”Det var rätt beslut att utvidga Europeiska unionen österut”

Summary: Extrema ideologier vinner mark i Frankrike. Men problemet är inte franskt utan europeiskt. I länder som Rumänien, Bulgarien, Slovakien, Ungern och Polen ser vi hur de demokratiska värdena stundtals åsidosätts. En del hävdar då att dessa länder kom med i EU för tidigt. Inget kunde vara mer fel, skriver Gunnar Hökmark (M), Europaparlamentariker.

I dag, söndag, går den andra omgången av det franska presidentvalet av stapeln och trots att mycket pekar på att den liberala mittenkandidaten Emmanuel Macron vinner finns det mycket att oroas över. Den centrala striden har inte varit en traditionell politisk konflikt utan snarare att den liberala demokratin utmanas av extrema krafter. Nu behöver de demokratiska krafterna över hela Europa ta ett samlat grepp för försvaret av vår demokrati. I Frankrike har vi sett hur extrema ideologier från olika delar av det politiska spektret vunnit mark. Tillsammans fick den nationalistiska Marine Le Pen och den uttalade kommunisten Jean-Luc Mélenchon över 40 procent i den första omgången av presidentvalet. Det är två kandidater som på var sin kant försöker återuppliva gamla maktstrukturer och en misstro mot rättsstaten samtidigt som de romantiserar kollektivistiska värden. Förutan det kalla krigets tydliga motsättning mellan demokrati och förtryck har det blivit lättare att tänja politikens och demokratins gränser inom det tidigare Västeuropa. Men det är mer än ett franskt problem ett europeiskt. I länder som Rumänien, Bulgarien, Slovakien, Ungern och Polen ser vi hur denna konflikt är än tydligare och hur demokratins värden stundtals åsidosätts. Det är viktigt att förstå att demokratin är ung i dessa länder; under de många decennier som det kommunistiska förtrycket präglade Öst- och Centraleuropa kunde inte gamla tiders värderingar utsättas för den moderna upplysning vi har sett i övriga Europa. Det fanns inget utrymme för kritik eller debatt. Det skapar ett större utrymme att nu relativisera betydelsen av demokratins och rättsstatens institutioner. Vi ser det från Polens norra gräns till Bulgariens södra. I Rumänien ser vi hur den socialdemokratiska regeringen driver en antizigansk politik samtidigt som de i februari i år försökte legalisera korruption för upp till en halv miljon kronor. I Ungern fortsätter Viktor Orbán att testa gränser och urholka rättsstatens och det öppna samhällets oberoende institutioner. I Slovakien en statsminister som öppet formulerar och söker vinna väljare på rasism. I Polen en regering som vill att den politiska makten i en revansch på historien ska överordnas domstolar och medier. I Bulgarien ser vi korruption och rysk påverkanspolitik genom den gamla tidens maktstrukturer. En del hävdar nu att dessa länder kom med i EU för tidigt eller att vi behöver markera genom att slänga ut dem ur den europeiska gemenskapen. Inget kunde vara mer fel. Dessa länder har inte varit demokratier i ens 30 år. Det är sant att demokratin och dess institutioner inte har satt sig men det är just det som gör grundvalarna för den Europeiska unionen så betydelsefulla. Ett medlemskap i EU är en uppstärkning och en inramning av rättsstat och demokratisk sammanhållning. Hade dessa länder inte varit medlemmar hade de varit offer för parallella skeenden som dem vi i dag ser i Ukraina, Vitryssland och Moldavien. Vi hade kunnat se ryska militära operationer i Bulgarien som riktade attacker och direkta hot mot Rumänien eller Slovakien. I sanning är det länder som i över 40 år på grund av slutenhet och planekonomi rånades på sin möjlighet till modernisering och öppenhet. Det vi behöver göra nu är att med tydlighet visa att stegen måste gå framåt, samtidigt som vi inte utesluter eller isolerar dem. Det finns inget som skulle spela Moskva eller nationella anti-demokratiska krafter mer i händerna än att driva dessa länder i armarna på en gemenskap baserad på rättslöshet och obskyr maktutövning där staten och det nationella överordnas demokratin och människors rätt. Låt oss inte glömma bort att länder som Italien, Spanien, Grekland och Portugal var diktaturer så sent som på mitten av 1970-talet. Deras transformation gick inte över en natt och till denna dag ser vi hur dessa länder från tid till annan har en mindre principiell syn på den liberala demokratin än exempelvis norra Europa. När motsvarande strömningar av det slag som vi ser i länderna i Central- och Östeuropa också påverkar ett land som Frankrike visar det på allvaret i den utmaning som vi står inför. Det förringar inte vårt ansvar eller situationens allvar. Det demokratiska Europa är hotat genom inre och yttre fiender till demokratin. Det är tydligt när extremister som vill nedmontera den liberala demokratin åtnjuter över 40 procent av väljarnas stöd i Frankrikes första presidentomgång. Likaså är det tydligt när Rumänien söker legalisera korruption eller Ungern stänga fristående universitet. Grundproblemet är att demokratins värden för allt för många väljare och makthavare framstår som relativa. Nu krävs aktion och långsiktighet. 1 För det första måste vi visa att demokratins grundvalar är absoluta värden som måste respekteras. Det går inte i ena fallet att se mellan fingrarna för totalitära idéer och populistisk politik för att i det andra fallet fördöma den. Både Le Pen och Mélenchon hotar republikens grundläggande värden och ska behandlas därefter i den politiska debatten. Detsamma gäller Ungerns konservativa Fidesz och Rumäniens socialdemokratiska Partidul Social Democrat. Oförmågan att se de gränslinjer som måste dras för att värna demokratin handlar om större värden än partipolitik och ursäktas inte av någon politisk inriktning. 2 För det andra behöver vi alla förstå att slaget om demokratin och rättsstatens ideal är en lång resa. Den slutade inte 1991 eller i dag och heller ej i morgon. Bakslag för demokratins ideal har skett gång på gång i vår historia men endast när vi inte kan vända dem till framgångar har vi förlorat. Mer måste investeras i framtida generationer i våra unga europeiska grannländer liksom i vårt eget land och utbyte över gränserna är fundamentalt för att bygga ett starkare EU. De som tror att vi skyddar den europeiska demokratin genom att utesluta medlemsländer i EU eller sätta dem på undantag stärker bara mörkrets krafter och spelar Putin i händerna. 3 För det tredje behöver vi flytta fram och förstå vikten av den Europeiska unionen. Det är inom EU som demokratins ramverk stärks och det är med samarbete vi kan stärka det över hela Europa. Detta varken kan eller ska vara kravlöst men det behöver vara konstruktivt. Det vore en svår tid för Frankrike med sämre ekonomi och mer motsättningar om Marine Le Pen vinner valet men det vore inte slutet på den franska republiken. Länder är samhällen och mycket större än regeringar och politiska majoriteter som är tillfälliga. Polen, Slovakien, Ungern, Bulgarien och Rumänien kommer att utvecklas vidare i en demokratisk process om vi låter dem stanna inom EU-samarbetet och bli granskade mot den standard som gäller fria samhällen. Vill vi att demokratin ska vinna får vi inte låta mörkrets krafter ta hem segern genom att lämnas för sig själva. Gunnar Hökmark (M), Europaparlamentariker Länder är samhällen och mycket större än regeringar och politiska majoriteter som är tillfälliga. Polen, Slovakien, Ungern, Bulgarien och Rumänien kommer att utvecklas vidare i en demokratisk process om vi låter dem stanna inom EU-samarbetet och bli granskade mot den standard som gäller fria samhällen.


”Vi blir fossilfria tio år före regeringens klimatmål”

Summary: Regeringens mål är att Sverige ska ha en fossilfri fordonsflotta år 2030. Arla Sverige antar utmaningen: vi kommer vara 100 procent fossilfria redan år 2020. Vi utmanar nu näringslivet att snabba på omställningen både för klimatet och för att regeringen ska släppa hotet om beskattning, skriver Patrik Hansson, vd Arla Sverige.

Regeringen diskuterar ett omtag kring förslagen till lastbilsskatt. Utsläppen från tunga transporter i Sverige måste självklart sänkas – dels för klimatet och dels för att vi ska uppfylla våra förpliktelser i de klimatmål och klimatavtal som Sverige har. Det finns dock en risk att när regeringen funderar kring styrmedel och beskattning för att minska utsläppen så kommer förslag som hämmar företagande utanför storstäderna. Arla är ett kooperativ som ägs av mjölkbönder. Våra mjölktankbilar som hämtar mjölk på runt 2 800 gårdar runt om i landet lägger ungefär 2 miljoner mil per år på vägarna. Mjölkgårdarna levererar mjölk, håller landskapet öppet, bevarar för ekosystemen viktiga arter och genererar arbetstillfällen på landsbygden. En förutsättning för att gårdarna ska kunna existera är att tankbilen hämtar den dagsfärska mjölken på gården. Det går helt enkelt inte att dra fram järnväg till varenda mjölkgård. Nästa månad slutför vi omställningen till helt fossilfria transporter från gårdarna när vi installerar vår egen cistern med fossilfri syntetisk diesel (HVO) på mejeriet i Östersund. Med denna investering är Arlas mjölktransporter från mjölkgårdarna 100 procent fossilfria. Mjölkbönder är beroende av att naturen, klimatet och ekosystemen fungerar. Att minska vår klimatpåverkan är ett naturligt inslag i vår verksamhet. Arlas globala mål är att minska vår totala klimatpåverkan med 30 procent på gårdarna till år 2020 jämfört med 1990. Klimatpåverkan från förpackningar, mejeri och transport ska minska med 25 procent under perioden 2005–2020. Då Arla är det största livsmedelsföretaget i Sverige är vi också en av de största transportörerna med tung trafik. Med vår storlek kommer också ett stort ansvar för att leda omställningen till fossilfri tung trafik. Det är också därför vi under de senaste tio åren, kanske lite i skymundan, arbetat med omställningen. Vårt största mejeri ligger i Kallhäll utanför Stockholm. Mejeriet hämtar mjölk från gårdar i Stockholmsområdet. Vi har under de senaste tio åren ställt mycket höga krav även när det gäller transporter från mejerierna. Sedan något år tillbaka är lastbilstransporter med paketerad mjölk, yoghurt, ost från Kalhällsmejeriet till våra kunder, skolor, affärer, sjukhus etc runt om i Stockholm 100 procent fossilfria. Vi har introducerat den absolut senaste tekniken med etanoldisel på de lastbilar som körs i Stockholm. Förra året investerade Arla Sverige i 17 nya etanollastbilar och vi har tagit beslut att köpa in ytterligare sju som tas i drift i år. Vi har ett nära samarbete med och köper våra lastbilar från Scania i Södertälje. Den etanol vi använder produceras i Norrköping. På samma sätt är våra transporter till och från anläggningarna på Gotland, i Jönköping och Göteborg redan i dag helt fossilfria. Arla har investerat hundratals miljoner i omställningen av vår fordonsflotta under de senaste tio åren för komma bort från fossila bränslen. Förutom de 2 miljoner fossilfria mil vi kör när vi hämtar mjölk har vi även 2 miljoner mil på vägarna för våra leveranser. Vi har kommit långt även där och nu spänner vi bågen ännu högre. Arla Sverige har tagit beslut om att den totala omställningen av vår egen tunga fordonsflotta i Sverige ska vara genomförd till år 2020. När vi samtransporterar med andra eller får transporter från mejerier i utanför Sverige kommer vi inte att nå målet till år 2020. Vi kommer ställa krav på att även dessa transporter utförs fossilfritt och göra vad vi kan för att omställningen ska gå snabbare. Arla är ett globalt företag men av det vi säljer i Sverige är 93 procent producerat av svenska råvaror. Vi har en stor utmaning då mjölkproduktionen i Sverige minskat med 15 procent de senaste tio åren. Den internationella konkurrensen hårdnar och importen av mejerivaror till Sverige ökar år från år. Förra året importerades skyhöga 45 procent av de mejeriprodukter som konsumerades i Sverige. Livsmedelsstrategin som regeringen lagt fram, och som oppositionen skrivit under delar av, har som målsättning att den svenska livsmedelsproduktionen ska öka. Jag delar helt denna målsättning. Det finns en stor potential för svenska mejeriprodukter. Våra grannländer klarar av att öka mjölkproduktionen och att öka exporten av mejeriprodukter. Sverige borde kunna klara samma sak. Arla vill ingjuta framtidstro och skapa förutsättningar för att svenska mjölkbönder ska kunna expandera och investera. Därför vill vi med kraft understryka att det förslag som Vägslitageskattekommittén nyligen presenterade för regeringen om en ny lastbilsskatt går rakt emot livsmedelsstrategins intentioner och målsättningar. Effekterna blir att kostnaden för Arlas fossilfria transporter till och från landsbygden, där maten produceras, ökar med mellan 30–40 miljoner kronor jämfört med i dag. Arlas uppfattning är att om en beskattning av tunga transporter införs så måste den ta hänsyn till klimateffekten. Transporter utförda av utländska åkerier bör beskattas på samma sätt som svenska. Fossilfria transporter bör helt undantas från en kilometerskatt annars blir det en orättvis beskattning av de gröna företagen på landsbygden. Regeringens beslut i mars med långsiktiga spelregler för beskattning av fossilfria bränslen är ett steg i rätt riktning. Men det krävs mer. Ett hinder för en omställning till fossilfria tunga transporter i Sverige är att man i dag inte kan tanka fossilfritt i vissa delar av Sverige. För att nå in i kaklet med 100 procent fossilfria transporter måste tankningsplatser finnas över hela Sverige. Arla har inte väntat på att dessa investeringar ska komma på plats utan vi har med egen kraft och med egna investeringar byggt upp egna tankningsplatser vid våra anläggningar. För att hjälpa till i omställningen kommer vi nu att undersöka om vi kan hjälpa till genom att erbjuda våra konkurrenter och kollegor i näringslivet att använda detta system. Regeringen måste med politiska beslut säkerställa att det kommer att finnas tillräckligt med fossilfritt bränsle överallt i Sverige. Regeringen har satt som mål att Sverige ska ha en fossilfri fordonsflotta år 2030. Genom den nationelle samordnaren, Svante Axelsson, utmanar regeringen kommuner och näringsliv att visa upp konkreta åtgärder. Arla Sverige antar denna utmaning. Vårt svar är att vi kommer att vara 100 procent fossilfria redan år 2020. Vi utmanar Hagainitiativet och övriga näringslivet att snabba på omställningen både för klimatet och för att regeringen ska släppa hotet om beskattning. Landsbygden behöver transporter för att de gröna företagen ska kunna växa och producera mer livsmedel. Patrik Hansson, vd Arla Sverige Det finns en risk att när regeringen funderar kring styrmedel och beskattning för att minska utsläppen så kommer förslag som hämmar företagande utanför storstäderna.


De bortglömda barnen såldes till den som bjöd lägst

Summary: När fattiga barn i början av 1900-talet auktionerades ut ”vann” den som krävde minst betalt för att ta hand om dem. ”Det var en form av tidig upphandling”, säger Eva F Dahlgren. Nu har hon skrivit en bok om de bortglömda barnen.

Eva F Dahlgren satt i Rasbiologiska institutets arkiv i Uppsala för att söka spår efter sin farfar. Han, botanikprofessorn, som hade velat skapa den ”perfekta” människan – och menade att personer med dåliga gener inte skulle få fortplanta sig. Så hittade hon plötsligt några nakenbilder av kvinnor på Landskrona tvångsarbetsanstalt, kategoriserade som ”brottslingar och andra undermåliga”. – När jag första gången såg bilderna kände jag skam och vände bort blicken. På något sätt var det som om jag, genom farfar, var ”medskyldig” till att de behandlats så illa, berättar Eva F Dahlgren. Femton år senare började hon skriva en bok om dessa ”fallna” kvinnor. Nästan alla av dem hade varit prostituerade och många hade syfilis, den fruktade könssjukdomen. Som små hade kvinnorna ofta skyfflats runt mellan barnhem och fosterhem. Många fick sedan egna barn. I en ny bok följer Eva F Dahlgren några av dessa barn och vad som hände med dem genom livet. Hennes böcker om sin farfar, om de ”fallna” kvinnorna och deras barn är hennes sätt att försöka synliggöra en bortglömd del i den svenska nutidshistorien. Genomgående tema är: vem är värdefull, vem är undermålig och vem avgör det? – Samtidigt som jag försökt förstå min farfar och den tid han verkade i har arbetet med böckerna tvingat mig att fundera över vem jag är och mina egna livsval, säger Eva F Dahlgren. När det svenska välfärdssamhället började växa fram en bit in på 1900-talet förekom parallellt en omfattande handel med fosterbarn. Framför allt ”oäkta” barn annonserades ut i dagspressen eller såldes på landsbygdsauktioner till lägstbjudande. Många av barnen utsattes för systematisk vanvård och utnyttjades som billig arbetskraft. En del av dem dog i sjukdomar, svält eller efter misshandel. Eva F Dahlgren sökte sig fram i olika arkiv för att förstå hur de allra minsta kunde bli en handelsvara. Så stod hon en dag framför en byggnad på Kungsholmen i Stockholm. Den ligger granne med S:t Görans sjukhus och kyrkan med samma namn. Här låg fram till 1950 Lilla hemmet, världens första hem för barn födda med syfilis. Eva hade tidigare studerat bilderna i flera fotoalbum på Stockholms stadsarkiv. På ett fotografi från 1920-talet syns några barn från Lilla hemmet när de är ute på vinterpromenad. – Längst fram i ledet går Kerstin. Hon är blond. Liknar hon sin mamma Karin som jag tidigare skrivit om? Jag tittade i polisens register över lösdrivare. Där ser Karin skamset in i kameran endast klädd i ett trasigt linne när polisen fotograferar henne direkt från gatan. Karin får tre diagnoser på anstalten i Landskrona där hon spärras in. Hon betecknas som ”imbecill, nymfoman och arbetsovillig luffare”. Bäst passar hon att passa gäss, sägs det. Karins dotter Kerstin är ett av de nära ett tusen barn som förs till ”fosterbarnens ö” på Gålö i Stockholms skärgård. Där tvingas arrendatorerna att ta emot fyra, max fem, fosterbarn – annars måste de lämna sitt torp. Genom bland annat brev och journalanteckningar från Lilla Hemmet kan Eva F Dahlgren följa flera av barnen som växte upp på Gålö. Hon fick tillgång till en bortglömd värld, där breven vittnar om barnens längtan efter sina föräldrar och hur de brottades med frågan om varför just de lämnades bort. – När jag läser vad barnen skriver blir jag tagen, särskilt av deras rädsla att bli övergivna. Att hamna i ett fosterhem var alltid en villkorad situation, där du när som helst kunde bli ”uppsagd”. Några av barnen från Lilla Hemmet klassades som sinnesslöa och fick inte komma till Gålö, utan placerades på sinnesslöanstalter. – Det var chockerande att läsa deras brev. Hur kan ”sinnesslöa” skriva så väl och vara så reflekterande? Med hjälp av bland annat breven har jag försökt skriva en berättelse utifrån de bortglömda barnens perspektiv och skildra en tid då Sverige var ett av Europas fattigaste länder, berättar Eva F Dahlgren. Som ung läste hon ”Min svenska historia” av Vilhelm Moberg, och den har hon burit med sig sedan dess. ”Nässlorna blomma” av Harry Martinson gjorde också ett starkt intryck. – I romanen, som bygger på hans eget liv, skildrar han hur en pojke ackorderas ut som sockenbarn och får gå från gård till gård. Bakom verksamheten på ”fosterbarnens ö” låg filantroper från medelklassen och överklassen. De samlade in pengar för att driva skola och betala arrendatorerna som tog emot barnen. – Många från mer välsituerade familjer reagerade när de såg fattiga barn, som hade det extremt trångbott där hemma, driva omkring på stadens gator. – Men syftet var inte bara att få bort gatubarnen till lägsta möjliga kostnad utan de skulle också få utbildning och arbete. En del fick det bra i sina fosterhem. Verkligheten är sällan svart eller vit. Det försöker jag få fram i mina böcker. I ”Vad hände med barnen?” (utgiven av förlaget Forum) följer Eva F Dahlgren i första hand Kerstin och Rut. Båda två botades efter att ha smittats med syfilis av sina mammor. Bägge kom också till Gålö efter att ha blivit friskförklarade – och de fick aldrig leva med någon av sina biologiska föräldrar. – Under arbetet med boken slog det mig gång på gång hur dramatiskt villkoren för oss kvinnor förändrats. I dag har vi rätt till preventivmedel, rätt till abort, det finns barnbidrag, föräldrapenning, förskolor ... – Men det handlar inte bara om kvinnors rättigheter, utan lika mycket om barnens. Många barn far fortfarande illa, men de placeras i alla fall inte i fosterhem för att det saknas barntillsyn. Ensamstående föräldrar kan leva med sina barn. I början av 1900-talet auktionerades många fattiga barn ut, och ”vann” gjorde den familj som krävde minst betalt för att ta hand om dem. – Det var en form av tidig upphandling. Samhället ville då som nu betala så lite som möjligt för en omsorgstjänst. I dag har vi medborgare förvandlats till kunder på en rad områden och man kan undra om barn återigen blivit en handelsvara? Bristen på familjehem har gjort denna ”bransch” väldigt lukrativ med stora skattepengar att hämta hem. Eva F Dahlgren utbildade sig till socionom, men kom sedan inte att arbeta i yrket. Hon säger att hon nog var för känslig för att möta människor i svårigheter, och att inte alltid ha tillräckligt med möjligheter att hjälpa dem. I stället blev hon journalist och sedermera författare. Det som nu blivit en trilogi började en dag 1996, då Eva F Dahlgren satt på biblioteket och plötsligt ”upplevde” knackningen av farfaderns doktorsring mot sin skalle. – Farfar hade varit död i tjugo år och jag hade arbetat som journalist lika länge. Nu blixtrade minnen från hans våning fram i mitt inre. Som skrivbordet med människoskallen där han förvarade gem och gummisnoddar. Så började Eva gräva i familjehistorien och upptäckte att farfadern, som var professor i botanik, inte bara varit intresserad av växtförädling. I ett klipp från Upsala Nya Tidning inför 60-årsdagen prisades hans insatser vid Rasbiologiska institutet. – Rasbiologernas dröm var att skapa perfekta människor. De som hade ”undermåliga” gener skulle steriliseras, ibland med tvång, så att de inte förökade sig. Som de ”brottsliga och undermåliga” unga kvinnor och män som togs in på olika anstalter runt om i landet. När Eva F Dahlgren upptäckte att hennes farfar, som hade så mycket roligt att berätta från sina resor, även haft denna mörka sida bestämde hon att det skulle hon aldrig publicera en rad om. Men hon frilansade då för Moderna Tider och chefredaktören Göran Rosenberg uppmanade henne att skriva sin historia. – Så det blev en essä för tidskriften och senare boken ”Farfar var rasbiolog”. Det var som att hoppa från en trampolin utan att veta om det fanns vatten i bassängen. – Men nu kanske jag har gett en viss upprättelse åt kvinnor och barn som utsattes för rasbiologernas teorier. Initiativet togs redan 1830 då en insamling drogs i gång. Syftet var att skaffa en lokal där man skulle ta hand om barn som hade ”ovärdiga eller inga föräldrar alls”. Stiftelsen hette från början ”Prins Carls uppfostringsinrättning för fattiga och vanvårdade barn”. Till en början togs barnen om hand i en lokal på Södermalm i Stockholm, där de fick såväl skolutbildning som yrkesutbildning. I slutet på 1850-talet köpte stiftelsen gården Stegsholm på Gålö, med kringliggande utgårdar. Tio år senare flyttades all verksamhet dit. Arrendatorerna, cirka tjugo stycken, ålades att ta hand om fyra, fem fosterbarn vardera. Dessa skulle uppfostras på samma sätt som de egna barnen. Verksamhet kom att bedrivas i nästan 80 år. Källa: Gålöstiftelsen Rut Född: 1921. Föräldrar: Ogifta diskerskan Elin och skoarbetaren Gustaf (ådömd faderskapet mot sitt nekande). Tid på Lilla hemmet: 1921–1927 Tid på Gålö: 1927–1937. Yrke: Fabriksarbeterska. Familj: Maken Sture, kock. Barn: Inga. Dog: 2013. Kerstin Född: 1921. Föräldrar: Ogifta tjänarinnan Karin, fader okänd. Tid på Lilla hemmet: 1921–1927. Tid på Gålö: 1927–1937. Yrke: Butiksbiträde. Familj: Nej. Barn: Dotter född 1940 och son född 1942. Båda omhändertagna, fosterhemsplacerade och sedan bortadopterade. Dog: 1983. Källa: ”Vad hände med barnen?” (Forum)


Många anledningar till att sexlivet inte fungerar

Summary: Sexuella relationer ska vara lustfyllda, men för många blir sexet i stället ett problem. Det finns både psykiska och fysiska anledningar till att sexlivet inte fungerar – och att lusten sviker. Här ger sexologer och läkare bland annat tips om hur sexlivet kan bli bättre.

Enligt statistiken från den senaste sexualvaneundersökningen från 1996 var ungefär hälften av befolkningen nöjd med sitt sexuella liv. Men ett ganska stort antal menade att de hade problem i sexlivet. Ofta kan det handla om att lusten har falnat i en längre relation, men det finns också psykiska och fysiska anledningar till att sexet inte fungerar. Bristande lust är en faktor som påverkar sexlivet negativt. Hur stor sexlust man har är individuellt, men den kan också påverkas av olika yttre faktorer. Stress, sömnbrist, nedstämdhet och relationsproblem är några av de faktorer som RFSU menar har påverkan på sexlusten. Om man plötsligt får en minskad sexlust kan det bero på att något inte står rätt till, antingen i ens relation eller i livet i övrigt. Bristande lust kan också bero på att man har haft sex på ett sätt som gjort att sexet inte längre blir lustfyllt, till exempel att det har varit smärtsamt – eller inte gett tillräckligt stor njutning. – Har man bristande lust så behöver man fundera lite grann på vad det beror på. Det kan finnas olika orsaker, men i stort kan man dela upp dem i biologisk/medicinska faktorer och psykosociala/kulturella faktorer, säger Suzann Larsdotter, sexolog på RFSU. Hon råder den som känner en plötsligt minskad sexlust att göra en medicinsk kontroll för att se om det finns fysiska faktorer bakom. Det kan handla om förändrade hormonnivåer, övervikt, förändringar i signalsubstanser på grund av sjukdomar eller stigande ålder. Minskad sexlust kan också vara en biverkning av olika mediciner – framför allt antidepressiva pekas av Suzann Larsdotter ut som lustdödare. Det finns också ett antal psykiska faktorer som spelar in för att lusten ska infinna sig. Suzann Larsdotter menar att det är viktigt att titta på sin livssituation om lusten sviker. – Inte sällan kommer unga par till mig som har små barn, karriär och tusen järn i elden och så undrar de varför de inte har någon lust. Då brukar jag rekonstruera allt det de tänker sig att de ska hinna med och fråga när de ens tänkte att det skulle kunna finnas tid att känna efter för lusten? säger hon. Förutom tiden menar hon att relationsproblem, ekonomiska bekymmer och en känsla av att inte vara attraktiv kan påverka lusten. Men det finns sätt att försöka få tillbaka sin lust. För Suzann Larsdotter är tankarna en faktor. – Jag brukar säga tanke, tid och handling. För att få tillbaka lusten måste man fylla sitt sinne med lust, den dyker inte bara upp som gubben i lådan. Därför pratar jag mycket om sexuella tankar och fantasier eftersom de är oerhört viktiga. Hämta inspiration från saker du tidigare blivit kåt av, det kan vara böcker, porr eller det som du själv tänder på. Hon menar också att man ibland kan behöva avsätta tid för sex. – Ibland så får man schemalägga sex, och för vissa känns det lustdödande, men faktum är att avsatt tid för närhet kan ge en möjlighet att känna lust igen, genom massage eller att bara vara nära varandra. Det behöver inte ens leda till sex, och får inte bli en prestationsgrej, säger hon. Den sista faktorn är handlingen. Suzann Larsdotter menar att ett vanligt problem, särskilt hos heterosexuella par, är att det finns ett för stort fokus på samlaget. – Då kan man jobba med sensitivitetsövningar som att smeka varandra, så man hittar tillbaka till varandras kroppar och upptäcker lusten att ta på varandra, säger hon. Om ens partner saknar lust, hur ska man tänka då? – Att leva tillsammans innebär alltid en kompromiss, och den största lustdödaren är att man tjatar och pikar den andra, vilket leder till en negativ spiral. Många kan bli stressade av att partnern inte vill ha sex, men försök att skapa de där tidpunkterna av närhet, och ta upp längtan efter sex på ett positivt sätt. I relationen är därför kommunikation en viktig aspekt för att få ett fungerande sexliv. – Kommunicera och var varsamma med varandra. Många par har inte pratat om sex trots att de varit i en relation under en lång tid. Ibland är det svårt, och då kan man ta hjälp. Det finns många familjerådgivare som kan prata om sexualitet och intimitet, och annars kan man söka en sexologisk mottagning och prata om sina problem, säger Suzann Larsdotter. Förutom en bristande lust finns flera andra tillstånd som kan påverka sexlivet. 50.000 kvinnor i Sverige mellan 18 och 25 år tros lida av vestibulit, vilket innebär starka smärtor i samband med samlag. Men forskarna tror att mörkertalet bland de drabbade är stort. Många som lider av vestibulit slutar ha sex – och för vissa går det så långt att de drar sig tillbaka socialt och slutar dejta på grund av rädslan för att sexet ska göra ont. Även om vestibulit inte primärt är ett sexuellt problem, kan tillståndet få stora sexuella konsekvenser. – Många patienter är jätteledsna och tar på sig mycket skuld och skam, säger Nina Bohm-Starke, docent och överläkare vid kvinnokliniken på Danderyds sjukhus, som forskat kring tillståndet. Forskarna har kopplat vestibulit till både stress och återkommande svampinfektioner i underlivet. – En faktor som nästan alltid är involverad är stress. Men många har också drabbats av någon infektion som gått över, men lämnat kvar en överkänslighet och sveda, säger Gunilla Aneblom, barnmorska med kbt- och sexologikompetens på kvinnokliniken vid Akademiska sjukhuset i Uppsala. Enligt en granskning som P3 Nyheter gjort får många unga kvinnor som lider av vestibulit vänta länge på en diagnos. Men forskarna menar att det är grundläggande att skaffa sig kunskap om hur ens kropp fungerar, och lyssna på sin kropps signaler. – Man ska inte ha sex som gör ont, och vänjer man sig vid att sex gör ont så kan man hamna i en ond cirkel och förstärka de här symtomen, säger Nina Bohm-Starke. Bland män är ett vanligt problem med sexet impotens. Efter trettioårsåldern är ungefär var tionde man drabbad av erektionsproblem, och i åldersgruppen 60–70 år tror man att var femte man lider av impotens. Erektionen är ett samarbete mellan hormoner, lust, blodflöde och nerver – därför är det många faktorer som ska klaffa för att en man ska lyckas få till en erektion. Stress är en faktor som även kan ligga bakom problem med erektionen, men impotens kan också bero på högt blodtryck, högt kolesterol och högt blodsocker. Bland yngre män spelar ofta självkänsla och kroppsuppfattning roll för hur lätt man har att få erektion, något man kan få hjälp med bland annat genom kbt-terapi. Det finns flera sätt att göra det lättare att få erektion, fysisk aktivitet har visat sig förbättra kärlfunktionen, som påverkar potensen. Forskarna rekommenderar också att man ser över sina levnadsvanor om man har problem med erektionen – framför allt rökning och alkohol pekas ut som ”lustmarodörer”. – Alkohol kan göra en mer avslappnad i stunden men har en negativ effekt i högre doser, framför allt vid regelbunden konsumtion eftersom det tär på lustcentrum och använder upp hjärnans belöningssubstanser, säger Stefan Arver, docent och överläkare vid Karolinska institutet. Läs mer: Sviktande potens känsligt ämne Många unga kvinnor har smärta vid samlag Foton i text: Sandra Qvist och IBL Så får du ett fungerande sexliv BRISTANDE LUST: 1. Tid, tanke, handling: Lusten behöver inte komma av sig själv, ibland krävs det att man avsätter tid för sex – något som inte behöver leda till samlag. Har man tusen järn i elden och mycket som ska hinnas med kan det vara svårt att hitta tiden att ens känna lust. Tankarna är också viktiga aspekter av lusten - ta hjälp av saker som du tidigare tänt på, som erotiska böcker, bilder, porr eller fantasier. Handling: ta på varandra, och var nära varandra. Om lusten sviker kan ett sätt att få tillbaka den vara att igen lära känna varandras kroppar. 2. Kommunikation: Kommunicera dina tankar och preferenser med din partner. Var varsamma med varandra, och tänk efter vilka av din partners önskemål som är inom ”okej”-zonen för dig. Kompromissa aldrig med dig själv, men försök att kompromissa med din partner. 3. Medicinska anledningar: Gör en hälsokontroll om du plötsligt får en starkt minskad lust - det kan finnas fysiska eller medicinska faktorer som spelar in, med en hälsokontroll så kan man utesluta dessa. 4. Kompromissa: Alla människor har olika lust, om din partner har en mindre sexlust än du själv under en period så är det viktigt att inte tjata och pika den andra, eftersom det kan leda till en ond cirkel. Ta i stället upp längtan efter sex i positiva ordalag med din partner. 5. Ta hjälp: Ibland är det svårt att kommunicera om sex, men det finns hjälp att få. Många familjerådgivare kan diskutera sex och intimitet – men ta gärna upp att det är den frågan ni söker hjälp för så att ni får träffa en person som är bekväm med de frågeställningarna. I storstäderna finns sexologiska mottagningar man kan vända sig till. SMÄRTA VID SAMLAG: 1. Stress kan förvärra symtomen. 2. Om du känner smärta vid sex, ta kontakt med en vårdcentral eller ungdomsmottagning för att utesluta andra problem och få en korrekt diagnos. 3. Behandlingen kan exempelvis bestå av kognitiv beteendeterapi där man utsätter området för beröring, avslappningsövningar och samtal om sexuella konsekvenser av tillståndet. 4. Smärtstillande medicinering kan användas om smärtan är stark. I vissa fall opereras patienten, där den del av slemhinnan som är känslig för smärta avlägsnas och ersätts med ny slemhinna från slidans nedre del som är tjock och motståndskraftig. 5. Man kan behöva avstå från penetrerande sex under en period, och hitta andra sätt att ha sex. EREKTIONSPROBLEM: 1. Motionera. Enligt studier kan tre 45-minuterspromenader i veckan minska risken för erektionsproblem med 75 procent på längre sikt. 2. Gör en allmän hälsokontroll. Höga blodfetter, högt blodtryck och höga blodsockervärden kan öka risken för erektionsproblem. 3. Se över dina alkohol- och rökvanor. Alkohol skadar nervcellerna och rökning skadar blodcirkulationen. 4. Stressa ner. Mycket stress, liksom exempelvis oro och dålig självkänsla, kan påverka möjligheten att få erektion. 5. Om du är drabbad: Sök hjälp. Viagra och liknande potensmedel hjälper de flesta. För vissa kan behövas remiss till en urolog eller en androlog. Man kan också behöva prata med en sexolog eller psykoterapeut.


”Lottning bättre än närhet och kötid för att bryta segregering”

Summary: Det fria skolvalet har bidragit till ökad skolsegregation. Urval baserat på kötid är sannolikt en bidragande förklaring. Även om lottning inte per automatik leder till blandade skolor är det en metod som har bättre förutsättningar att bryta segregering. Metoden är enkel, transparent och ger alla sökande lika möjligheter, skriver 20 skolforskare.

I ett skolsystem som tillåter skolval kommer det alltid att finnas skolor med fler sökande än platser. Varje skolvalssystem behöver därför ha ett regelverk som avgör vilka sökande som ska erbjudas plats. I dagsläget säger regelverket att fristående grundskolor kan använda sig av kötid, närhetsprincip och syskonförtur som urvalsgrund. Skolkommissionen föreslår att lottning ska ersätta kötid som möjlig urvalsgrund till friskolor, vilket utlöst en storm av protester. Frågan om urvalsgrunder är knappast avgörande för skolans framtid men den måste hanteras på ett genomtänkt sätt, vilket hittills inte varit fallet. Det är svårt att förstå varför lottning uppfattas som kontroversiellt; lottning används i skolsystem världen över och betraktas i andra länder som en rättvis och neutral metod att fördela skolplatser. Lottning används för övrigt vid antagningen till högskolan i Sverige när det finns flera sökande med identiska meriter. Vissa fristående skolor lottar redan i dag bland elever med samma kötid. Fristående skolor ska enligt skollagen vara öppna för alla elever. När regleringen av friskolor och fritt skolval infördes angavs bara allmänna riktlinjer kring vad som skulle styra urvalet. Tjänstemän på Skolverket utarbetade de urvalsprinciper som gäller än i dag och offentligt underlag för vad som motiverade dessa principer saknas. Kötid har kommit att bli den vanligaste urvalsgrunden. Sannolikt kunde ingen i början av 1990-talet föreställa sig att föräldrar skulle vara tvungna att ställa barnen i kö redan på BB för att ha chans att gå på önskad friskola. Vi vet att det fria skolvalet bidragit till ökad skolsegregation och urval baserat på kötid är sannolikt en bidragande förklaring till detta. Bland skolorna med de socioekonomiskt starkaste eleverna är fristående skolor i dag kraftigt överrepresenterade. Att justera urvalsreglerna är därför önskvärt, inte minst när Skolkommissionen föreslår att skolvalet ska bli obligatoriskt. Vilka urvalsgrunder är då rimliga? Eftersom elever måste kunna garanteras en plats på en kommunal grundskola nära hemmet är det rimligt med någon form av närhetsprincip för kommunala skolor. Den uppenbara följden är att ett segregerat boende resulterar i segregerade skolor. För att göra det möjligt för kommuner att främja en allsidig elevsammansättning öppnar Skolkommissionen därför för en mindre strikt tolkning av närhetsprincipen än dagens. Kommissionen föreslår även att kommuner ska kunna använda sig av lottning när kommunala högstadieskolor antar nya elever. Friskolor kan ha vitt skilda inriktningar och elever kan inte hänvisas dit. Argumenten för en närhetsprincip är därför betydligt svagare för fristående än för kommunala skolor. Vilka är då argumenten för kötid? Utifrån skolans uppdrag att utjämna livschanser finns inget som tyder på att kötid har några fördelar, snarast tvärtom. Ju stabilare hemförhållanden en elev har, desto större är sannolikheten att föräldrarna tidigt ställer eleven i kö till populära skolor. Den familj som flyttar eller som efter hand lärt känna barnets behov kan däremot ha minst lika starka motiv för sitt skolval som den som stått länge i kö. Det finns därför ingen anledning att anta att de elever vars föräldrar av olika skäl haft god framförhållning skulle ha störst nytta av att tilldelas en plats. Det enda rimliga argumentet för kötid är att det ger förutsebarhet vilket självklart har ett värde. Denna förutsägbarhet gäller dock bara ett fåtal familjer och med obligatoriskt skolval kommer förutsägbarheten att minska ännu mer; när många familjer ställer sig i många köer är det svårt att avgöra hur långa köerna i praktiken är. Förutsägbarhet finns dessutom i och med att alla garanteras en plats på en kommunal skola nära hemmet. Att det finns fördelar med kötid som urvalsgrund för den grupp av familjer som mycket tidigt ställer sina barn i kö är ovedersägligt, men denna fördel för några få bör vägas emot att vissa friskolor i praktiken inte är öppna för alla barn. Lottning är däremot en neutral urvalsgrund då alla elever som sökt till en fristående grundskola ges samma chans att komma in, oavsett familjebakgrund eller bostadsområde. Lottning kan även kombineras med den typ av skolvalssystem som används i till exempel Botkyrka och Nacka. I dessa system är i dag kötid utslagsgivande bland dem som önskat en viss friskola, men det är en smal sak att istället låta lotten avgöra. Dessutom är det möjligt att behålla syskonförtur i ett system där lottning ersätter kötid som urvalsgrund. I debatten hävdas nu att förslaget om lottning innebär att det fria skolvalet avskaffas. Vi kan inte se detta som annat än en (medveten?) feltolkning av vad lottning faktiskt innebär. Naturligtvis kommer ingen att kunna lottas in på en skola som man inte sökt till. Inte heller kommer någon att lottas bort från en skola de redan går på. Syftet med Skolkommissionens förslag om lottning är att med bibehållet skolval uppnå en mer blandad elevsammansättning i landets skolor. Det är inte säkert att lottning får denna effekt, men det är troligt att det kan bidra till en mer blandad elevsammansättning än dagens system. Eftersom dagens skolvalssystem bidragit till ökad segregation är det knappast troligt att obligatoriskt skolval skulle leda till minskad skolsegregation om nuvarande urvalsgrunder behålls. Även om lottning inte per automatik leder till blandade skolor är det en metod som har bättre förutsättningar att bryta segregering än närhet och kötid och som bör tas på allvar just därför att den är enkel, transparent och ger alla sökande lika möjligheter, oavsett bakgrund. Precis det som de flesta säger sig vilja uppnå med den svenska skolan. Oavsett urvalsgrunder kommer inget skolvalssystem att kunna garantera alla elever en plats på den skola de helst önskar. Mot bakgrund av detta är vår uppfattning att urvalsprinciperna bör konstrueras utifrån tydligt formulerade syften. Man kan vilja att så många som möjligt får gå på den skola familjen önskar. Man kan vilja att alla ska bo så nära sin skola som möjligt. Man kan vilja ha en allsidig blandning av elever. Partierna tycks vara överens om att man vill ha ett system som tillgodoser alla dessa önskemål. Nästa steg är då att väga dem mot varandra och att utforma urvalsgrunder därefter. När en modell valts bör konsekvenserna utvärderas och modellen ändras om det inte blev som önskat. Till er som antingen gått i taket eller kanske jublat när ni hör talas om att låta lotten fälla avgörandet är vår uppmaning: om vi ska ha ett system med skolval så måste vi ta frågan om urvalsgrunder på allvar. Eva Andersson, professor i kulturgeografi, Stockholms universitet Tommy Andersson, professor i nationalekonomi, Lunds universitet Nihad Bunar, professor i barn- och ungdomsvetenskap, Stockholms universitet Anders Böhlmark, docent i nationalekonomi, Stockholms universitet Karin Edmark, docent i nationalekonomi, Stockholms universitet och IFN Robert Erikson, professor emeritus i sociologi, Stockholms universitet Peter Fredriksson, professor i nationalekonomi, Stockholms universitet Caroline Hall, fil dr i nationalekonomi, Uppsala Center for Labor Studies Peter Hedström, professor i sociologi, Linköpings universitet Gabriel Heller Sahlgren, doktorand i nationalekonomi, London School of Economics och IFN Helena Holmlund, docent i nationalekonomi, Uppsala Center for Labor Studies Henrik Jordahl, docent i nationalekonomi, programchef vid Institutet för Näringslivsforskning (IFN). Erica Lindahl, fil. dr. i nationalekonomi Christian Lundahl, professor i pedagogik, Örebro Universitet Lisbeth Lundahl, professor i pedagogiskt arbete, Umeå universitet Bo Malmberg, professor i kulturgeografi, Stockholms universitet Mikael Palme, docent i utbildningssociologi, Uppsala universitet Anna Sjögren, docent i nationalekonomi, Uppsala Center for Labor Studies Jonas Vlachos, professor i nationalekonomi, Stockholms universitet och IFN Björn Öckert, professor i nationalekonomi, Uppsala universitet. Samtliga undertecknare har forskat kring frågor som rör utbildning, skolval eller friskolor. Till er som antingen gått i taket eller kanske jublat när ni hör talas om att låta lotten fälla avgörandet är vår uppmaning: om vi ska ha ett system med skolval så måste vi ta frågan om urvalsgrunder på allvar.


Susan Cains 6 råd till unga introverta

Summary: I skolan premieras ofta utåtriktade elever som räcker upp handen och berättar för lärarna vad de kan. Men många elever är inåtvända och visar inte alltid vad de har lärt sig. Susan Cain, som slog igenom med bästsäljaren om introverta, ger i en ny bok sina bästa tips till unga introverta och hur de kan göra för att få användning av sina superkrafter.

Högstadiet och gymnasiet är ofta de tuffaste åren för introverta personer. Därför är det viktigt att de får veta vad det betyder att vara introvert, och vad de kan göra för att använda sina ”dolda superkrafter”. Det säger Susan Cain som kommer med en ny bok på svenska med titeln ”Den tysta kraften: en bok för unga introverta” (Natur & Kultur). Hon slog igenom stort med sin förra bok ”Tyst: de introvertas betydelse i ett samhälle där alla syns och hörs” som låg på New York Times bestsellerlista i flera år. Hon har också hållit ett Ted-föredrag som är ett av de mest sedda någonsin. Hon får ofta frågan om hon själv har förvandlats till en extrovert person, så många föredrag som hon har hållit sedan den första boken utkom. Då svarar hon att hon är densamma som förr och att hon älskar sin lågmälda, eftertänksamma sida. Men att hon har lärt sig att bättre använda sin ”tysta superkraft”. Här ger hon oss sina bästa tips till unga introverta: Prata med din lärare 1 Det finns mätningar som visar att lärare inte väntar längre än en sekund innan de ber någon svara. Det gör att de ofta missar många introverta elever som kan behöva litet mer tid innan de räcker upp handen, säger Susan Cain. Hon menar att introverta barn ofta tycker om att lära sig saker genom att läsa och tänka mycket. Men de vill inte alltid prata om vad de har lärt sig. – Barn och elever har olika temperament. Det gör att skolan kan ha en öppen dialog om sådana här saker, säger hon, och uppmanar de barn som känner igen sig att prata med sina lärare så att de har en chans att bli förstådda. I boken berättar hon om Grace som ändrade sin tysta stil i klassrummet genom att bestämma sig för att bli mer aktiv. Hon började med att räcka upp handen när hon kunde svara. Ganska snart blev det hennes naturliga stil, och sedan dröjde det inte länge förrän hon utsågs till månadens elev. Berätta för kompisarna 2 Den som går i skolans korridor och möter en kompis som ser ut att vara upptagen, kanske låter bli att stanna och säga hej. Avsikten är inte att verka ointresserad. Men det är ofta så kompisen uppfattar situationen. – Se upp för misstag av den här typen. Försök i stället så gott du kan förklara för dina vänner hur du känner. Det kan göra stor skillnad, säger Susan Cain och berättar att ett av de vanligaste missförstånden är att introverta inte skulle tycka om andra människor och att de därför är ovänliga. – Däremot vill många introverta socialisera på ett annat sätt, kanske genom att ha några få vänner och inte umgås med många på samma gång. De kan också behöva ta en paus från umgänget, till exempel vid lunch, säger Susan Cain, och berättar om en flicka som gick till biblioteket på lunchrasten för att få litet egentid. Det gjorde att hennes vänner blev upprörda eftersom de trodde att hon inte tyckte om dem. Gå utanför din trygghetszon 3 Ibland kan du behöva göra saker som känns obehagliga, för att kunna göra det som verkligen betyder något för dig, och som får dig att må bra. – Om du gillar någon viss sport, till exempel fotboll, kanske du tycker att det är jobbigt att gå med i ett lag eftersom det blir så många nya människor. Men ibland kan det vara värt att utmana sig för att vinna något annat. Ett sätt att våga ta det första steget kan vara att skriva en lista med samtalsämnen. Ett annat kan vara att repetera några inledande frågor som kan få i gång samtalet och få de som är mer pratglada att göra jobbet. När Susan Cain läste juridik bestämde hon sig för att vara den som först tog till orda på lektionerna. Därför tänkte hon alltid ut vad hon skulle säga innan hon gick in. Stå för den du är 4 På högstadiet slog Susan Cain nästan knut på sig själv för att bli mer utåtriktad. Hon trodde att det var sådan som alla andra ville att hon skulle vara. Med tiden började hon förstå att det var bättre att vara sig själv. På så sätt fick hon större användning av sin inneboende kraft. Hon lyckades också skapa vänskapsrelationer som var mer djupa och äkta. Det gav henne också större möjlighet att bli framgångsrik i det som hon är bra på. Susan Cain har träffat äldre människor, i sextio-sjuttioårsåldern, som säger att de fortfarande går och tänker på hur det var att växa upp som introvert när de var barn. De har berättat att det fanns vuxna, som i all välmening, under hela deras uppväxt, gav dem signaler om att det var något fel på dem, och att de borde ändra på sig. – De har också sagt att om någon bara hade berättat för dem att det fanns andra som var introverta, och att det var okej, så hade deras liv sett annorlunda ut. Leta efter förebilder 5 För att den egna inre kraften ska utvecklas till en superkraft, är det viktigt att tro på sig själv. Därför kan det vara bra att leta efter förebilder i sin omgivning, människor som gjort saker som man vill göra i framtiden, och som har en stil som man tycker passar en själv, enligt Susan Cain. När hon är ute i skolor så frågar brukar barnen fråga henne spontant om det finns några kända personer som är introverta. Då brukar hon nämna personer som Emma Watson, Bill Gates, Beyoncé, Misty Copeland, Albert Einstein, Eleanor Roosevelt, Kareem Abdul-Jabbar. – När man pratar om dem och vad de har åstadkommit så brukar barnen förstå att deras framgångar faktiskt beror på att de har ett särskilt sätt som de hämtar kraft på, från insidan. Författaren J K Rowling är en förebild som Susan Cain brukar lyfta fram särskilt mycket. Barn brukar ha särskilt lätt att förstå hur hon använder sig av ”egentid” för att skriva Harry Potter-böckerna. Le och säg hej 6 Hailey var en blyg flicka från Michigan som tyckte att det var svårt att säga hej till folk som hon mötte. När hon gick i fyran så bestämde hon sig för att försöka hälsa på fler personer. Bara ett snabbt hej visade sig ge henne flera nya kompisar, berättar Susan Cain. Ett leende är ett kraftfullt verktyg som man kan komma ganska långt med. Det smittar och får andra människor att känna sig bättre till mods utan att de ens vet varför de gör det, säger hon, och nämner att det finns forskning som visar att ett leende, även om det inte kommer naturligt, kan göra att både den som ler och andra runt omkring mår bättre. – Jag menar inte att man ska gå runt med ett påklistrat leende hela dagarna. Men det är ett biologiskt fenomen som kan göra stor skillnad. Susan Cain Susan Cain är amerikansk författare och föreläsare. Hennes böcker om introverta är utgivna på 40 språk. Föreläsningen ”Styrkan hos de introverta” har cirka 16 miljoner visningar på TED.com. Har arbetat som advokat och är utbildad vid Princeton och Harvard. Bra förebilder, enligt Susan Cain 1. Beyoncé 2. J K Rowling 3. Albert Einstein 4. Bill Gates 5. Emma Watson 6. Eleanor Roosevelt


”Massiv satsning på ebilar hjälper inte klimatet”

Summary: REPLIK DN DEBATT 27/4. En forcerad introduktion av elbilar hjälper inte klimatet eftersom dessa inte minskar kolanvändningen. En massiv satsning på elbilar skulle till och med kunna få motsatt effekt genom att öka efterfrågan på el, vilken på många håll i världen produceras av kolkraft, skriver John Hassler och Per Krusell.

Representanter för energibolaget Vattenfall argumenterar för kraftfulla (läs kostsamma) åtgärder för en forcerad ökning av antalet elbilar i Sverige. Vattenfall vill att vi 2030 ska ha minst en miljon elbilar och ”vill utmana våra politiker att ta på sig ledartröjan för att nå dit.” Vi har stor förståelse för att Vattenfall har ett behov av att förbättra sin miljöimage efter att i flera år i stället medverkat till att öka kolanvändningen i Europa. Tyvärr konstaterar vi dock att Vattenfalls förslag knappast har någon effekt på den globala uppvärmningen och därför sannolikt inte heller kan påverka Vattenfalls något nedsvärtade rykte i klimatfrågor. Det stora bekymret när det gäller klimatet är inte att vi fortsätter använda konventionell olja. Det finns helt enkelt för lite av denna för att den ska kunna hota klimatet och problemet är i stället de enorma globala tillgångarna av kol. Dessa insikter är etablerade inom klimatforskningen (se exempelvis McGlade and Ekins artikle i Nature) och de innebär att en forcerad introduktion av elbilar, eftersom dessa inte minskar kolanvändningen, inte alls hjälper klimatet. En massiv satsning på elbilar skulle till och med kunna få motsatt effekt genom att öka efterfrågan på el, vilken på många håll i världen produceras av kolkraft. Eftersom Vattenfall är ett statligt ägt bolag är vi alla delägare i bolaget och vi har därför också ett intresse av att Vattenfalls rykte förbättras. Låt oss därför utmana bolaget att verkligen hjälpa klimatet genom följande förslag: 1. Under flera år släppte Vattenfalls kolkraftverk ut mer koldioxid än hela Sverige. Vi uppmanar Vattenfall att redovisa en kalkyl av hur stora dessa utsläpp var. Därefter uppmanar man sina ägare (staten) att acceptera att man betalar tillbaka denna klimatskuld genom att köpa motsvarande mängd utsläppsrätter för att genast riva dem. Det faktum att Vattenfalls utsläpp varit enorma gör att man skulle kunna tro att detta skulle bli enormt dyrt. Så är dock inte fallet. Att köpa utsläppsrätter motsvarande de totala svenska utsläppen om cirka 50 miljoner ton per år skulle bara kosta runt 2 miljarder per år med nuvarande låga priser. När Vattenfall släppte ut som värst var deras utsläpp i samma storleksordning. 2. En stor del av den koldioxid som släpps ut i atmosfären stannar där i hundratals år och en betydande del (20-25 procent) i tusentals år. Av detta skäl är det av avgörande betydelse för jordens klimat att vi utvecklar teknologi för att koldioxid avskiljs vid utsläppskällan eller direkt från atmosfären. Koldioxiden kan sedan lagras där den inte gör skada. En sådan teknologi skulle öka möjligheterna att nå önskade klimatmål (se exempelvis IPCC:s sammanfattning). Vattenfall var tidigare en av de stora globala aktörerna när det gäller att utveckla sådan teknologi men har nu (såvitt vi vet) slutat med denna forskning. Vi uppmanar Vattenfall att återuppta den. Om ni i Vattenfalls ledning verkade för att dessa förslag genomförs skulle ni bidra till att faktiskt minska den globala uppvärmningen. Förmodligen skulle ni också förbättra Vattenfalls rykte. Antar ni utmaningen?


Stor sökning på Östersjön

Summary: Från midnatt och fram till torsdagsförmiddagen pågick en stor eftersökning på Östersjön, rapporterar danska TV2. Åtta fartyg, två helikoptrar och ett flygplan deltog i sökandet utanför Bornholm.

Sökandet påbörjades efter att fyra nödraketer upptäcktes cirka 30 kilometer öster om Bornholm, rapporterar danska TV2. Vad man letade efter och vem som har skickat nödraketerna är fortfarande okänt, men tre fartyg har meddelat att de såg fyra nödraketerna strax efter midnatt. Enligt TV2 var sökområdet omfattade och motsvarande en yta på cirka 80.000 fotbollsplaner. Vid klockan ett på torsdagen rapporterade danska försvaret att man valt att avsluta sökningen, då hade fortfarande ingen hittats. Det ska inte finnas några rapporter om saknade personer eller båtar. Sammanlagt deltog åtta fartyg, två helikoptrar och ett flygplan i det stora sökningsarbetet. En av räddningshelikoptrarna kom från Sverige. – Vi vet att någon har skjutit upp röda raketer och vår helikopter har varit kvar där till halv fyra. Vi har ett avtal mellan länderna så vi hjälper varandra med resurser. Sökningen var öster om Bornholm och vår helikopter står i Ronneby, därför var den närmast platsen. Annars har jag ingen insikt i vad som händer, sa Ann-Sofi Karlsson, vid sjö- och flygräddningscentralen, på torsdagsförmiddagen. Förutom Sverige och Danmark var även polska räddningstjänsten involverad i sökningsarbetet. Enligt TV2 fortsätter polska räddningstjänsten att söka efter eventuella överlevande i vattnet.


”Så kan Sverige öka antalet elbilar till en miljon år 2030”

Summary: För att nå målet att minska koldioxidutsläppen med 70 procent till 2030 krävs att antalet elbilar i Sverige ökar från 31 000 till 1 miljon. Vi föreslår tio konkreta åtgärder för hur Sverige kan få till en smart utbyggnad av laddinfrastruktur och skynda på omställningen av företagsägda bilflottor, skriver Magnus Hall och Susanna Hurtig, Vattenfall.

Om Sverige menar allvar med målet att minska utsläppen i transportsektorn med 70 procent till år 2030 så måste vi agera nu. Vattenfall ser stor potential i att satsa på en effektivisering av transportsektorn för att nå ett fossilfritt samhälle men för att nå målet menar vi att det krävs en miljon laddbara bilar, både rena elbilar och laddhybrider. För att nå målet måste ett antal kriterier och åtgärder uppfyllas och det krävs en tydlighet på nationell nivå. Vi ser att städerna är centrala men utbyggnaden av laddinfrastruktur i hela landet måste uppmuntras och det behövs en stöttning av företagsflottorna för att skapa skarpa incitament. Vi vet att transporterna i dag står för en tredjedel av Sveriges utsläpp av koldioxid och är den sektor där utsläppen fortsätter att öka. År 2016 såldes cirka 12 000 elfordon (ungefär 3 procent av nybilsförsäljningen). Antalet sålda elbilar måste öka rejält de närmsta åren för att vi ska nå en miljon elbilar. Vår bedömning är att det kräver följande utveckling av nybilsförsäljningen av elbilar: 32 000 (8 procent) år 2020, 80 000 (20 procent) år 2025 och 150 000 (40 procent) 2030. De största fordonsgrupperna, privatägda och privatleasade bilar, tar längst tid att ställa om till eldrivna fordon. Fordon som används kommersiellt i till exempel taxiverksamhet, distribution och kommunal service omsätts något snabbare och utgör en femtedel av fordonen. Den fordonsgrupp som har allra kortast förnyelsetid är förmånsbilar. Kommersiella bilflottor och förmånsbilar har redan i dag ganska goda förutsättningar för eldrift och därför är det dessa grupper man bör rikta de tidiga insatserna mot. Med ett perspektiv som omfattar hela fordonsflottan är vi övertygade om att Sverige från dagens drygt 31 000 laddbara bilar kan nå en miljon år 2030. För att lyckas med det krävs krafttag redan i dag. Sveriges stabila elsystem och höga andel förnybar och koldioxidfri el ger väldigt goda förutsättningar att ställa om bilparken till eldrift. Fler elfordon är inte bara positivt ur ett klimat- och energiperspektiv, de skapar också städer med mindre buller som därmed är trevligare att bo i och betydligt hälsosammare. Men ett antal kriterier inom ekonomi, laddinfrastruktur och elbilsmodeller måste uppfyllas för att målet ska kunna nås. Bensin kostar i dag runt tio kronor per mil och el runt tre kronor. Trots det är elbilen inte tillräckligt ekonomisk för många privatbilister då inköpspriset på en elbil fortfarande är väsentligt högre än för en liknande bil med förbränningsmotor. Eftersom vi inte kan vänta oss att en marknadsdriven omställning uppnår målet om en miljon elbilar 2030 krävs tydliga åtgärdsplaner. Vi har identifierat tio konkreta åtgärder som bidrar till att kunna nå en miljon elbilar år 2030 och därmed uppnå målet om 70 procent lägre koldioxidutsläpp. Åtgärderna visar tydligare Sveriges inriktning mot fossilfria transporter och ger städerna olika verktyg att arbeta med. Detta är vårt förslag för hur Sverige kan få till en smart utbyggnad av laddinfrastruktur och skynda på omställningen av företagsägda bilflottor: 1 Anta ett kvantitativt mål om minst en miljon elbilar år 2030. För att uppnå målet om 70 procent koldioxidreduktion krävs det en tydlig nationell inriktning. En viktig del är att regeringen tar fram ett kvantitativt mål för elbilar. Vår uppfattning är att det måste vara minst en miljon elbilar. 2 Följ Bonus-malus-utredningens förslag om 60 000 kronor i bonus för utsläppsfria fordon. Det krävs ett samlat grepp om dagens ekonomiska styrmedel för att främja fordon med lägre utsläpp. Det föreslagna bonus-malus-systemet är viktigt att införa och bör följa utredningens förslag om 60 000 kronor. Det gör elbilar mer prisvärda jämfört med bensin- och dieselbilar och ger incitament kopplat till kostnaderna för ägandet – såsom man gjort framgångsrikt i andra länder. 3 Inför en linjärt ökande koldioxidskatt på fossila bränslen över tid samt låt förmånsvärde och fordonsskatt baseras på klimatpåverkan. De nationella styrmedlen inom transportsektorn bör styras om så att de tydliggör inriktningen mot lägre koldioxidutsläpp. 4 Inför Miljözon II-III som gör att städer kan välja att skapa utsläppsfria zoner. Städer kommer att bli centrala i utformningen av framtidens transporter och kan också dra stor nytta av eldrivna fordon. Ge städer verktyg att införa utsläppsfria zoner och därigenom få en möjlighet till lokala styrmedel. 5 Anpassa regelverk så att de tillåter lokalt miljödifferentierade parkerings- och trängselavgifter. Städer och kommuner kan påverka ägandekostnaderna för fordon och flera städer har börjat att miljödifferentiera för att visa inriktningen. Kommuner ska ha möjlighet att ge lägre parkerings- och trängselavgifter för fordon med låga utsläpp. 6 Gör om regeringens initiativ Klimatklivet till ett fast stöd per laddstation och fokusera på destinationsladdare. Elbilar kommer främst att laddas vid start och slutdestinationer, så kallad destinationsladdning. Klimatklivet, som är mycket bra, bör därför ersättas med ett fast stöd per laddstation till fastighetsägare. Snabbladdare upprättas redan av kommersiella aktörer. 7 Ställ krav på att kommuner upprättar laddplaner och sätter lokala mål för antal laddpunkter. Kommuner har bäst insikt i transport- och parkeringsmönster och behöver vara aktiva i utbyggnaden av laddinfrastrukturen. Det måste finnas möjlighet att ladda elbilen smidigt och bekvämt. 8 Ändra byggreglerna till att förbereda för laddning vid ny- och ombyggnation. Ett hinder för många fastighetsägare är kostnaden. En viktig fråga för att säkerställa en effektiv utbyggnad är att ändra byggreglerna så att man förbereder för laddning vid ny- och ombyggnation redan i dag. 9 Skapa incitament för kommersiella aktörer att ställa om sina bilflottor. Ytterligare incitament för att påskynda den redan pågående omställningen av förmånsbilar kan riktas mot företagen. 10 Ställ krav på offentliga aktörer att införa mål för andel utsläppsfria fordon. Offentliga verksamheter kan ställa krav på energieffektivitet och miljövärden vid upphandling av tjänster. Detta leder till att fler laddbara bilar effektivt introduceras i Sverige. Tillsammans med våra partners i laddnätverket InCharge vill Vattenfall bidra till en fossilfri fordonsflotta inom en generation. Men om Sverige ska kunna minska utsläppen från vägtransporter med 70 procent till år 2030 behövs en tydlig riktning. Vi vill utmana våra politiker att ta på sig ledartröjan för att nå dit. Magnus Hall, vd och koncernchef, Vattenfall Susanna Hurtig, chef E-mobility Norden, Vattenfall Eftersom vi inte kan vänta oss att en marknadsdriven omställning uppnår målet om en miljon elbilar 2030 krävs tydliga åtgärdsplaner.


Lottning om skolplats löser inte problemen

Summary: Skolkommissionens förslag om att lotta in elever till populära skolor är visserligen bättre än nuvarande kösystem, men det tar inte tag i det riktiga problemet – nämligen ojämlikheten mellan skolorna. Mest av allt behöver Sverige en likvärdig skola.

Skolkommissionen presenterade nyligen ett förslag om att införa ett lottningssystem för populära friskolor och kommunala skolor. Detta som ett led i att öka likvärdigheten mellan skolor samt blanda elever med olika social bakgrund. Finns det fler sökande än platser på en skola så ska det lottas om vilka elever som får gå på skolan. Med detta förväntas även att man framöver ska kunna få de flesta vuxna till att rationellt och informerat välja en bra skola för sina barn. Detta är en klassfråga. Betraktat ur en socioekonomisk synvinkel så är det uppenbart att de barn som hamnar i resursstarka och högpresterande skolor främst även kommer från familjer som, även de är resursstarka och högpresterande. Förslaget är visserligen steget bättre än det nuvarande kösystemet, men kommer endast resultera i att de mest informerade familjer blir de som över huvud taget anmäler sina barn till dessa populära skolor. Många familjer kommer inte ens att uppmärksamma denna valmöjlighet. Denna sociala faktor ska inte få avgöra ett enda barns framtid i vårt land. Att det i Sverige ens existerar möjligheten att föräldrar, genom att inte vara tillräckligt informerade, kan försämra sina barns skolgång är ett djupt strukturellt problem som inte kommer att lösas genom att endast göra det lite enklare för barn med olika social bakgrund att ta sig in på populära skolor. Ekonomer är väl bekanta med att människan inte alltid agerar rationellt – långt ifrån. Politiker borde också ta till sig denna fundamentala förståelse för människans natur. I synnerhet när det kan ha en negativ inverkan barns framtid. Således är skolkommissionens förslag endast en pseudolösning på ett djupare problem i det svenska skolsystemet: ojämlikheten mellan skolorna. För att öka den socioekonomiska rörligheten behöver möjligheten för föräldrar att välja skola åt sina barn tas bort. Det faktum att vi får mardrömmar vid blotta tanken av att våra barn ska gå i en viss kommunal skola är något som inte borde existera i Sverige. Istället för att göra det enklare för socioekonomiskt svagare familjer att kunna få in sina barn i de högpresterande skolorna så borde vi gå Finlands väg, där föräldrar inte har skäl till att välja skola för sina barn, då utbildningen är betydligt mer likvärdig över lag. Jag vill uppmana Socialdemokraterna att ta våga ta strid för denna fundamentala brist inom det svenska skolsystemet, för barnens skull.


”Vi måste våga prata med nyanlända om hur vi lever”

Summary: Utbildning om hur det svenska samhället fungerar är nyckeln till en bra start i Sverige, tycker vårdläraren David Saleh. Han har gjort ett utbildningsmaterial om sex och samlevnad för nyanlända – något han själv saknade när han kom hit från Irak.

Sambo, bonusfamilj, samkönade äktenskap, flick- och pojkvän – sättet vi lever på med varandra i Sverige skiljer sig från hur det är i många andra delar av världen. Likaså hur vi talar om frågor som berör kropp och sexualitet. David Saleh flydde ensam till Sverige från norra Irak för 18 år sedan. När han kom hit hade han själv behövt en grundläggande utbildning i hur det svenska samhället fungerar, säger han. Nu har han gjort undervisningsmaterialet ”Sex och samlevnad för nyanlända”, som är avsett att användas av lärare som arbetar med människor som är nya i Sverige. – Vi måste våga prata om hur vi lever. När vi tar emot människor så måste vi tala om för dem hur samhället fungerar, annars får de problem senare, säger han. När han undervisar tar han upp ämnen som kärleksrelationer, preventivmedel och kroppens anatomi men även frågor av mer samhällsvetenskaplig karaktär, som demokrati, jämställdhet och mänskliga rättigheter. Syftet är att få eleverna att reflektera över hur saker fungerar i Sverige jämfört med i andra länder utan att hävda att något är rätt eller fel. Läs mer: Ministern: Obligatorisk undervisning kan bli aktuell David Saleh säger att han vill möta människor där de är och ge lärare rätt verktyg för att kunna utbilda vidare. – Jag vill att alla som kommer till Sverige får ett kärleksfullt mottagande och förutsättningar att kunna fungera i samhället. Om vi inte ger människor rätt verktyg och kunskap om hur saker fungerar ökar risken för våldsbrott, vilket i förlängningen i stället skapar de motsättningar vi är rädda för, säger han. Som behandlingspedagog och legitimerad vårdlärare har David Saleh arbetat med att utbilda nyanlända i frågor kring sex och samlevnad och idrott i flera år. Han har även hjälpt personer som har fallit offer för hedersförtryck eller som har blivit diskriminerade på grund av sin sexuella läggning. När DN träffar honom har han precis kommit hem efter en intensiv period av resor runt i Sverige, där han arbetat med att föreläsa och handleda lärare. Han tar upp mobilen och visar ett konkret exempel på varför han anser att utbildningen behövs. – Jag fick precis det här mejlet från en lärare: ”Våra elever är inbjudna till en informationskväll på ungdomsmottagningen men vi är tveksamma till om eleverna är redo.” Själv skulle han aldrig skicka en klass med nyanlända till en ungdomsmottagning utan att först avdramatisera synen på könsorganen och sex. – Om du skickar en tonårspojke till ungdomsmottagningen utan att han har fått någon som helst förkunskap om sex eller om hur hans kön fungerar, och han möts av en kurs i hur man sätter på en kondom så blir steget för stort, säger David Saleh. – När pojken går hem och berättar om kursen för sina föräldrar kanske de tror att ungdomsmottagningen uppmuntrar till sex och förbjuder honom att gå dit igen. Det blir en krock. Vi måste utgå ifrån där ungdomarna är. Ett besök på ungdomsmottagning är viktigt att göra efter det att skolan har undervisat ungdomarna i sex- och samlevnad. David Salehs utbildning har ett normkritiskt tänkande och lägger stor vikt vid allas lika värde, säger han. På lektionerna diskuteras också möjligheten till försörjning och vikten av att bestämma över sin egen kropp. – Jag försöker bryta pojknormen. I vissa kulturer uppfostras pojkar till att bli män, inte vuxna. De vågar inte gråta eller visa känslor och många mår inte bra. Och kvinnors val är ofta begränsade. Han säger att det är viktigt att påminna sig om att Sverige inte alltid har sett ut som det gör i dag och att vissa elevers tankesätt påminner om hur det var i Sverige tidigare. Det som David Salehs undervisning innehåller tas upp inom olika ämnen i den svenska skolan, påpekar han. Som exempel nämner han att kroppens anatomi är en del av biologin och mänskliga rättigheter en del av samhällskunskapen. Utan den typen av kunskap är det svårt att bli en del av det svenska samhället, menar han. – Jag träffade en 19-årig kvinna som inte visste hur hon hade blivit med barn och en ung kille som trodde att det bara var svenska tjejer som hade mens. Vi kan inte bara lämna det så. Hur ska de kunna integreras och skaffa sig svenska vänner? Vi måste berätta för en tonårskille att det är olagligt att ha sex med någon som är under 15 år. Hur ska de annars veta det? Så kanske det inte är i landet de kommer ifrån. David Saleh utbildar både unga och vuxna, män och kvinnor och säger att kursen är relevant för alla som är nya i Sverige, oavsett hemland. – Människor kommer hit från hela världen och har med sig olika värderingar och normer. Om vi inte talar om sociala koder, normer och värderingar ökar risken för utanförskap och kulturkrockar. – I vissa länder finns goda kunskaper i anatomi men inte om hbtq-frågor, där det kan finnas fördomar. Det måste vi bemöta. Sexuellt våld, våld i nära relationer och identitet är frågor som vi måste jobba med. Under undervisningen blandas kvinnor och män, vilket David Saleh säger kan vara ovant för vissa. Detta är en viktig markering, menar han, för att ge förutsättningar för att kunna förstå jämställdhet och förändra attityder. – I den kultur jag kommer ifrån är det till exempel inte lämpligt att en kvinna säger ”sex”. Därför är det bra att avdramatisera detta tidigt. David Saleh anser att sex och samlevnad ska integreras med svenskundervisningen och tycker att utbildningen ska vara en del av SFI-undervisningen eller en del av övrig undervisning för gymnasieungdomar. – När jag läste svenska så lärde vi oss vad huvud och arm hette men vi fick aldrig lära oss namnen på våra könsorgan. En tonårskille som kommer till Sverige och får problem kommer att dra sig för att söka hjälp och kan i stället bli utåtagerande. Han nämner att det finns kvinnor som kommer hit som aldrig har gått i skolan och som vill börja arbeta inom vården. – Hur ska du kunna göra det om du inte vet vad dina organ heter? David Saleh talar kurdiska, persiska, arabiska, engelska och svenska, vilket gjorde att han kunde kommunicera med många andra som var nya i Sverige när han kom hit. På det sättet blev han ofta en länk till det svenska samhället och många vände sig till honom för stöd. – Det kom tjejer till mig som mådde dåligt när de hade fått mens. I många kulturer är det skamfyllt så de kunde inte prata om det och killarna ansåg dem vara orena, för så är det i vissa länder. Skolans uppgift är att informera och främja hälsa oavsett kön. Han säger att det kan vara svårt för unga människor från en hederskultur att komma in i det svenska samhället på ett bra sätt utan grundläggande kunskaper om hur samhället fungerar. – Jag kommer från ett kollektivt samhälle och Sverige är ett individualistiskt samhälle. I Irak är gruppen i fokus, vilket innebär att du måste tänka på vad du gör för att inte svika gruppen. I Sverige fungerar det inte så och det måste vi berätta direkt. David Saleh berättar att utbildningen har fått ett positivt mottagande av både elever och föräldrar. Eleverna är en tacksam målgrupp att undervisa, menar han. Kunskapen mottas med stor entusiasm. – Det är viktigt att människor som kommer hit tycker att de kommer till ett bra land, då kommer de att vilja bidra till samhället. Men för att de ska tycka det så måste någon räcka ut en hand och den handen kommer från skolan. Kärleken är som störst när alla får vara den de är och när alla får en plats, oavsett vem man är. David Saleh David Saleh är behandlingspedagog och legitimerad vårdlärare och har undervisat grupper på gymnasieskolor i Stockholm under flera år. Nu arbetar han med att föreläsa, utbilda och handleda lärare inom sex och samlevnad för nyanlända i hela landet. Han har även gjort undervisningsmaterialet ”Sex och samlevnad för nyanlända” (Gothia förlag). David Salehs råd till lärare: 1. Var inte rädd för att tala om sex och andra känsliga frågor. Målgruppen uppskattar kunskapen som du förmedlar. 2. Som lärare är du en viktig aktör. 3. Utgå ifrån hur det är i klassrummet i stället för ifrån hur det borde vara. 4. Eleverna tar emot kunskapen med stor tacksamhet.


”Tänk nytt om gymnasiet och inför kortare yrkespaket”

Summary: Regeringen har gett Skolverket i uppdrag att komma med förslag till påbyggbara yrkespaket där elever ska kunna tillgodogöra sig delar av ett yrkesprogram. Senare i livet ska de kunna komplettera till en fullständig gymnasieexamen inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen, skriver gymnasieminister Anna Ekström (S).

Ett skriande arbetskrafts- och kompetensförsörjningsbehov, att för många alltför länge har gått ut gymnasiet utan en examen och det stora antal nyanlända ungdomar gör att vi måste tänka nytt om gymnasiet. Regeringens mål att alla ungdomar ska fullfölja en gymnasial utbildning ligger fast. Alla ungdomar som inte fyllt 18 år ska gå en gymnasieutbildning och yrkesprogrammen ska stärkas genom att vi gör dem högskoleförberedande. Med de utmaningar som vi ser inom gymnasieskolan idag – med en stor andel som går ut utan fullständiga betyg och den stora gruppen nyanlända – bör det finnas möjligheter att anpassa den gymnasiala utbildningen efter individens förutsättningar och arbetsmarknadens behov. Därför har regeringen beslutat att Skolverket ska ta fram förslag på påbyggbara yrkespaket för elever på gymnasieskolans introduktionsprogram, som stegvis kan leda till en gymnasieexamen. Skolverket har sedan tidigare i uppdrag att ta fram motsvarande förslag till utbildningar inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen. Samtidigt pågår beredning av gymnasieutredningens förslag, som syftar till att fler ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Bland annat finns förslag om att stärka innehållet och strukturen i introduktionsprogrammen. Dessa kortare yrkespaket ska bestå av kurser från de nationella yrkesprogrammen. Skolverket ska utforma yrkespaketen tillsammans med branschföreträdare som vet vilka yrkeskunskaper som efterfrågas på arbetsmarknaden. Ett yrkespaket med kurser från vård- och omsorgsprogrammet skulle till exempel kunna förbereda eleven för arbete som vårdbiträde. Ett sådant yrkespaket skulle också kunna utgöra ett första steg mot en gymnasieexamen. Regeringens satsningar på ett stadigvarande kunskapslyft skapar förutsättningar för allas möjlighet till ett livslångt lärande. Inom ramen för kunskapslyftet sker en kraftig utbyggnad av antalet platser inom universitet och högskola, yrkeshögskolan och framför allt inom yrkesutbildningen i komvux. Sedan 1 januari 2017 har regeringen dessutom ändrat reglerna så att det numera finns en rätt till behörighetsgivande utbildning inom komvux. Denna rättighet innebär att om man saknar grundläggande eller särskild behörighet för att läsa vidare har man numera rätt att komplettera sin gymnasieutbildning på komvux, var man än bor i Sverige. Den svenska ekonomin går som tåget, men hålls tillbaka av att företag inte lyckas anställa den arbetskraft som de eftersöker. Samtidigt som 350 000 personer är arbetslösa i Sverige finns det 100 000 lediga jobb på arbetsmarknaden. I Svenskt näringslivs rekryteringsenkät 2016 angav drygt vart fjärde företag att svårigheterna att rekrytera förhindrade en planerad expansion. Yrkespaket, tillsammans med generösa möjligheter att läsa in resterande gymnasiekurser på komvux, har förutsättningar att spela en viktig roll i det komplicerade läge som den svenska arbetsmarknaden befinner sig i. Att erbjuda yrkespaket till gymnasieungdomar på introduktionsprogram, framtagna i tät dialog med branscherna, kan bidra till att underlätta arbetsgivares möjligheter att rekrytera. Dessutom kan yrkespaketen ge ett antal unga personer en välbehövlig chans. En stor utmaning för gymnasieskolan är att andelen elever som efter grundskolan saknar behörighet till ett nationellt program har ökat under lång tid. 2016 var det nästan 17 procent som inte var behöriga till ett nationellt program. De går då i stället på introduktionsprogram. Tyvärr är det alltför få av dessa elever som blir behöriga att börja på ett nationellt program. Av dem som blir behöriga och går över från ett introduktionsprogram till ett nationellt program är det dock många som har svårt att fullfölja sin utbildning hela vägen till en gymnasieexamen. Totalt sett är det omkring en tredjedel av alla elever som går ut gymnasiet utan en gymnasieexamen. En ytterligare utmaning som svensk gymnasieskola har att hantera de närmaste åren är de många nyanlända unga. Under 2015 sökte cirka 163 000 människor asyl i Sverige av vilka cirka 40 000 var personer i åldern 13 till 18 år. Hälften av dessa var i gymnasieåldern när de anlände. Andelen nyanlända i åldrarna 16–18 år är nu en tolftedel av det totala antalet ungdomar i de åldrarna. Sverige har aldrig tidigare på så kort tid tagit emot ett så stort antal människor. På introduktionsprogrammen i gymnasieskolan återfinns alltså en blandad grupp unga. En del elever har haft stora svårigheter i grundskolan. Andra har varit en kort tid i Sverige. Yrkespaketen har potential att vara en alternativ väg in i arbetslivet, utan att skapa återvändsgränder. Om detta kan bidra till att unga ges möjlighet att lyckas, få ett första jobb och det finns generösa möjligheter att läsa in de saknade delarna av ett gymnasieprogam på komvux, då är mycket vunnet. För den enskilde individen och för det svenska samhället. Med anledning av den stora migrationen till Sverige under hösten 2015 enades regeringen, Moderaterna, Centerpartiet, Liberalerna och Kristdemokraterna om nödvändiga insatser för att säkra förmågan i det svenska mottagandet av asylsökande och stärka etableringen av nyanlända. I migrationsöverenskommelsen beskrevs behovet av att hitta bättre vägar för lågutbildade personer att få en sådan yrkesutbildning som gör att de kan komma ut på arbetsmarknaden. Yrkespaket för unga på introduktionsprogrammen – i kombination med kunskapslyftets många vägar till utbildning och möjligheter till livslångt lärande – kan utgöra ett viktigt sätt att komma in på arbetsmarknaden. En gymnasieutbildning är en vattendelare på den svenska arbetsmarknaden. Ett avklarat högskoleförberedande program eller yrkesprogram är en kvalitetsstämpel att visa upp för arbetsgivare. Utbildning kan vara en viktig nyckel för en person att kunna förverkliga sina drömmar, bli självförsörjande och bidra till samhället. En ambition om att alla ungdomar ska kunna fullfölja en gymnasieutbildning får dock inte begränsas till att handla om att alla ska stöpas i exakt samma form. Det sägs att den första raden på ett cv är den viktigaste. Fler måste få chansen att skriva sin första rad. Att skapa möjligheter att anpassa gymnasieutbildningen utifrån individens och arbetslivets behov kan vara en del i detta. Anna Ekström, gymnasie- och kunskapslyftsminister Dessa kortare yrkespaket ska bestå av kurser från de nationella yrkesprogrammen. Skolverket ska utforma yrkespaketen tillsammans med branschföreträdare som vet vilka yrkeskunskaper som efterfrågas på arbetsmarknaden.


Mindfulness i grupp kan hjälpa

Summary: I dag får inte alla som kommer till vårdcentralen med depression och ångest behandling, på grund av bristen på terapeuter. Mindfulness i grupp kan hjälpa många, enligt en ny svensk studie från Lunds universitet.

Den psykiska ohälsan med depression, ångest och stressrelaterade besvär ökar och patienter som kommer till vårdcentralen får inte alltid hjälp eftersom det är brist på terapeuter. Det säger Jan Sundquist som är professor i allmänmedicin vid Lunds universitet. Han har lett en forskningsstudie som har publicerats i den vetenskapliga tidskriften European Psychiatry. Den tyder på att gruppbehandling med mindfulness kan vara lika effektiv som sedvanlig behandling, som individuell kbt. Kognitiv beteendeterapi är den standardbehandling som i dag används vid depression och ångestbesvär. Den har visat sig ge goda resultat. Problemet är att kbt inte fungerar särskilt bra i grupp. – Det gör att det inte finns resurser för att erbjuda behandling till alla som behöver, helt enkelt för att det saknas terapeuter, säger Jan Sundquist. Det är bakgrunden till den studie som han och hans team i Lund har gjort. Den är randomiserad, vilket innebär att man har lottat patienterna till två grupper i stället för att låta dem själva välja behandling. Den ena gruppen bestod av 105 patienter som fick den vanliga behandlingen som mestadels bestod av kbt (i genomsnitt med drygt sex sessioner). Den andra gruppen innehöll 110 patienter. De fick gå på mindfulnessbehandling en gång i veckan i grupper om tio deltagare. Två timmar varade behandlingen som pågick i åtta veckor. Mindfulnessgruppen fick instruktioner som gick ut på att sätta sig bekvämt och rikta sin uppmärksamhet på det som händer i stunden, som andning och andra kroppsliga förnimmelser. Poängen är att träna sig på att intressera sig för det som händer, fysiskt och psykiskt, utan att värdera det som bra eller dåligt. Efter övningen diskuterade patienterna sina upplevelser i gruppen, hur det hade känts och vad de tänkt. – Den som har ångest och är orolig jobbar ofta hårt för att trycka undan sina känslor och tankar när de dyker upp eftersom de upplevs som skrämmande, säger Jan Sundquist. Mindfulness handlar om att försöka möta tankar och känslor som är jobbiga. – På så sätt kan man avväpna dem och minska deras styrka. Genom att man säger ”Godmorgon ångest, hur står det till?”, så blir ångesten inte lika hotfull. Efter åtta veckors behandling jämförde man resultaten mellan de båda grupperna genom att använda den standardiserade checklistan SCL-90. Den mäter patientens egen uppfattning om sitt psykiska hälsotillstånd med hjälp av ett 90-tal frågor om olika symtom. Det kan vara alltifrån nedstämdhet och ångest till aggressivitet och paranoida tankar. – Vi visste redan att de som hade fått kbt skulle förbättras kraftigt. Nu såg vi att de som fick gruppbehandling i mindfulness förbättrades lika mycket. Mindfulness används redan på vårdcentraler i Sverige. Den nya studien visar att det är en behandling som fungerar, menar Jan Sundquist. Han hoppas att den ska leda till att fler patienter ska få behandling, framför allt på vårdcentralerna. Centrum för primärvårdsforskning har sammanställt siffror från 80 procent av alla vårdcentraler i Sverige, som visar att den psykiska ohälsan hos de patienter som besöker primärvården är omfattande. Tretton procent av alla kvinnor som besökt primärvården har fått diagnosen depression. Motsvarande siffror för män är 6,6 procent. – Det är överraskande uppgifter som visar att psykisk ohälsa är ett stort problem. De flesta av de här patienterna har inte någon kontakt med psykiatrin. Trots att det handlar om människor med mycket besvär, säger Jan Sundquist. En del klarar inte av att betala sina räkningar eller grundläggande saker som att duscha, laga sin mat och äta den. Det kan handla om att patienter som har en ökad risk för att begå självmord, enligt Jan Sundquist. – Och då har vi inte tagit med alla dem som har fått en ångestdiagnos. Då hade vi fått ännu högre tal. Jan Sundquist tror inte att mindfulness i grupp passar alla. Däremot tror han att det passar många. – De som har de största besvären kan man erbjuda individuell terapi med kbt. Och de som vill och tycker att det passar dem, kan erbjudas gruppterapi med mindfulness. – Särskilt de som tycker att det är ett bra sätt att träffa andra människor och dela erfarenheter med dem. Personligen tror jag att det är bra att mötas. Men det är naturligtvis individuellt. En del föredrar att behandlas med hjälp av internet. Mindfulness ansågs länge som lite flummigt inom psykiatrin. Men det har blivit en allt viktigare behandlingsform i takt med att allt fler internationella studier visar goda effekter. – Jag var själv skeptisk till en början. Men så tog jag del av allt fler resultat från framför allt USA och England, och vår egen studie, som visar att det kan vara effektivt. Jan Sundquist refererar till en annan studie publicerad i The Lancet, som visar att mindfulness kan halvera risken för återinsjuknande i depression. Samma forskargrupp, från Oxford i Storbritannien, har gjort en översiktsanalys av de randomiserade studier som finns på området. Den har publicerats i Jama Psychiatry 2016 och pekar i samma riktning. Återfallsrisken i depression minskade avsevärt med mindfulness. De flesta av de här patienterna har inte någon kontakt med psykiatrin. Jan Sundquist, professor i allmänmedicin Kognitiv beteendeterapi, kbt, ordineras till omkring 80 procent av alla som kommer till vårdcentralen och har eller får diagnosen depression. Övriga behandlingar som ges kan vara fysisk aktivitet eller något annat, till exempel kontakt med psykolog eller kurator. Mindfulness används på vissa vårdcentraler i Sverige. Den psykiska ohälsan har ökat med 111 procent mellan 2011 och 2016 enligt Försäkringskassan. Andelen psykiatriska diagnoser har ökat från 33 till 45 procent under samma tid.