”Det viktigaste är att ta dagen som den kommer”

Summary: Del 3 i serien”Partner med diagnos” Camilla och sonen Isak, 8 år, förstår varandra utan att de behöver säga så mycket. Isak tycker att det händer mycket kul när man har adhd. Men han säger också att man måste lära sig att bromsa ibland.

Funktionsvarianter som adhd och Aspergers syndrom blir som mest tydliga i relationer med andra. Vi har träffat några familjer för att prata om vad man gör för att få kärleken att hålla och vardagen att fungera. Det här är sista artikeln i serien. De tidigare var införda 21 och 22/6. Camilla Engstrand har adhd precis som sin son Isak som är åtta år och går i tvåan. Han har dessutom en autismdiagnos. Vi träffar dem hemma i familjens radhus i Haninge för att ta en fika och prata om hur de får vardagen att gå ihop. – Det är faktiskt ganska häftigt att vara förälder till ett barn som har samma diagnos som man själv har. Det gör att vi kan förstå varandra utan att behöva säga så mycket. Vi har liknande svårigheter och styrkor och vi upplever liknande saker, säger Camilla. Det är mest hon som pratar. Isak är glad. Men han tycker inte om att ha ögonkontakt och han är inte mycket för att kallprata. I stället leker han med små starwars-figurer och rymdskepp på köksbordet. Efter någon timme blir han alltmer aktiv och pratsam. Det är för att hans adhd-medicin har börjat sluta att verka, upplyser oss hans mamma om. Isak kryper in och ut ur kojan som står i vardagsrummet och när han får visa sitt rum så kastar han sig i dubbelsängen och hoppar upp och ned som barn brukar göra. Eftersom han har så svåra problem med att sova så sover de här tillsammans. När de lägger sig vid åtta varje kväll så tar han en melatonintablett som stabiliserar dygnsrytmen. Han säger att det känns som om det brinner i kroppen när han ska sova. Han vaknar också med jämna mellanrum. – Sova bredvid maken i rummet intill får jag göra i sinom tid, resonerar Camilla. Det var när Isak var åtta månader gammal som föräldrarna började förstå att det var något särskilt med honom. Han pratade tidigt och kunde säga ”mamma komma” eller ”Isak gå ut”. Han lekte också på ett strukturerat sätt och radade upp leksakerna i färgordning på golvet, när jämnåriga barn kunde sitta och bita på dem. När han var ett år förstod han redan en del engelska ord som ”cat”, ”dog”, ”mummy”, ”umbrella”. När Isak var fem år så kom hans lillasyster Alice till världen. Under samma period gjordes det en utredning på bup som konstaterade att Isak hade adhd. Det var först när han började medicinera mot adhd som de autistiska dragen kom fram alltmer. – Han blev lugn men också mer ”stängd”, säger Camilla. I samma veva blev pressen i vardagen för stor för Camilla som blev utbränd och sjukskriven. Vårdcentralen gav henne en remiss för utredning vilket ledde till att hon också fick diagnosen adhd. Det är inte bara Camilla som förstår hur Isak fungerar. Även Isak förstår att det kan bli för mycket intryck och stress för hans mamma. Häromdagen sa han till henne att ”du kanske har litet väl många projekt i gång samtidigt”. – Det är min hyperaktivitet som ställer till det. Om jag redan håller på med något så kan jag plötsligt får för mig att samtidigt sätta en deg. Om någon då sätter på musik så kanske jag tycker att det ska dansas, säger Camilla. En annan gång sa Isak: ”Det är bra att vi har adhd eftersom det händer så mycket som är kul. Men det betyder också att vi måste lära oss att bromsa ibland”. Det var kloka ord från någon som bara är åtta år? – Ja, det har att göra med hans autismdiagnos. Han väldigt lillgammal och kan sätta ord på mycket, säger Camilla. Trots att hon verkar vara så beslutsam och systematisk när det kommer till att sköta Isaks rutiner, så har hon behov av boendestöd från kommunen. Det betyder att någon kommer och hjälper henne att styra upp olika bestyr i vardagen en gång i veckan. Läs mer: ”Tidigare pojkvänner försökte ändra på mig” – Jag klarar av att stödja Isaks strukturer bättre än mina egna. Eftersom det är mitt barn så låter jag mina behov komma i andra hand. I hallen har de hängt en tavla med de viktigaste hålltiderna. Framför allt är det i situationer när något ska göras effektivt under tidspress som det brukar tjorva till sig. Morgonen är en klassiker. På tavlan står det att Isak först ska ta sin medicin. Därefter klä på sig, äta frukost och sedan borsta tänderna - innan det är dags att åka till skolan. På morgonen råder det totalförbud mot att spela på mobilen eftersom det triggar Isaks hjärna på nolltid. Särskilt om han glömmer att ta medicin eller om den inte har börjat verka. – Om jag kommer ned och ser att han sitter och spelar i soffan - då vet jag att vi väldigt lätt hamnar i ett kaosläge. Säger jag till honom litet för häftigt att lägga ifrån sig mobilen så kan han bli ”adhd-arg”. Det är en sådan ilska som inte går att beskriva och som kan göra att hela morgonen blir förstörd, förklarar Camilla. Det gör att hon i så fall försöker portionera insatserna i olika steg. Det är inte alltid det lättaste för Camilla som har sin egen adhd att hålla koll på. Särskilt svårt blir det om dessutom maken och barn nummer två har kommit ned i köket. Då blir det ännu svårare för Camilla att hålla fokus på Isak. För att underlätta morgonbestyren och ta bort det brus som finns så har de laddat kaffebryggaren redan kvällen före. De har lagt fram alla kläder som de ska ha på sig. Då är det lättare att handskas med oförutsedda händelser. Kan du säga till Isak att ”nu blir du så där adhd-arg”? – Ja, det gör jag, eftersom han blir lugnare av att veta att jag förstår. Det bästa sättet att få utbrottet att klinga av är att använda sig av ett lågaffektivt bemötande. Det betyder att Camilla backar. Hon ställer sig en bit bort och säger: ”Nu ser jag att du är så där arg. Därför pausar vi ett tag. Lägg bort mobilen så får du vara ifred”. Sedan kommer hon tillbaka tio minuter senare och då kramas de. Ett problem är att lillasyster Alice ofta måste stå tillbaka. Hon får inte alltid sina behov tillgodosedda eftersom Isak får så mycket uppmärksamhet. Det gör att föräldrarna försöker schemalägga tid med henne så att hon får vara ensam med dem ibland. Alice är tre år och utvecklas på ett sätt som följer ett mer normalt mönster. När det kommer till vissa motoriska färdigheter, som penngrepp, befinner hon sig på samma nivå som Isak, trots att hon är hans lillasyster. Hon testar sina föräldrar på ett annat sätt än Isak. – Med Isak måste jag hela tiden tänka på saker som jag har lärt mig på utbildningar, som socialt samspel, turtagning, att säga hej och titta i ögonen. Det är sådant som Alice lärde sig tidigt på egen hand. Isak har aldrig varit trotsig på samma sätt. Hon har frigjort sig på ett helt annat vis. När Camilla och Isak har visat sitt rum på övervåningen så sätter de sig för att spela Othello. Eftersom det är Isaks favoritspel så vinner han lätt mot mamma. När vi säger att han är duktig så ler han samtidigt som han skakar litet lätt på huvudet. Han gillar inte beröm, det är inte viktigt för honom att vara ”bäst”, enligt Camilla. Läs mer: ”Vi behöver strukturer för att kärleken ska hålla” Ibland tycker han om att gå ut och leka. I skolan brukar han snurra på lekställningarna. Då tycker han att det är roligare att vara för sig själv. En gång i veckan tränar Isak judo. Camilla trodde inte att kontaktsport skulle fungera så bra eftersom han tycker om att leka ensam. Men det visade sig att judo utövas i en miljö som passar honom väldigt bra. – Dels behöver man inte tävla om man inte vill. Det finns också en tydlig struktur för hur man ska umgås med de andra i dojon. Man fokuserar mycket på motorik och när man tränar så håller man varandra nere genom att ligga på den andra. Det är en väldigt bra träning för Isak. Det finns många olika aspekter av att ha funktionsvarianter i en familj, tycker Camilla. En positiv sida är att det blir väldigt tolerant och högt i tak mot det som är avvikande. – Det enda som betyder något är att man försöker ta dagen som den kommer. Allt beror på hur Isak mår och vilket humör han är på. Mestadels är han ett stort leende och ger oss massor av energi. Camilla Engstrand och Isak Sundin Ålder: 39 respektive 8 år. Gör: Camilla är receptionist. Isak går i andra klass. Bor: Vendelsö i Haninge kommun, söder om Stockholm Familj: Camilla är gift med Mattias och har barnen Isak, 8 år, och Alice, 3 år. Mattias har sedan tidigare Robin, 19 år och Emma, 20 år. Isak växelbor hos sin biologiska pappa. I familjen ingår även katten Bliss som ofta hjälper Isak att gå ned i varv bara genom att vara i närheten. Hon ger honom också omedelbar respons. Om han är för häftig mot henne så sticker hon bara från honom. Diagnoser: Camilla och Isak har adhd. Isak har även en autismdiagnos. Partner med diagnos del 3 Funktionsvarianter som adhd och Asperger blir som mest tydliga i relationer med andra. Vi har träffat några par för att prata om vad man gör för att få kärleken att hålla. Läs del 1 i serien: ”Vi behöver strukturer för att kärleken ska hålla” Läs del 2 i serien: ”Tidigare pojkvänner försökte ändra på mig”


Att ha ”vita perioder” kan vara en varningssignal

Summary: Varje år uppmärksammas det: Sommaren är en tid då många dricker mer alkohol än vanligt. Att ”kunna” dricka mycket utan att känna sig påverkad är en varningssignal, säger beroendeforskaren Markus Heilig.

Hälften av svenskarna dricker mer under semestern, enligt en undersökning som Sifo gjort i samarbete med Systembolagets dotterbolag IQ. Och inför midsommar sker en topp i Systembolagets försäljning. En del kompenserar sommarens ökade konsumtion med en ”vit period” framåt hösten. Är vita perioder bra, eller innebär det bara att man ”tar igen det” och dricker ännu mer sedan? – Det kan förstås vara bra på ett sätt, eftersom de inre organen kan få återhämta sig, säger Markus Heilig, psykiatriprofessor i Linköping och internationellt känd hjärn- och beroendeforskare. Samtidigt är det så att många som tar vita perioder gör det för att de känner att de håller på att få problem med alkoholen. Och det är en signal som man ska ta på allvar, tycker Markus Heilig. – Man kanske inte börjar dricka mer än tidigare efter en vit period, utan går tillbaka till en konsumtion som man känner egentligen är för hög. Då ska man kanske försöka hitta mer långsiktiga lösningar, och hitta sätt att dricka mindre framöver. Det finns ett annat krux med vita perioder också, säger Markus Heilig. Det handlar om hur alkohol påverkar hjärnan. Om man dricker mycket alkohol under en längre tid kan man få bestående förändringar i hjärnan, förändringar som bland annat ökar hjärnans stresskänslighet och risken för att man ska dricka ännu mer. – Att dricka mycket i cykler, varvat med vita perioder, har faktiskt visat sig kunna driva på en utveckling mot svåra alkoholproblem. Det är lite som att hårdbanta, efteråt går man lätt upp igen. Ibland hör man rådet att aldrig dricka flera dagar i rad, ligger det något i det? – Det är ett ganska bra råd, när man dricker flera dagar i sträck börjar man utveckla tolerans, säger Markus Heilig. Det är bra att hålla vissa dagar helt fria från alkohol. –  Det gammaldags ”helgdrickandet” som funnits i bland annat Sverige, där man druckit mycket i helgen men inget på vardagarna, hade sina avigsidor. Men det förde inte med sig toleransutveckling. Om man dricker mycket och ofta utvecklar man tolerans, vilket innebär att man behöver mer och mer för att känna sig påverkad. Att ”kunna” dricka mycket innan man känner av det är en varningssignal, säger Markus Heilig. Vet man med sig att det lätt blir för mycket alkohol, kan man börja med att hålla reda på hur mycket man egentligen dricker, menar han. Man kan utgå från antalet ”standardglas”. Ett standardglas motsvarar exempelvis 15 cl vin, en liten starköl eller 4 cl starksprit. För män innebär det enligt Folkhälsomyndigheten i Sverige en riskkonsumtion att dricka mer än 14 standardglas i veckan, för kvinnor mer än 9. Som riskkonsumtion räknas också att berusningsdricka (5 eller fler standardglas för män, 4 eller fler för kvinnor). – Att kvinnor är mycket känsligare är viktigt att komma ihåg, säger Markus Heilig. Det handlar inte bara om att de ofta väger mindre. Kvinnor får högre alkoholkoncentration i blodet och blir känsligare för skador. Man kan säga att kvinnor bör dricka ungefär hälften så mycket som män. Det finns många välkända råd om hur man kan hålla igen. Som att inte dricka på fastande mage, att varva med vatten eller annat alkoholfritt, att sippa i stället för att klunka i sig. Vettigt alltihop, tycker Markus Heilig. Men om man själv försöker reglera sin konsumtion utan att lyckas, vad ska man göra då? – Har man försökt en tid utan att det har fungerat, då har man ett ganska handfast kvitto på att man inte har kontroll. Då är det bäst att sluta helt och hållet, menar Markus Heilig. En kontroversiell fråga är om den som en gång har utvecklat allvarliga alkoholproblem kan ”gå tillbaka” och börja dricka måttligt. – Det finns absolut vissa som kan det. Problemet är att ingen kan säga på förhand vilka de är. Så jag råder dem som är i den situationen att satsa på att avstå helt. I dag finns också läkemedel som ska minska ”suget” efter mer om man tar ett glas, men effekterna varierar, säger Markus Heilig. För den som inte är redo för helnykterhet kan det vara ett alternativ att prova. Det finns även psykologisk behandling som KBT och motiverande samtal för den som vill dra ner eller sluta dricka. Som hjärn- och beroendeforskare vet Markus Heilig att alkoholberoende är en kronisk och livshotande sjukdom som inte har med moral eller ”vilja” att göra. Fast termen ”beroende” är lite missvisande eftersom man kan ha stora problem med alkohol utan att få abstinenssymtom när man inte dricker, påpekar han. – Majoriteten har inte problem med alkohol, men det handlar om en stor minoritet och det är viktigt att få bort stigmat kring sjukdomen. Det är synd att råd som ska förhindra skador ibland kan ta sig uttryck i moraliserande, säger Markus Heilig. Läs mer: Har du koll på hur mycket alkohol du dricker?


Summary: Camilla och sonen Isak, 8 år, förstår varandra utan att de behöver säga så mycket. Isak tycker att det händer mycket kul när man har adhd. Men han säger också att man måste lära sig att bromsa ibland.

Partner med diagnos Del 3 Funktionsvarianter som adhd och Aspergers syndrom blir som mest tydliga i relationer med andra. Vi har träffat några familjer för att prata om vad man gör för att få kärleken att hålla och vardagen att fungera. Det här är sista artikeln i serien. De tidigare var införda 21 och 22/6. Camilla Engstrand har adhd precis som sin son Isak som är åtta år och går i tvåan. Han har dessutom en autismdiagnos. Vi träffar dem hemma i familjens radhus i Haninge för att ta en fika och prata om hur de får vardagen att gå ihop. – Det är faktiskt ganska häftigt att vara förälder till ett barn som har samma diagnos som man själv har. Det gör att vi kan förstå varandra utan att behöva säga så mycket. Vi har liknande svårigheter och styrkor och vi upplever liknande saker, säger Camilla. Det är mest hon som pratar. Isak är glad. Men han tycker inte om att ha ögonkontakt och han är inte mycket för att kallprata. I stället leker han med små starwars-figurer och rymdskepp på köksbordet. Efter någon timme blir han alltmer aktiv och pratsam. Det är för att hans adhd-medicin har börjat sluta att verka, upplyser oss hans mamma om. Isak kryper in och ut ur kojan som står i vardagsrummet och när han får visa sitt rum så kastar han sig i dubbelsängen och hoppar upp och ned som barn brukar göra. Eftersom han har så svåra problem med att sova så sover de här tillsammans. När de lägger sig vid åtta varje kväll så tar han en melatonintablett som stabiliserar dygnsrytmen. Han säger att det känns som om det brinner i kroppen när han ska sova. Han vaknar också med jämna mellanrum. – Sova bredvid maken i rummet intill får jag göra i sinom tid, resonerar Camilla. Det var när Isak var åtta månader gammal som föräldrarna började förstå att det var något särskilt med honom. Han pratade tidigt och kunde säga ”mamma komma” eller ”Isak gå ut”. Han lekte också på ett strukturerat sätt och radade upp leksakerna i färgordning på golvet, när jämnåriga barn kunde sitta och bita på dem. När han var ett år förstod han redan en del engelska ord som ”cat”, ”dog”, ”mummy”, ”umbrella”. När Isak var fem år så kom hans lillasyster Alice till världen. Under samma period gjordes det en utredning på bup som konstaterade att Isak hade adhd. Det var först när han började medicinera mot adhd som de autistiska dragen kom fram alltmer. – Han blev lugn men också mer ”stängd”, säger Camilla. I samma veva blev pressen i vardagen för stor för Camilla som blev utbränd och sjukskriven. Vårdcentralen gav henne en remiss för utredning vilket ledde till att hon också fick diagnosen adhd. Det är inte bara Camilla som förstår hur Isak fungerar. Även Isak förstår att det kan bli för mycket intryck och stress för hans mamma. Häromdagen sa han till henne att ”du kanske har litet väl många projekt i gång samtidigt”. – Det är min hyperaktivitet som ställer till det. Om jag redan håller på med något så kan jag plötsligt får för mig att samtidigt sätta en deg. Om någon då sätter på musik så kanske jag tycker att det ska dansas, säger Camilla. En annan gång sa Isak: ”Det är bra att vi har adhd eftersom det händer så mycket som är kul. Men det betyder också att vi måste lära oss att bromsa ibland”. Det var kloka ord från någon som bara är åtta år? – Ja, det har att göra med hans autismdiagnos. Han väldigt lillgammal och kan sätta ord på mycket, säger Camilla. Trots att hon verkar vara så beslutsam och systematisk när det kommer till att sköta Isaks rutiner, så har hon behov av boendestöd från kommunen. Det betyder att någon kommer och hjälper henne att styra upp olika bestyr i vardagen en gång i veckan. – Jag klarar av att stödja Isaks strukturer bättre än mina egna. Eftersom det är mitt barn så låter jag mina behov komma i andra hand. I hallen har de hängt en tavla med de viktigaste hålltiderna. Framför allt är det i situationer när något ska göras effektivt under tidspress som det brukar tjorva till sig. Morgonen är en klassiker. På tavlan står det att Isak först ska ta sin medicin. Därefter klä på sig, äta frukost och sedan borsta tänderna - innan det är dags att åka till skolan. På morgonen råder det totalförbud mot att spela på mobilen eftersom det triggar Isaks hjärna på nolltid. Särskilt om han glömmer att ta medicin eller om den inte har börjat verka. – Om jag kommer ned och ser att han sitter och spelar i soffan - då vet jag att vi väldigt lätt hamnar i ett kaosläge. Säger jag till honom litet för häftigt att lägga ifrån sig mobilen så kan han bli ”adhd-arg”. Det är en sådan ilska som inte går att beskriva och som kan göra att hela morgonen blir förstörd, förklarar Camilla. Det gör att hon i så fall försöker portionera insatserna i olika steg. Det är inte alltid det lättaste för Camilla som har sin egen adhd att hålla koll på. Särskilt svårt blir det om dessutom maken och barn nummer två har kommit ned i köket. Då blir det ännu svårare för Camilla att hålla fokus på Isak. För att underlätta morgonbestyren och ta bort det brus som finns så har de laddat kaffebryggaren redan kvällen före. De har lagt fram alla kläder som de ska ha på sig. Då är det lättare att handskas med oförutsedda händelser. Kan du säga till Isak att ”nu blir du så där adhd-arg”? – Ja, det gör jag, eftersom han blir lugnare av att veta att jag förstår. Det bästa sättet att få utbrottet att klinga av är att använda sig av ett lågaffektivt bemötande. Det betyder att Camilla backar. Hon ställer sig en bit bort och säger: ”Nu ser jag att du är så där arg. Därför pausar vi ett tag. Lägg bort mobilen så får du vara ifred”. Sedan kommer hon tillbaka tio minuter senare och då kramas de. Ett problem är att lillasyster Alice ofta måste stå tillbaka. Hon får inte alltid sina behov tillgodosedda eftersom Isak får så mycket uppmärksamhet. Det gör att föräldrarna försöker schemalägga tid med henne så att hon får vara ensam med dem ibland. Alice är tre år och utvecklas på ett sätt som följer ett mer normalt mönster. När det kommer till vissa motoriska färdigheter, som penngrepp, befinner hon sig på samma nivå som Isak, trots att hon är hans lillasyster. Hon testar sina föräldrar på ett annat sätt än Isak. – Med Isak måste jag hela tiden tänka på saker som jag har lärt mig på utbildningar, som socialt samspel, turtagning, att säga hej och titta i ögonen. Det är sådant som Alice lärde sig tidigt på egen hand. Isak har aldrig varit trotsig på samma sätt. Hon har frigjort sig på ett helt annat vis. När Camilla och Isak har visat sitt rum på övervåningen så sätter de sig för att spela Othello. Eftersom det är Isaks favoritspel så vinner han lätt mot mamma. När vi säger att han är duktig så ler han samtidigt som han skakar litet lätt på huvudet. Han gillar inte beröm, det är inte viktigt för honom att vara ”bäst”, enligt Camilla. Ibland tycker han om att gå ut och leka. I skolan brukar han snurra på lekställningarna. Då tycker han att det är roligare att vara för sig själv. En gång i veckan tränar Isak judo. Camilla trodde inte att kontaktsport skulle fungera så bra eftersom han tycker om att leka ensam. Men det visade sig att judo utövas i en miljö som passar honom väldigt bra. – Dels behöver man inte tävla om man inte vill. Det finns också en tydlig struktur för hur man ska umgås med de andra i dojon. Man fokuserar mycket på motorik och när man tränar så håller man varandra nere genom att ligga på den andra. Det är en väldigt bra träning för Isak. Det finns många olika aspekter av att ha funktionsvarianter i en familj, tycker Camilla. En positiv sida är att det blir väldigt tolerant och högt i tak mot det som är avvikande. – Det enda som betyder något är att man försöker ta dagen som den kommer. Allt beror på hur Isak mår och vilket humör han är på. Mestadels är han ett stort leende och ger oss massor av energi. Det är häftigt att vara förälder till ett barn som har samma diagnos som man själv. Camilla, mamma till Isak Ålder: 39 respektive 8 år. Gör: Camilla är receptionist. Isak går i andra klass. Bor: Vendelsö i Haninge kommun, söder om Stockholm Familj: Camilla är gift med Mattias och har barnen Isak, 8 år, och Alice, 3 år. Mattias har sedan tidigare Robin, 19 år och Emma, 20 år. Isak växelbor hos sin biologiska pappa. I familjen ingår även katten Bliss som ofta hjälper Isak att gå ned i varv bara genom att vara i närheten. Hon ger honom också omedelbar respons. Om han är för häftig mot henne så sticker hon bara från honom. Diagnoser: Camilla och Isak har adhd. Isak har även en autismdiagnos.


Starkare tillsammans

Summary: 23/6 2016. Marginalerna är små men insatserna höga när britterna i dag röstar om sitt EU-medlemskap. En Brexit skulle innebära ett fattigare, mindre inflytelserikt och mer splittrat Storbritannien. Och ett svagare EU.

Den senaste veckan har pundet stärkts och Londonbörsen stigit till följd av marknadernas ökade tilltro till att britterna ska välja att stanna kvar i EU. Opinionsanalytiker pekar på tidigare folkomröstningar då väljare som bestämt sig sent röstat för status quo. Ändå visar de flesta undersökningarna fortfarande på ett dött lopp. Enligt BBC:s sammanvägning säger 45 procent nej till Brexit och 44 procent ja, medan Financial Times motsvarighet ger omvända siffror. Marginalerna må vara små, men insatserna är höga när britterna går till valurnorna i dag. Ett utträde ur unionen skulle få allvarliga konsekvenser för både Storbritannien och EU. Brexitförespråkarna hävdar att deras EU-motstånd bygger på ekonomi och demokrati. De menar att den tungrodda Brysselbyråkratin har blivit en black om foten för frihandelsvänliga britter och gröpt ur landets suveränitet. Utanför unionen skulle Storbritannien kunna förhandla fram bättre handelsavtal och fler beslut skulle fattas av parlamentsledamöter i London i stället för av byråkrater i Bryssel. Det är svaga argument. EU:s inre marknad med mer än 500 miljoner konsumenter är mer attraktiv än dess betydligt mindre brittiska motsvarighet, vilket ger en starkare förhandlingsposition. Och under sitt besök i maj gjorde president Obama klart att Storbritannien skulle få vänta på sin tur: USA prioriterar den typ av regionala avtal som just nu förhandlas med EU. Dessutom har EU-motståndarna intagit en hokus pokus-inställning till nationalekonomi. IMF, Världsbanken, det brittiska finansdepartementet har samtliga producerat genomarbetade rapporter som visat att ett utträde ur unionen skulle få betydande negativa effekter på landets ekonomin. Långsiktiga ekonomiska prognoser är alltid behäftade med osäkerhet. Men att som justitieministern Michael Gove och förre Londonborgmästaren Boris Johnson, galjonsfigurer för Brexitkampanjen, avfärda samtliga rapporter med att professionella ekonomer inte lyckats förutse finanskrisen är inte seriöst. Att makt flyttats från London till Bryssel är så klart riktigt. På samma vis som det är riktigt att makt har flyttats från enskilda svenskar till riksdagen. Stater, liksom individer, väljer ibland att ge upp delar av sin frihet för att nå kollektivt fördelaktiga utfall. Men att den brittiska suveräniteten skulle vara urgröpt är humbug. Det understryks av det faktum att Storbritannien håller en folkomröstning om sitt medlemskap i, och snart kan lämna, EU. Britterna är fortfarande i allra högsta grad herrar över sitt eget öde. Etter värre är att Brexitkampanjen genomsyrats av ett motstånd mot invandring, ibland med rasistiska undertoner. En Ukipaffisch med orden ”Breaking Point” (brytpunkt) visar en lång rad av flyktingar vid EU:s gräns och antyder att om landet inte lämnar unionen kommer det att kollapsa under inflödet av människor från andra länder. Den presenterades samma dag som det tragiska mordet på Labourledamoten Jo Cox och utgör ett obehagligt exempel på den typ av kampanjmakeri som bidragit till en stundtals hysterisk debatt. Faktum är dessutom att om något hotar Storbritanniens nationella integritet så är det ett utträde ur unionen. Då lär skotsk självständighet åter bli aktuell. Och, som de före detta premiärministrarna Tony Blair och John Major varnat, sdå riskerar också den bräckliga freden i Nordirland att undergrävas. Sannolikt skulle en Brexit alltså innebära ett fattigare, svagare och mer splittrat Storbritannien. Även för EU skulle konsekvenserna bli negativa. Britterna tillhör de mest konsekventa förespråkarna av frihandel inom unionen. Och som det största av länderna utanför euron utgör Storbritannien en viktig röst för deras intressen. Ett utträde skulle dessutom ge skjuts åt EU-kritiska röster i andra länder, som i Frankrike där Marine Le Pen redan lovat en omröstning om en ”Frexit” om hon vinner presidentvalet nästa år. Storbritannien och EU behöver varandra. Nu kan man bara hoppas att även de brittiska väljarna kommer till den slutsatsen. 23 juni 2016 Läs fler ledare. Till DN:s ledarsida.


”?Svensk-finska samarbetet om försvaret ska fördjupas”

Summary: Osäkrare omvärld. Vi är stolta över hur det svensk-finska militära samarbetet har utvecklats. Det är viktigt för båda våra länder och för säkerheten i Östersjön. Nu pågår en process för att fördjupa vårt samarbete till att omfatta planering för scenarier bortom fredstid, skriver försvarsministrarna Peter Hultqvist och Jussi Niinistö.

En allt osäkrare omvärld kräver närmare samarbete med andra länder och organisationer. Det svensk-finska försvarssamarbetet skapar en handlingsfrihet att agera gemensamt vilket bidrar till stabilitet och förutsägbarhet i vårt närområde. Att öva tillsammans är en viktig del i att stärka vår gemensamma försvarsförmåga och visa på vår vilja att gemensamt ta ansvar för säkerheten i Östersjön. Under maj månad genomförs en gemensam svensk-finsk marin övning i vattnen kring Gotland. En viktig komponent i övningen är ubåtsjaktförmåga. Denna förmåga har en central betydelse för den samlade tröskeleffekten i Östersjön. Östersjön är i dag i en betydligt högre grad än tidigare en säkerhetspolitisk frontzon. Oannonserade övningar och provokativa aktioner på internationellt vatten och i internationellt luftrum har blivit ett vanligt inslag i vår vardag. Mot bakgrund av det försämrade säkerhetsläget i vårt närområde har det fördjupade svensk-finska försvarssamarbetet fått allt större betydelse. Det svensk-finska försvarssamarbetet innefattar samtliga stridskrafter, samt säker kommunikation, materiel och logistik. Samarbetet omfattar även gemensam planering för kris och krig vilket ökar båda ländernas handlingsfrihet i olika scenarier. Därmed inte sagt att Sverige och Finland ingått en militär allians – vi är två militärt alliansfria länder. För att våra länder ska agera tillsammans behöver naturligtvis nödvändiga politiska beslut fortfarande fattas nationellt. En avgörande komponent för att föra samarbetet framåt är att vi övar tillsammans. Finland och Sverige har sedan tidigare ett omfattande övningssamarbete och i takt med att vår relation fördjupas ökar även övningsutbytet. Den 24 maj genomförde vi bilaterala överläggningar i Karlskrona. Besöket utgör en del i att följa verksamheten och se de konkreta resultaten av samarbetet på militär nivå. Samtidigt som besöket genomfördes ägde den stora svensk-finska marina samövningen Swefinex rum i vattnen kring Gotland. Gotland är av särskild betydelse. I övningen ingår ubåtar, ytstridsfartyg, minröjningsfartyg och stödfartyg, samt helikoptrar, spanings- och jaktflyg från flertalet av marinens och flygvapnets förband. Övningen går ut på att samträna den svensk-finska marina stridsgruppen med målet att från och med 2017 ha en initial förmåga att verka tillsammans. Slutmålet är att uppnå en maritim stridsgrupp (Naval task group) som kan användas i olika situationer, bland annat för att skydda sjöfarten. I framtiden ska stridsgruppen kunna användas även i händelse av kris eller konfliktsituationer. Denna ambition ligger i linje med den pågående processen att fördjupa vårt samarbete till att omfatta planering för scenarier bortom fredstid. Övningar som Swefinex sänder tydliga säkerhetspolitiska signaler, vittnar om omfattningen av vårt försvarssamarbete och utgör ett led i att höja vår militära förmåga. Sverige och Finland tar enskilt och tillsammans sin del av ansvaret för säkerheten i närområdet vilket bidrar till en stabiliserande tröskeleffekt. I anslutning till överläggningarna i Karlskrona besökte vi ubåten ”Uppland”. Besöket innefattade en genomgång av funktioner ombord och gav en god bild av hur ubåtarna verkar och opererar i Östersjön. Den särpräglade operationsmiljön i Östersjön ställer särskilda krav och ubåtsjaktsförmågan är viktig för att upprätthålla den territoriella integriteten. Ubåtar har en unik förmåga att uppträda dolt i komplexa hotmiljöer. Dessutom kan ubåtarna inhämta underrättelser och bekämpa sjömål respektive vara en plattform för militära kapaciteter i den marina miljön. Mot bakgrund av bland annat det ökade antalet incidenter på internationellt och territoriella vatten har ubåtsvapnets strategiska betydelse ökat. Undervattensförmågan är av central betydelse för den samlade tröskelförmågan i Östersjön och verkar konfliktdämpande. Vi är stolta över hur det svensk-finska militära samarbetet har fördjupats de senaste åren och vi ser fram emot att följa ytterligare framsteg framöver. Samarbetet är viktigt för båda våra länder och för säkerheten i Östersjön. Mot bakgrund av bland annat det ökade antalet incidenter på internationellt och territoriella vatten har ubåtsvapnets strategiska betydelse ökat. ?Det fördjupade svensk-finska försvarssamarbetet presenterades i februari 2015. Till grund för samarbetet låg en gemensam rapport från respektive lands försvarsmakt i vilken ett flertal förslag till fördjupning listades. Samarbetet omfattar både marinen, armén och flygvapnet samt materiel och logistik. Sedan februari 2015 har säker kommunikation upprättats på politisk och militär nivå. Därtill har utbytestjänstgöring initierats mellan departementen i bägge länder. Implementering av ett flertal av försvarsmakternas förslag har initierats, såsom användandet av varandras flygbaser och hamnar. I anslutning till presentationen av försvarsmakternas rapport offentliggjordes även att samarbetet ska omfatta det som kallas operativ planering och förberedelser för gemensamt användande av resurser i flera olika scenarier, inklusive kris- och konfliktsituationer. Operativ planering för gemensamt uppträdande ska vara ett komplement till, men skilt från, respektive lands nationella planering. Samarbetet innebär inte ömsesidiga förpliktelser och agerande kräver politiska beslut av respektive lands regering. Ett praktiskt exempel på det nära samarbetet mellan Finland och Sverige är övningen Swefinex som är en årligen återkommande marin samövning mellan den svenska och den finländska försvarsmakten. Den marina övningen leds vartannat år av Sverige och vartannat år av Finland. Swefinex 2016 genomfördes under perioden 16–26 maj i Östersjön med fokus på vattnen kring Gotland. Totalt deltog Sverige med cirka 600 och Finland med cirka 250 personer. Övningen syftar ytterst till att samöva den gemensamma marina stridsgruppen, Swedish Finnish naval task group (SFNTG). Källa: Artikelförfattarna ?Peter Hultqvist, Sveriges försvarsminister Jussi Niinistö, Finlands försvarsminister


Bråkige Bali

Summary: Han delar ut örfilar på Twitter medan anhängarna piskar på. Är den petade Hanif Bali Moderaternas starkaste kort eller svagaste länk?

Det är typ femte gången som det händer: Hanif Bali har glömt minneskortet till kameran, så han får ringa partiets kommunikationsavdelning och be flickvännen som jobbar där om en supertjänst. Tack! Puss! Han kan hämta ett kort direkt och ladda för avsnitt 59 av Youtubeprogrammet #Käbbel. Det är en spenslig 29-åring i kolsvart helskägg som tar plats framför kameran. Ja, om man nu ska skriva om politikers utseende. Det är dagens ämne för Hanif Bali och rumskompisen och riksdagskollegan Ida Drougge. – Det blir känsligt när man kommer med synpunkter. Om du vill ge ett tips gör du det väl privat, säger han. I Moderaterna blev det stor kalabalik när Per Schlingmann gick ut och pratade om att tänka på vad man hade på sig, påpekar hon. – Jag har aldrig varit orolig över det. Jag är alltid nedklädd, replikerar han. I förra programmet handlade diskussionen om partipiskor och beskedet att Moderaternas gruppledning flyttat Hanif Bali från arbetsmarknadsutskottet till näringsutskottet, som en konsekvens av att han brutit mot partilinjen i en omröstning i riksdagen. ”Partiet not happy”, löd hans summering på Youtube. Han är en politiker som skapar rubriker och väcker känslor. Inuti Moderaterna. Utanför Moderaterna. På bloggen. På Youtube. Bland 24 775 följare på Facebook, och bland 23 500 följare på Twitter. I sociala medier är han ett fenomen. – Det är många som har fler följare, men om man räknar interaktioner, alltså hur många som skriver om mig och retweetar vad jag säger, är jag etta bland alla politiker, säger han. Det finns ett samspel mellan olika medier, men publiken skiljer sig åt. – På Twitter är det lite hetsigare. Det är ganska roligt när man får till en örfil på 140 tecken och den andra personen inte ens fattade att det var en örfil, säger han. Åtskilliga gånger går budskapet hem. Under våren har debattörer på vänsterkanten pekat ut Hanif Bali som en ledande dyngspridare inom Moderaterna. Mycket på grund av tonläget på Twitter, där han kan avfärda motståndare som sinnesslöa och idioter. – Det är två grupper mot varandra. Och kritiken är ju tunn. Det är min ton som man har synpunkter på. Det är alldeles uppenbart att det är någonting i mig som stör dem, säger han. Vad är det som stör? – Jag är inte rädd för dem. De brukade vara de coola grabbarna. Raljanstwittrarna mot högern. Och så försöker de med mig och mitt svar är bara typ ”käften, batikhäxa”. Då tappar de sin coolhet. Det fanns en tid när han försökte lägga band på sig. Under förra mandatperioden tog Hanif Bali till och med en paus från Twitter. Nu tycker han att han blev för tillrättalagd, och att Sverigedemokraterna fick ta allt utrymme i debatten mot vänstern. – Jag var inte mig själv. Och vi var i konstant försvarssituation. Vi hade en fajt om ansvarstagande mot Socialdemokraterna, vi hade en fajt mot raljansen och vi hade en fajt att ta med Sverigedemokraterna. Det blev för många fronter, och det gällde att pusha tillbaka någon. Då bestämde jag mig för att göra så att folk blir arga på mig. Hur länge tänker du innan du skickar i väg en tweet? – Ganska länge. Nu för tiden. Och då kan det ändå bli att du kallar någon för sinnesslö? – Absolut. Det var en person som hade reducerat mig till husblatte. Varför ska jag visa henne någon form av ton och respekt? Funderar du själv över var tonen i samhällsdebatten ska ligga? – Jag tror inte att du hittar något anförande eller någon debattartikel där folk tycker att jag går över gränsen. Men på Twitter är jag mänsklig och visar känslor. Efter Moderaternas Sverigemöte i slutet av maj twittrade Hanif Bali: ”Nu fått storyn bakom DN:s ’M vill samarbeta med MP’-artikel, tydligen har de fiskat efter detta länge, sen lyckades få tag på någon som på kommunal nivå samarbetar med MP, och sen ställt lättsamma frågor för att leda in på detta. Fult. ’Agendajournalistik’ in action.” Det var en nyhet för mig som reporter att jag kört ett fult spel mot moderater för att få citat om Miljöpartiet. Det blir en nyhet för Hanif Bali att jag var med och skrev artikeln. – Jag frågade på alla håll om vi har öppnat upp mot MP nu. Och alla sa ”nej, nej, nej”. Jag fick svaret att DN verkar ha varit ute efter den vinkeln. Vi bygger upp trovärdighet i migrationsfrågan. Då är MP-frågan känslig, säger han. Och då skriver du till 23 500 följare att vi lurar folk i intervjuer? – Jag spelade på en mem som fanns. Vad är en mem? – Mem är ett koncept som folk redan känner till som man pitchar lite och ändrar lite, så att det hjälper spridningen av något annat. DN:s agendajournalistik är en mem. En bild som finns på nätet. Då ansluter jag mitt budskap till det, och då får jag större reproduktion. Det blir bästa möjliga sätt att få stopp på spekulationen om ett regeringssamarbete med MP. Budskapet gick fram. ”Lita aldrig på DN”, summerade en följare. Det har förekommit betydligt hetsigare konversationer i Hanif Balis Twitterflöde. När Ekot nu i juni larmade om vuxna på boenden för barn, krävde han ursäkter och rannsakan från politiska motståndare som kritiserat åldersbedömningar av ensamkommande. Då twittrade en följare en bild där Rädda barnets logga försetts med skägg. En annan skrev att ”vuxna asylsökande på HVB-hem innebär tydligen enl vänstern per automatik barnvåldtäkt?”. En tredje pekade ut en S-debattör som ”avskyvärt svin”. Politisms chefredaktör Eric Rosén hävdar att den som har en konflikt med Hanif Bali hamnar i ett hav av hat. – Jag diskuterar med nästan vem som helst men varje gång som Hanif Bali skrev var det 30–40 personer till som började vråla. Så av hänsyn till min arbetsdag fick jag blockera honom. Jag tror att Moderaterna riskerar att göra samma misstag som Republikanerna i USA. Man släppte fram den vrålaggressiva och konservativa Tea Party-rörelsen och nu står man med baksmällan Donald Trump. Hanif Bali säger att han lärt sig allt om att skapa en hejaklack av opinionsbildarna inom vänstern. – De har absolut en svans som skriver att de vill slå mig på käften och sånt. Oacceptabla hot. Men på vänsterkanten är man en etablerad debattör med en applådkör och ett stöd. Medan jag beskrivs som ett troll som har en svans. Det är ganska bisarrt. Nu när jag skriver den här texten, om det är något som du inte gillar, kommer jag då att … – Om det är något som jag verkligen inte håller med om kommer jag att skriva om det och så kommer en massa människor att hålla med mig och så kan nån absolut säga ”jäkla DN”. Men jag kan inte ägna mig åt självcensur för att någon av de 20 000 som följer mig kan skriva något dumt. När man beskriver dig som en del av trumpifieringen av Sverige, vad tänker du då? – Trump har grova rasistiska och gravt kollektiviserande nedsättande kommentarer om människor. Jag är inte sådan. Men däremot är det trumpifiering i form av att det som jag säger blir viralt. Ja. Donald Trump växte upp i ett välbärgat hem i USA. Hanif Bali var tre år när hans biologiska föräldrar från Iran skickade i väg honom med en ficklampa och en liten grå väska med kläder. De var medlemmar av Folkets Mujahedin, då terrorstämplad iransk oppositionsgrupp på vänsterkanten. De överlät åt organisationen att se till att sonen kom i säkerhet. ”Vi syns snart”, sa de. Det var inte sant. Barn som Hanif Bali skickades till länder där organisationen hade många medlemmar. I det här fallet Sverige. Efter en sväng hos Folkets Mujahedin i Mörby och två iranska fosterhem i Göteborgstrakten, ett svenskt familjehem i västgötska Gråbo, hamnade Hanif Bali hos en iransk familj i Akalla och Husby i nordvästra Stockholm. – Jag saknade min morsa väldigt mycket i början. Men det betydde inte så mycket jämfört med att jag sedan flyttades runt så mycket i Sverige. Det formade mig långt mer, säger han. Familjen i Husby gick på socialbidrag och pappan kunde ingen svenska. Allt var inte elände, men tillräckligt mycket, så efter några år flyttades Hanif till ett barnhem. Där kom han i kontakt med en iransk familj som ville få distans till Folkets Mujahedin och bli en del av det svenska samhället. De tog honom till Upplands Väsby. – Jag var den enda svartskallen på min skola. Resten var pursvenskt. Jag var ju tio gånger grövre än resten. När någon sa ”dumma dej” sa jag tio gånger värre saker tillbaka. Så jag var lite utanför. Det var under Spice Girls-eran och jag lyssnade på Tupac. Men det löste sig. Även de tidigare fosterföräldrarna från Husby lyckades så småningom bryta upp från förorten och Folkets Mujahedin. Hanif Bali förblev en son och storebror. I Väsby fick han ytterligare fem fostersyskon och en ny mamma som ställde krav. – Hennes grej var att hon hade så extremt höga förväntningar. Hon gjorde klart att det inte var okej med dåliga betyg. Det var i gymnasiet som Hanif Bali värvades till Muf. Sedan gick han vidare med att värva en stor del av skolan i Upplands Väsby. Han hade kontakter med alla: Medelklassungarna, invandrarna, knegarna. – Jag har aldrig varit med om att min etnicitet eller hudfärg eller hårfärg eller bakgrund har varit till min nackdel. Däremot var den en fördel när jag var en social kameleont som kunde värva från tre olika gäng, säger han. På första Mufutbildningen möttes han av ungdomar med bakåtslickat hår och kavaj och skakade hand. Då kände han sig faktiskt som en utomjording. – Men folk var extremt snälla och välkomnande. Sedan tog Niklas Wykman över Muf och det blev mindre handskakningar och mer kramar. Man dök upp i t-shirts. Inte skjorta som man dragit en kampanjtröja över. Efter gymnasiet började Hanif Bali jobba med programmering. Han skapade ett script för att kolla var han hade råd att köpa en lägenhet nära en tunnelbana. Solna, blev svaret. Där fanns äldre politiker som ville släppa fram ungdomar och Hanif Bali placerades högt på 2010 års riksdagslista för Moderaterna i Stockholms län. – När jag hamnade nia visste jag rationellt att jag var inne. Men jag fattade det aldrig på riktigt förrän jag stod i riksdagens kammare och kungen höll tal, berättar han. Det finns en blå linje i Hanif Balis liv, och vi följer den. Först till Husby, där han guidar runt bland fosterhemsadresserna. På Fridtjof Nansengången stannar han och pekar ned på bilvägen nedanför. Ser vi stigarna som trampats upp i gräset? Han tycker att de visar hur idén om planskildhet för bilar och människor i miljonprogrammet havererat. – Man hade det här nästan fascistiska tänket. Nu ska vi tämja människan. Men människor vill naturligt gå där det rör sig, säger han. På Twitter är Hanif Bali främst känd för påhopp på 140 tecken. I verkligheten flödar orden utan begränsning, om myten att förorten förslummas, om att det är utformningen av höghusen som är problemet, och att man borde riva i stället för att rusta upp. Han svänger in på Yas konditori, ett klassiskt hak som blev känt långt utanför Husby när ekonomen Tino Sanandaji och norska NRK attackerades av arga, unga män. Den här förmiddagen är det mest uppseendeväckande som händer att den tidigare ministern Mehmet Kaplan går förbi. Hanif Bali tar en kaffe och fortsätter resonera om Husby. Husen ser ut som för tjugo år sedan. Människorna har blivit fattigare. – Många i högern avfärdar detta med relativ fattigdom, men jag gör inte det. Fattigdom är också ett stort psykologiskt fenomen. När jag bodde i Husby levde jag i relativ rikedom. Vi levde på socialbidrag, men det gjorde alla andra också. Ingen annan hade Playstation. Nu när vi har ett öppnare samhälle tror jag att den som växer upp i Husby är mycket väl medveten om hur kidsen inne i stan har det. Och då växer avståndet. Vad gör den känslan med folk? – Om fattigdomen förklaras av hårfärg och hudfärg, blir människor otroligt hatiskt inställda. Kidsen tror att det är kört på förhand. Jag fick alltid höra att detta är möjligheternas land. Det var ingen ursäkt att jag var invandrare. Berättelsen nu är att du är passivt offer för ett strukturellt förtryck och din hårfärg och hudfärg är modus operandi. Så får du den negativa spiralen. Kidsen bär inte skulden för det, men de är de enda som kan ta ansvar för att komma ur det. Hanif Balis blå linje fortsätter till Solna. Han går ut på bron vid motorvägen utanför Arenastaden och pekar på ett höghusområde. Det är Blåkulla. – I valstugereportagen 2002 sa en moderat att man skulle hålla sig därifrån. Det var ett värdelöst råd. Nu är hälften bostadsrätter, och vilken affär folk gjorde, säger han. Valstugereportaget i SVT blottlade rasism bland lokala partiarbetare, bidrog till katastrofvalet 2002, och banade väg för Fredrik Reinfeldt och Nya moderaterna. – När jag gick med i Muf 2003 fick jag frågan ”va, är inte Moderaterna rasister?”. Det jobbade Fredrik bort. Men man trodde inte att det var möjligt att förändra migrationspolitiken och samtidigt hålla rent mot rasism, säger Hanif Bali. När dåvarande migrationsministern Tobias Billström gjorde ett försök att prata om volymer 2013, kom en åthutning från Reinfeldt. Även Hanif Bali, som nu fått ansvar för integrationsfrågor i arbetsmarknadsutskottet, var avvisande till volymsnacket. – Volymer var ett jävligt laddat ord då. Och det fanns också från min sida en rädsla, säger han. Var du strategiskt försiktig? – Absolut, absolut. Det finns vissa som går in i migrationsdebatten och så tar de i från tårna och går kanske över gränsen också. Och så blir det en självuppfyllande profetia att man inte får prata om de här frågorna. Med volymerna blev det så där att ”vi kan ha hur många som helst”. Tills vi stötte huvudet mot väggen i höstas. Varför tappade Moderaterna integrationsfrågan? – För att man bestämde sig för att det inte var en debatt som vi kunde vinna. Vad ska man säga om den analysen? – Den var väldigt obegåvad. Det blev en valrörelse där man försökte undvika frågorna och till slut gick det inte. Fredrik Reinfeldts tal om att ”öppna era hjärtan” blev en sekund av öppen ärlighet. En snöig januaridag för ett och ett halvt år sedan fick Hanif Bali ta sig till Arenastaden för att följa valet av Anna Kinberg Batra till ny partiordförande för Moderaterna. Samma dag fick han frågan om att sitta i partiets nya arbetsgrupp om integration. Där fick han spela en aktiv roll i Moderaternas omsvängning mot en mer restriktiv asylpolitik. Det var arbetsgruppen som lade fram förslaget om att göra tillfälliga uppehållstillstånd till huvudregel för personer som beviljats asyl i Sverige. Efter migrationsuppgörelsen i höstas är det även regeringens politik. – Det satt djupt inne hos partiet. Men om vi vill övergå till ett system med kvotflyktingar, som är mycket mer humanitärt, måste det vara en skillnad mellan de som tar sig hit irreguljärt och reguljärt, säger Hanif Bali. Partiledningen beskrev de tillfälliga uppehållstillstånden som en drivkraft för integration. För Hanif Bali är syftet att sänka volymen. – Men jag vill öka andelen kvotflyktingar och ha en politiskt bestämd kvot. Jag tror att det efterfrågas från väljarna. Han har – frivilligt eller ofrivilligt – blivit en symbol för hur Moderaterna och Sverigedemokraterna närmat sig varandra efter valet 2014. – I detta extrema läge tror jag att de avgörande skillnaderna mellan M och SD är mindre. Men långsiktigt kommer det nog att börja skilja sig. Vi har allt att vinna på en diskussion om vad vi vill göra efter flyktingpausen, säger han. Den moderata strategin 2016 går ut på att locka Sverigedemokraternas väljare, men hålla avståndet till partiets företrädare. – Jag skulle ha svårt att övertyga min egen bror att rösta på mig om Sverigedemokraterna satt i regeringen eller var aktivt stödparti, säger Hanif Bali. Vad skulle din egen bror säga då? – Att jag suttit bredvid dem hela livet. Att jag vet exakt vad det handlar om. Det är i grund och botten ett främlingsfientligt parti som rationaliserat sig. Himlen över Söders höjder är lämpligt ljusblå när de moderata partitopparna samlas på Mosebacketerrassen för att lyssna på partiledaren. De får två flaggor att vifta med, en för Sverige och en för partiet. Anna Kinberg Batra sommartalar om Sverige och värderingar. – Det var rätt tema. Men det märks att svenska politiker är ovana vid att tala om de här frågorna, säger Hanif Bali efteråt. Han får en kram av Elisabeth Svantesson från partiledningen. En ung tjej ger en komplimang till den mintgröna skjortan. En medelålders kvinna kommer fram och tackar för alla inlägg på Facebook. Hon hoppas att Hanif Bali får upprättelse. – Det är faktiskt inte så farligt, replikerar han. Det var i början av maj som riksdagen tog ställning till en motion om att erkänna IS massmord som ett folkmord på kristna och andra minoriteter i Mellanöstern. Moderaterna röstade nej, men tre ledamöter bröt partilinjen: Hanif Bali, den skattepolitiska talespersonen Niklas Wykman och Finn Bengtsson. Den 24 maj meddelade Moderaternas gruppledning att Wykman petats från sin post i skatteutskottet, och att Hanif Bali skulle flyttas till näringsutskottet. – Jag hade förväntat mig konsekvenser men inte att man skulle ta ifrån mig den rollen som jag har byggt upp, säger Hanif Bali. Vad tänkte du när det hände? – Jag tror att hela händelseförloppet var på en timme. Jag blev arg. Sedan blev jag ledsen. Sedan blev jag besviken. Sedan … Plötsligt händer det. Hanif Bali sänker tonläget. – Man vinner ingenting på att skjuta på partiet. Jag vill få inflytande för min politik. Jag köper det som hänt. Det är en del av det politiska spelet, säger han. Internt i partiet bubblar det om den gamla Mufstriden mellan ”pojkarna” och ”flickorna”, eftersom ”pojkarna” Wykman och Bali fått en knäpp på näsan. Gräsrötter på Twitter och Facebook tolkar snarare gruppledningens beslut som att Hanif Bali gått för långt i sina utspel om invandring. Det är en version som tillbakavisas av högt uppsatta moderater. På Moderaternas Sverigemöte i maj fick Hanif Bali undervisa partikamrater om sociala medier. – Hanif är en av våra starkaste opinionsbildare i sociala medier. Han har lyckats bygga upp ett imponerande nätverk som är en stor tillgång för Moderaterna. Han balanserar ofta på gränsen i tonläge, men han gör ofta mer rätt än fel, och det är han själv medveten om, säger partisekreteraren Tomas Tobé. Det är många som beskriver Hanif Bali som en ”frisk fläkt” i Moderaterna. Men alla är inte bekväma med hur han sköter invandringsdebatten i sociala medier. – Han är ju väldigt kommunikativ och kan få 4 000 likes på Facebook när som helst. Det får ju ingen annan politiker. Men om man tittar på vilka som retweetar honom så är det ju inga moderater utan snarare SD-svansen, säger en partikamrat. Det sägs internt att det största hotet mot Hanif Bali är Hanif Bali själv. Huvudpersonen instämmer. – Man jag tycker att jag har hittat en rimlig balans. Och i stor utsträckning är partiledningen tacksam att någon tar fajten, säger han. Men blir du lite alibi – så länge det funkar får du hålla på, men faller du så faller du själv? – Så är alla politiska uppdrag. Går det bra så är det jättebra. Går det åt skogen får du ta det själv. Varför gick du emot partiledningen just om folkmordet? – För att folk håller på att mördas i massiv skala. Och den frågan är ju väldigt symboliskt laddad för mig. Varje generation har sina frihetsfrågor. På 90-talet och början av 2000-talet handlade det om hbt-frågorna. För mig är detta också en frihetsfråga, med befrielsen från den här nyfascistiska totalitära ideologin som växer fram. Det bottnar i min uppväxt. Det är ditt arv från Folkets Mujahedin? – Anhängarna till Folkets Mujahedin var sekulära även om organisationen inte var det. Vi är uppvuxna med att det finns en konflikt mellan det öppna fria sekulära samhället och det totalitära religiösa, och det är ett reellt hot. Nya svenskar har inte synpunkter på försvaret, flaggan och nationalsången. Det är kommunala batikhäxan som gått multikultikurs som tror det.” Så twittrade Hanif Bali förra året om att Försvarsmakten uteslutits från nationaldagsfirande. Det är ett av hans mest omdiskuterade och kritiserade inlägg. ”Vem är den kommunala batikhäxan?”, står det i mitt anteckningsblock. När Hanif Bali fyllt 18 kontaktades han av några representanter för Folkets Mujahedin. – De hade spelat in en kvarts intervju med min farsa. Eller, han fick prata rakt in i kameran. Min biologiska farsa. Jag hade knappt pratat med honom och det var första gången som jag såg honom sedan jag kom till Sverige. Och de bara ”kom igen, packa dina saker, vi bara besöker honom, bara besöker …”. Det var ett rekryteringsförsök. Hanif Bali hade precis fyllt 18 år. Han hade varit med i Muf i två år. Ändå tvekade han. – Det är så sjukt nu när jag tänker på det. Jag avskydde ju organisationen. Men i just den sekunden var jag osäker. En moster från Väsby var med och såg till att de kom därifrån. Samma år begärde han ut alla handlingar om sitt eget ärende från socialförvaltningen. Då kunde han se hur svenska myndigheter resonerade när de till exempel flyttade honom från Gråbo till den iranska familjen som levde på försörjningsstöd i Akalla. – De flyttade mig för att förenkla familjeåterföreningen. Man sitter där på soc och säger att de biologiska föräldrarna är barnets bästa, så det bästa för mig är att återförenas med min mamma som är militär i Irak. Jag ska bibehålla min religiösa, kulturella och etniska identitet. Jag tänker på din formulering om den kommunala batikhäxan. – Det är hon! Jag vill inte klaga på socialförvaltningarna, för jäklar vilket hästjobb som de gör nu. Men när jag skrev den tweeten så var det kanske den arketypen som jag tänkte på. Hon sitter där på socialförvaltningen i Göteborg och tycker att den här ungen ska flyttas till familjen i Akalla som lever på socialbidrag, på grund av kultur och etnicitet. Så den tweeten grundlades i det som hänt dig. – Absolut. Det har ju gått jättebra för mig och jag har fått så mycket stöd och hjälp. Men om det är något som jag är arg på så är det detta. Det är också en förklaring till att jag slutligen landade i Moderaterna. Just den kollektiviseringen och hur socialen skötte det och hur jag skulle tas hand om på ett väldigt destruktivt sätt trots att de hade de allra bästa av intentioner. Även Folkets mujahedin var socialism i kvadrat. Jag kan inte peka på en enda person som var en elak person. Men tillsammans blev de ett exempel på hur goda människor kollektivt kan göra riktigt elaka saker. ”Bali mörkar att han brutit sig loss från ett kollektiv som banat väg för honom”, skrev en vänsterdebattör. Andra har kallat honom för försvenskad, husblatte och till och med rasförrädare. – Vilket kollektiv har banat väg för mig? Folkets Mujahedin? När folk skriver så tar man ifrån mig mitt aktiva val. Har det någonsin slagit dem att jag tycker så här? Trots hårfärg och bakgrund kan jag resonera mig fram med min kognitiva apparat till att jag inte är vänster, utan höger, säger Hanif Bali. Vad minns du av dina flyttar? – Man lärde sig ganska snabbt att släppa. Jag är ganska ickesentimental. Om någonting sker och jag inte kan göra något åt det, då släpper jag det. Jag sitter inte och grämer mig. I vilken mån har du farit illa eller skadats? – Jag har kanske inte så mycket struktur. Nu är det kanske superpersonligt. Men tidigare har jag alltid gått vidare snabbt när mina förhållanden tog slut. Nästan som i serie. Hur har du inte kunnat bli skadad? – Jag gick till en psykolog en gång. Partiet hjälpte mig med det. En ledarskapspsykolog. Då gjorde hon personlighetstester och sedan sa hon att det var ett under att jag fungerade. Jag räddades av att jag fick högt betyg i det logiska testet. Min logiska intelligens. Det är så många konflikter i ditt liv. Du är i strid med vänstern. Med islamisterna. Du är hotad av rasister. Vad är det som gör du orkar? – Jag tycker inte att det är jobbigt. Det jobbiga är det politiska hantverket och att åstadkomma policyförändringar. Att tycka saker och få mothugg, det är det roliga. Jag skulle tycka att det var riktigt jobbigt om jag var en slätstruken stolvärmare i riksdagen. För två år sedan fick Hanif Bali ett samtal från Migrationsverket. Hans mamma var på väg. Först fattade han inte. Vilken av dem? Sedan insåg han att det handlade om hans biologiska mamma, och för ett ögonblick kunde han inte komma på hennes namn, trots att de hörts per telefon någon gång varje år. Hon skulle komma till Sverige om tre dagar som kvotflykting, berättade tjänstemannen på Migrationsverket. Ville han ta ansvar för henne? Det var frågan som myndigheten ställde. – Då kände jag att nej, det ville jag inte. Jag var äntligen någonstans i livet där jag hade befriat mig från min bakgrund. Jag stod på egna ben och hade en rimligt bra framtid och kände inte längre att jag hade ett handikapp, säger han. Första mötet med den biologiska mamman blev stelt och ovant. – Nu har vår relation normaliserats. Hon har försökt starta sitt liv här. Hon hade placerats ute på vischan och det var väldigt tufft för henne, så jag köpte en lägenhet till henne i Väsby, säger Hanif Bali. Då tog du ansvar. – Ja, det gjorde jag. Men jag ville inte ha det. Jag ville hjälpa till i den mån som jag kan välja det. Han har ingen närvarade pappa – en är död, en är i Irak och en gled iväg efter en skilsmässa – men tre mödrar. Hanif Balis enda kollektiv. – För min biologiska mamma är det ganska jobbigt. Hon har alltid haft mig, medan jag gick ju vidare. Det kan bli gnissel mellan henne och mig när hon vill framhäva sitt moderskap och poängterar det biologiska. Jag känner ju att det var de andra mammorna som slet för mig. Kallar du henne mamma? – Jaja. Allihop. På vänsterkanten är man en etablerad debattör med en applådkör och ett stöd. Medan jag beskrivs som ett troll som har en svans. Det är bisarrt. Jag var den enda svartskallen på min skola. Resten var pursvenskt. När någon sa ”dumma dej” sa jag tio gånger värre saker tillbaka. Jag skulle ha svårt att övertyga min egen bror att rösta på mig om Sverigedemokraterna satt i regeringen eller var aktivt stödparti. En ledarskapspsykolog sa att det var ett under att jag fungerade. Jag räddades av att jag fick högt betyg i det logiska testet. Det här är Hanif Bali Född: I Iran. Uppvuxen: I olika fosterhem i Göteborg, Gråbo och Stockholmsområdet. Familj: Tre mammor samt sju syskon från två fosterfamiljer. Gör: Webbutvecklare och moderat riksdagsledamot. Nyligen förflyttad till näringsutskottet. Bor: I Solna med sin flickvän. 5 röster om Hanif Bali 1 Tayebeh Ershad Sarabi, lärare och fostermamma i Upplands Väsby: – Hanif kom till oss när han var nio år, när det var stökigt. Vi kunde också ha långa konversationer, som två vuxna, fast han var så liten. Jag tyckte att det var bra att han började med politiken så han kunde få ut sin höga energi där. Jag har varit hans rådgivare och ställt krav. Vi har fortfarande bra kontakt. 2 Eric Rosén, chefredaktör, Politism: – Han är en ganska säregen moderatpolitiker som sticker ut väldigt mycket. Han står i centrum enbart på sin aggressivitet och att han är otrevlig mot politiska motståndare. Han har anpassat sig till ett nytt politiskt landskap där samtalet förs i hånfull ton. Om man kritiserar honom får man en trollarmé mot sig. 3 Christian Holm Barenfeld, moderat riksdagsledamot: – Jag var politisk sekreterare för Moderaterna i Upplands Väsby när vi värvade Hanif Bali. Det var en ung kille med ett stort engagemang som blev väldigt bra på att driva kampanjer och värva folk. Som riksdagsledamot är han påläst och duktig och skicklig på att opinionsbilda i sociala medier. 4 Bo Frank, moderat kommunalråd i Växjö: – Hanif Bali är en frisk fläkt i Moderaterna. Han har ju genom sitt ursprung vågat säga saker som andra inte vågat. Han har ju genom sin bakgrund kanske mer legitimitet än andra när han har pekat på brister i flyktingmottagandet och hur vi måste gå från bidrag till arbete. Sedan är han trevlig också. 5 Brit Stakston, mediestrateg och författare: – För mig representerar han precis var det offentliga samtalet befinner sig i dag. Det är tondövt och polariserat. För varje tweet gräver han ned sig själv längre i gyttjan. Han pratar som om han stod på krogen mitt i natten. Den stora tysta massan tänker ”herregud och det här är de som styr vårt land”. 5 tweets av Hanif Bali Hanif Bali @hanifbali Var är ursäkten från @raddabarnen? Skammen hos @anderslindberg, rannsakan hos @PolitismSE? Skäms ni inte? Om Ekots larm om vuxna på asylboenden för barn Hanif Bali @hanifbali Peak retard 2016: Bernie Sanders anhängare börjar misshandla varandra innan de inser att de alla hejar på Bernie. Om ett slagsmål på ett valmöte i USA Hanif Bali @hanifbali Är @strandhall så dum att hon tror att det är alliansen gjort hotbildsanalys o kommenderat ut poliser lr har hon bara otur när hon tänker? Om att socialförsäkringsminister Annika Strandhäll lagt ut en bild på att alliansen var omringad av poliser vid ett besök i förorten Hanif Bali @hanifbali Jämför nu noga den mediala reaktionen mellan det ”satiriska” angreppet på @aliesbati och ”satiriska” angreppet på mig och @alicemedce Om ännu en ”husblatte”-diskussion i P3 Hanif Bali @hanifbali Kul att Yasri Khans kompetenser kom Margot Wallström till del när hon träffade Irans utrikesminister. Om en bild där utrikesministern hälsar på sin iranske kollega med händerna framför bröstet 3 frågor till Marie Grusell 1Vad betyder Twitter för svensk politik? – Det stora genombrottet för Twitter kom 2012. Men sedan ett par år tillbaka står utvecklingen still, och det kommer inte så många nya medlemmar. Svenska Twittersfären är tydligt grupperad med kluster med olika teman, från medienördar till politik. De kommer sällan i kontakt med varandra. 2Hur fungerar politikklustret? – Det finns ett samspel mellan politiker och journalister, och mellan Twitter och gammelmedia. Partierna uppger själva att de använder Twitter för att nå opinionsbildare medan man når partilojala med Facebook. Twitter är ett forum där man väljer sida. Det är svårt att vara balanserad på 140 tecken. Twitter är också ett väldigt manligt forum. 3Hur är tonläget i svensk politik i dag? – Det är öppet och mer försiktigt på samma gång. Rummet för politiker är tufft i dag. Du blir hela tiden granskad i sociala medier. Tonen i politiken blir tuffare rent generellt. Även om USA är ett helt annorlunda land blir presidentvalet en fingervisning. Vi har fler problem i dag än för tio år sedan, och vi har frågor som skapar mer känslor och diskussioner. 206 Fakta siffra 2 rader fet ingång 03 Bröd notis mager utan indrag.drag. d notis mager utan indrag. d notis mager utan indrag. d notis mager utan indrag. d notis mager utdrag. d notis mager utan indrag. d notis mautan indrag. d notis mager utdrag. d notis mager utan indrag. d notis mager utan indrag. d notis mager utan indrag. d notis mager ut 306 Fakta siffra 2 rader fet ingång 03 Bröd notis mager utan indrag.ghdxf.gh dxlfkuv dxkfuvh dxkfuhv xkfhv h,hv hv bm n drag. d notis mager utan indrag. notis mager utan indrag. d notis mager ut Namn Efternamn


Summary: Vi välkomnar Miljömålberedningens förslag om att utsläppen för inrikes transporter år 2030 behöver vara minst 70 procent lägre (DN Debatt 17/6). Nu är tiden inne för Sverige att ta steget fullt ut och ta del av alla fördelar med elektrifiering av fordonsflottan, skriver företrädare för Volvo Bussar, Vattenfall och ABB.

Sveriges näringsliv, kommuner, regioner och medborgarna har en stor potential att minska koldioxidutsläppen från inrikestransporter som i dag står för hälften av utsläppen utanför handelssystemet och inte alls minskade under 2015. Vi välkomnar därför Miljömålberedningens förslag (DN Debatt 17/6) om att utsläppen för inrikes transporter år 2030 behöver vara minst 70 procent lägre jämfört med 2010 års nivå. Med den snabba tekniska utvecklingen som nu sker är en sådan utsläppsminskning möjlig med rätt utformade styrmedel. Vattenfall, ABB och Volvo Bussar har en lång historia av industriellt samarbete för att stärka svensk export till Europa och världen. Sedan flera år är det helt uppenbart för oss att elektrifiering av personbilar och stadsbussar är framtiden. Elfordon är inte bara ett viktigt bidrag till en fossilfri fordonsflotta utan även en revolutionerande teknik för att skapa utsläppsfria och tystare städer. Vinsterna för det svenska samhället ligger inte bara i 13 miljoner ton i form av minskade koldioxidutsläpp, utan även i att klara EU:s luftkvalitetsmål. De samhällsekonomiska årliga kostnaderna för buller i Sverige uppskattas till cirka 16 miljarder enligt Trafikverkets kalkyler från 2010. Elfordon kan bidra till att kraftigt minska dessa kostnader. Som industriföretag på en konkurrensutsatt marknad deltar vi tillsammans i många forsknings- och utvecklingsprojekt om laddinfrastruktur och eldrift av tunga transporter. Därför välkomnar vi särskilt långsiktigt stabila förutsättningar för en snabb ökning av nyförsäljningen av bilar med mycket låga koldioxidutsläpp, framför allt olika typer av elbilar. På samma sätt hoppas vi att Miljömålsberedningen föreslår likande mål för distributionslastbilar och stadsbussar. Tydliga mål för hela Sverige visar inriktningen och vi är övertygade om att det leder till att både privata och offentliga verksamheter vågar ta beslut och satsa på både fordon och infrastruktur. Med konkreta etappmål kan Sverige år 2030 nå ambitionen om minst 1 miljon elbilar och 50-80 procent elbussar i våra städer. Fler och fler länder världen över etablerar klimatmål utifrån Parisavtalet. Ett större antal städer har antagit klimatmål som drastiskt kommer att förändra trafikens påverkan på staden och dess invånare. En stor utmaning för våra stadsplanerare kommer att vara hur man tillvaratar de positiva förändringar detta kommer att innebära. Dessutom innebär besluten att i stor skala satsa på elfordon att det öppnas en enorm exportpotential. Lägg till det att svenskt näringsliv och universitet ligger i framkant när det gäller forskning och utveckling av elbussar, elvägar och laddinfrastruktur. Nu är tiden inne för Sverige att ta steget fullt ut och ta del av alla fördelar med elektrifiering av fordonsflottan. Vi välkomnar en bred politisk överenskommelse om en Klimat- och luftvårdsstrategi för en fossilfri och hållbar utveckling i Sverige. 17 juni 2016 Debattartikel 6 av 7 partier i Miljömålsberedningen: ”Minska utsläppen från inrikes transporter kraftigt” Repliker Jens Holm (V), riksdagsledamot och ledamot av Miljömålsberedningen: ”??Vi bidrar inte till sänkta ambitionsnivåer” Håkan Agnevall, vd Volvo Bussar AB; Magnus Hall, vd och koncernchef Vattenfall AB och Johan Söderström, vd ABB Sverige: ”?Sverige behöver tydliga mål för eldrivna fordon” Björn O. Gillberg, vd Värmlandsmetanol AB: ”?Löfven bör ta strid med EU om biobränsleskatten” Adam Leckius, Klimatsvaret – CCL Sverige: ”Lägg stigande koldioxidavgift på alla bränslen” Företrädare för 12 organisationer: ”?Miljömålsberedningen missar konsumtionsutsläppen” Företrädare för Tågoperatörer och Järnvägsindustrin: ”Järnvägssatsningar krävs för att nå miljömålen” Läs fler artiklar på DN Debatt


?”Avskaffad statlig inkomstskatt skulle öka skatteintäkterna”

Summary: Ny rapport. Avskaffad statlig inkomstskatt skulle göra Sverige bättre rustat och skapa fler enkla jobb. Det kan öka skatteintäkterna med 10 miljarder per år. Sverige behöver sänka marginalskatterna igen – 25 år efter århundradets skattereform. Det skriver Timbros chefekonom Jesper Ahlgren och doktoranden Jacob Lundberg.

För 25 år sedan genomdrev Socialdemokraterna och Folkpartiet ”århundradets skattereform” och reformerade ett skattesystem som beskrevs som perverst. En central del var att sänka den högsta marginalskatten. Men med tiden har marginalskatterna krupit uppåt igen på grund av värnskatt och höjda kommunalskatter och att jobbskatteavdraget nu trappas av. Den högsta marginalskatten är i dag 60 procent – världens högsta. Lägger man till arbetsgivaravgift, moms och andra konsumtionsskatter blir skatten 77 procent. I dag betalar var sjätte vuxen svensk statlig inkomstskatt. Alla som tjänar över 50 000 kronor i månaden får betala mer än tre fjärdedelar av en löneökning i skatt. De kommande åren kommer kostnadstrycket i kommunerna att öka kraftigt på grund av åldrande befolkning, bristande integration och stora barngrupper. Samtidigt är det svenska skattesystemet konstruerat så att de personer som betalar mest i kommunalskatt – de med högre inkomster – har svagast drivkrafter att arbeta mer. I rapporten ”Platt skatt för högre intäkter”, som vi släpper i dag, menar vi att den statliga inkomstskatten bör avskaffas. Marginalskatterna för inkomster över 37 000 kronor i månaden skulle därmed sänkas med mellan 20 och 28 procentenheter och Sverige skulle få platt skatt på arbetsinkomster, om vi bortser från effekterna av jobbskatteavdraget. Det finns fyra starka skäl för sänkningen: 1. Högre skatteintäkter. Forskningen visar att höga skatter påverkar människors beteende. Det kan handla om mindre arbetstid, mer skattefusk och avdrag. Detta avspeglar sig i den taxerade inkomsten och därmed i skatteintäkterna. Vi bedömer att avskaffad statlig skatt därför kommer att leda till ökade intäkter för statskassan i storleksordningen 10 miljarder. 2. Högre studiepremie. Sänkta marginalskatter ökar avkastningen på utbildning. I ett läge där kunskapsnivån i världen blir allt högre skadar det tillväxten att Sverige är det land där utbildning lönar sig minst. 3. Fler enkla jobb. Sänkta marginalskatter innebär lägre skattekilar vid köp av enklare tjänster, en nyckel för att kunna skapa jobb för nyanlända med låg utbildning. Rutavdraget är en åtgärd för att komma runt de höga skattekilar som världens högsta marginalskatter skapar. Lägre marginalskatter skulle underlätta för fler enkla jobb. 4. Ett rättvisare skattesystem. Skillnaden i beskattning mellan arbete och kapital skapar i dag en orättvisa där många advokater, revisorer och andra yrkesgrupper kan betala lägre skatt genom att bilda bolag och få inkomsten beskattad som kapital. Anställda med samma lön har inte den möjligheten. Med rimliga antaganden om hur mycket mer människor kommer att arbeta och på andra sätt ändra sitt beteende kommer självfinansieringsgraden av en avskaffad statlig skatt att vara 130 procent. Större intäkter från kommunalskatt, arbetsgivaravgifter och moms kompenserar för skattebortfallet och ger sannolikt ett nettoplus till statskassan. I kalkylen har vi inte räknat in långsiktigt positiva effekter på utbildnings- och yrkesval. Metoden vi använder bygger på att man utvärderar hur tidigare skattereformer har påverkat skattebetalarnas taxerade inkomst. Beräkningssättet har tidigare använts i en statlig expertrapport av Peter Birch Sørensen (2010) för att visa att avskaffad värnskatt i Sverige med stor sannolikhet leder till högre skatteintäkter. Vår analys är den första gången metoden används för att beräkna effekten av att avskaffa hela den statliga inkomstskatten. En sänkning skulle åtminstone delvis behöva finansieras, men även århundradets skattereform finansierades med dynamiska effekter och utvärderingar visar att de positiva effekterna var större än vad regeringen räknade med. Förhållandet mellan skattesats och skatteintäkter brukar illustreras med den så kallade Lafferkurvan. Lafferkurvan visar att vid någon punkt blir skatten så hög att ytterligare höjningar minskar skatteintäkterna. Det beror på att ju högre en skatt är, desto svagare är drivkrafterna att arbeta och betala skatt. Vår rapport visar att Sverige med största sannolikhet har passerat Lafferkurvans topp när det gäller höga arbetsinkomster (men inte när det gäller låga). Ett motiv till de höga marginalskatterna på höga inkomster är att den statliga inkomstskatten skulle vara viktig för att öka den ekonomiska jämlikheten. Den statliga skatten har dock relativt liten betydelse för skattesystemets utjämnande roll. En genomsnittlig höginkomsttagares skatt skulle bara falla från 63 till 59 procent om den statliga inkomstskatten avskaffades. Välfärdsstatens finansiering vilar i stället huvudsakligen på de platta skatterna arbetsgivaravgift, kommunalskatt och moms. De löntagare som ligger över brytpunkten för statlig inkomstskatt betalar totalt nästan 500 miljarder i arbetsgivaravgift, kommunalskatt och konsumtionsskatter. Höga marginaleffekter på grund av den statliga inkomstskatten minskar intäkterna från dessa skatter. Svenska marginalskatter tas också ut på jämförelsevis låga inkomster. Brytpunkten för statlig skatt är 37 000 kronor i månaden. Snittlönen för de som betalar statlig inkomstskatt är 54 000 kronor. Som en jämförelse börjar den högsta marginalskatten i USA gälla för månadslöner över 300 000 kronor. Ett givet år betalar en miljon löntagare i Sverige statlig inkomstskatt. Betydligt fler än så skulle gynnas av ett avskaffande. Av personer i 40-årsåldern lever ungefär var tredje i ett hushåll där någon betalar statlig inkomstskatt och var fjärde betalar själv statlig skatt ett visst år. Vid pension har en majoritet av svenskarna någon gång under arbetslivet betalat statlig inkomstskatt, visar vår analys. Sänkta marginalskatter skulle öka människors drivkrafter att arbeta, utbilda sig och anstränga sig på jobbet. Detta är särskilt viktigt för de som vill kunna finansiera en välfärdsstat av nuvarande omfattning, inte minst när Sverige står inför en situation där utgifterna kommer att öka kraftigt framöver. Socialdemokraterna förstod för 25 år sedan att det är svårt att kombinera höga marginalskatter med en stor välfärdsstat. Då hade man också mod att sänka skatterna på höga inkomster. Det är dags att göra det igen. Jesper Ahlgren, chefekonom, Timbro Jacob Lundberg, doktorand i nationalekonomi vid Uppsala universitet, fellow på Timbro och författare till rapporten ”Platt skatt för högre intäkter” Skillnaden i beskattning mellan arbete och kapital skapar i dag en orättvisa där många advokater, revisorer och andra yrkesgrupper kan betala lägre skatt genom att bilda bolag och få inkomsten beskattad som kapital. Den statliga inkomstskatten är 20 procent av den del av inkomsten som överstiger 37 000 kronor per månad. Tjänar man mer än 53 000 kronor i månaden betalar man 5 procent till – detta kallas värnskatt. 1,2 miljoner svenskar betalar statlig inkomstskatt, varav 1 miljon är löntagare. Med genomsnittlig kommunalskatt på 32 procent och utfasning av jobbskatteavdraget på 3 procent blir marginalskatten – skatten på den sist intjänade kronan – 60 procent för höginkomsttagare. Källa: Artikelförfattarna


Gunnar Jonsson: Trump har inget svar på terrorn

Summary: Terrordådet i Orlando i USA är avslöjande för Donald Trump. Han vill låta ”hård” men avslöjar hur fundamentalt olämplig han vore som president, skriver Gunnar Jonsson.

Massakern på nattklubben i Orlando kan vara terrorism motiverad av islamistisk extremism eller hat mot homosexuella – eller båda. De olika politiska reaktionerna säger hur som helst något om vådan av att uttala sig om okända faktorer. Republikanernas presidentkandidat Donald Trump har bara en växel, att låta ”hård”. Det han gör är att avslöja hur fundamentalt olämplig han är för det jobb han vill ha. Gärningsmannen Omar Mateen har utretts två gånger av FBI för misstänkta jihadistkopplingar, men det har inte gett något. Han ska ha ringt ett larmnummer och svurit trohet till IS. Terrorrörelsen har uppmanat sympatisörer världen över att göra just det han gjorde, men några bevis för ett direkt samband finns hittills inte. Ensamvargar som utvecklar extremistiska böjelser är det mycket svårt att skydda sig mot. Efter terrordådet i San Bernardino i december krävde Trump att alla muslimer skulle portas från USA. Det hade inte hjälpt mot Mateen, som var född i USA. Men det kanske finns ett nästa steg, att spärra in eller utvisa alla muslimer? Trump har också lovat att deportera 11 miljoner papperslösa, vilket inte låter sig göras utan en polisstat. Den skulle kanske komma väl till pass även när det gäller islam. Trump talar svepande om tuffhet, men har bara skott från höften blandade med rasism att erbjuda. Han är som vanligt mest upptagen av sig själv, och skryter med att han ”hade rätt”. Han kräver att president Barack Obama och Demokraternas kandidat Hillary Clinton ska använda begreppet ”radikal islamisk terrorism”, som om det skulle få våldsverkarna att försvinna. USA behöver muslimska allierade i kampen mot terrorn, men Trump gör sitt yttersta för att stöta bort dem. Vad han heller inte klarar är att säga något till stöd för offren, för han saknar den typen av medkänsla. Han talar bara om islamistisk terror, inte om att måltavlan var homosexuella, för det intresserar honom inte. En president måste hitta de rätta orden i en kris eller efter en tragedi, något som manar till nationell samling. Clinton försökte, Trump begriper inte ens poängen. Terrorister dödar få amerikaner, men rädslan kan vara nog så verklig. Varje dåd tenderar att öka den redan sjukliga försäljningen av vapen till privatpersoner. Det är fortfarande långt till valet, och hur Orlando inverkar på kampanjen återstår att se. Trump har i alla fall tydligt visat hur platt hans budskap är. Läs mer om hat- och terrordådet i Orlando • De mördades i USA:s värsta masskjutning • Vittnen: Han var på Pulse många gånger • Så gick gärningsmannen till väga • Analys: Trump och IS jublar ikapp • Gelin: Värsta men långt från första hbtq-attentatet • Hilton: Inga vapen kan stoppa oss • Detta vet vi om Orlando-dådet


”Missvisande om Sidas Afrika-stöd”

Summary: REPLIK. År 2015 var Sidas stöd till Afrika söder om Sahara nästan 5 miljarder svenska kronor och största delen gick via bilaterala strategier. Att som We Effect (DN Debatt 10/6) läsa vår strategi för det regionala stödet, som utgör en liten del av vår verksamhet, och utifrån det dra slutsatser om allt Sidas bistånd i regionen blir därför missvisande, skriver Torbjörn Pettersson, Sida.

Ett utvecklat jordbruk är en av de viktigaste faktorerna för fattigdomsminskning i Afrika söder om Sahara. Och det är en utveckling som måste ske utan att miljö eller människor tar skada, och därför är Sidas ansträngningar för att utveckla ett hållbart jordbruk omfattande. 2015 var vårt stöd till Afrika söder om Sahara nästan 5 miljarder svenska kronor. 90 procent av det stödet går via våra bilaterala strategier, som alltså handlar om vad vi gör i respektive land. Att som We Effect läsa vår strategi för det regionala stödet, som utgör tio procent av vår verksamhet, och utifrån det dra slutsatser om allt Sidas bistånd i regionen blir därför missvisande. Sidas arbete för ett långsiktigt hållbart jordbruk utgår från att vi ser till hela värdekedjan, och vi har gått från att stödja produktion av råvaror till att också satsa på förädling av råvaror och möjligheterna att sälja dem vidare på olika marknader. Detta genererar mer inkomster och fler arbetstillfällen som kommer länderna till del. Ett exempel på en sådan insats är projektet Musika i Zambia som har uppmuntrat företag att även erbjuda varor och tjänster till småbrukare. Det har lett till att 260.000 bönder fått bättre tillgång till insatsvaror och ökade inkomster och 40.000 småjordbrukare tillgång till finansiella tjänster som skördeförsäkringar. Förändringen från att stödja råvaruproduktion till hela värdekedjan märks också i hur vi rubricerar vårt stöd- förut kunde allt kategoriseras som just ”jordbruk”, nu återfinns det här stödet under namn som marknadsutveckling, handel, innovativ finansiering. Det är därför We Effect drar den felaktiga slutsatsen att vårt jordbruksstöd har minskat avsevärt sedan 1992. Något som däremot stämmer i We Effects analys är att satsningar på jordbruket också är satsningar på kvinnor eftersom de står för en stor del av produktionen. Det här har vi på Sida alltid med oss och förutom att vi ständigt analyserar vår verksamhet utifrån ett jämställdhetsperspektiv så har vi också särskilda insatser som fokuserar enbart på kvinnor. Till exempel ett program i Mocambique, Tanzania, Rwanda, Zambia som ökar möjligheterna för kvinnor och ungdomar att spara och låna pengar och använda mobiler för pengatransaktioner, vilka alla är viktiga förutsättningar för att kunna utveckla jordbrukssektorn. De klimatförändringarna som vi märker av över hela jorden slår hårt mot det afrikanska jordbruket eftersom det redan är sårbart. Sida arbetar därför allt mer med att stärka motståndskraften mot de återkommande matkriser som är en följd av det ändrade klimatet. I det torra Sahel blir bevattnad småskalig odling allt viktigare i takt med att det traditionella jordbruket oftare slår fel på grund av allt mer oregelbundna regn. En lösning på det är att som vi finansiera renoveringar av dammar på bynivå så att man har bra förutsättningar för att lagra regnet när det väl faller. Utmaningarna för det afrikanska jordbruket är många, men det är även utvecklingsmöjligheterna. 10 juni 2016 Debattartikel Anneli Rogeman och Alarik Sandrup på biståndsorganisationen We effect: ”Torkans offer behöver satsningar på jordbruket” Repliker Torbjörn Pettersson, chef för Sidas Afrikaavdelning; ”Missvisande om Sidas Afrika-stöd” Slutreplik från Anneli Rogeman och Alarik Sandrup: ”Viktigt satsa på jordbruksbistånd i södra Afrika” Läs fler artiklar på DN Debatt.


Förbjud könsdiskrimeringen

Summary: Ta bort skillnaden mellan kvinnors och mäns utbetalade pensionsbelopp per månad. Det finns inget hållbart argument för just denna uppdelning.

Angående Michael Ländins inlägg den 8 juni: Jag trodde att man för några år sedan förbjöd skillnad mellan kvinnors och mäns utbetalade pensionsbelopp per månad. Om skillnaden kvarstår bör den tas bort. Att grovt dela upp försäkringstagarna och ge dem olika villkor är ren diskriminering. Dessutom finns inget hållbart argument för just denna uppdelning. Det hänvisas till ”Skillnad i förväntad livslängd” mellan män och kvinnor, men skillnaden är mycket liten. Skillnaden i livslängd skiljer sig mellan könen av flera skäl. Fler pojkar än flickor dör under spädbarnsåren, fler pojkar än flickor dör under tonåren (mer riskfyllda aktiviteter), fler män än kvinnor dör mellan 18- och 25- årsålder (trafikolyckor), fler män än kvinnor dör i medelåldern på grund av större drogmissbruk, kriminalitet och mer fysiskt farliga yrken. Detta har INGEN RELEVANS för skillnader i utbetalade pensionsbelopp! Om man jämför den förväntade återstående livslängden mellan män och kvinnor som fyllt 65 år är skillnaden liten. Om man nu vill skilja ut grupper som har märkbart kortare genomsnittlig livslängd måste man titta på sjukdomar och livsstil. Hur kommer det sig att man inte istället delar upp pensionärerna i rökare/icke-rökare? Där är det verkligen skillnad! Låt rökarna kvittera ut gigantiska månadsbelopp, och ge oss andra små (men sinsemellan lika) belopp. En sådan uppdelning vore inte mer grotesk än den mellan män och kvinnor som sker i dag. Den enda juridiskt och moraliskt motiverade fördelningen av pensionsutbetalningarna är att beräkna en genomsnittlig förväntad återstående livslängd för alla svenskar som uppnått pensionsålder, och sen betala ut enligt denna till samtliga mottagare. Då sammansättningen av mottagare sannolikt är väldigt lik den för hela landet, kommer det av försäkringsbolaget förvaltade totalbeloppet då att gå jämnt upp med det totala utbetalade beloppet.


”Hur ska vi bryta de negativa mönstren runt vår äldsta dotter?”

Summary: På många sätt har de det bra, men i familjen uppstår mönster med konflikter och negativ uppmärksamhet runt äldsta dottern, tolv år. Flickan har dålig självkänsla och låga tankar om sig själv, tror föräldrarna. Hur kan de förändra mönstren och hjälpa henne?

Fråga: Vi är en familj med två vuxna och tre barn (tolv, tio och fem år). På många sätt har vi det bra, men det uppstår negativa mönster i familjen som ofta kommer att handla om vårt äldsta barn. Nu känner vi föräldrar att det är väldigt viktigt att vi bryter de mönstren och att vi inte vet vad vi ska göra. Vårt äldsta barn hamnar ofta i lägen där det är bråken mellan oss och henne som tar plats i familjen. Hon är också väldigt osäker socialt (som liten var hon väldigt blyg, nu pratar hon på men osäkerheten kring vad andra tycker och så vidare är stor). Jag uppfattar också att hon har dålig självkänsla och att hon har låga tankar om sig själv. Den delen är det som gör mest ont att se. Hon är alltid beredd att starta en ny konflikt eller kasta sig in i en annan, där hon egentligen inte var med från början. Ofta känner hon sig väldigt missnöjd och ”drabbad”, som att saker är jobbigare och värre för henne än för andra. Det blir ju också ett negativt fokus när det är så mycket bråk och ingenting sker utan konflikt. I familjen skapar det också mönster där vår mellanunge får gjuta olja på vågorna allt som oftast och det känns inte som något positivt mönster. Vår uppfattning är att för mycket negativ uppmärksamhet finns runt vårt äldsta barn. När vi ska göra saker tillsammans så vill hon oftast inte vara med och hon delar inte med sig så mycket eller pratar om hur hon har det. När vi frågar om läget är det oftast dåligt och det är svårt att vända samtalen till något positivt. Nu är detta en lätt överdriven bild för att tydliggöra problematiken, hon är också ett väldigt roligt och härligt barn och vi älskar henne innerligt. Vårt barn funkar bra i skolan och i andra sammanhang. Hon har inte så många kompisar, men det känns ofta självvalt (hon säger nej när de frågar) och hon har ett stort behov av att få vara för sig själv. Vi vet inte hur vi ska bryta de negativa mönstren hemma, eller hjälpa henne till en bättre självkänsla och en mer positiv syn på livet och tillvaron. Allra mest undrar jag över hur jag ska kunna hjälpa henne till en bättre självkänsla och till att hon ska känna sig mindre drabbad i livet. Tacksam för alla tips och råd Svar: Tack för ditt brev, som jag tycker vittnar om god insikt om hur viktigt det är att vara medveten om roller och mönster som kan uppstå i en familj. Konflikterna kanske springer ur dotterns låga självkänsla och upplevelse av att vara drabbad, men de kan också bidra till att förstärka hennes negativa bild av sig själv och tillvaron. Jag kommer att fokusera på självkänslan i mitt svar, eftersom det är den delen av problemet som smärtar mest. Låg självkänsla kan betyda så många olika saker och det är därmed svårt att ge specifika råd om vad som skulle hjälpa just er dotter. Jag kommer därför ta upp vad det oftast brukar handla om hos de barn och ungdomar jag möter. En vanlig grund till låg självkänsla är social osäkerhet. Du skriver att din dotter tidigare var väldigt blyg och att hon i dagsläget inte har så många kompisar. Du skriver samtidigt att det verkar vara självvalt. Så kan det vara, men ibland kan barn vara bra på att maskera/hantera en social osäkerhet genom att ”välja” att inte umgås med andra. Det behöver inte vara ett medvetet val, utan kan med tiden bli ett mönster där man ständigt väljer det bekväma alternativet (vara hemma ensam) framför det obekväma (att vara i en social situation). Jag påstår inte att det alltid är självbedrägeri att välja bort umgänge och att alla barn måste ha många kompisar. Jag vill bara uppmärksamma er på möjligheten att det kan vara så. För många barn (och vuxna) som ”valt bort” umgänge kan nya världar öppnas när de inser att de delvis har gjort det på grund av osäkerhet. Jag gissar att ni pratar med er dotter om detta och mitt råd är att fortsätta med det. Försök att vara lyhörda och haka på när hon pratar om vänner. Tricket är att vara nyfiken och förstående, så att hon inte upplever sig ifrågasatt. Om ni märker att hon ibland undviker umgänge på grund av osäkerhet kan ni försöka peppa henne att utmana sig mer. En annan vanlig grund till låg självkänsla är att man alltför ofta vänder blicken inåt, på bekostnad av att uppfatta vad som sker i omgivningen. Detta fenomen har inte bara med självkänsla att göra, utan lyfts fram som viktigt för hur man mår i stort. Det är exempelvis mycket större risk att man känner sig drabbad i livet (som er dotter), ju mer man fokuserar på sig själv. Det har också visat sig ha en avgörande betydelse för social osäkerhet/blyghet. Om man känner sig socialt osäker i en situation förstärks osäkerheten i takt med att man riktar uppmärksamheten mot sig själv och sitt eget beteende. När man arbetar med sådana problem i terapier är därför ett återkommande inslag att träna på att uppmärksamma omgivningen. Ni kan i naturliga samtal med er dotter försöka hjälpa henne att rikta uppmärksamheten utåt. Om hon exempelvis börjar klandra sig själv kan ni ställa frågor som vänder hennes blick utåt. Vad gjorde de andra? Vad sa de? Frågorna måste vara nyfikna snarare än ifrågasättande. En tredje vanlig orsak till låg självkänsla (och allmänt missnöje) är roller och kommunikationsmönster inom familjen, vilket du själv tar upp i brevet. Jag uppfattar att ni föräldrar är medvetna om detta, men ni verkar ändå ha fastnat i ett mönster där det blir mycket negativ uppmärksamhet kring den äldsta dottern. Hur ska ni bryta detta? Det brukar vara fruktbart att förändra något konkret i hur man umgås inom familjen, som exempelvis att umgås i nya konstellationer. Kan ni exempelvis dela upp er i någon av de situationer som brukar leda till konflikter och missnöje? När hela familjen är tillsammans återstår bara att skärpa sig och försöka förändra de negativa mönster som uppstår, även om det är svårt. Det kan ofta vara bra att börja med att reflektera över sina förväntningar. Det är givetvis bra att vara positiv, men det är inte så lyckat om barnet märker att föräldrarna hoppas på en positiv reaktion som kanske inte alls matchar barnets känsloläge. Det är oftast bäst att vara neutral och öppen för att barnet kan reagera hur som helst. Det är svårt att inte bli irriterad på någon som ofta är missnöjd. Det blir en ond cirkel där den som är missnöjd med tiden får allt mindre stöd och bekräftelse. Det bästa sättet att bryta detta mönster är att snabbt och ofta bekräfta barnets negativa upplevelser och känslor. Det låter självklart, men när ett barn visar missnöje brukar föräldrar ofta först försöka muntra upp eller argumentera emot, vilket i regel bara väcker mer missnöje. Detta gäller förstås även mellan vuxna. Om man tar upp ett jobbproblem med sin partner vill man oftast hellre höra ”jag förstår” än ”varför gjorde du inte så här…”. Även om man inte tycker att barnet har fog för sina känslor gäller det att visa att man på något plan ändå kan förstå vad det upplever. Pröva att göra det några gånger utan att över huvud taget försöka förändra eller påverka vad er dotter känner. Om hon fortsätter att vara negativ fortsätter ni bara att bekräfta. Ni kan ställa frågor, men bara i syfte att förstå – inte ifrågasätta. Det är inget magiskt trick, men kan faktiskt ofta mildra negativa mönster i kommunikationen. Även om man inte tycker att barnet har fog för sina känslor gäller det att visa att man på något plan ändå kan förstå vad det upplever.


Summary: Den borgerliga regeringen var ansvarig för Sveriges skola när kunskapsresultaten sjönk snabbast i hela OECD. Under åtta år prioriterade de borgerliga partierna 140 miljarder i skattesänkningar i stället för investeringar i skolan, skriver Aida Hadzialic (S), gymnasie- och kunskapslyftsminister.

På DN Debatt den 8 juni skrev Jan Björklund (L) och Christer Nylander (L) om gymnasieskolan. Att fler partier börjar inse allvaret svensk skola står inför är bra – samtidigt hade det varit önskvärt om Liberalerna hade vaknat när de satt på Utbildningsdepartementet. Som talesättet gör gällande, sent ska syndaren vakna. Sverige ska vara ett av världens mest konkurrenskraftiga och rika länder. Ekonomin, utbildningen, välfärden och levnadsstandarden ska vara i världsklass. För det krävs att alla som kan jobba, ska jobba. Det krävs också att alla skolor är bra skolor, att vi vänder kunskapsresultaten till det bättre och att utbildning leder till jobb. Den svenska skolan ska vara en jämlik kunskapsskola i världsklass där inte en enda elev lämnas efter eller hålls tillbaka. Skolan ska vara den starkast lysande stjärnan i den svenska modellen. Att investera i skolan och kunskapsresultaten är att investera i vår framtid. Genom gemensamma satsningar ger skolan stora möjligheter för eleven, men det kräver även att alla tillsammans tar ansvar för de möjligheter som ges. En skola i världsklass stärker arbetsmarknadens och näringslivets kompetensförsörjning och skapar tillväxt i ekonomin och nya jobb. På så sätt kan vi fortsätta göra nödvändiga investeringar för att fortsätta stärka den svenska modellen. Det är däremot ingen enkel uppgift regeringen står inför. Efter åtta år av borgerlig politik har regeringen tagit över en fragmenterad skola. Vi har alla sett effekterna av borgerlig utbildningspolitik och varje vår åker studentflak med banderoller om Jan Björklunds skolexperiment runt på Sveriges gator. Den borgerliga regeringen var ansvarig för Sveriges skola när kunskapsresultaten sjönk snabbast i hela OECD. Under åtta år prioriterade de borgerliga partierna 140 miljarder i skattesänkningar i stället för investeringar i skolan. Den borgerliga regeringen var ansvarig för en ökad segregation i skolan där några få elever prioriterades i stället för satsningar på alla elever. Under borgerligt styre minskade behörigheten till gymnasieskolan med 25 procent. Listan kan enkelt göras längre men trots det har de fortfarande inte vaknat helt. Fortfarande talar de borgerliga partierna om vikten av vinster i skolan i stället för att följa regeringens linje att prioritera och investera i människors kunskap och utbildning. Debattartikeln är ett tecken på ett sakta uppvaknande hos Liberalerna, men mer behövs för att komma till rätta med våra stora problem i gymnasieskolan. För Sveriges elever och framtid hoppas jag Liberalerna kan ansluta sig till regeringens utbildningspolitik. För ökad jämlikhet där alla elever ska ges förutsättningar att klara skolan. Där inte en enda elev lämnas efter, eller hålls tillbaka. Med ett betygssystem som ställer höga krav, är likvärdigt och som belönar elever i stället för att bestraffa dem. Med högre status på yrkesprogram och den yrkesskicklighet utbildningarna ger, där varje år framöver är yrkesutbildningarnas år. Det är med regeringens politik med grund i forskning och profession vi kan fokusera på kunskapsresultaten och jämlika förutsättningar för en skola i världsklass. 8 juni 2016 Debattartikeln Jan Björklund, partiledare (L), och Christer Nylander (L): ”Inför timplan och nationella examensprov på gymnasiet” Repliker Aida Hadzialic (S), gymnasie- och kunskapslyftsminister: ”Regeringen har tagit över en fragmenterad skola efter alliansen” Christer Nylander (L): ”Vi gjorde mycket, men vi borde gjort mer” Läs fler artiklar på DN Debatt.


Nyblivna sköterskor får flera tusen mer i lön hos kommunen

Summary: Sara Both hade aldrig tänkt sig att arbeta för en kommun. När hon blev klar sjuksköterska var akutsjukvård på ett storsjukhus målet. Men det blev Ånge kommun i stället – där hon fick betydligt högre lön än vid Östersunds sjukhus.

Det är stora skillnader i lön för nyblivna sjuksköterskor beroende på vilken arbetsgivare de väljer. I genomsnitt betalar kommunerna 2 000 kronor mer i månadslön än landstingen för nyutexaminerade sjuksköterskor. Det visar en kartläggning som Vårdförbundets tidning, Vårdfokus, gjort. För Sara Both var skillnaden ännu större när hon blev klar med sin examen för två år sedan. – Jag ville jobba i akutsjukvården. Många har en bra bild av den, kanske från olika tv-program, berättar hon. Hon sökte och erbjöds plats på Östersunds sjukhus, men det blev i stället sjuksköterska på ett äldreboende för dementa i Ånge. – Lönen avgjorde, konstaterar Sara Both. Hon fick 3 500 kronor mer i Ånge än vad Jämtlands läns landsting kunder erbjuda. För Sara Both är det ingen liten skillnad. Hon värdesätter både sin utbildning och de kunskaper hon får genom arbetet. Och hon sätter en ribba för hur lågt hon kan gå i löneförhandlingar. – Jag älskar att löneförhandla, utbrister Sara Both. Erfarenheten från Ånge, där hon också kom att arbeta på en vårdcentral, gjorde att hon ändrade uppfattning om var det var bäst att arbeta. Och då handlar det inte enbart om att kommuner betalar bättre. I arbetet med dementa äldre fick hon handfast handledning och stöd från äldre kolleger. – På en vårdavdelning kan det vara så att du handleds av sjuksköterskor som inte alls har så lång erfarenhet, säger Sara Both. Varför är det så stor skillnad i lön beroende på om arbetsgivaren är ett landsting eller en kommun? – Bra fråga. Det finns olika teorier, säger hon En teori är att det anses ha högre status att arbeta på en vårdavdelning, något som Sara Both också tyckte – innan hon började arbeta kommunalt. Kommunerna måste helt enkelt erbjuda mer för att få sjuksköterskor – och behålla dem. Nu anser Sara Both att det är i kommunerna och i primärvården som framtiden kommer att märkas först. Allt mer av sjukvården kommer att bedrivas där och mycket av forskningen som ligger i framkant kommer också att märkas där, tror hon. När hon sedan flyttade till Stockholm erbjöds hon arbeta på Karolinska sjukhuset (KS). Hon hade nått en lön på 30 000 kronor i Västernorrland och den ville hon att KS skulle matcha. – Jag såg hur de ryggade tillbaka och sade: Tyvärr, det kan vi inte kunna erbjuda här. Sara Both fick erbjudanden på mellan 24 500 och 26 000 kronor. Att bo i en dyr storstadsregion och förväntas gå ned mellan 4 000 och 6 500 kronor i lön var inte aktuellt. I stället blev hon studenthandläggare på Vårdförbundet där hon coachar studenter inför framtidens yrkesliv. Hon skulle kunna ta en sådan löneminskning om arbetsgivaren kunde presentera en karriärstege att se fram emot. Sara Both vill nämligen göra karriär, hon vill bli en ledare som är med och formar framtidens sjukvård. Det betyder både vidareutbildning och kanske även forskning. Det vill hon göra samtidigt som hon arbetar. – Och då är det viktigt för mig att ha en arbetsgivare som sporrar mig, lägger hon till. Och när det gäller lönen har hon ett mål: – Jag vill tjäna 40 000 i månaden innan jag fyllt 30, säger hon och ler. Ålder: 27 Familj: Sambo Yrke: Sjuksköterska, men jobbar just nu som studenthandläggare hos Vårdförbundet. Lön: 29 000 kronor i månaden. (Hon fick visserligen gå ned en tusenlapp i lön, vilket var ”surt”. Å andra sidan gillar hon jobbet starkt.) En kartläggning som Vårdförbundets tidning Vårdfokus gjort visar att ingångslönen för nyutexaminerade sjuksköterskor i genomsnitt är 2 000 kronor högre hos kommuner, jämfört med landsting och regioner. Källa: Vårdfokus