Allt vanligare att svenskar googlar från mobilen

Summary: När Google presenterade Sveriges söktrender för 2015 var det tydligt att allt fler sökningar sker genom mobilen. Även antalet frågor har ökat.

Varje dag genomförs runt 50 miljoner sökningar på Google i Sverige. Det blir över 18 miljarder sökningar på ett år. För sjätte året i rad har Google sammanställt söktrenderna 2015 som visar vad vi har intresserat oss för under året som gått. – Sammanställningen visar det engagemang, intresse och inspiration som finns i det svenska folket. Trenderna reflekterar ganska väl den värld vi lever i. Delvis är det nyhetshändelser som toppar, men det finns också mer personliga händelser som blivit virala, säger Jonas Wallentin, analysansvarig på Google i Sverige. Några av de populäraste sökningarna har varit Lisa Holm, Trollhättanattentatet, Paris och Ikea-morden i Västerås – nyheter som dominerat under året. Även mer lättsmälta händelser och virala succéer har googlats flitigt. I matkategorin petade semmelwrapen ner chiapuddingen från förstaplatsen av den mest googlade maten och Lars Ohlys något misslyckade tatueringsselfie toppade den nya listan med mest sökta selfies. Något som Google säger har blivit tydligt av sammanställning är att antalet frågor har ökat och även antalet sökningarna som genomförs med mobiltelefonen. Sökningarna, som ofta är kopplade till tv-program, visar att vi använder mobilen under programmens gång för att försöka få svar på frågor som väcks. Exempelvis är: ”Hur lång Jenny Strömstedt?” den vanligaste frågan som börjar med ordet ”hur”. Denna fråga tror Jonas Wallentin kan ha en koppling till hennes medverkan i ”Let’s dance”. Samtidigt har mobilanvändningen gjort att vår uppkoppling och sökningar har portionerats ut över hela veckan. – Tidigare hade vi tillgång till internet vid en dator på jobbet eller när vi var hemma på kvällen. Men nu är vi uppkopplade konstant. Tidigare såg vi ett sökmönster som peakade i början av veckan när man kom tillbaka till jobbet. Måndag och tisdag var det som mest. Fredagar och lördagar var det lägst. Men det har blivit jämnare nu, säger Jonas Wallentin. Övergripande 1. Lisa Holm 2. Agario 3. Fifty Shades of Grey 4. Ex on the Beach 5. Caitlyn Jenner 6. Måns Zelmerlöw 7. Solförmörkelse Personer 1. Lisa Holm 2. Caitlyn Jenner 3. Måns Zelmerlöw 4. Zara Larsson 5. Miriam Bryant 6. Ebba Busch Thor 7. Hans Rosling Artister/Grupper 1. Måns Zelmerlöw 2. Zara Larsson 3. Miriam Bryant 4. Dolly Style 5. Sven-Bertil Taube 6. Isa Tengblad 7. Hasse Andersson Film- och tv-personer 1. Alicia Vikander 2. Ruby Rose 3. Magnus Härenstam 4. Jesper Parnevik 5. Jamie Dornan 6. Filippa Bark 7. Saga Becke Vad innebär minusränta? Minusränta betyder i praktiken att det kostar att sätta in pengar, alltså motsatsen till vad ränta normalt betyder. I Sverige införde Riksbanken minusränta under 2015. Riksbankens beslut innebar att reporäntan, som även kallas styrräntan, blev negativ. Det osäkra globala finansläget och låg inflation i den svenska ekonomin anges som skäl till riksbankens beslut. Bankkunderna kommer inte att drabbas. Vad betyder ”Je suis Charlie”? Det betyder ordagrant ”jag är Charlie” på franska. Efter terrorattentatet mot satirtidningen Charlie Hebdo användes ”je suis Charlie” som slagord för att visa solidaritet och stå upp för yttrandefriheten. Innebörden av orden blev senare omstridd när satirtidningen kritiserades för att sprida antimuslimska budskap. Andra valde att i stället använda sig av ”je suis Ahmed” efter att det blev känt att poliskonstapeln som sköts ihjäl i attentatet var muslim. Vad är blodmåne? Blodmåne är en typ av månförmörkelse som uppstår när månen befinner sig i jordens skugga. Solljuset bryts i jordens atmosfär och delas upp på samma sätt som genom ett prisma, det röda ljuset böjs mest och färgar månen röd. Fenomenet inträffade senast i september. Blodmåne är ett ovanligt fenomen, vid tidpunkten för 2015 års blodmåne hade det gått 30 år sedan senaste blodmånen. Nästa blodmåne kommer att inträffa 2033. Vad är decemberöverenskommelsen? Decemberöverenskommelsen, även kallad DÖ, slöts efter att valet 2014 resulterade i en svag minoritetsregering. SD fick en vågmästarroll och hotade med att använda den för att sänka varje budget från minoritetsregeringar som inte ville samarbeta med dem. DÖ förhandlades fram för att få en stabil parlamentarisk situation. De som inte satt i regeringen lovade bland annat att lägga ned sina röster under budgetomröstningen. Kristdemokraterna dödade senare DÖ-pakten genom att dra sig ur. Hur framställer vi oss själva på internet? Enligt psykologen Oskar Henrikson är det inte något aktivt val hur vi framställer oss själva på internet. Det är snarare något som vuxit fram i vår användning. Sociala medier har ett tydligt bonussystem i form av att gilla och dela material, som sedan formar dig på nätet. Får du till exempel uppskattning för selfiebilder är det större chans att du tar fler sådana bilder, än att du delar långa uppsatser i ett ämne som intresserar dig. Vad är sanning? Matti Eklund, professor i teoretisk filosofi vid Uppsala universitet, förklarar sanning sett från ett filosofiskt perspektiv. – Det som filosofer säger är sanning är något som överensstämmer med verkligheten. När man pratar om sant och falskt är det ett påstående. Ett sånt påstående kan vara att snö är vit. Det påståendet är sant eftersom det överensstämmer med verkligheten. – Personlig sanning är ingen sanning. Det är bara ett annat sätt att säga att man tror något. Hur mycket alkohol får man ta med in i Sverige? Du har rätt att ta med dig alkohol hem till Sverige för privat bruk, men mängden avgiftsfri alkohol varierar beroende på vilket land du reser in ifrån. Kommer du från ett EU-land får du ta med dig 10 liter sprit, 90 liter vin, 20 liter starkvin och 110 liter öl. Reser du in från ett land utanför EU:s gränser får du ta med dig 1 liter sprit, 4 liter vin och 16 liter öl. Vem vann Guldtuben?` Guldtuben är ett pris och en gala som uppmärksammar svenska stjärnor på Youtube. Priset delas ut i flera kategorier. Bland annat blev Clara Henry utsedd till Årets vloggare och priset för Årets humorgrupp gick till IJustWantToBeCool. Priset som Årets youtuber gick till Therese Lindgren som bland annat testar produkter och pratar om sitt liv. Hur lång är Jenny Strömstedt? Jenny Strömstedt är 178,5 centimeter lång. Hon tror själv att den populära googlingen kan bero på två saker. Antingen på grund av att hon har högklackat när hon känner för det, vilket kan få folk att uppfatta henne som lång, eller att hon har korta partner när hon jobbar i tv. – Människor kan inte låta bli att kommentera längd om man är över 175 cm och samtidigt har högklackat på sig. Det är väldigt intressant, och lite tröttsamt, säger Jenny Strömstedt. Vem vann Eurovision? Den svenska artisten Måns Zelmerlöw vann Eurovision Song Contest i Wien 2015. Därmed har Sverige knipit fyra pallplatser sedan 2011, varav två segrar. Hans vinnarlåt ”Heroes” var förhandstippad som favorit och toppade vadslagningsföretagens listor flera veckor i förväg ihop med Rysslands Polina Gagarina och låten ”A million voices”. Vinsten innebär att Sverige arrangerar Eurovision song contest 2016. Tävlingen hålls i Globen i Stockholm och Måns Zelmerlöw och Petra Mede blir då programledare för tävlingen.


Astrid S: ”Lyckas du i Sverige är det lättare sedan”

Summary: Norska Astrid S vill nå hela världen med sin musik. Och liksom för många andra norska artister går vägen till världen via Sverige. Och här förväntas hon göra ett av nästa års stora genombrott.

Är Astrid S Norges nästa stora popexport? Det är i alla fall vad det amerikanska populärkulturella magasinet “Nylon” har förutspått. Även den svenska musiktjänsten Spotify ser Astrid S, eller Astrid Smeplass som är hennes fullständiga namn, gå en ljus framtid till mötes. Under en festkväll i centrala Stockholm – där det svenska 17-åriga musikundret Zara Larsson agerade konferencier – presenterades Astrid S som en artist de svenska Spotifylyssnarna bör hålla extra bra koll på nästa år. – Jag blev utsedd till det i Norge i fjol. Och nu alltså i Sverige – kanske i hela världen nästa år? Vi får se, säger en förhoppningsfull Astrid Smeplass. Hennes resa mot artisthimlen är typisk och självklar för samtiden, men ändå inte. Som många andra artister som slagit igenom detta millennium började det med en talangjakt på tv. I Astrids fall var det den norska versionen av ”Idol” 2013. Men att hon ens sökte dit var mest en slump. Hon var strängt upptagen av skola och idrott, gick första året på ett fotbollsgymnasium och drömde samtidigt om en framtid som stridspilot inom försvaret. – Det var en massa tillfälligheter som gjorde att jag sökte till idol. Först och främst var det för att jag hade köpt mig en gitarr och börjat lyssna på John Mayer. Sen kom ”Idol”-reklamen på tv och jag minns att jag frågade mina vänner om jag skulle söka. De sa ”Nej, varför det? Det blir väl bara pinsamt”. Astrid hade tagit en lång paus från musiken – i unga år spelade hon både flöjt och piano – och hennes nuvarande vänner i fotbollsgymnasiet visste inget om musik-intresset. – När de sa nej kände jag att jag måste pröva. Jag var väldigt neutralt inställd till ”Idol”, inte alls nervös förrän jag gick in genom dörren till auditionrummet. Då var det som att bli träffad av en vägg. Jag började prata en massa om konstiga saker. Men det gick ju bra, säger Astrid Smeplass. Så bra att hon slutade på femte plats. Tiden i ”Idol” fick henne att ändra på sina mål. – Jag märkte att det är det här som gör mig lyckligast och ger mig energi. Det här måste jag bara göra. Det var ganska konstigt. Jag hade ju en väldig tydlig plan, jag skulle bli stridspilot men sedan ändrades allt så snabbt. Plötsligt var alla kort öppna. Vilken drivkraft var det du fann i musiken? – Jag är ju på många sätt ingen, jag är en av sju miljarder i världen. Med musiken kan jag förmedla vem jag är med text och musik. Det är en helt sjukt absurd grej. Att få turnera och höra folk sjunga orden som kanske kom till mig i duschen, det är jättekonstigt, men kanske det bästa jag vet. Har du själv någon förebild? – Jag ser upp till skådespelaren Jennifer Lawrence, hon är väldigt bra på att vara sig själv. Jag tycker hon är en bra förebild för folk som ska vara förebilder. Karriären efter ”Idol” har gått i rask takt. I år blev hon utsedd till bästa norska artist på MTV Europe music awards, och hennes genombrottssingel ”2AM” släpptes i USA. Dessutom sjunger hon på den kanadensiske musikern Shawn Mendes låt ”Air” från debutalbumet ”Handwritten”, som gick rakt in på amerikanska Billboardlistans förstaplats när det släpptes. – Vi kom i kontakt genom skivbolaget, berättar Astrid Smeplass. – Det handlar väldigt mycket om timing och kontakter i branschen. Jag var inne på New York-kontoret dagen före Shawn, så de hade mig friskt i minnet. Det var likadant med Avicii, säger Astrid Smeplass som också spelat in en akustisk version av Aviciis låt ”Waiting for love”. Har det blivit viktigare med samarbeten i dag? – Jag vet inte, men det viktigaste för mig är att göra min egen musik, och göra det så bra som möjligt. För dem som jobbar runt mig så kommer det alltid vara politik, man ska göra det eller det samarbetet för att få fler fans där och så vidare – för mig kommer det alltid att handla om att göra bra musik. Om det är med Shawn Mendes eller en okänd kille i Danmark spelar ingen roll. Vågar man som ung artist säga nej? – Absolut! Jag sa först nej till samarbetet med Shawn Mendes för jag visste inte vem han var, men sedan gick en vecka och hans låt växte. Jag har sagt nej till extremt många saker det senaste året. Det man säger ja till ger en signal om vem man är, men också det man säger nej till. Kortsiktigt hade jag nog kommit längre genom att säga ja till fler saker men jag tycker man bör ha tålamod. Ett första delmål för Astrid – innan hon tar över världen – är att bli igenkänd i grannlandet Sverige. – Om man ser på Nico & Vinz och andra internationellt stora artister i Norge så blir de självklart störst i hemlandet först. Sedan kommer ofta Sverige. Så fort man lyckas i Sverige är det mycket lättare sedan att gå vidare i till exempel Tyskland och England. Men det verkar rätt svårt för norska artister att slå i Sverige? – Ja, de kanske inte är så många. Svensk musik har ju blivit kämpestort i Norge, Håkan Hellström och Veronica Maggio med flera. Men Kurt Nilsen har inte han blivit ganska stor i Sverige? Inte jättestor... – Det är ganska konstigt egentligen, att det är svårare för norska artister att bli stora i Sverige än tvärtom. Jag vet inte om det bara är för att Norge är ett mindre land. Astrid Smeplass Ålder: 19 år Bor: I Oslo. Uppväxt i Berkåk, en liten ort i mellersta Norge med knappt 1 000 invånare. ”Det fanns typ fem tjejer i min egen ålder.” Aktuell: Med låten ”Paper thin” som släpps den 11 december. Första ep:n beräknas komma till våren. 4 norska musiktips från Astrid: Aurora Aksnes – Hon är en av de mest lovande norska artisterna just nu. Sjukt bra live, hon har lite Röyksoppsound. Karpe diem – En hiphopduo som är väldigt folkkära och rappar på norska. Emilie Nicolas – en av mina favoritartiser någonsin. Skriver sjukt bra jazzinspirerad elektronisk pop. Hon är också väldigt bra live. Julie Bergan – En r’n’b/pop-artist som jag bor med i Oslo, vi är bästa vänner. Hon har börjat släppa musik i Norge och jag är helt säker på att hon kommer bli stor även utanför Norges gränser.


Fotografer kritiserar nya fotobutiken i city

Summary: Höga priser, halverad ersättning och stora, osignerade upplagor av bilder som i vissa fall har haft en tidigare, begränsad upplaga. Svenska fotografer menar att Fotografiskas nya konceptbutik vid Sergels torg sänker fotografiet som konstform.

Flera svenska fotografer är kritiska mot Fotografiskas nya butik F Concept, som öppnade vid Sergels torg för två veckor sedan. Fotograferna får 25 procent vid försäljning av de verk som ställs ut i affären. Micke Berg är en av de som tackade nej till erbjudandet och på sin blogg beskriver han avtalet som märkligt: ”Under mina 45 år som fotograf har jag aldrig haft mindre än femtio procent någonsin.” Kritiken av ersättningsnivån har förankring i Svenska fotografers förbund (SFF): – 50 procent vore rimligt. Det är inte okej med 25 procent. Sällan har fotografi varit så i ropet som nu, men samtidigt får fotografer mindre och mindre betalt, säger SFF:s ordförande Anki Almqvist. Flera branschröster som DN har varit i kontakt med vill inte uttala sin kritik offentligt. Fotografiska beskrivs som en dominerande aktör och många hoppas på en utställning i den gamla industribyggnaden vid Stadsgårdskajen. En fotograf som däremot är öppet kritisk är Johan Bergmark – främst mot att verken säljs osignerade och i ovanligt stora eller obegränsade upplagor. – Det har gått på tok för fort och blivit lite fel överallt: öppna editioner, väldigt höga priser och osignerade printar. Det undergräver fotografiet som konstform. Jag kan inte begripa hur man kan sälja en osignerad C-print av en halvkänd Stockholmsfotograf för nästan 4 000 kronor, säger han. När DN besöker F Concept i julruschen vid Sergels torg hänger ett hundratal fotografier på väggarna. Priserna varierar från ett par tusen kronor och i några enstaka fall upp till 90 000 kronor. På vissa av skyltarna under bilderna finns en handskriven upplysning om upplagan: ”Limited edition 50 ex”. Enligt personalen i butiken har tolv printar sålts sedan öppningen för två veckor sedan. I kassan har man inte fått någon information om att vissa verk skulle ha funnits på marknaden förut, och då i begränsade upplagor. Men enligt uppgift till DN har tre av de skyltade bilderna funnits till försäljning tidigare på Galleri Kontrast. Det gäller ett foto av Thomas Wågström för 7 950 kronor (då limiterad till 15, nu till 50), ett av Cato Lein för 3 450 kronor (då limiterad till 10, nu till 50) och ett av Pieter Ten Hoopen för 5 900 kronor (då limiterad till 66, nu obegränsad). – Jag tycker att det finns frågetecken kring vissa av deras upplagor. Att de säljer öppna editioner med osignerade bilder av bilder som tidigare sålts i upplagor, säger Mia Klintewall, verksamhetsansvarig på Galleri Kontrast. Johan Bergmark tror att förfarandet kan få konsekvenser för fotografins trovärdighet som konstart. – Om jag hade köpt en signerad print som sedan säljs i hur stor upplaga som helst hade jag tyckt att det vore en katastrof. Det har tagit lång tid i Sverige innan fotografi släppts in i finrummet och blivit likställd med konst. Med det här tilltaget är vi tillbaka på ruta ett igen. Jag är ledsen och beklämd över att ett så stort hus som säger sig värna fotografin behandlar det så illa, säger Johan Bergmark. Jan Broman, vd för Fotografiska, känner inte själv till historiken kring de aktuella verkens tidigare upplagor, men menar att det ansvaret vilar på den enskilda fotografen. – Det är inte osannolikt att det kan ha skett, men det är fotografen som har kontroll på sina upplagor. Hur ser du på att ett och samma verk får olika upplagor? – Det är självklart inte bra om man har definierat en upplaga som man har sålt bilder i tidigare, och sedan gör någonting annat med den. Men det är upp till den enskilda fotografen att välja. Riskerar det inte att undergräva fotografins anseende som konstform? – Jo, det är klart att den risken finns. Varför betalar ni bara 25 procent till fotograferna? – Jag förstår inte den kritiken. 50-50-fördelning efter kostnader är en normal ersättning om man driver ett galleri. Bedriver ni inte galleriverksamhet på F Concept? – Vi driver en butik. Lumas och Yellowkorner är de stora aktörerna i butiksförsäljning av fotografi. Och Ikea och Gallerix så klart. Jag har aldrig läst någon kritik mot Ikeas ersättningsnivåer till fotografer. Varför säljer ni inte era printar signerade? – För att vi inte driver ett galleri utan en butik. Vi tillgängliggör fotografi och fotoböcker till en bredare publik och med en prisbild som inte går att uppbringa på gallerier. F Concept har ett av Sveriges mest centrala lägen med en enorm genomströmning av vanliga människor. Vi har haft en fantastisk öppning. F Concept är Fotografiskas nya affär för fotografi vid Sergels torg. Butiken säljer bland annat planscher, fotoböcker och fotokonst, både i limiterade och obegränsade upplagor. Affären öppnade den 26 november. En förebild för affären är The Museum of Modern Art (MoMA) och deras MoMA Stores som säljer böcker, design och produkter kopplade till museet, både i New York och i andra städer. För begränsade upplagor, även kallat editioner, har F Concept satt en standard på 50 exemplar. På gallerier brukar upplagorna vara mindre, cirka 5–20 exemplar. Att garantera begränsade upplagor för fotografiska verk var ett led i att etablera fotografiet som kommersiell konstform. I dag säljs mycket foto på bland annat Bukowskis och Stockholms auktionsverk. En C-print är en metod att skriva ut en fotokopia från ett original.


Angela Merkel årets person enligt Time

Summary: 29 år har det gått sedan en enskild kvinna utsågs till Årets person av veckomagasinet Time. Men i år gick till titeln till Tysklands förbundskansler Angela Merkel.

Sedan 1927 har det amerikanska veckomagasinet Time korat Årets person, men det var 1986 som en enskild kvinna senast fick utmärkelsen. Bland de nominerade i år fanns Donald Trump, IS-ledaren Abu Bakr al-Baghdadi och Caitlyn Jenner, men Tysklands förbundskansler Angela Merkel tog hem titeln. 2015 har varit ett turbulent år för Europa, men i dess mitt har Angela Merkel stått stadig. Hon får utmärkelsen för sin hantering av den europeiska skuldkrisen och för att hon har öppnat Tysklands gränser för hundratusentals flyktingar. I Times motiveringen står det bland annat att ”hon begär mer av sitt land än vad de flesta politiker skulle våga”.


De var störst på Youtube i år

Summary: Över fyra miljoner gånger har Daniel Norbergs parodi av Melodifestivalen visats på Youtube. Klippet är i topp när videoplattformen presenterar listan på de mest populära klippen i Sverige under 2015.

Varje år släpper Yotube listor på de mest sedda klippen. I Sverige toppas listan av komikern och den före detta Idol-deltagaren Daniel Norbergs humorvideo där Melodifestivalens artister istället kallas Mums Zelmerlöw och Jessica Ansvarsfull. Redan förra året knep Norberg en andraplats på listan, efter Volvos reklamfilm med Zlatan. Konkurrensen om tittarna är hård – varje minut laddas 400 timmar material upp på videoplattformen – och trots att det kan verka godtyckligt vilka klipp som lyckas bli virala dominerar humor och musik på listan över de mest populära i år. På andra plats hamnar SVT:s Bacillakutens succé ”Snoppen och snippan”, trots att den har 6,6 miljoner visningar och därmed fler än förstaplatsen. Det beror på att klippet också har många utländska tittare, efter att videon uppmärksammats av bland annat The Guardian, Daily Mirror och Conan O'Briens talkshow. Även på listans tredje och fjärdeplats hamnar humor i form av klipp från Lidingö-gruppen De Vet Du och humortrion I Just Want To Be Cool. Farshad Shadloo, kommunikationsansvarig på Google som äger videosajten, säger att det finns tre övergripande typan av klipp som brukar slå på Youtube. – Dels brukar det dyka upp ett par virala klipp som blir succé utan att någon riktigt förstår varför. Som listans femteplats, Lars Andersens video om bågskytte, som har setts av 890.000 svenskar. Dels är humor i kombination med musik stort. Och dels lyckas professionella Youtubestjärnor som Daniel Norgren nå ut eftersom han har många följare. Så vad är dina råd om man själv vill bli störst på Youtube nästa år? – Eftersom det oförutsägbara är svårt att förutspå skulle jag säga att det säkraste kortet är att satsa på en kombination av humor och musik. Eller så satsar du på ett personligt tilltal, som en av Sveriges största vloggare Therese Lindgren gör när hon i ett klipp, som i år hamnade på sjätteplats, berättade att hon blev dumpad av sin kille, säger Farshad Shadloo. Världens mest populära Youtuber, svenske PewDiePie, är däremot inte med på listan, varken den svenska eller internationella, trots sina 38 miljoner prenumeranter. – Han har många trogna följare och har ett högt genomsnitt på alla sina videor men har kanske svårare att få till de där riktiga topparna som krävs för att hamna på den internationella listan, säger Farshad Shadloo. Svenskarnas Youtube-favoriter i år De populäraste YouTube-klippen i Sverige 2015: 1. Melodifestivalen 2015 PARODI av Daniel Norberg 2. Snoppen och snippan *musikvideo* av Bacillakuten på Barnkanalen (SVT) 3. Fy Fan Va Stek av De Vet Du 4. Selfiestick av IJustWantToBeCool 5. A new level of archery av Lars Andersen 6. Anders har gjort slut av Therese Lindgren 7. Niklas Källner testar Robert Gustafsson på dialekter av I särklass med Niklas 8. Frozen Let it Go - In Real Life av Working with Lemons 9. Morran & Tobias - Det drar 10. Alicia Vikander Celebrates Sweden's Midsummer Holiday with Jimmy av The Tonight Show Starring Jimmy Fallon De mest populära musikvideorna på YouTube i Sverige: 1. Wiz Khalifa - See You Again ft. Charlie Puth [Official Video] Furious 7 Soundtrack 2. Taylor Swift - Bad Blood ft. Kendrick Lamar 3. Ellie Goulding - Love Me Like You Do (Official Video) 4. Zara Larsson - Lush Life 5. Maroon 5 - Sugar 6. Major Lazer & DJ Snake - Lean On (feat. MØ) (Official Music Video) 7. Rihanna And Kanye West And Paul McCartney - FourFiveSeconds 8. Sia - Elastic Heart feat. Shia LaBeouf & Maddie Ziegler (Official Video) 9. Justin Bieber - What Do You Mean? 10. Danny Saucedo - Dör för dig


”Man ska få allt från P1 Kultur”

Summary: Mona Masri, Roger Wilson och Måns Hirschfeldt blir programledare för Sveriges Radios nya kultursatsning P1 Kultur. Fem kulturprogram har bakats in i en timslång sändning, vardagar mellan klockan 13.00 och 14.00. Den 18 januari är det premiär.

Sveriges Radios kulturrapportering stöps om och tar ny form i P1 Kultur som börjar sändas den 18 januari nästa år. ”Kino”, ”Kritiken”, ”OBS Magasin”, ”Kulturradion special” och ”Kulturreportaget” bakas in i det nya programmet som ska sändas vardagar mellan 13.00 och 14.00. Programledare blir Mona Masri, Måns Hirschfeldt och Roger Wilson. – Nu när vi har en fast tid alla vardagar blir det förhoppningsvis lättare att hitta det i tablån. Kulturjournalistiken gömmer sig inte bakom olika titlar utan finns på ett och samma ställe, säger Roger Wilson. Namnet P1 Kultur är svårt att misstolka – det handlar om kultur i alla dess former. Sändningen börjar med Kulturnytts lunchsändning som sedan följs av ett längre block som kan vara bland annat samtal, inslag, reportage eller krönikor. Sändningen avslutas sedan med en radioessä från Obs. De tre programledarna hoppas att det samlade blocket underlättar för en gränsöverskrivande rapportering och möjliggör att inkludera fler nischade områden. – Det nya programblocket ger större utrymme för ämnen som vi har velat göra mer om, till exempel arkitektur. Vi har haft ett för film, ett för litteratur och ett för kritik. Men var hamnar arkitektur eller fotografi? Det blir enklare att få med de smalare ämnena, säger Mona Masri. Roger Wilson påpekar också att P1 Kulturs utformning gör det möjligt att vara mer flexibel i formatet. Tidigare var filmsnacket bundet till ”Kino” på fredagar och kritikdiskussionerna var lagda på tisdagar. Nu kan olika ämnen placeras in vilken veckodag som helst – beroende på när det behövs. Måns Hirschfeldt tror också att programmets upplägg ger en möjlighet att blanda dagsaktuella händelser och mer analytiska inslag, något som är nödvändigt för kulturjournalistiken. – Möjligheten att kunna plocka upp en nyhet från Kulturnytt eller att diskutera något som senare är temat i radioessän ger ett slags helhet för lyssnaren, säger han. –  Jag hoppas att vi kan använda oss av varandra på redaktionen och utveckla nyheterna under dagen. Till exempel kan någon av oss med specialkompetens komma in och kommentera en händelse. Vi har en fantastiskt hög och kompetent nivå på snacket runt fikabordet här på jobbet. En del av det skulle jag vilja flytta in i radiostudion i stället, tillägger Wilson. Mona Masri, Roger Wilson och Måns Hirschfeldt är alla tre veteraner i radiovärlden. Wilson var fram till nyligen kulturkorrespondent för SR:s räkning och han var med och startade ”Kino”. Mona Masri är just nu programledare för OBS Magasin och Måns Hirschfeldt går att höra i Kulturnytts morgonsändningar. Alla tre har också en bakgrund som kritiker, något som Hirschfeldt menar är en styrka för programmet. – Jag tror att det är avgörande för ett kulturprogram 2016 att kritikerns blick finns med. Det är viktigt med den där erfarenheten och viljan att våga bena ut, öppna upp och prata om vad saker och ting är på ett mer fundamentalt plan, säger han. Utöver den ämnesbredden tycker Mona Masri att P1 Kultur har alla förutsättningar för att kunna erbjuda en bevakning över hela Sverige. Med redaktioner utspridda i landet, från Malmö i söder och Luleå i norr kan den nya satsningen täcka in stora områden. – Jag tror att det är unikt för Sveriges Radios kulturredaktion. Vi har folk över hela landet och vi vill att det ska höras, säger hon. – Samtidigt har P1 Kultur en potential att nu att nå ut till många lyssnare. Det vi bevakar måste vara angeläget för radiolyssnarna som kanske har sin första och enda kontakt med en bok, en pjäs eller en dansföreställning via radion. Vår bevakning ska ändå ge lyssnaren en uppfattning om vad det handlar om, tillägger Måns Hirschfeldt. De kulturprogram som försvinner har sänts efter klockan två på måndagar, tisdagar, onsdagar och fredagar. Men Sveriges Radios kulturchef Mattias Hermansson försäkrar att det inte blir några neddragningar i antalet minuter kulturjournalistik. Vad händer med kultursändningar på kvällen? – P1 Kultur går i repris varje dag och börjar vid 18.09 med Kulturnytts sändning, sedan fortsätter det fram till sju på samma sätt som i dag. Den större delen av radiolyssnandet sker mellan sex på morgonen till runt halv sju på morgonen. Jag är glad för tiden vi fått vid ett, säger Mattias Hermansson. Har ni haft någon diskussion om att ni kan tappa ointresserade lyssnare från P1 när sändningen är så lång? – Diskussionen har snarare varit om att det finns en risk med för många programnamn. Det kan vara svårt att kommunicera vad man egentligen får. Det nya namnet P1 Kultur en tydlig signal om vart du kan söka dig, svarar Måns Hirschfeldt. Nu är det knappt en månad kvar till premiärsändningen och programledarna hoppas att lyssnarna följer med till P1 Kultur. Mona Masri vill att det ska bli en självklar del i de kulturintresserades vardag. –  Lyssnaren ska känna att den får med sig allt av att lyssna på P1 Kultur. Missar man det missar man en del av samtalet, säger hon. Programledare: Roger Wilson, Måns Hirschfeld och Mona Masri. Sändningstider: Vardagar i P1 mellan klockan 13.00 och 14.00. Kulturblocket ska bestå av Kulturnytts lunchsändning, ett djuplodande programblock som varierar dag för dag och en Obs essä som avslutar. På fredagar är det Obs klassiker som sänds i stället för essän. P1 Kultur sänds från Malmö tisdagar och torsdagar. Från Stockholm de resterande tre vardagarna. De program som bakas in i P1 Kultur är Kino, Kritiken, OBS Magasin, Kulturradion special och Kulturreportaget. Filosofiska rummet och Lundströms bokradio ska finnas kvar i tablån.


Donald Trump inte längre ett nöje för Huffington post

Summary: Efter Trumps muslimfientliga uttalande har Huffington post beslutat att inte längre bevaka hans kampanj på nöjessidorna.

I en krönika med rubriken ”Angående Trump: Det är inte roligt längre” skriver tidningens chefredaktör Arianna Huffington att Trumps kampanj är en ful och farlig kraft i amerikansk politik. Det var i somras som nätsajten Huffington Post meddelande att man skulle bevaka Donald Trumps presidentkampanj på nöjessidorna, istället för på politikavdelningen. ”Anledningen är enkel: Trumps kampanj liknar en cirkus”, skrev tidningen då och vidare att ”om du är intesserad av vad Donald har att säga, hittar du det bredvid våra artiklar om Kardashians och 'The Bachelorettes'.” Men efter presidentkandidatens senaste uttalande om att ”alla muslimer” ska nekas inresa i USA – som mötts av en en massiv proteststorm – omprövar alltså nättidningen sitt beslut: ”Vi kommer inte längre att bevaka hans kampanj på nöjesavdelningen. Med det sagt kommer vi inte behandla den som om det vore en vanlig kampanj”, skriver chefredaktören i sin krönika.


Mindre skärmtid hos högutbildade familjer

Summary: Barn till högutbildade föräldrar använder digital teknik och nya medier i mindre utsträckning än barn till lågutbildade. Det konstaterar Statens medieråd i en ny undersökning av ungas medievanor.

Det är betydligt vanligare att barn i lågutbildade familjer äger apparater som surfplattor, smarta mobiler, spelkonsoler, datorer och tv-apparater än att högutbildade gör det. Och ju fler apparater, desto mer skärmtid. Att barn i högutbildade familjer spenderar mindre tid med den digitala tekniken beror inte på låga inkomster, utan handlar om att föräldrarna medvetet sätter gränser för barnens tillgång till apparaterna, konstaterar Statens medieråd. – Vi har en mängd analyser som tyder på att det finns en mer begränsande medieetik bland högutbildade. Barnen tillåts inte att använda medier hur mycket som helst, vilket kan handla om regler för hur länge de får spela datorspel eller hur länge de får titta på tv. Det är ett slags intellektuell kultur som där går i arv, säger Ulf Dalquist, forskningsansvarig på Statens medieråd. Särskilt i barns ägande av en egen tv syns skillnaderna i familjens utbildningsnivå tydligt: i samtliga undersökta åldersgrupper tittar barn i lågutbildade familjer betydligt mer på tv. Det är också vanligare att barnen har egen tv i mindre kommuner än i storstäder, enligt rapporten ”Ungar & medier 2015: demografi” som offentliggörs i dag. Digitalt spelande och tv-tittande står i omvänd proportion till läsning av böcker och tidningar, som är mycket vanligare bland barn i högutbildade familjer. Det är första gången som Statens medieråd har undersökt hur föräldrars härkomst, utbildning och inkomst samt boendekommunens storlek – så kallade demografiska faktorer – påverkar barns och ungas medievanor. Hög utbildning och hög inkomst sammanfaller ofta, men inte alltid. En klar tendens är att barns tillgång till digital teknik ökar med familjens inkomst: barn i familjer med mycket pengar äger mer av alla apparater än barn i ekonomiskt svaga familjer. Medan 89 procent av barnen mellan 9 och 12 år i höginkomstfamiljer har en egen smart mobil är motsvarande siffra i låginkomstfamiljer bara 66 procent. – Det är en ganska stor skillnad. I de tio fattigaste procenten har man tillgång till betydligt färre apparater, vilket självklart påverkar möjligheten att använda medier: man måste ha en dator för att kunna använda en dator. Den mest markanta skillnaden mellan barnen i rika och fattiga familjer framträder i ägandet av en läsplatta: 55 procent jämfört med 17 procent. – Det är en hyfsat ny apparat och många kanske tycker att den gamla datorn och mobilen täcker behovet av funktioner. Skillnaden mellan en dator och surfplatta är inte så stor och har man begränsat med pengar kan surfplattan uppfattas som en lyxvara. Ska barns tillgång till digitala medier generellt uppfattas som en klassfråga? – Som forskare får man alltid hålla tungan rätt i mun när man använder klassbegreppet eftersom det finns så många olika definitioner av det. Men ja, i någon mån. Både tillgången till och användning av digitala medier ökar med familjens inkomst. Samtidigt syns en återhållsamhet i högutbildade familjer. Är det barnen med flest eller minst apparater som missgynnas på sikt? – Det är omöjligt att uttala sig om, men eftersom vi går mot ett alltmer digitaliserat samhälle borde tillgången till internet och digitala medier vara densamma. Det betyder inte att man måste använda dem, men har man inte tillgång till dem har man heller inget val, säger Ulf Dalquist. Också i faktorn härkomst syns stora skillnader. I åldersintervallet 9-12 år har 28 procent av barnen med utlandsfödda föräldrar tillgång till dator, jämfört med 53 procent av barnen med svenskfödda föräldrar. Klicka här eller på bilden för att se den i större format. Undersökningen. ”Ungar & medier 2015: demografi” Gäller barn mellan 5 och 16 år, uppdelade i tre olika åldersintervaller. Studien “Ungar & medier” har genomförts vartannat år sedan 2005. Det här är första gången demografiska faktorer undersökts. Data i analysen har samlats in av Statistiska centralbyrån (SCB) på uppdrag av Statens medieråd. Datainsamlingen pågick september-november 2014. Studien kan laddas ned gratis på www.statensmedierad.se


Eagles of Death Metal tillbaka i Paris

Summary: Bandet Eagles of Death Metal som stod på scenen i konserthallen Bataclan när massakern där inträffade den 13 november är åter i Paris. På måndagen spelade bandet på samma scen som U2.

Medlemmarna i det amerikanska bandet Eagles of Death Metal klarade sig fysiskt oskadda från massakern men har vittnat om scener som de aldrig kommer att glömma. Redan några dagar efter terrorangreppet lovade bandet att återvända till Paris och att åter stå på Bataclans scen när den öppnar igen. Men så har det ännu inte blivit. På måndagen uppträdde garagerockbandet i stället som avslutning på U2:s konsert på Accor Hotels Arena, skriver BBC. – De rånades på sin scen för tre veckor sedan och vi vill erbjuda dem vår i kväll, sa sångaren Bono när han presenterade bandet. Också Bono hyllade Paris och offren för terrorattackerna: – I kväll är vi alla parisare. Om du älskar frihet är Paris din hemstad, sa han bland annat, skriver Paris Match. U2 hjälpte Eagles of Death Metal efter terrorangreppet, bland annat genom att skaffa nya mobiltelefoner åt bandet, skriver Daily Mail. Också U2 befann sig i Paris under attackerna den 13 november. Bandet hade spelat en första konsert på Accor Hotels Arena den 10 november och andra dagen efter och förberedde sig för en tredje konsert den 14 november. 90 av de 130 som mördades av terroristerna under attackerna i Paris miste sina liv på Bataclan.


Reporter avstängd efter kritik av egna tidningen

Summary: Dagens Samhälles reporter Thord Eriksson kritiserade tidningsledningen öppet. Något som lett till att han nu stängs av från tidningen, uppger Journalisten.

Dagens Samhälles reporter Thord Eriksson är avstängd från sin arbetsplats och arbetsgivaren har beslutat att inleda en juridisk process mot honom. Detta efter att Eriksson uttalat sig kritiskt om tidningsledningen i en artikel i Journalisten. I förra veckan skrev tidningen om de allvarliga arbetsmiljöproblemen på Dagens Samhälle som lett till att åtta journalister, varav Thord Eriksson är en av dem, riktat en misstroendeförklaring mot tidningens chefredaktör Mats Edman. I ett mejl som nått samtliga medarbetare på tidningen ska Edman dessutom ha förbjudit de anställda att diskutera konflikten på arbetstid i lokalerna, om det inte sker i regi av facket. Till Journalisten uppger Mats Edman dock att artiklarna inte haft någon betydelse för Thord Erikssons avstängning. ”Beslutet fattades på fredagen av helt andra skäl som jag inte kan gå in på”, skriver Mats Edman i ett mejl till tidningen. Själv är Thord Eriksson förtegen om beslutet: – Jag kan bara bekräfta att det stämmer. Men vad det beror på har jag fortfarande inte fått någon närmare förklaring på.


Nyheter24 om publiceringen: ”Slarv och hjärnsläpp”

Summary: En lastbilschaufför filmar hur han försöker köra över flyktingar. Rätt eller fel, frågade sajten Nyheter24 sina läsare. Nu förklarar chefredaktören hur den kritiserade publiceringen gick till.

Ett videoklipp på en yrkeschaufför som medvetet styr sin lastbil mot flyktingar på en väg utanför Calais har fått spridning på nätet. När Nyheter24 publicerade filmen under rubriken ”Här försöker lastbilschauffören köra över flyktingarna” lade nättidningen också ut en läsarfråga: ”Klippet har startat stor debatt, gör mannen rätt eller ska han åtalas?” På Facebook skrev tidningen: ”Många tycker att det här var vidrigt, vad tycker du?” Publiceringen har fått skarp kritik på sociala medier, bland annat av SR:s digitala redaktör Martin Jönsson som beskriver den som ett publicistiskt haveri. Läsarfrågan togs senare bort och Nyheter24:s chefredaktör Henrik Eriksson ber på sajten om ursäkt för ”ett antal mycket osmakliga frågeställningar”. Hur gick det till när publiceringen gjordes? – Det var slarv och hjärnsläpp. En dålig formulering. Själva artikeln var bra för den visar vad som händer i Europa just nu. Men att en lastbilschaufför faktiskt försöker köra över flyktingar tycker inte någon på Nyheter24 är rätt. Vi mår skit över att det gick igenom, säger Henrik Eriksson. I vilket led skedde slarvet? – Det var artikelskribenten, men jag vill inte hänga ut några personer på redaktionen. Sedan när artikeln skulle publiceras på kvällen så blev det fel, eftersom redaktören inte korrade artikeln. Det gick för snabbt i båda leden. Båda är extremt ångerfulla och vill förklara att de självklart inte tycker så och att det här aldrig ska hända igen. Hur ska ni säkerställa att något liknande inte upprepas? – Vi har pratat om det på morgonmötet och gått igenom det extra noga. Alla är överens om att vi ska bli extremt mycket bättre på att hjälpa varandra och se till så att det inte händer, trots att det kan vara stressigt på en nyhetsredaktion. Strax efter DN:s telefonintervju på onsdagsförmiddagen framkommer att sajten ställt en annan kritiserad läsarfråga. Journalisten Jack Werner på DI Digital skriver på Twitter att Nyheter24 under onsdagen har publicerat en debattartikel av en tjej som har hängts ut av en hatsajt, med en efterföljande läsarfråga: ”Går hatsajterna för långt?” Den publiceringen gjordes emellertid i går eftermiddag, innan den första kritiserade läsarfrågan och innan personalmötet om redaktionens rutiner, förklarar Henrik Eriksson när DN åter kontaktar honom. – Det är inte heller en bra frågeställning och därför är den borttagen. Hatsajter går i princip alltid för långt. Vi är en av de bästa tidningarna på att granska hatsajter och det är därför vi har publicerat den här debattartikeln. Jag blir lite frustrerad när folk på Twitter bara letar efter fel och försöker framställa det som att vi skulle ha ställt den här läsarfrågan i dag. Klimatet på Twitter går överstyr ibland.


Jimmie Åkesson släpper låt – intäkterna går till flyktingar

Summary: Jimmie Åkesson och bandet Bedårande barn släppte tidigare i veckan en singel, en cover på Simon Ådahls ”Jag tänker be för Sverige”. Upphovsmannen visste ingenting om covern och blev först orolig över tilltaget. Nu har han bestämt sig för att agera. ”Varje gång låten laddas hem så hamnar pengarna i ett projekt för flyktingar”, säger Simon Ådahl.

I måndags släppte gruppen Bedårande barn, där Jimmie Åkesson medverkar på piano, en cover på singeln ”Jag tänker be för Sverige” på Itunes. Upphovsmannen till låten heter Simon Ådahl. Själv var han helt ovetande om att SD-toppen varit med och spelat in en ny version av hans låt. – Jag visste absolut ingenting om detta, det var en journalist, Emanuel Karlsten, som ringde upp mig igår och berättade det, säger Simon Ådahl på telefon. Först blev Simon Ådahl orolig över att hans låt kan komma att förknippas med ett parti vars ideologi är långt främmande från hans egen. – Denna sång riktar sig till kristna och till att kyrkorna ska vakna. Det är någonting helt annat än vad Sverigedemokraterna, eller något annat politiskt parti, vill göra. Det är en låt för kristna sammanhang, säger Simon Ådahl och berättar att låten tidigare sjungits av 25000 kristna under en Jesusmanifestation i Kungsträdgården för några år sedan. Simon Ådahl tycker därför det är extra olyckligt att nyinspelningen av Bedårande barn och Jimmie Åkesson utelämnar låtens sista vers. – De har gjort en cover, och det får man faktiskt göra. De är trogna originalet, men de har tagit bort den sista versen för det är där den kristna kopplingen kommer. Det känns väldigt synd att de tar bort knorren. Man ska inte slå en politisk poäng av min sång, säger han. En vän till Simon Ådahl gav honom snabbt idén till att vända på den uppkomna situationen. Som upphovsman får Simon Ådahl ta del av de intäkter covern genererar. – Jag har bestämt mig för att skänka alla pengar till flyktingar och immigranter. Jag ska fundera ut något projekt som SD inte önskar stödja. Varje gång låten laddas hem så hamnar de pengar jag tilldelas som upphovsman i ett projekt för flyktingar, säger Simon Ådahl. Hur känns alltihop nu? – Jag var tvungen att göra något, jag orkar inte tjafsa. Jag gör så här och vänder på det här till något bra, så jag känner mig tillfreds med det hela ändå. Så mycket tillfreds jag bara kan vara. Jag hoppas att de får en jättehit, säger Simon Ådahl. DN har sökt Jimmie Åkesson som endast vill lämna en skriftlig kommentar via sin pressekreterare. Han skriver: ”Jag välkomnar hans agerande, som jag tycker är utmärkt. Det ger oss båda något konstruktivt att fokusera på, ett gemensamt mål i att låten sprids. Detta är ett uttryck för saklig debatt, som fler borde ta efter i det polariserade läge vi befinner oss.”


Konstnärer skänker hälften till hjälp åt flyktingar

Summary: Trettio svenska konstnärer skänker hälften av intäkterna från sina verk till förmån för flyktingar. Lars Lerin, Marie-Louise Ekman och Patrik Andiné är några av de 30 som ställer ut på Lars Bohman gallery. Pengarna går till Stockholms stadsmission.

För ett år sedan föddes idén om att hjälpa EU-migranterna som lever på gatorna i Sverige. Galleristen Angelika Knäpper passerade dem dagligen och bestämde sig för att göra något. Hon kontaktade Stockholms stadsmission och fick höra om Vinternatt, ett akuthärbärge för EU-migranter och tredjelandsmedborgare. På kort tid samlade konstnärerna i Lars Bohman gallerys stall. Hälften av intäkterna gick sedan till Vinternatt. De samlade in närmare 250 000 kronor och nu återupprepar de initiativet. – I år är det fler konstnärer som medverkar. Allt var väldigt spontant förra året och likaså i år. När vi bestämde oss för två och en halv månad sedan att ställa ut igen gick det fort att få ihop verken. Det är bara att tacka alla konstnärer som bidrog, säger Angelika Knäpper. Årets utställning, ”Gimme shelter” kommer från Rolling Stones klassiska låt med samma namn och handlar om samma sak som låten: att erbjuda skydd för dem som flyr krig, stormar och andra katastrofer. Något som är högst aktuellt i vår samtid där tiotusentals flyktingar har flytt till Sverige för att få ett bättre liv. Sammanlagt är det 30 olika konstnärer vars verk är med, bland andra Lars Lerin, Marie-Louise Ekman, Maria Miesenberger, Tuija Lindström och Helena Blomqvist. Utställningen invigs den 10 december och pågår i tio dagar. Vissa konstnärer har gjort konstverk specifikt för ”Gimme shelter”, andra har skänkt verk som passar temat. Patrik Andiné som har en soloutställning på Lars Bohman gallery just nu medverkar också. – Om man har ett verk så vill man så klart vara med. Jag var med förra gången också. Det känns bra att veta att pengarna går till något viktigt, säger han. Hans verk ”Festival” föreställer en samling pojkar och en flicka som firar i ett grönt, öppet landskap under en strålande sol. Patrik Andiné valde ut den specifikt för att den passar in på temat om flyktingar som kommer till ett nytt land. – På 90-talet höll jag länge på med tavlor som handlade om ensamkommande flyktingbarn som kom till Sverige. ”Festival” är inte alls lik de tavlorna, men i mitt huvud finns det en koppling. Egentligen skulle jag ha kunnat ta vilket verk som helst, det viktiga är ändå utställningens syfte, säger han. Stockholms stadsmission kontaktades av galleriet och har sedan gett förslag på vilken verksamhet de kan skänka sina pengar till. Intäkterna kommer att gå till Källan i Fisksätra som i sin verksamhet bland annat möter människor på flykt. Angelika Knäpper hoppas att utställningen kommer upp i samma summa som förra året. – Jag kan tänka mig att det är flera kunder som kan relatera till det här ämnet på ett annat sätt, eftersom flyktingarna lika gärna kunde ha varit någon av oss, säger Angelika Knäpper. Initiativet välkomnas av Stockholms stadsmission som tycker att det är glädjande att galleriet engagerar sig för att hjälpa till att göra skillnad i Stockholm. – 250 000 kronor är en jättestor summa som exempelvis räcker till över 800 matkassar med det allra nödvändigaste. Varje vecka delas cirka 100 matkassar ut på Källan till människor i behov. Pengarna är också viktiga för att vi ska kunna hålla verksamheten öppet, säger Karin Bjers, Stockholms stadsmission. Du har väl inte missat DN:s initiativ @RefugeeSweden, som syftar till att ge röst och ansikten åt flyktingar i Sverige. Följ på Twitter eller Instagram. Jag kan tänka mig att det är flera kunder som kan relatera till det här ämnet på ett annat sätt, eftersom flyktingarna lika gärna kunde ha varit någon av oss. Angelika Knäpper Patrik Andiné, Marie-Louise Ekman, Lotta Hannerz, Lars Lerin, Juri Markkula, Helena Blomqvist, Aida Chehrehgosha, Lena Cronqvist, Martin Wickström, Maria Miesenberger, Claes Jurander, Peter Frie och Jarl Ingvarsson.


Galleri engagerar sig för flyktingar

Summary: Konstnärer som Lars Lerin, Marie-Louise Ekman och Patrik Andiné ställer än en gång ut för att hjälpa de som är i nöd. På Lars Bohman gallery kommer konstverk från 30 konstnärer ställas ut från den 10 december och tio dagar framåt. Hälften av intäkterna går till flyktinghjälp via Stockholms stadsmission.

För ett år sedan föddes idén om att hjälpa EU-migranterna som lever på gatorna. Galleristen Angelika Knäpper passerade dem dagligen och bestämde sig för att göra något. Hon kontaktade Stockholms stadsmission och fick höra om "Vinternatt", ett akuthärbärge för EU-migranter och tredjelandsmedborgare. På kort tid samlade de ihop konstverk från Sveriges konstnärselit och hade en utställning på Lars Bohman gallery. Hälften av vinsten gick sedan till "Vinternatt". De samlade in närmare 250 000 kronor och nu återupprepar de initiativet. – I år är det fler konstnärer som medverkar. Allt var väldigt spontant förra året och likaså i år. När vi bestämde oss för två och en halv månad sedan att ställa ut igen gick det fort att få ihop verken. Det är bara att tacka alla konstnärer som bidrog, säger Angelika Knäpper. Verk av Lotta Hannerz och Lars Lerins tavla. Årets utställning, "Gimme shelter" kommer från Rolling stones klassiska hit med samma namn och handlar om samma sak som låten: att erbjuda skydd för de som flyr krig, stormar och andra katastrofer. Något som är högst aktuellt i vår samtid där tiotusentals flyktingar har flytt till Sverige för att få ett bättre liv. Sammanlagt är det 30 olika konstnärer vars verk är med, bland annat Lars Lerin, Marie-Louise Ekman, Maria Miesenberger, Tuija Lindström och Helena Blomqvist. Utställningen invigs den 10 december och pågår i tio dagar. Vissa konstnärer har gjort konstverk specifikt för Gimme shelter, andra har skänkt verk som passar temat. Patrik Andiné som har en soloutställning på Lars Bohman gallery just nu medverkar också. – Om man har ett verk så vill man såklart vara med. Jag var med förra gången också. Det känns bra att veta att pengarna går till något viktigt. säger Patrik Andiné. Patrik Andinés tavla och Marie-Louise Ekmans teckning. Hans verk "Festival" föreställer en samling pojkar och en flicka som firar i ett grönt, öppet landskap under en strålande sol. Patrik Andiné valde ut den specifikt för att den passar in på temat om flyktingar som kommer till ett nytt land. – På 90-talet höll jag länge på med tavlor som handlade om ensamkommande flyktingbarn som kom till Sverige. "Festival" är inte alls lik de tavlorna, men i mitt huvud finns det en koppling. Egentligen skulle jag ha kunnat ta vilken verk som helst, det viktiga är ändå utställningen syfte, säger han. Stockholms stadsmission kontaktades av galleriet och har sedan gett förslag på vilken verksamhet de kan skänka sina pengar till. Intäkterna kommer att gå till "Källan" i Fisksätra som i sin verksamhet bland annat möter människor på flykt. Angelika Knäpper hoppas att utställningen kommer upp i samma summa som förra året. – Jag kan tänka mig att det är flera kunder som kan relatera till det här ämnet på ett annat sätt, eftersom det lika gärna kunde ha varit någon av oss, säger Knäpper. Initiativet välkomnas av Stockholms Stadsmission som tycker att det är glädjande att galleriet engagerar sig för att hjälpa till att göra skillnad i Stockholm. – 250 000 kronor är en jättestor summa som exempelvis räcker till över 800 matkassar med det allra nödvändigaste. Varje vecka delas ca 100 matkassar ut på Källan till människor i behov. Pengarna är också viktiga för att vi ska kunna hålla verksamheten öppet, säger Karin Bjers, Stockholms Stadsmission. Några konstnärer som ställer ut på "Gimme shelter" Patrik Andiné Marie-Louise Ekman Lotta Hannerz Lars Lerin Juri Markkula Juri Markkula Helena Blomqvist Aida Chehrehgosha Lena Cronqvist Martin Wickström Maria Miesenberger Claes Jurander Peter Frie Jarl Ingvarsson s intiativ. @RefugeeSweden Initiativet @RefugeeSweden syftar till att ge röst och ansikten åt flyktingar i Sverige. Varje dag i december träffar du en nyanländ. Här kan du följa @RefugeeSweden på Twitter. Här följer du @RefugeeSweden på Instagram.


Få jullåtar i butikerna när julhandeln drar igång

Summary: Såhär års kan det tyckas att julmusiken börjar dåna från alla håll och kanter. Men enligt en ny undersökning är som mest bara var fjärde låt i butikerna en jullåt. Vad tycker de som är i miljöer där musiken är närvarande hela tiden?

Vissa butiker har redan börjat spela julmusik för fulla muggar, men det är först när december börjar som de flesta affärer börjar spela de medryckande melodierna mer frekvent. Det visar åtminstone företaget Soundtrack your brands undersökning. Soundtrack your brand levererar bakgrundsmusik till butiker och i en undersökning med 170 företag och cirka 1000 butiker har de analyserat omkring två miljoner låtar för att ta reda på hur mycket julmusik som faktiskt spelas. Resultatet visar, utöver startskottet för julmusiken, att jullåtarna inte spelas i den utsträckning som många tror. Vid decembers början är det endast elva procent av musiken som kan klassas som julig. Sedan stegras det successivt till dagen före julafton då ungefär var fjärde låt är en jullåt. Utöver butikerna byter också flera radiokanaler genre. I Sveriges radio kommer till exempel de två webbradiokanalerna P4 Bjällerklang och P2 Klassisk jul att spela julmusik dygnet runt. Kerstin Behrendtz, chef för P4 Bjällerklang, menar att det finns ett behov hos lyssnarna. – Julmusik är väldigt populärt såhär års, många har hört av sig och önskat att vi ska komma tillbaka, säger hon. Enligt Kerstin Behrendtz kommer dock P4 Bjällerklang inte ha någon programledare. Låtarna spelas nonstop med enstaka jinglar däremellan. Vad tycker då de som jobbar i butikerna och utsätts för de bjällerklangande ljudbilderna och den psalmlika sången dagligen? DN ringde upp några butiker och en radiokanal för att höra sig för. Nicole Gonsalez, Gina tricot: – Jag är van att höra låtarna om och om igen. Jag kan dem utantill efter ett tag. De jobbigaste är de klassiska låtarna som till exempel "Jingle bells". För kunden är det nog trevligt, men för oss som jobbar här kan det bli lite irriterande. Det förstör julen på ett sätt. När man ska fira med sin familj vill man inte höra jullåtarna igen. Micke Ljungquist, Hemtex: – Vi har inte spelat julmusik i så många dagar, men när de sätter sig på hjärnan och man hör det hela tiden är det vidrigt. Är det mycket att göra kan man förtränga musiken, men inte annars. Jag tror däremot att musiken kan bidra med en stämning, för vädret visar inte direkt att julen närmar sig. Hasse Erikson, Lugna favoriter: – Vi spelar hundra procent julmusik nu, men det är inte synd om oss. Det är favoriter vi spelar och det är en gång om året. På riktigt så tycker vi faktiskt att det är väldigt roligt. Om jag hör julmusik hemma så får det mig att tänka på jobbet, men så är det egentligen med all musik jag hör. Olivia Fors, MQ: – Jag tror att vi började spela julmusik nu i veckan och det är ungefär 50/50 mellan den och annan musik. Men det lär nog blir mer under veckorna som kommer, det är inget vi bestämmer i butiken. Jag kan tänka mig att vissa blir less att höra låtarna, men jag älskar det. Julmusiken ger en annan slags stämning. Helena Lundell, Polarn o. Pyret: – Vi har börjat spela lite julmusik, men det är bara någon låt per dag än så länge. Dagarna innan julafton är det mer. Det är egentligen inget jag tänker på, vi har inte så hög volym på musiken. Jag gillar inte jul så mycket över huvud taget och skulle nog inte slå på julmusik hemma. För mig spelar det ingen roll om de spelar det här på jobbet eller inte. Lyssna på alla de mest spelade jullåtarna här nedan:   Topp 25 mest spelade jullåtarna i svenska butiker John Lennon - ”Happy xmas (war is over)” Wham! - ”Last christmas” Tony Bennett - ”Winter wonderland" Mariah Carey - ”All I want for christmas is you” Bruce Springsteen - ”Santa Claus is comin' to town” Bryan Adams - ”Merry christmas” Triad - ”Tänd ett ljus” Boyz II Men - ”Silent night” Dean Martin - ”White christmas” Boyz II Men - ”Let it snow” Ayo - ”Santa Claus is coming to town” El Perro Del Mar - ”Oh! What a christmas” All Hurts - ”I want for christmas is new year's day” Coldplay - ”Christmas lights” Adolphson & Falk - ”Mer jul” Backstreet Boys - ”Christmas time” Pentatonix - ”Winter wonderland / Don't worry be happy” Ariana Grande - ”Santa tell me” Elvis Presley - ”Blue christmas” Pentatonix - ”That's christmas to me” Chris Brown - ”This christmas” Mel Torme - ”The christmas song (chestnuts roasting on an open fire)” Michael Bublé - ”Silver bells (feat. Naturally 7)” Maria Mena - ”Home for christmas” Lyssna på hela listan över populära jullåtar här. Källa: Soundtrack your brand


Johan Croneman: Äntligen aktas Magnus Roosmann som en av våra bästa skådespelare

Summary: I nya svenska dramat ”Gåsmamman” spelar Magnus Roosmann på kort tid skjortan av de andra. Men serien är kreativt rollsatt ner till minsta gestalt och har ett starkt, svängigt manus.

Det var både irriterande och ledsamt när man placerade Saga Noréns chef på länskrim i Malmö, Hans Pettersson, i koma efter bara några avsnitt – för att aldrig mer låta honom vakna upp. Jag sörjde djupt att Dag Malmberg försvann, Hans Pettersson och Saga Noréns relation var en av seriens finaste, och mest spännande. Och mest utvecklingsbara! Till säsong fyra av ”Bron” får allt Hans Rosenfeldt skaka fram en tidigare okänd tvilling till Hans Pettersson, som oförhappandes dyker upp och tar över brorsans gamla tjänst. I C Mores (och Kanal 5:s) nya krimdrama ”Gåsmamman” (de två första avsnitten sändes i förra veckan) försvinner en annan favorit, Magnus Roosmann, redan efter en grisblink – han hinner ändå nästan spela skjortan av alla andra på så kort tid. Och då kan vi ändå notera att ”Gåsmamman” är välspelad långt ner i rollistan och osedvanligt kreativt rollsatt. Och att Roosmann till exempel har hård konkurrens från en lysande Alexandra Rapaport, en spännande Anders Kundler, en skönt kantig Ivan Mathias Petersson, en magnifik Tommy Körberg – listan kan bli hur lång som helst – gör ju hans insats än mer imponerande. Magnus Roosmann behåller vi i fortsättningen, i alla andra serier han är med i, långt in serien, minst till säsong sex. Uppfattat?! Det är inte bara Roosmanns omvittnade tunga svärta och intensiva närvaro som går rakt igenom rutan, framför allt är hans humör- och inre väderomslag fantastiska. Här kommer han i en av de första scenerna i första avsnittet ner till en stökig familjefrukost, han virvlar fjäderlätt in och visar med eftertryck att han också har en komedibegåvning som ligger där under och pressar på för att få komma ut. Och han kan skickligt släppa ut den i steget – med bara ett höjt ögonbryn eller ett snett leende förändrar han hela rummets atmosfär. Det är oerhört glädjande att se hur han äntligen tycks uppskattas som en av våra största skådepelare. ”Gåsmamman” bygger på en holländsk förlaga, Endemol-serien ”Penoza”, och handlar om en stor, väletablerad och hyggligt väl ansedd familj, som bakom en snygg fasad försörjer Stockholm, och kanske hela Sverige, med – marijuana. Gåsmamman själv, Alexandra Rapaports Sonja, har bestämt sig för att ha så lite kunskap som möjligt när det kommer till familjens mer ljusskygga verksamhet. Men när snart hela familjens existens hotas av både polis och myndigheter, och av framför allt andra, betydligt mer hårdföra, kriminella – ja då tvingas hon ta ställning: Hon inser att det kanske bara är hon som kan ta befälet – hon gör det till synes för att skydda sina barn, men snart utvecklar hon överraskande helt andra sidor. En första säsong om tio avsnitt kommer säkerligen att följas av en andra, allt annat vore mycket överraskande – förutom det ruskigt bra ensemblespelet, har Camilla Ahlgren och Martin Asphaug skrivit ett starkt, svängigt manus, bra dialog, intressant rollutveckling. Redan tidigt förstår vi, av svadan att döma, att till exempel Rapaports Sonja döljer en betydligt hårdare och tuffare kärna än vid första anblicken. Det läcker liksom hela tiden ut små personliga planteringar i de olika karaktärerna. Väldigt övertygande. Märkligt nog har Kanal 5 sålt ut den första visningsrätten till den värsta konkurrenten, TV4-kontrollerade C More – på Femman lär den dyka upp senare i vår. Det är svårt att förstå den ängsliga utförsäljningen. ”Gåsmammans” första säsong om tio avsnitt kommer säkerligen att följas av en andra, allt annat vore en mycket stor överraskning.


Johan Croneman: Äntligen aktas Magnus Roosmann som en av våra bästa

Summary: Krönika. I nya svenska dramat "Gåsmamman" spelar Magnus Roosmann på kort tid skjortan av de andra. Men serien är kreativt rollsatt ner till minsta gestalt och har ett starkt, svängigt manus.

Det var både irriterande och ledsamt när man placerade Saga Noréns chef på länskrim i Malmö, Hans Petterson, i koma efter bara några avsnitt - för att aldrig mer låta honom vakna upp. Jag sörjde djupt att Dag Malmberg försvann, Hans Petterson och Saga Noréns relation var en av seriens finaste, och mest spännande. Och mest utvecklingsbara! Till säsong fyra av "Bron" får allt Hans Rosenfeldt skaka fram en tidigare okänd tvilling till Hans Petterson, som oförhappandes dyker upp och tar över brorsans gamla tjänst. I C Mores (och Kanal 5:s) nya krimdrama ”Gåsmamman” (de två första avsnitten sändes i förra veckan) försvinner en annan favorit, Magnus Roosmann, redan efter en grisblink – han hinner ändå nästan spela skjortan av alla andra på så kort tid. Och då kan vi ändå notera att "Gåsmamman" är välspelad långt ner i rollistan och osedvanligt kreativt rollsatt. Och att Roosmann till exempel har hård konkurrens från en lysande Alexandra Rapaport, en spännande Anders Kundler, en skönt kantig Ivan Mathias Petersson, en magnifik Tommy Körberg – listan kan bli hur lång som helst – gör ju hans insats än mer imponerande. Magnus Roosmann behåller vi i fortsättningen, i alla andra serier han är med i, långt in serien, minst till säsong sex. Uppfattat?!   Det är inte bara Roosmanns omvittnade tunga svärta och intensiva närvaro som går rakt igenom rutan, framför allt är hans humör- och inre väderomslag fantastiska. Här kommer han i en av de första scenerna i första avsnittet ner till en stökig familjefrukost, han virvlar fjäderlätt in och visar med eftertryck att han också har en komedibegåvning som ligger där under och pressar på för att få komma ut. Och han kan skickligt släppa ut den i steget – med bara ett höjt ögonbryn eller ett snett leende förändrar han hela rummets atmosfär. Det är oerhört glädjande att se hur han äntligen tycks uppskattas som en av våra största skådepelare. "Gåsmamman" bygger på en holländsk förlaga, Endemol-serien "Penoza", och handlar om en stor, väletablerad och hyggligt väl ansedd familj, som bakom en snygg fasad försörjer Stockholm, och kanske hela Sverige, med – marijuana. Gåsmamman själv, Alexandra Rapaports Sonja, har bestämt sig för att ha så lite kunskap som möjligt när det kommer till familjens mer ljusskygga verksamhet. Men när snart hela familjens existens hotas av både polis och myndigheter, och av framför allt andra, betydligt mer hårdföra, kriminella – ja då tvingas hon ta ställning: Hon inser att det kanske bara är hon som kan ta befälet - hon gör det till synes för att skydda sina barn, men snart utvecklar hon överraskande helt andra sidor. En första säsong om tio avsnitt kommer säkerligen att följas av en andra, allt annat vore mycket överraskande – förutom det ruskigt bra ensemblespelet, har Camilla Ahlgren och Martin Asphaug skrivit ett starkt, svängigt manus, bra dialog, intressant rollutveckling. Redan tidigt förstår vi, av svadan att döma, att till exempel Rapaports Sonja döljer en betydligt hårdare och tuffare kärna än vid första anblicken. Det läcker liksom hela tiden ut små personliga planteringar i de olika karaktärerna. Väldigt övertygande. Märkligt nog har Kanal 5 sålt ut den första visningsrätten till den värsta konkurrenten, TV4-kontrollerade C More – på Femman lär den dyka upp senare i vår. Det är svårt att förstå den ängsliga utförsäljningen. Fler krönikor av Johan Croneman • Sällan man får en vettig gestaltning av socialisternas hopp om DDR. Den tyska dramaserien ”Tannbach”, om sommaren efter krigsslutet 1945, är ett riktigt lyckat inköp av SVT. • Det går inte att värja sig mot vemodet i Ann Heberleins dokumentärserie ”Mina två liv”. I dokumentärserien ”Mina två liv” möter Ann Heberlein människor som lever med bipolär sjukdom. Det är ett oerhört fint program, och en önskan om solidaritet. • Blir vi inte lite tragiskt ensamma i önskan att vara parallella? Croneman om vårt enorma intresse för tv-serier och det sunkiga vi kanske inte är medvetna om. • Alla kulturkrönikör av Johan Croneman om DN:s andra krönikörer


”Rakt ner i fickan” spelas i Kalmar

Summary: Nästa års sommarföreställning på Krusenstiernska gården i Kalmar blir "Rakt ner i fickan" med Claes Månsson och Allan Svensson i huvudrollerna.

Allan Svensson och Claes Månsson är stjärnorna i årets komedi på Krusenstiernska teatern i Kalmar. För en gångs skull är det inte kärleksbekymmer som driver farsmaskineriet utan pengar och lurendrejerier. "Rakt ner i fickan" heter föreställningen där Allan Svensson som inte vill berätta för sin fru (Carina Lidbom) att han förlorat jobbet. Claes Månsson spelar en försäkringsman som kommer på besök. – Det var inget problem att tacka ja när jag fick frågan. Jag spelade i en uppsättning på Maximteatern 1996, så jag hade full koll, säger Claes Månsson som efter några teatersomrar på Vallarna i Falkenberg nu gör sin första på östkustens stora sommarteaterscen. – Jag spelar en nitisk försäkringstjänsteman som bara behöver en påskrift på ett dokument, men alla i huset ljuger och själv har han en svaghet för alkohol. Med i föreställningen finns också Ola Forssmed och Jeanette Capocci, regin står Edward af Sillén för. Föreställningen spelas mellan den 30 juni och 30 juli nästa år.


Lennart Hellsing är död

Summary: Lennart Hellsing var en av Sveriges mest älskade författare och en centralgestalt i svensk barnlitteratur. Natten till i onsdags gick han bort, 96 år gammal.

Krakel Spektakel, Kusin Vitamin, Bagar Bengtsson. Från debuten 1945 har Lennart Hellsing gett den svenska barnlitteraturen en rad oförglömliga figurer och uttryck. – Ingen kunde skriva så suverän barnpoesi som han. Han har nog prånglat på fler oförståeliga ord på barn än någon annan. Han gick på tvärs emot läsbarhetindex. Han lämnar ett stort tomrum som han samtidigt har fyllt på med smarrigheter. Han var den svenska litteraturens största handelsman i läsgodis, säger författaren Ulf Stark om sin kollega. Lennart Hellsing var en av Sveriges mest älskade författare och en centralgestalt i svensk barnlitteratur. Tillsammans med Astrid Lindgren och Tove Jansson utgjorde han den självlysande ledartrion i en författargeneration som skakade liv i en genre som sedan länge gått i stå. Han har hyllats för sin experimentlust och fantasifullhet kring språket, där han leker med ord och tänjer på språket. 1945 debuterade han med diktsamlingen ”Akvarium”. Samma år kom hans första barnbok ”Katten blåser i silverhorn”. Boken mottogs då med måttliga lovord och betraktades som en konstig experimentbok. De anarkistiska nonsensverserna låg långt från dåtidens barnböcker med tomtar och troll och prinsar och prinsessor. Så småningom lyckades Hellsing inte bara förnya genren utan också fördjupa synen på barn, vidga definitionen av barnkultur och stärka barnlitteraturens roll, både akademiskt, konstnärligt och medialt. Han har varit ledamot av Svenska Barnboksakademien och var även en av grundarna av Svenska barnboksinstitutet. 1989 utnämndes han till hedersdoktor vid Stockholms universitet. – Han hade ett starkt engagemang för barnlitteraturen. Han var en pådrivare i skapandet av Svenska barnboksinstitutet och även en barnlitteraturhistoria. Han närmade hela barnboksgenrens status till vuxenlitteraturen, säger Ulf Boëthius, professor emeritus i barnlitteratur vid Stockholms universitet. Under ett par decennier skrev Hellsing omkring hundra böcker för barn och översatte nästan lika många. Han är känd för klassiker som ”Krakel spektakel och Kusin Vitamin”, ”ABC-boken”, "Boken om Bagar Bengtsson", ”Kanaljen i seraljen” och ”Musikbussen”. Med stor språkglädje och allvar skrev han nonsensramsor som ”Lapprika papprika puddingpastej” och ”Dinkeli dunkeli doja”. I ”Ägget” tog han sig an det tunga existentiella allvaret utifrån ett tänkande ägg. Förra året, i samband med författarens 95-årsdag, utkom boken ”Skor” där skodon av olika slag virvlar fram över sidorna. Som personlig favorit bland sina många böcker har Lennart Hellsing lyft fram ”Sjörövarbok” från 1965, där han helt osannolikt lyckats använda ordet ”slå” i 36 olika betydelser. – Jag har vuxit upp med hans författarskap, så han har varit enormt viktig för mig. Med sin lekfullhet har han påverkat hur vi ser på språket, visat dess möjligheter. Han har också påverkat alla som arbetar med barnlitteratur, hans verk är en skattkista. Dessutom var han en belevad livskonstnär med sinne för musik och bild, säger Ann Sköld Nilsson, förlagschef på Hellsings förlag Rabén & Sjögren. Hellsing har beskrivits som en allkonstnär efter sina samarbeten med flera kända illustratörer och konstnärer som Paul Strøyer, Fibben Hald, Stig Lindberg och Ulrika Hydman-Vallien. Hans texter har tonsatts av bland andra Georg Riedel och Knut Brodin och inspirerat till flertalet teateruppsättningar och filmer. Han skrev monologer, dialoger för Sveriges Radio och gjorde många barnradioprogram under 1950- och 60-talet. Lennart Hellsing dog i stillhet i sitt hem natten till onsdagen omgiven av sin familj. Han blev 96 år gammal. ”In i det sista var han en samlande kraft för sin stora familj och spred värme och trygghet omkring sig. Han lämnar ett stort tomrum efter sig”, säger familjen i ett pressmeddelande.


Adeles nya album har slagit N'Syncs rekord

Summary: Adeles nya album ”25” har slagit N'Syncs tidigare rekord i antal sålda exemplar under en vecka i USA, skriver Billboard.

”Vi säger officiellt Bye Bye Bye när Adele säger Hello till världsrekordet för det mest sålda albumet under en vecka. Grattis!”, skriver N'Sync-medlemmen Lance Bass på Twitter. Bland de 2,4 miljoner personerna som hade köpt albumet ”25” tre dagar efter att det släpptes finns en av de andra bandmedlemmarna. Joey Fatone säger till Billboard att han trodde att deras rekord skulle bli svårt att slå, med tanke på dagens teknik. – Adele är en unik talang och jag är glad över att vi nämns i samma sammanhang som henne. Jag är ett stort fan... jag har till och med köpt det jäkla albumet, säger han. Adeles nya album och N'Syncs skiva ”No strings attached” är de enda som sålt två miljoner exemplar på en enda vecka i USA. Enligt den nuvarande prognosen kan ”25” komma att nå drygt tre miljoner sålda exemplar under sin släppvecka. Läs mer: Så bra är Adeles nya album


När fiktion möter verklighet i ”Fröken Frimans krig”

Summary: När den populära tv-serien ”Fröken Frimans krig” visas i jul är det kampen för kvinnlig rösträtt som engagerar Dagmar Friman och hennes kolleger på Svenska hem. En kamp som bygger på verkliga händelser.

Första säsongen av ”Fröken Frimans krig” är inspirerad av kvinnosakskämpen Anna Whitlock och konsumentföreningen Svenska hem som hon bildade 1905. Likaså bär andra säsongen spår av verklighetens händelser och den här gången är det kvinnlig rösträtt som seriens hjältinnor strider för. – Kvinnorna som drev Svenska hem i verkligheten öppnade flera affärer, men det kändes som att säsongen mål skulle vara något annat. Något större, säger Pernilla Oljelund, manusförfattare till ”Fröken Frimans krig”. I början av 1900-talet var det belevade män som hade rösträtt och tog besluten om hur riket skulle styras. Det är något som Dagmar Friman och hennes kompanjoner ville ändra på, precis som många kvinnorättskämpar i verkligheten ville. I tv-serien förvandlas Svenska hems lokaler till en mötesplats för kvinnor som vill engagera sig i frågan om kvinnlig rösträtt. Samtidigt skapar de namninsamlingar som ska lämnas in till riksdagen för att visa att kvinnor faktiskt vill vara med och bestämma, inte bara vara hemma och sköta hushållet. Pernilla Oljelund förklarar att det är ungefär samma princip i ”Fröken Frimans krig” som det är i filmer som skildrar andra världskriget. Fakta stämmer och händelser har ägt rum, men de personliga ödena är oftast påhittade. – Det har berättats så lite om jämställdhet och kvinnorörelser i svensk film och tv. Därför var det viktigt att satsa. Man höjer målet en nivå om man berättar om rösträttsarbetet. Allt stämmer som händer i bakgrunden, även om just den här historien inte har hänt på Svenska hem. Men namninsamlingar för kvinnlig rösträtt var ett viktigt maktmedel, precis som det var för arbetarna, säger Pernilla Oljelund. Suffragetterna och de mer lagligt orienterade suffragisterna i England och USA kämpade för kvinnors rösträtt med massdemonstrationer och offentliga möten. I Sverige var de nämnda namninsamlingarna en sätt att visa vad de icke röstberättigade ville. Några av de kända namnen som var med och drev kvinnofrågan var Ellen Key, Selma Lagerlöf och Elin Wägner. Den sistnämnda var aktiv i föreningen ”Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR), som verklighetens Dagmar Friman, Anna Whitlock, var ordförande för. 1913 genomförde LKPR en masspetition för kvinnlig rösträtt där de lyckades samla in över 350 000 namn. Några år senare infördes allmän rösträtt i Sverige och 1921 var det dags för det första valet. Pernilla Oljelund påpekar att de svenska rösträttskämparna inte var lika militanta som suffragetterna i Storbritannien, men att de också nådde ett lyckat resultat till slut. Och i tv-seriens värld är historien kanske något ljusare än kampen som skedde i verkligheten, men Oljelund blev inspirerad till det efter att ha läst om de hon skulle skildra. På ett sätt fanns det inte någon anledning att göra historien så allvarlig och tung. – Jag har läst oerhört mycket om de här kvinnorna och de är alldeles för energiska och roliga för det, säger hon.


SVT dementerar nedläggningen av ”Historieätarna”

Summary: ”Inget läggs ned. Det kan mycket väl bli fler säsonger”, säger seriens producent Karin af Klintberg till DN.

I går rapporterade DN att det populära SVT-programmet ”Historieätarna” lägger ner efter sin kommande säsong som sänds hösten 2016, enligt uppgifter från Aftonbladet. ”Det här blir sista säsongen”, bekräftade Lotta Lundgren till Aftonbladet. Ett besked som både SVT och seriens producent Karin af Klintberg avfärdar. – Inget läggs ner. Först när säsong tre har producerats och sänts kommer vi att ta ett beslut om serien får en fortsättning eller inte. Det kan mycket väl bli fler säsonger. Vi kanske bestämmer oss för att utveckla programformatet, spela in en till säsong utomlands. Det vet vi inte i nuläget, säger Karin af Klintberg. ”Historieätarna” har inspirerat till årets julkalender ”Tusen år till julafton” där Lotta Lundgren och Erik Haag reser genom historien med tretton barn.


Adam Lambert stortrivs i Sverige

Summary: I vår kommer Adam Lambert till Sverige för andra gången på kort tid. Och i sommar är det dags för ännu ett besök, då med bandet Queen. Med de många resorna gör inte "American Idol"-tvåan något. – Jag gillar energin i Sverige, säger han.

Det är bara några veckor sedan Adam Lambert uppträdde på den svenska "Idol"-scenen. Trots att det var en blixtvisit, som följde på ett kort stopp i Kina, uppskattade han besöket. – Det var härligt att vara i Stockholm, jag lärde känna staden väl när jag tillbringade två månader där under arbetet med mitt senaste album, säger han. Då fick han chans att utforska staden och har hittat flera favoritställen, de flesta längs med Birger Jarlsgatan. Han upplevde att staden blev som ett andra hem, för ett tag En av svenskarna han samarbetade med var Tove Lo. Hon hörs på låten "Rumors" och Lambert beskriver henne som "fantastisk". – Jag minns vår första låtskrivardag, på kvällen åt vi middag på restaurangen East och pratade om livet och tidigare relationer. Det var så vi fick inspiration till en del av texterna, det kommer från våra verkliga upplevelser, berättar han. Snart ger han sig ut på sin första soloturné på fem år och den 23 april kommer "The original tour" till Sverige och Fryshuset. Just nu pågår planeringen för fullt. – Jag vill inte avslöja några detaljer, men jag kommer att köra en eller ett par låtar som jag aldrig har spelat live förut, säger han och tillägger: – Konserten kommer att ta med publiken på en resa, showen är uppdelad i olika delar som har helt olika känsla, det känns jättespännande. Förutom låtar från den senaste plattan, som delar namn på turnén, kommer Lambert att bjuda på hits från sina två tidigare album samt "några överraskningar". När Adam Lambert var i 20-årsåldern började han upptäcka 1970-talsrock och bandet Queen. Knappt tio år senare, 2011, fick han chans att följa med bandet på turné i rollen som sångare. I sommar gör de flera spelningar ihop – bland annat på Sweden Rock i Sölvesborg. Lambert längtar efter att få spela med bandet igen och berättar att det har blivit som hans "andra familj". Queens klassiska rocklåtar skiljer sig avsevärt från hans egen pop. – Det är intressant att få återbesöka de här klassiska låtarna från dåtiden med dem – och att samtidigt få blicka framåt med mitt eget material. Jag får lite av båda världarna, säger Lambert. Adam Lambert Ålder: 33 år Från: Indianapolis, USA Bakgrund: Slog igenom 2009 då han kom på andraplats i ”American Idol”. Vann gjorde Kris Allen. Aktuell: Hans tredje album, ”The original high” släpptes i juni i år och snart ger sig Lambert ut på en tillhörande soloturné, som bland annat kommer till Sverige i april. Uppträder tillsammans med Queen på Sweden Rock nästa sommar. Övrigt: Medverkade i fem avsnitt av tv-serien ”Glee” och hoppas få skådespela mer i framtiden. Adam Lambert om ... Sverige: ”Svenskar är väldigt gulliga och jag gilla energin i landet. Jag upplever en känsla av 'lev och låt leva' i samhället. Folk känns väldigt öppna och det finns mycket tolerans för olika typer av livsstilar och det känns som att folk vet hur man har ett trevligt liv, en bra livsstil. Jag har en så bra känsla när jag är där, jag trivs väldigt bra”. Queen: ”Att sjunga deras låtar är väldigt intressant, för det är så annorlunda från min egen musik. Att vara på scen med dem är väldigt högljutt, det är mycket gitarr och trummor 'det är väldigt rock'n'roll'”. ”American Idol”: ”Att programmet har åstadkommit det de har är fantastiskt. De sätter verkligen folk på kartan! Alla olika teman är en bra utmaning och det är ett bra sätt att förberedas för vissa delar av musikbranschen”. Framtiden: ”Det vore kul att få göra en långfilm eller medverka i fler tv-serier”.


Steve Angello. ”Dansmusiken har aldrig någonsin snackat om någonting”

Summary: I dag är det tre år sedan Swedish House Mafia sålde ut Friends arena. Lika länge har det tagit att färdigställa Steve Angellos debutskiva som släpps i januari. Längs vägen hann houseproducenten tröttna på sin egen genre.

Det är en av de där novemberdagarna när klockan knappt slagit eftermiddag men det redan har börjat skymma. Längs Friggagatan på Östermalm i Stockholm ligger blöta, gula löv i rännstenen. Steve Angello tittar upp mot himlen. – Jag älskar det här vädret. Min arbetsmoral har saknat det så mycket. Han har precis råkat försäga sig. ”Min fru kommer döda mig för det här.” Efter många år i Los Angeles har Steve Angello beslutat sig för att flytta tillbaka till Sverige. Han ska bara övertala familjen, säger han, som inte tycks tråna lika starkt efter svenskt novemberväder. När orden väl är uttalade vill Steve Angello inte prata om något annat. När vi promenerar längs smågatorna pekar han ivrigt och berättar om alla visningar i området han har varit på de senaste veckorna. – Problemet är att alla hus är för små i Stockholms innerstad. Du vet… Jag har ju fru och barn, allt ska få plats. Jag föreslår Solna. Kommunen där Steven Angello Josefsson Fragogiannis föddes och levde tonårstristess med datorspel och hiphop innan han så småningom började producera elektronisk dansmusik och så, 2012, hamnade på tredje plats på Forbes lista över världens bäst betalda dj:er. Till Solna åker han ofta än i dag för att bo över hos sin mamma och träffa brorsan och kusinerna (”man blir trött på lyxhotell när man reser så mycket”). Steve Angello skrattar. – Ja, det skulle vara om jag gick och köpte hela Blåkulla då. En kort promenad från bostadsområdet med de åtta blå höghusen, som även går under namnet Hagalund, ligger Friends arena. I dag är det exakt tre år sedan Steve Angello, Sebastian Ingrosso och Axwell stod bakom mixerbordet på arenans scen och gjorde det som ingen trodde var möjligt för en svensk musikakt, att sälja ut Friends arena tre kvällar i rad. 135.000 personer såg Swedish House Mafia uppträda den helgen i vad som rubricerades som ”de sista spelningarna i Sverige, någonsin”. – När jag tänker tillbaka på spelningarna vet jag fortfarande knappt vad jag ska säga. Vi bokade arenan helt själva, utan management. Ingen trodde att vi skulle lyckas åstadkomma något alls. Allt var bara ren strid. Och det var så klart extra speciellt att det var i just Solna. Cirkeln slöts. Precis som för en rad andra svenska artister inom den elektroniska dansmusikscenen hade housetrion hunnit bli giganter utomlands innan svenska medier skrivit en rad om dem. I ett välkänt tv-klipp när trion gästar ”Skavlan” i samband med avslutningsturnén 2012 får de under genanta former lära hela svenska folket hur house låter (”det låter douche, douche, douche”) och svara på frågor av typen: Så ditt jobb innebär mest att du vevar med handen i luften och sms:ar på mobilen samtidigt? Steve Angello säger att det är svårt att förstå klippet än i dag. – Fast man kan samtidigt inte klandra honom. Han visste ju inte. Sverige fattade ju inte förrän turnén var över hur stort det var. Vi skrev historia med Swedish House Mafia. Vi var de första in på alla de där arenorna. Vi gjorde Milton Keynes Bowl i London med 75 000 i publiken. Hela brittiska pressen ratade oss när vi bokade giget. Det är bara Metallica och vi som sålt ut den arenan. Folk trodde vi var sjuka i huvudet. Under två och ett halvt år, när framgångarna var som störst, berättar han att han knappt gjorde musik. Musik var förknippat med jobb. Och Steve Angello ville inte jobba. Han ville ha kul. – Man kollade liksom hur långt man kunde ta det. Det var mycket supa, åka båt, köra helikopter. Jag var där man egentligen är rädd att hamna som artist. Jag var ute och turnerade världen över med obetydelsefull musik. En dag kommer man ner på jorden igen. Idén på ett nytt musikprojekt växte. – Jag kände bara: jag kan göra danshits nu. Det finns en speciell formel som alltid fungerar. Jag ville göra något som betyder mer. Dansmusiken har inte tagit de där stegen som andra genrer har gjort. Ta hiphopen till exempel, den har alltid snackat om kultur, religion, samhälle och politik. Dansmusiken har aldrig någonsin snackat om någonting. Det finns ingen historia. Så jag ville berätta min. ”Wild youth”, Angellos debutalbum i eget namn (om man räknar bort ”Tracks” från 2003 – ”en ihopkastad, oplanerad sak”, enligt Angello), har tagit över tre år att färdigställa och har dessutom blivit uppskjuten flera gånger, bland annat eftersom han köpte sig fri från storbolaget Columbia Records och bestämde sig för att ge ut skivan på eget skivbolag. Albumet, berättar han, följer en tydlig tråd från 1982 när allting börjar, via uppväxten och depressionen som kom efter att hans pappa mördades i Aten när Steve Angello var 14 år. Vilken låt handlar om din pappa? – Ja, du, det är rätt många faktiskt. Från spår tre och framåt. Vad kommer sen? – Framgångsmomentet är väl 70 procent av plattan. Sen kommer artisteriet. Och sen, i slutet på skivan, blir det… okej. Lugnt liksom. Flera gånger under intervjun poängterar Steve Angello att ”Wild youth” inte är en EDM-skiva. Du verkar ha en kluven relation till din egen genre? – I går körde jag runt i Stockholm och lyssnade på radio. Av de fem danslåtar som spelades kunde jag inte pricka in en enda artist. Det säger något om hur kreativ genren är. Vi använder samma ljud om och om igen eftersom de är enkla att göra. Producenterna gör ingenting för att särskilja sig åt från varandra. Visst, jag hör om det är Deadmau5 eller Avicii. Men en stor del av låtarna som spelas på radio i dag går inte att identifiera vem som ligger bakom. Han avbryter sig själv och letar upp Tiestos Instagramkonto på mobilen. Scrollar demonstrativt genom bilderna som föreställer massiva publikhav, ljus och vulgärt stora mixerbord i olika vinklar. – Det känns som en Disneyfilm. Det är ”happy place” men ingen säger någonting av värde. Allt är så jävla mycket på låtsas. När du ser stora artister som är 40 år göra låtar som låter som att de är femton. Inom alla andra yrken skulle det där vara jättekonstigt. Det är som om Tom Ford skulle börja göra Pokémon-kläder. Det är där vi har hamnat. Även om branschen kommer att växa med ännu fler subgenrer tror Angello att det kommer att bli svårare att åka runt och tjäna pengar på att dj:a i framtiden. I stället blir låtskrivandet alltmer avgörande för att nå framgång. Dansmusiken beskylls ofta för att vara sällsynt mansdominerad. Varför tror du att det är så? – Jag vet inte. Jag tror det har att göra med att tjejer vill skriva. Ni uttrycker er på ett annat sätt. Vi är mer tekniska. Tjejer är mer... känslomässiga. Ni har en större finkänslighet. Tycker du att det är problematiskt med obalansen? – Fast det finns ju kvinnor i branschen. Kvinnor är i majoritet när det kommer till låtskrivande. Fjorton av femton är kvinnor som skriver Katy Perrys låtar. Jag tror att det finns många kvinnor som hade velat producera och turnera om de bara hade fått chansen. – Jag tror att tjejer har andra mål. Du kanske har en pojkvän, du kanske inte vill åka runt och turnera. Det är slitsamt att resa så mycket. Särskilt för en mamma. Jag känner den australiska duon Nervo rätt bra, de turnerar mycket och tycker att det är kul just nu. Men de börjar bli kvinnor och känner kanske att ”vi kan ju skriva musik, varför inte koncentrera sig på det i stället”? Jag tror egentligen att tjejer är lite smartare än vi killar bara. Vi byter samtalsämne. Han berättar att åren i USA har gett honom perspektiv på Sverige. Att han längtar efter att komma tillbaka och röra om i musikvärlden. Kanske starta en festival så småningom (”men absolut inte bara dansmusik”). – När jag kommer hit känner jag mig som en stor haj. Jag började min karriär utomlands, då var jag ingenting. Jag har krigat mig igenom den hårda skolan. Och när jag är här känner jag bara: det är för lugnt. Sverige har världens bästa design. Världens bästa reklam, mode och musiker. Men ingenting händer. Varför står det still? Steve Angello om... ... sin nya tv-serie ”Varje gång man försöker skildra dj-kulturen på tv eller i film blir det så lökigt. Men den här serien är inte alls som man kanske tänker sig.” Steve Angello är en av skaparna bakom den amerikanska tv-serien ”The drop” som just nu håller på att produceras. Serien utspelar sig i den hektiska EDM-scenen i Miami och följer en dekadent dj som återfår hoppet när han träffar en kvinnlig, afroamerikansk protegé. Serien som ännu inte har fått ett premiärdatum produceras av R J Cutler (”Nashville”). Steve Angello blev kontaktad av produktionsbolaget som behövde hjälp med musikläggningen, men han har i viss utsträckning även bidragit till manusarbete genom att sätta en dramaturgi och flytta om scener för att göra det mer verklighetstroget. ... alla samarbeten ”Jag har bara jobbat med artister som jag älskar själv. Det är folkigare grejer och indierock, som Dan Reynolds från Imagine Dragons och Dougy Mandagi från Temper Trap – jag har alltid varit kär i deras röster. Vi har skrivit låtarna ihop. Det börjar alltid med en story. Vad vill jag berätta?” Det är bara ett spår på skivan ”The ocean” som Steve Angello inte har skrivit själv. Låten är gjord av Stockholmsproducenten Saturday, monday och artisten och låtskrivaren Julia Spada och släpptes redan för några år sedan i en mer lågmäld version. Steve Angello föll pladask och pushade den i sin radioshow på BBC utan större framgång. ”Jag kunde inte släppa den. Så jag gjorde en egen, mer tillskruvad tolkning.” ... att spelas på radio ”Det har absolut inte varit ett mål. Jag har inte gjort en enda radio edit. Alla låtar är nio minuter långa. Min ingång har snarare varit att göra en konceptskiva som jag kan titta tillbaka på om tio år och fortfarande känna mig stolt över.” Inför skivsläppet den 22 januari ligger skivan på tionde plats över världens mest förbeställda skivor.


”Alla mina kamrater” lägger ner: ”Uppviglarna vann”

Summary: Efter förra veckans avsnitt av podcasten ”AMK Morgon” där ”Kringlan” Svensson hotade Aftonbladets kulturchef Åsa Linderborg har kritiken varit enorm. Nu lägger humorgruppen ”Alla mina kamrater” ner.

”AMK morgon” är humorgruppen ”Alla mina kamraters” podcast som sänder nya avsnitt måndag till torsdag. Förra veckan gästades podcasten av komikern och författaren ”Kringlan” Svensson som i sändning hotade både Aftonbladets kulturchef Åsa Linderborg och recensenten Victor Malm, efter att den senare uttalat sig negativt om hans komik. Svenssons grova uttalanden har fått enorm kritik och följder för komikern, men även humorgruppen ”Alla mina kamrater” har kritiserats på grund av sin passivitet och att de skrattade till ”Kringlan” Svenssons uttalanden. Tidigare i veckan tappade de reklamuppdraget de har haft med Åhléns, stand up-shower har ställts in och i går meddelade podcastplattformen Acast att de säger upp samarbetet med dem. Nu väljer humorgruppen att splittras. Podcasten är bidragsfinansierad och under onsdagen fick bidragsgivarna ett meddelande från ”Alla mina kamrater”. Komikern Martin Soneby skriver: ”Jag försökte hålla ihop AMK i det sista, men i dag kom beslutet att Fritte, David och Nisse inte orkar längre. De har sina egna skäl att lämna, och det respekterar jag.” Utskicket till bidragsgivarna avslutas med orden: ”Så uppviglarna vann. De fick som de ville. De som inte vill att vi ska finnas. Podden finns inte, vi kommer inte göra stand up tillsammans, och AMK som begrepp är tyvärr över.” Under torsdagseftermiddagen publicerade humorgruppen ett längre inlägg på sin Facebooksida. De skriver de bland annat: ”Vi skötte situationen och den efterföljande kritiken riktigt, riktigt dåligt.” och att ”det är såklart olyckligt att folk inte har haft tid eller lust skaffat sig en egen uppfattning eller tagit sig tid att prata med oss om saken utan bara gått på medias rapportering och agerat därefter.” Efter upprepade försök att nå Martin Soneby skriver han i ett sms till DN: ”Jag hänvisar till meddelandet på vår Facebooksida. I övrigt har jag inga kommentarer.” Han skriver också att han kommer att fortsätta göra podcasten ”AMK Morgon”, dock utan övriga medlemmar i humorgruppen.


Vems ansvar är journalistens ord på Twitter?

Summary: Var börjar den enskilde journalistens ansvar och var tar medieföretagets vid? Frågan ställs på sin spets i ett aktuellt exempel där en Aftonbladetskribent stämts efter en tweet - och tidningen frånsäger sig ansvar.

De sociala medierna är i dag en oumbärlig kanal för de svenska medieföretagen. Med bland annat Twitter och Facebook lanserar tv, tidningar och radio i dag sin journalistisk, sina medarbetare och bygger upp sina trafikflöden. Reportrar uppmanas att vara aktiva på dessa sajter också på arbetstid – och är det på företagets egna datorer, läsplattor och mobiltelefoner. Ansvaret faller dock på den enskilde. Den journalist som begår misstag och hamnar i konflikt kan inte räkna med stöd från sin arbetsgivare. Ett aktuellt exempel är stämningen mot Aftonbladetskribenten Martin Aagård. I augusti stämdes han i Stockholms tingsrätt för grovt förtal av artisten Richard Herrey efter tweet där han bland annat kallat honom ”din gamle rasist”. Enligt Herrey har också Aftonbladet ansvar för skadan då Aagårds Twitterkonto var länkat till tidningen. Aftonbladets ombud, advokat Thomas Olsson, har dock redan klargjort att tidningsledningen anser att Martin Aagårds agerande saknar koppling till hans anställning och arbetsuppgifter. – Det är ungefär som om domare medverkar i den offentliga debatten – ska Domstolsverket då ta ansvar för vad de säger? Jag kan inte se hur man realistiskt skulle kunna göra en redaktion som Aftonbladet ansvarig för innehållet på en annan mediekanal vars innehåll den inte har något inflytande över, säger Olsson till DN. Han efterlyser ändå tydligare rättsregler. – Vi har ett problem i att tekniken har dragit i väg från själva lagstiftningen. Men att gå in och börja utvidga den ansvarige utgivarens ansvar från att avse den egna produkten till vad som händer på Twitter är ju en helt orimlig ståndpunkt.  Martin Aagård delar den uppfattningen: – Som jag ser det kan tidningen omöjligen vara ansvarig för det som skrivs på Twitter även om jag är en medarbetare och vi som arbetar på tidningen regelbundet publicerar nyheter och länkar till nyheter där. Som anställd på Aftonbladet uppmanas vi att använda de sociala medierna för att driva trafik till våra sajter, men jag tycker ändå inte att ansvarsfrågan förändras av det, säger han till DN. Mårten Schultz, professor i civilrätt vid Stockholms universitet, gör dock en annan juridisk tolkning: – Twittrar man som Aagård har gjort så finns det sällan ett utgivaransvar. I stället gäller det vanliga ansvaret som gäller för alla. Det finns två ansvarssystem, straffansvar och skadeståndsansvar. I skadeståndsrätten är utgångspunkten att gör man något i tjänsten så är det bara arbetsgivaren som ansvarar, även om arbetstagaren i vissa väldigt speciella fall kan ansvara. I straffrätten är utgångspunkten däremot att den som agerat brottsligt själv hålls ansvarig – där går inte ansvaret över på en arbetsgivare på det sättet, sammanfattar han. Han anser att åtskilligt talar för att Aagårds tweet har skickats i tjänsten: Han har som anställd uppmanats att twittra, han har haft Aftonbladet som avsändare i sin Twitterprofil, twittrade på tidningens mobil och för läsarna framstod därmed hans twittrande som i Aftonbladets namn. Därmed kan tidningen hållas ansvarig. – Rätten skulle utifrån dessa omständigheter kunna besluta att det som inträffat inte är ett utgivaransvar, men genom de speciella reglerna för arbetsgivaransvaret kan ansvaret ändå hamna hos Aftonbladet, säger Schultz, som betonar att det är öppen fråga. Han beskriver Twitter som en ”riskutsatt miljö” för dagens journalister. – Tanken med ansvarssystemet är att det är arbetsgivaren som ska ta smällen om arbetstagaren gör bort sig i tjänsten. Tidningen har här sagt till Aagård att twittra på jobbet och givit honom verktygen, men när han gjort bort sig säger tidningen att han inte har twittrat på jobbet och hänger honom, sin arbetstagare. Jag tycker det är taskigt. Skulle Martin Aagård förlora målet så anser Mårten Schultz att Journalistförbundet bör uppmana sina medlemmar att undvika de sociala medierna på arbetstid. – Man ska inte behöva exponeras för sådana här risker på sin arbetsplats.  Journalistförbundets ordförande Jonas Nordling säger att förbundet är tydligt med att medlemmar är aktiva på de sociala medierna under eget ansvar, det ansvaret är en del av yrkesreglerna och yrkesetiken. Att arbetsgivarna uppmanar sina anställda till att medverka i de sociala medierna innebär samtidigt att en gråzon uppstår. – Mårten Schultz har helt klart en poäng i att det inte finns tydliga regler om vad som faller under arbetsgivaransvaret. Arbetsgivare som aktivt uppmuntrar sina medarbetare att hela tiden synas i de sociala medierna måste också ta ett utvidgat ansvar för hur det arbetet utförs. För journalister som Aagård på kulturredaktioner som arbetar med debattväckande material kan provokativa yttranden i sociala medier ses som logiska utifrån deras arbetsuppgifter och då faller det också under ett utvidgat arbetsgivaransvar, säger Nordling som ser rättens beslut kring Herreys stämning som ”vägledande för hur principerna ska tolkas”. Också Nina Glans, kanalansvarig för Sveriges Radios P1, betonar vikten av omdöme. – Twittrar man i sitt eget namn så är det i första hand man själv personligen som gör det. Men när man jobbar för public service så står det i alla kontrakt att man företräder public service och får inte uttrycka sig så att det skadar vårt förtroende om oberoende. Så det är svårt: Vad är det privata tyckandet och vad är inte det? Det är en fråga som ganska ofta dyker upp hos oss, säger hon.  Som stöd har SR tagit fram en handbok, 248 sidor lång, om hur de anställda ska förhålla sig till de sociala medierna. – Som privatperson kan jag tycka att lagen inte hängt med i denna fråga, det ser vi ju med alla kränkningar som förekommer. Å andra sidan tycker jag som journalist att man ska lagreglera så lite som möjligt, man måste ändå ha en så stor yttrandefrihet som möjligt, säger Glans.  Omdömet hos den enskilde journalisten sätts samtidigt på nya prov i jakten på gillanden, klick och varumärkesbyggande. Jonas Nordling talar om ett ”problem med samtalstonen i samhället – det är lätt att få uppmärksamhet om man uttrycker sig drastiskt”. Aagård beskriver ett "race" i de sociala medierna där tyckmyckna opinionsbildare har ”haft glada dagar”. – Vårt material har varit så oerhört efterfrågat och populärt och de känslodrivna åsiktstexterna får ohyggliga mängder delningar och kommentarer. Just det här hatandet, gråtandet och rasandet har haft ett stort genomslag och jag tycker det är väldigt bra om det vänder. Aagård liknar stor respons i de sociala medierna med ett begär likt rusets. – Man belönas ju för att vara så personlig och rolig som möjlig, men också provokativ. Och det är ju en journalistisk instinkt att skriva mer av det som ger en rubriker, det är klart att det är berusande. Det är ju omöjligt i dag att vara en tidningsprofil utan att samtidigt vara det på de sociala medierna, det är själva måttstocken.  Författaren och Sydsvenskanjournalisten Per Svensson ser det uppskruvade tonläget och de gilla-genererande inläggen på Twitter som ännu en påminnelse om hur journalistiken alltid delvis drivits av narcissism och belöningsbehov. – Jag kollar också om jag får respons på Twitter, ingen journalist är immun mot den frestelsen. Men förr var den dosen inte lika kraftfull som i dag och man fick den inte direkt då, det är som skillnaden på kokain och koffein. Han jämför det uppseendeväckande Twitterinlägget med hur tidningsrubriker dras hårt för att få effekt. – Alla journalister vet hur man gör det här. Alla jagar efter ett bra bråk och personer som genererar saftiga citat. Det finns en föreställning att språket är ett neutralt verktyg, men så är det inte. Verkligheten byggs av språket och språket förändrar verkligheten, som ett sandpapper. Det är den stora faran med kulturen i de sociala medierna: Den slipar om oss och får oss att se på varandra och samhället på ett annat sätt. Kallar man någon för fitta tillräckligt många gånger så påverkar det till slut hur man betraktar den personen. Alla har ett ansvar för detta. DN har utan framgång sökt Aftonbladets chefredaktör Jan Helin för en kommentar. Foton i text: DN, TT, Pressbilder