger på andre politikområder. Ved enhver udformning og gennemførelse af politikker og foran- staltninger skal der tages hensyn til den nye magiske trekant, som består i at sikre en bæredygtig og afbalanceret udvikling på det økologiske, det sociale og det økonomiske område. Det gælder ikke kun på EU-plan, men også for medlemsstater- ne, regionerne og kommunerne. Regionsudvalget påskønner, at Kommissionen har taget initi- ativ til at fremme miljø- og naturbeskyttelsens inddragelse i EU’s politikker ved at ændre opbygningen af sine egne tjenestegrene. Med denne udtalelse ønsker Regionsudvalget — at bidrage til at opfylde kravet om en bæredygtig udvikling, som nu er forankret i EF-traktaten, — at sikre en bæredygtig fælles miljøpolitik, som sigter mod at bevare naturen, som den er skabt. C. KRAV 1. Forbedring af de eksisterende procedurer og organer Regionsudvalget bifalder, at det med massiv støtte fra 1. 1. Europa-Parlamentets side er lykkedes at forankre princippet om en bæredygtig udvikling i EF-traktatens artikel 6. Nu gælder det om at udmønte det i praksis. Efter Regionsudvalgets opfattelse kunne det i den forbindelse være værdifuldt at udarbejde en protokol om bæredygtig udvikling, der på et passende tidspunkt vedføjes EF-traktaten. En sådan protokol om bæredygtig udvikling kunne lige som protokollen om subsidiaritetsprincippet omfatte procedurer og fremgangsmåder, der sikrer, at der tages hensyn til princip- pet om en bæredygtig udvikling, når der udformes foranstalt- ninger, programmer og retsakter på EU-plan. I den forbindelse skal der sørges for den størst mulige administrative effektivitet. Regionsudvalget vil efter bedste evne fremsætte et forslag til en protokol om bæredygtig udvikling, idet der bygges videre på de overvejelser, der er gjort i de europæiske institutioner og de enkelte medlemsstater. Protokollen om bæredygtig udvikling kunne også tjene som retningslinje for tiltag i medlemsstaterne. C 198/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 Regionsudvalget anser det 1. 2. for absolut nødvendigt, at alle foranstaltninger, der har til formål at videreudvikle miljøpolitikken i EU og at realisere en miljøunion, konkretise- res i et gennemførelsesprogram. Dette program skal indeholde en tidsplan og frister for de vigtigste områder og foranstalt- ninger samt udgøre grundlaget for relevante grøn- og hvidbøg- er. Regionsudvalget foreslår, at Kommissionen i stedet for at revidere det femte miljøhandlingsprogram indleder arbejdet med et sjette program, der er baseret på bl. a. Rio-dokumentet, og som dækker alle Kommissionens kompetenceområder. 1. 3. Regionsudvalget mener, at det netop på miljøområdet er nødvendigt at drøfte spørgsmålet om en hensigtsmæssig fordeling af opgaverne mellem kommuner, regioner, medlems- stater og EU, idet såvel mulighederne for at opnå synergieffek- ter som subsidiaritetsprincippet skal tilgodeses. 1. 6. EF-traktaten bør ændres, så det sikres, at repræsentanter fra miljø-ngo’er også får sæde i Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 1. 7. Miljødialogen mellem Europa-Parlamentet, Regionsud- valget og Kommissionen bør styrkes under inddragelse af det rådgivende forum for miljø og bæredygtig udvikling. 1. 8. Regionerne og kommunerne skal med programmer for et aktivt oplysningsarbejde fremme en aktiv inddragelse af borgerne. Som et første skridt bør hver enkelt region og kommune oprette et kontaktkontor og parallelt dermed om muligt et internet-websted, således at borgerne kan orientere sig om initiativer på deres område (f. eks. om Agenda 21- eller Habitat-tiltag). Regionsudvalget er endvidere af den opfattelse, at det i denne sammenhæng ville være hensigtsmæssigt regelmæssigt at revi- dere EU’s miljølovgivning. Samtidig bør det undersøges, i hvilket omfang mulighederne for »blød lovgivning« (»soft law«), dvs. frivillige aftaler inden for bestemte målgrupper kan bidrage til at opnå bedre miljøresultater. 1. 9. Hver enkelt region bør i samråd med kommunerne udforme et sæt langsigtede retningslinjer f. eks. i form af en miljøplan, der tager sigte på at skabe bæredygtighed, og som indeholder konkrete mål med angivelse af delmål, foranstalt- ninger og en tidsplan for gennemførelsen. I den forbindelse bør EU finde egnede midler til at støtte erfaringsudvekslingen og koordineringen, især i grænseregioner. De principper om frivillig miljøstyring i virksomhederne, der blev indført med miljørevisionen, skal forankres endnu stærkere i praksis. Det drejer sig i den forbindelse om at inddrage medarbejderne, at videreudvikle deres kompetence og at afstemme miljøstyringsstrategien med virksomhedens interesserepræsentationer. Ligeledes kan en forudgående strategisk miljøvurdering af planer og programmer inden for de forskellige sektorer bidrage positivt til inddragelse af miljøaspektet i de forskellige politikker. 1. 4. Regionsudvalget kræver, at der indgås en miljøstabili- tetspagt mellem EU, medlemsstaterne, regionerne og kommu- nerne. Med miljøstabilitetspagten skal miljøcharteret fra Valen- cia videreudvikles inden for rammerne af den kommende udvidelse og under hensyntagen til Ålborg-charteret. Regions- udvalget vil hurtigst muligt fremlægge et første udkast til konkretisering af pagten. Fremtidige medlemmer af EU bør tilstræbe at tiltræde stabilitetspagten. 1. 5. Regionsudvalget kræver, at der oprettes et råd af miljøeksperter på EU-plan. Rådet af miljøeksperter skulle hvert andet år afgive en rapport til Kommissionen med forslag til konkrete EU-foranstaltninger, der sigter mod at fjerne miljøskadelige elementer i EU-lovgivningen i forbindelse med EU’s forskellige finansieringsinstrumenter og tage øget hensyn til miljøbeskyttelseskravene i EU’s politik på alle områder. Derudover kunne rådet afgive udtalelser om specifikke emner og i den forbindelse regelmæssigt kontrollere, om princippet om en bæredygtig udvikling overholdes. 2. Miljølovgivningen og dens gennemførelse 2. 1. Regionsudvalget støtter Kommissionen i, at EU’s miljø- lovgivning bør videreudvikles under hensyntagen til subsidiari- tetsprincippet, også fordi det i væsentlig grad kan bidrage til at sikre en fair konkurrence. Der bør især fastlægges emissions- grænseværdier og miljøkvalitetsnormer. Regionsudvalget op- fordrer Kommissionen til at begrænse rapporteringsforpligtel- serne i denne forbindelse til et forsvarligt niveau. Resultatet af indrapporteringen i form af feedback skal veje tungere end arbejdsindsatsen ved udarbejdelsen af rapporterne. Regionsudvalget bifalder Kommissionens forslag til 2. 2. minimumskrav til myndighedernes miljøbeskyttelseskontrol. Det opfordrer Rådet til at tage forslaget op og hurtigst muligt vedtage krav, der er gennemførlige i praksis, ikke kræver uforsvarligt høje gennemførelsesomkostninger og samtidig kan sikre, at der hurtigt tilvejebringes en sammenlignelig og på mellemlang sigt ensartet gennemførelsespraksis i EU. Regionsudvalget glæder sig over vedtagelsen af Rådets 2. 3. direktiv 96/61/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som udgør den første EU-dækkende ramme for godkendelse og overvågning af industrianlæg med særlig betydning for miljøet. 2. 4. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til omgåen- de at færdiggøre tekniske dokumenter (BREF) med en beskrivel- se af den fælles EU-miljønorm som emissionsgrænseværdi for de forskellige former for industrianlæg, der er omfattet af direktiv 96/61/EF. 14. 7. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 198/33 Det er den eneste mulighed for at harmonisere de materielle krav. I modsat fald vil direktiv 96/61/EF blot føre til en harmonisering af godkendelses- og overvågningsprocedurerne og cementere konkurrenceforvridningerne. 2. 5. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at fremsætte forslag om foranstaltninger baseret på begrebet Integreret Produktpolitik, som dækker et produkts samlede livscyklus. 3. Stimulering af oplysning og uddannelse inden for bæredygtighed For at fremme en miljøbevidst adfærd, der tillige sigter 3. 1. mod livskvalitet og bæredygtighed, bør man ud over at anvende juridiske og finansielle midler lægge større vægt på anvendelsen af sociale instrumenter (oplysning, uddannelse, dialog, interaktiv politisk beslutningstagning, samarbejde o. l. ). 3. 2. Kommissionen og Rådet opfordres til at ændre eksiste- rende støtteprogrammer, således at de i fremtiden fremmer innovative tiltag til styrkelse af miljøbevidstheden og en miljøvenlig adfærd ved hjælp af ovennævnte sociale instru- menter. Der bør gives adgang til at bruge den internationale 3. 3. databank med henblik på udveksling af informationer om lokale initiativer vedrørende livskvalitet og bæredygtighed ved hjælp af de sociale instrumenter (f. eks. udvikling af en lokal Agenda 21 eller en Habitat-agenda om udviklingen af habi- tater). 5. 2. Regionsudvalget opfordrer Rådet til hurtigst muligt at skabe en EU-ramme for beskatning af ikke-vedvarende energi og internalisering af alle eksterne omkostninger. I den forbin- delse skal der tages hensyn til virkningerne for lavindkomst- grupper, landdistrikter, bjergområder og erhvervsbrancher med store energiomkostninger. 5. 3. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om at un- dersøge, om erhvervspolitikken og andre instrumenter, især støtteprogrammer, står i vejen for en emissionsreduktion. Også i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik og strukturfondsreformen bør Kommissionen tilstræbe emis- sionsreduktioner. I den sammenhæng understreger Regionsud- valget, at skovøkosystemerne spiller en stor rolle som luftfilter og kuldioxiddræn. 5. 4. Regionsudvalget mener, at lovbestemte reduktionsmål for skadelige stoffer bør tilpasses udviklingen med passende mellemrum, så ny viden om skadelige stoffer og den tekniske udvikling tilgodeses i EU’s lovgivning. 5. 5. Regionsudvalget mener, at man i større omfang bør anvende markedsøkonomiske stimulanser (miljøafgifter med en regulerende virkning, omsættelige miljølicenser og udlig- ningsstrategier), inden for klimabeskyttelsespolitikken. Målet hermed er at styrke bestræbelserne på at øge miljøpolitikkens omkostningseffektivitet og dermed mildne konflikten mellem miljøpolitik og vækst- og beskæftigelsespolitik. 5. 6. Regionsudvalget anser det for påkrævet, at Den Euro- pæiske Union og dens medlemsstater fortsat går i spidsen, når det gælder om at reducere drivhusgasemissionerne. 4. Grænseoverskridende samarbejde 6. Naturbeskyttelse 4. 1. Det er særdeles vigtigt, at regionerne inden for og uden for EU arbejder meget tæt sammen. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om fortsat at fremme erfaringsudvekslingen og bestræbelserne på at finde løsninger på grænseoverskridende miljøproblemer, ikke mindst med EU’s kommende udvidelse for øje. 4. 2. Udarbejdelsen af en ny miljøproceslovgivning på EU- plan bør koncentreres om bilæggelse af grænseoverskridende konflikter mellem medlemsstaterne. 5. Klimabeskyttelse 6. 1. Regionsudvalget påskønner Kommissionens hidtidige bestræbelser på at bevare den biologiske diversitet. Det forven- ter, at EU også kæmper for arts- og naturbeskyttelsen som led i den internationale handelspolitik. i 6. 2. Regionsudvalget anmoder Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet om at tage mere hensyn til naturbeskyttel- sesspørgsmålet forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik. Efter Regionsudvalgets mening bør kun bæredygtige former for landbrug anses for at være miljømæs- sigt acceptable, hvilket ikke kan være tilfældet med de rent industrielle brug. For at sikre et bæredygtigt landbrug er det nødvendigt at støtte miljøvenlige produktionsmetoder og -cykluser inden for landbruget samt markedsføring af regionalt fremstillede og forarbejdede produkter. 5. 1. Regionsudvalget mener, at potentialet for vedvarende energi og for teknikker til mere effektiv energiudnyttelse bør udnyttes bedst muligt, og at det offentlige især skal lægge et bæredygtighedskriterium til grund, når det anstiller en konkurrenceretlig vurdering af, om de skal støttes. 6. 3. Regionsudvalget bifalder Kommissionens bestræbelser på at fremme en bæredygtig jorddyrkning, f. eks. gennem mærkning af økologiske landbrugsprodukter og miljømær- kning. Konkrete handlingsplaner og programmer bør tilpasses C 198/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 naturforholdene på en sådan måde, at der målrettet kan tages hensyn til lokalbefolkningens og landbrugernes interesser og til naturen. Regionsudvalget bifalder Kommissionens bestræ- belser for at fremme bæredygtig jorddyrkning via de fælles markedsordninger og forordning 2078/92, og opfordrer til en udbygning af det relevante lovgrundlag og de økonomiske muligheder herfor. 6. 4. Regionsudvalget kræver, at der foretages miljøkonse- kvensanalyser i forbindelse med store strukturfondsprojekter. De relevante oplysninger, herunder cost-benefit-analyser, bør offentliggøres. 6. 5. Regionsudvalget går ind for oprettelsen og sikringen af det europæiske net af beskyttede arter Natura 2000. Det opfordrer Kommissionen til at begrænse indberetningspligten på området til et forsvarligt omfang. Det er nødvendigt med en passende finansiel påskøn- 6. 6. nelse af landskabsbevarelse på længere sigt samt af jordbunds- beskyttelse og bestræbelser på at bevare og genskabe sunde skove. 7. Jorden 7. 1. Regionsudvalget kræver, at også jorden udnyttes i overensstemmelse med princippet om en bæredygtig udvik- ling. Ud over, at jorden som areal skal anvendes sparsommeligt, skal jorden også omgås skånsomt i sin egenskab af naturele- ment og element med økologiske funktioner. Regionsudvalget mener i den forbindelse, at et bæredygtigt land- og skovbrug er et nødvendigt og prægende element i arealanvendelsen og står som garant for bevarelsen af kulturlandskabet. 7. 2. Regionsudvalget kræver derfor, at EU’s, medlemsstater- nes, regionernes og kommunernes foranstaltninger baseres på følgende principper: — en sparsom og skånsom udnyttelse af jorden — beskyttelse af særlig værdifuld jord mod nedbrydning og jordsammenslemming samt anvendelse af korrekte metoder til udgravning af jord, hvor det er uundgåeligt — hovedvægt på genanvendelse af brugte arealer — genanvendelse af jordmateriale, der ikke er forurenet, og korrekt behandling af forurenet jordmateriale — nedbringelse af erosionsomfanget og forebyggelse af jords- kred og lignende geologiske fænomener — reduceret udledning af skadelige stoffer. 8. Vand og affald Regionsudvalget støtter Kommissionens bestræbelser 8. 1. på at udforme en effektiv vandpolitik med et højt beskyttelses- niveau. Det er en forudsætning for at opfylde målet om en bæredygtig udvikling overalt i EU. 8. 2. Regionsudvalget bifalder Kommissionens målsætnin- ger for den fremtidige vandpolitik og opfordrer Kommissionen til at anvende forebyggelsesprincippet, forureneren-betaler- princippet, samarbejdsprincippet og princippet om hensynta- gen til miljøet og subsidiaritetsprincippet, når den fastlægger vandpolitikkens materielle indhold, så væsentlige begrænsnin- ger af menneskets livsgrundlag undgås i videst muligt omfang. Regionsudvalget gør i denne forbindelse opmærksom på, at foranstaltninger, der tager sigte på at bevare skovene sunde eller på skovrejsning, også har særlig betydning for beskyttel- sen af vandressourcerne. 8. 3. Det vigtigste element i en europæisk affaldspolitik er ifølge Regionsudvalget, at det undgås, at der opstår affald. Det kræver derfor, at EU og dens medlemsstater ofrer dette mål særlig opmærksomhed. Kravet om, at man undgår at frembringe affald i det omfang, det højeste tekniske og videnskabelige niveau gør det muligt, bør indføres/styrkes som det vigtigste evalueringskriterium i forbindelse med EU’s støtteprogrammer i industrisektoren. Det må støttes, at der i hele Europa indføres markedsøkonomi- ske instrumenter, der allerede har stået deres prøve i nogle regioner, som tilskyndelse til at undgå, at der opstår miljø- og sundhedsfarligt affald. 8. 4. Regionsudvalget gør opmærksom på, at princippet om fri vareudveksling kun gælder i begrænset omfang i forbindelse med bortskaffelse af affald. Eksisterende regional og kommunal kompetence bør bevares i forbindelse med den europæiske harmonisering. Det anmoder Kommissionen om ikke alene at sørge for, at de stoffer og energiressourcer, der er indeholdt i affaldet, udnyttes, men også at tilgodese det affaldspolitiske mål om, at skadestof- fer i affald skal fjernes så tæt på oprindelsesstedet som muligt. 8. 5. Regionsudvalget opfordrer derfor Kommissionen til ikke at modarbejde medlemsstaternes bestræbelser på at indføre et miljøvenligt affaldsbortskaffelsessystem. I denne forbindelse drejer det sig om at sikre høje økologiske standar- der og ikke om at svække dem gennem konkurrencerelaterede initiativer fra Europa-Kommissionens side. Det anmoder Kom- missionen om hurtigst muligt at fremsætte forslag til konkret- isering af den sondring mellem bortskaffelse og udnyttelse af affald, som er nødvendig i EU-lovgivningen. Regionsudvalget forventer, at Kommissionen anerkender medlemsstaternes beføjelse til selv at udforme afgrænsningskriterier med henblik på gennemførelsen, indtil der foreligger en fælles sondring mellem udnyttelse og bortskaffelse af affald. 14. 7. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 198/35 9. Transport Regionsudvalget erkender, at Kommissionen har frem- 9. 1. lagt flere grundlæggende forslag og debatoplæg om en bedre integration af miljø- og transportpolitikken. Regionsudvalget forventer, at Kommissionen prioriterer en løsning af de eksisterende og voksende problemer, idet den tager hensyn jernbane, kollektiv til miljøvenlige transportformer (f. eks. nærtrafik, flod- og kanaltransport). I denne forbindelse påskøn- ner Regionsudvalget især den indsats, der er gjort for yderligere at fremme den kombinerede transport, og dermed også for at bidrage til at aflaste vejnettet. Regionsudvalget forventer, at Europa-Parlamentet og Rådet hurtigst muligt vedtager de retsakter, der er nødvendige for jernbanetransportens udvikling, og indrømmer den miljøvenli- ge jernbanetransport en fortrinsstilling. Regionsudvalget anser det endvidere for nødvendigt, at man på europæisk niveau når til enighed om grundtrækkene i et koncept for en retfærdig påligning af omkostningerne på de forskellige infrastrukturbrugere inden for alle transportformer. Et sådant koncept skal tillige indbefatte de eksterne omkost- ninger. I denne forbindelse opfordrer Regionsudvalget Kommissionen til også at undersøge, hvilke virkninger de forskellige internali- seringsstrategier har for erhvervslivet, samfundet og miljøet. Samtidig bør det tillige i tilstrækkelig grad undersøges, hvilke konsekvenser omkostningsrigtige transportpriser har for spedi- tions- og transporterhvervet samt for Den Europæiske Union som etableringssted. 9. 2. Regionsudvalget anmoder Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet om at sætte alle sejl til for at sikre, at der gøres afgørende fremskridt på transportområdet i forbindelse med udvidelsen af EU. Hertil hører en forhøjelse af eventuelle maksimalsatser for vejgebyrer for erhvervskøretøjer og en differentiering af dem på grundlag af miljøkriterier. Endvidere bør der gøres fremskridt i forbindelse med jernbanenettenes anvendelse. 9. 3. Regionsudvalget kræver, at der træffes foranstaltninger for at begrænse personbilernes brændstofforbrug og dermed CO2-emissionerne, og at regionerne og medlemsstaterne får beføjelse til at fremme en hurtigere markedsføring af køretøjer med et særligt lavt forbrug ved hjælp af fiskale incitamenter, idet der tages hensyn til virkningen for forskellige indkomst- grupper og for befolkningen i landdistrikter og byområder. 9. 4. Regionsudvalget kræver, at direktivet om emissioner fra erhvervskøretøjer vedtages hurtigt, og at der fastsættes strengere målværdier end de planlagte for euro IV-køretøjer (fra år 2005). Samtidig bør medlemsstaterne have ret til fra år 2000 at indføre fiskale incitamenter for køretøjer, der opfylder strengere emissionskrav før det krævede tidspunkt. Dette bør også gælde busser og varevogne med gasdrevne motorer, som kan anvendes i tæt bebyggede områder. 9. 5. Regionsudvalget mener, at en hurtig indførelse af mindre miljøskadelige benzin- og dieseltyper vil være en afgørende foranstaltning til at mindske vejtrafikkens belastning af miljøet. Derudover er renere brændstoffer en uomgængelig forudsætning for, at man kan indføre nye motortyper med et lavere forbrug og lavere emissioner af skadelige stoffer. Regionsudvalget betragter brændstofdirektivet, der blev offent- liggjort i slutningen af december 1998, som et stort fremskridt, men mener ikke desto mindre, at især svovlindholdet bør reduceres yderligere. Regionsudvalget opfordrer alle medlemsstaterne til med effek- tive fiskale incitamenter at fremme en hurtig indførelse og udbredt anvendelse af mindre miljøskadelige brændstoffer. I denne sammenhæng må der tages hensyn til virkningerne for lavindkomstgrupperne og landdistrikterne. 9. 6. Regionsudvalget bifalder det direktiv om fremtidige emissionsnormer for personbiler og lette erhvervskøretøjer, der blev offentliggjort i slutningen af december 1998, og påskønner, at medlemsstaterne har ret til fra år 2000 at fremme en hurtigere markedsføring af euro IV-personbiler ved hjælp af fiskale incitamenter. Regionsudvalget slår til lyd for, at alle medlemsstater ved hjælp af effektive fiskale incitamenter fremmer en hurtig indførelse og udbredt anvendelse af køretøjer med særligt lave emissioner. 9. 7. Da befolkningen prioriterer et roligt bolig- og levemiljø i og uden for byområder højt, opfordrer Regionsudvalget kraftigt Kommissionen til som en opfølgning af det nye direktiv om motorkøretøjers emissioner at forelægge et direktiv om yderligere reduktion af støj fra person- og lastbiler (motorstøj ved hastigheder på op til 60 km/t og dækstøj ved højere hastigheder). 10. Økonomi, handel og beskæftigelse 10. 1. Regionsudvalget påpeger, at forbedringer på miljø- området højner erhvervsområdernes kvalitet og bidrager til at sikre beskæftigelsen. 10. 2. Inden for handelspolitikken, især i WTO-regi, skal der indføres miljørelaterede minimumsnormer. Ligeledes bør der på det handelspolitiske område og især i de fælles markedsordninger indføres grundlæggende bestemmelser om integreret og økologisk produktion. Regionsudvalget gør imidlertid opmærksom på, at 10. 3. man netop af hensyn til erhvervsområderne i stigende grad bør vælge de miljøpolitiske instrumenter, der er både effektive og omkostningseffektive, og som fremmer miljøtekniske frem- skridt. En miljøpolitik, der er effektiv i både miljømæssig og økonomisk henseende, er efter Regionsudvalgets opfattelse det bedste middel forene miljøpolitikken med den til at økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken. C 198/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 7. 1999 11. Strålingsbeskyttelse Regionsudvalget kræver, at de områder inden for 11. 1. strålingsbeskyttelse, der ikke berøres af Euratom’s arbejde, såsom endelig oplagring og oprydning efter uranbrydning, atter sættes på EU’s dagsorden. Især skal informeringen af de regionale strålingsbeskyttelsesmyndigheder og samarbejdet med dem forbedres, og fælles F&U-projekter om spørgsmål i forbindelse med naturlig radioaktivitet skal sikres mere støtte. På baggrund af den forestående udvidelse af EU får disse spørgsmål større betydning. 11. 2. Regionsudvalget forventer, at der udarbejdes fælles europæiske retningslinjer for omgangen med materialer, der er kontamineret med naturlige radionuklider (f. eks. skrot, slam fra olieudvinding, slagger osv. ). D. BEGRUNDELSE Regionsudvalgets holdninger til grundlæggende miljøpolitiske emner skal konsolideres og videreudvikles i lyset af Am- sterdam-traktaten. Konkurrencen på det indre marked vil blive skærpet yderligere med gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union. Fremover bliver det derfor endnu vigtigere, at EU’s miljølovgiv- ning gennemføres i praksis og videreudvikles indholdsmæssigt. Her bærer Regionsudvalget et særligt ansvar, da det først og fremmest påhviler de regionale og lokale myndigheder at sørge for en effektiv anvendelse. En god økonomisk udvikling i EU forudsætter en streng miljøpolitik. Miljøbeskyttelsen virker som innovations- og vækstmotor for hele erhvervslivet. En nutidig miljøbeskyttelse skaber også mere fremtidssikre arbejdspladser. EU’s eksport af miljøbeskyttelsesteknik får særlig stor betydning i næste årti Bruxelles, den 10. marts 1999. som følge af den intensive tilnærmelsesstrategi for ansøgerlan- dene fra Central- og Østeuropa. Regionsudvalget er ikke blind for, at det bliver stadig vanskeli- gere at videreudvikle den materielle miljølovgivning som følge af de talrige indbyrdes afhængighedsforhold, der gør sig gældende. Derfor må en supplerende videnskabelig rådgivning anses for påkrævet. De klassiske miljøproblemer er blevet afløst af nye udfordrin- ger. De globale trusler, der udgår fra klimaændringer som følge af øgede emissioner af drivhusgasser, ozonlagets nedbrydning og ressourceforbruget, kan ikke synliggøres i samme grad som de fleste klassiske miljøproblemer, f. eks. vandforurening eller ukontrolleret deponering af affald. Alle områder af miljøbe- vidstgørelsen skal derfor have et globalt tilsnit. Der skal ikke kun formidles et naturvidenskabeligt grundlag, men også gøres opmærksom på sammenhængen mellem miljøbeskyttelse og økonomiske og sociale aspekter. EU bærer et globalt ansvar for klimabeskyttelse samt energi- og råstofbesparelser. EU må føre an og vise et godt eksempel, hvis kravet om en bæredygtig udvikling overalt i verden skal opfyldes. ikke være muligt at Det vil tilvejebringe en bæredygtig udvikling inden for EU uden at ændre prioriteterne inden for de forskellige sektorpolitikker. Dette er særligt tydeligt på transportområdet. Jordbeskadigelser er et særligt stort miljøproblem. Disse beska- digelser skyldes især erosioner og forringelse af jordens kemiske og fysiske beskaffenhed. Der har hidtil ikke været nogen fælles jordbeskyttelsespolitik. Regionsudvalget er klar over, at det er særligt vanskeligt at udvikle en sådan politik på EU-plan, dels fordi en nutidig jordbeskyttelsespolitik nødven- digvis skal være af tværgående karakter, dels fordi subsidiari- tetsprincippet også skal overholdes på dette område. Når princippet om en bæredygtig udvikling skal gennemføres i praksis, spiller institutionelle og proceduremæssige aspekter en særlig rolle, fordi princippet er af horisontal karakter. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget


title: Protokoll om förlängning av den period under vilken medel som gjorts disponibla genom det fjärde protokollet om finansiellt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Cypern kan anslås

eurovoc_concepts:
Cyprus
financial cooperation
protocol to an agreement
technical cooperation

text: L 100/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 15. 4. 1999 om f(cid:148)rl(cid:132)ngning av den period under vilken medel som gjorts disponibla genom det fj(cid:132)rde protokollet om finansiellt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemen- skapen och Cypern kan ansl(cid:134)s PROTOKOLL EUROPEISKA UNIONENS R(cid:143)D, (cid:134) ena sidan, och REPUBLIKEN CYPERNS REGERING, (cid:134) andra sidan, SOM (cid:142)R ANGEL(cid:142)GNA om att fullf(cid:148)lja m(cid:134)len i det fj(cid:132)rde protokollet om finansiellt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Cypern, undertecknat den 30 oktober 1995, i syfte att uppn(cid:134) de m(cid:134)l som uppst(cid:132)lls i Avtalet om uppr(cid:132)ttande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern samt att underl(cid:132)tta Cyperns omvandling inf(cid:148)r landets anslutning till Europeiska unionen, SOM (cid:142)R MEDVETNA om de sv(cid:134)righeter som inte gjorde det m(cid:148)jligt att ansl(cid:134) samtliga medel som gjorts disponibla genom protokollet innan dess giltighetstid g(cid:134)tt ut, HAR BESLUTAT att (cid:132)ndra protokollet genom att till och med den 31 december 1999 f(cid:148)rl(cid:132)nga den period under vilken disponibla medel kan ansl(cid:134)s och har f(cid:148)r detta (cid:132)ndam(cid:134)l som befullm(cid:132)ktigade utsett: EUROPEISKA UNIONENS R(cid:143)D: Dietrich von KYAW ambassad(cid:148)r, st(cid:132)ndig representant f(cid:148)r F(cid:148)rbundsrepubliken Tyskland, ordf(cid:148)rande i St(cid:132)ndiga representanternas kommitt(cid:130), G(cid:129)nther BURGHARDT generaldirekt(cid:148)r vid Europeiska gemenskapernas kommissions generaldirektorat f(cid:148)r utrikespo- litiska f(cid:148)rbindelser, REPUBLIKEN CYPERNS REGERING: Nico AGATHOCLEOUS utomordentlig och befullm(cid:132)ktigad ambassad(cid:148)r, Chef f(cid:148)r Republiken Cyperns representation vid Europeiska unionen, SOM, sedan de utv(cid:132)xlat sina fullmakter och funnit dem vara i god och beh(cid:148)rig form HAR ENATS OM F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 I artikel 2 i protokollet om finansiellt och tekniskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Cypern skall datumangivelsen den 31 december 1998, som anger sista dag f(cid:148)r att ansl(cid:134) de medel (74 miljoner ecu) som gjorts disponibla genom protokollet, ers(cid:132)ttas med den 31 december 1999. 15. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 100/27 Detta protokoll skall bifogas Avtalet om uppr(cid:132)ttande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Republiken Cypern. Artikel 2 Artikel 3 1. Detta protokoll skall godk(cid:132)nnas i enlighet med avtalsparternas egna f(cid:148)rfaranden. Avtalspar- terna skall meddela varandra att de f(cid:148)rfaranden som (cid:132)r n(cid:148)dv(cid:132)ndiga f(cid:148)r detta (cid:132)ndam(cid:134)l har slutf(cid:148)rts. Protokollet tr(cid:132)der i kraft vid den tidpunkt n(cid:132)r de meddelanden som f(cid:148)reskrivs i punkt 1 har 2. l(cid:132)mnats. Detta protokoll (cid:132)r uppr(cid:132)ttat i tv(cid:134) original p(cid:134) danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederl(cid:132)ndska, portugisiska, spanska, svenska och tyska, vilka samtliga texter (cid:132)r lika giltiga. Artikel 4 Hecho en Bruselas, el diez de marzo de mil novecientos noventa y nueve. Udfærdiget i Bruxelles den tiende marts nitten hundrede og nioghalvfems. Geschehen zu Br(cid:129)ssel am zehnten M(cid:132)rz neunzehnhundertneunundneunzig. (cid:130)cime stir Bqun(cid:146)kker, stir d(cid:146)ja Laqt(cid:148)ou w(cid:148)kia emmiaj(cid:149)sia emem(cid:147)mta emm(cid:146)a. Done at Brussels on the tenth day of March in the year one thousand nine hundred and ninety-nine. Fait (cid:133) Bruxelles, le dix mars mil neuf cent quatre-vingt-dix-neuf. Fatto a Bruxelles, add(cid:141) dieci marzo millenovecentonovantanove. Gedaan te Brussel, de tiende maart negentienhonderd negenennegentig. Feito em Bruxelas, em dez de Mar(cid:135)o de mil novecentos e noventa e nove. Tehty Brysseliss(cid:132) kymmenenten(cid:132) p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta vuonna tuhatyhdeks(cid:132)nsataayhdeks(cid:132)nkym- ment(cid:132)yhdeks(cid:132)n. Som skedde i Bryssel den tionde mars nittonhundranittionio. L 100/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 15. 4. 1999 Por la Comunidad Europea For Det Europæiske Fællesskab F(cid:129)r die Europ(cid:132)ische Gemeinschaft Cia tgm Euqypa(cid:152)j(cid:147) Joim(cid:149)tgta For the European Community Pour la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne Per la Comunit(cid:133) europea Voor de Europese Gemeenschap Pela Comunidade Europeia Euroopan yhteis(cid:148)n puolesta P(cid:134) Europeiska gemenskapens v(cid:132)gnar 15. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 100/29 Por la Rep(cid:156)blica de Chipre For Republikken Cypern F(cid:129)r die Regierung Zypern Cia tgm Dglojqat(cid:148)ar tgr J(cid:151)pqqou For the Republic of Cyprus Pour la R(cid:130)publique de Chypre Per la Repubblica di Cipro Voor de Republiek Cyprus Pela Rep(cid:156)blica de Chipre Kyproksen tasavallan puolesta P(cid:134) Republiken Cyperns v(cid:132)gnar


title: Consulaire bescherming voor burgers van de Europese Unie.

eurovoc_concepts:
European citizenship
diplomatic protection