Photoshopfantomen Erik Johansson ställer ut omöjliga bilder på Fotografiska

Summary: Med hjälp av digitala fotomontage vill Erik Johansson fånga det omöjliga. Nu släpper han en bok och öppnar sin första stora utställning på Fotografiska i Stockholm: ”Imagine: created reality”

Fotograf, retuscherare eller photoshopkonstnär. Vad vi ska kalla honom är inte givet. – Bildskapare är ett bra ord, säger Erik Johansson. Vi sitter i personalrummet på Fotografiska i Stockholm. Nyss gick vi genom de tomma utställningssalarna där Erik Johanssons bilder snart kommer att pryda väggarna. Erik Johansson. Foto: Johan Ståhlberg. Målarfärgslukten känns i näsan och verktygen slamrar. På golvet står en stor ensam bild föreställande en flaskpost som flyter i havet, inuti flaskan finns en liten by med röda stugor, träd och en kyrka. Det är Erik Johanssons ”Drifting away”, det här är första gången han ser sitt verk inramat. ”Drifting away”. Foto: Erik Johansson. – Det var väldigt spännande att se den. Även om jag är en digital konstnär som ofta lägger ut bilder på nätet, så tycker jag att en print är det absolut bästa sättet att uppleva de här bilderna, säger Erik Johansson. I ett par månaders tid har Erik Johansson pendlat till Stockholm från hemmet i Prag för att titta på färger, kontraster och papperskvalitet på de bilder som snart ska hänga på Fotografiskas väggar. Det är 25 av hans bilder som ingår i utställningen ”Imagine: created reality” som öppnar på fredag, samtidigt som hans fotobok ”Imagine” kommer ut. Det här är hans första större utställning och ett stort steg i karriären. Men kanske har det större betydelse än så. Är den här utställningen ett steg in i den traditionella fotovärlden? – Ja, jag tror det. Det är väldig spännande att få göra något på ett sånt här ställe, och att de vågar ta det steget tycker jag är väldigt intressant. Erik Johansson har arbetat som fotograf och retuscherare i flera år med bas i Berlin. Parallellt med de egna bildprojekten har han gjort reklamuppdrag och även föreläst om bildskapande. Han är utbildad på Chalmers men självlärd som fotograf. Intresset för bilder fanns redan som barn, men det var i femtonårsåldern som han började fotografera digitalt. – Jag såg på bilder som på ett vitt papper som jag kunde göra något eget med. Det är ett naturligt sätt att skapa för mig, säger Erik Johansson. Jag har alltid gillat att rita och alltid gillat datorer. När jag fick min första digitalkamera var det första gången som jag kunde kombinera de här intressena. Så kallad photoshopkonst, där bilder manipuleras i datorn, är en stor del av dagens internetkultur, men det är stora skillnader i konstärliga ambitioner mellan skaparna. Ofta är bilderna abstrakta med färg och form i fokus eller en del av politisk satir. Erik Johansson eftersträvar däremot autenticitet i sina bilder, han använder aldrig inköpta bilder eller datorgenererade element utan fotograferar allting själv. Fotosurrealist har han kallats. – Jag vill skapa en scen, en plats som känns som att den är från ett parallellt universum. Men att den ändå ska kännas realistisk. Att är fotograferat, det blir ju en begränsning men jag vill att det ska vara på det sättet, för då krävs det att jag jobbar med de miljöer som finns runt omkring mig. Erik Johansson är uppvuxen på en gård utanför Götene i Västergötland med naturen nära inpå. På den västgötska slätten hittar han fortfarande mycket inspiration. – När jag får en idé till en bild så tror jag ofta att det är för att jag tänker på en plats som jag känner till sedan tidigare, säger Erik Johansson. Eftersom jag har vuxit upp på landet med mycket natur så har jag ofta de platserna i huvudet när jag kommer på en idé. – Inspirationen har nog att göra med associationer och oväntade kopplingar mellan saker som inte hänger ihop riktigt. Och att sen försöka komma på ett sätt att kombinera dem, säger Erik Johansson. ”Electric guitar”. Foto: Erik Johansson. Är det just oväntade kombinationer som är första idén till en bild? – Jag tror att det ofta är så, och att tänka emot vad som är logiskt. Som till exempel en av mina bilder med en gitarr där strängarna blir till elledningar. Då tänkte jag ”en gitarr – varför skulle den vara i naturen?”. Så hittade jag kopplingen mellan elgitarrsträngar och elledningar. Det är ofta en associationslek, det växer fram efter att jag har gjort en association. Det byggs upp under tid, och jag funderar på hur man kan göra det intressant. Erik Johanssons bilder är inga hastverk. Ofta kan ett projekt ta flera månader, ibland ett år. Det som tar mest tid är att komma på hur han ska fånga idén och att hitta platser, ibland måste han vänta in rätt årstid. – Jag har stor respekt för fotografer som kan fånga någonting direkt i kameran, säger Erik Johansson. Men det är inte sättet jag jobbar på. För mig är det svåra att komma på idén, Sen fångar jag material på olika ställen, men det är mer att lägga pusselbitarna på plats Är ditt arbete kontroversiellt i vissa kretsar? – Absolut. Jag såg att första kommentaren på Fotografiskas Facebooksida var ”Jättefina bilder, men det här är ju inte fotografi”. Jag kan hålla med till viss del, det här kan man inte kalla för traditionellt fotografi, det handlar mer om att fånga en idé än ett ögonblick. Men jag tycker ändå att det är fel att säga att det inte är fotografi. Det här är en ny typ av fotografi. Erik Johansson har hittills haft sin största publik på nätet och via sociala medier, att göra en stor utställning på en konsthall hoppas han ska bredda publiken. Men även om det här är en milstolpe i hans skapande så blickar han redan framåt. – Jag har fler idéer som jag vill skapa, jag känner att jag precis kommit i gång, säger Erik Johansson. Det här blir bara ett sätt att nå ut till fler människor, men det är viktigt att inte blicka bakåt utan att fortsätta jobba med nya idéer. Foto i text: ”End of line” och ”Melting point”. Erik Johansson. Erik Johansson Erik Johansson är född 1985 i Götene. Han bosatt i Prag, Tjeckien. Utbildad på Chalmers tekniska högskola. Som fotograf är han självlärd. Bildredigeringsprogrammet Photoshop är ett viktigt verktyg för Erik Johansson. Men inte bara för honom. Photoshop har blivit mycket populärt redskap för nätets amatörfotografer. Vid flera tillfällen har Erik Johansson hållit TED-talks – föreläsningar som har en stor publik på nätet. Hans fotobok ”Imagine” släpps i veckan på Max Ström förlag, samtidigt som utställningen ”Imagine: Created reality” öppnar på Fotografiska i Stockholm.


Pussy Riot-medlem hånar vänskap mellan Trump och Putin

Summary: Nadya Tolokonnikova är inte road av Trump och Putins komplimanger till varandra. ”Jag vill inte se två farliga clowner som presidenter för två stora länder”, säger Pussy Riot-medlemmen i en intervju med Rolling Stone.

”Han är verkligen en lysande och begåvad person, utan tvekan”, har Vladimir Putin sagt om den amerikanska presidentkandidaten i en intervju. Donald Trump har kontrat med att berätta att han och den ryske ledaren ”kommer väl överens” och sagt att han är hedrad av komplimangerna från någon som ”är så högt aktad i och bortom sitt eget land”. Men Pussy Riot-medlemmen Nadya Tolokonnikova är långt ifrån road över de båda männens komplimanger. I en intervju med Rolling Stone kallar hon Trumps presidentkampanj ”ett skämt”. – Jag tror att han skulle kunna vara en helt okej komiker, men han ska inte vara politiker, säger hon i intervjun. Nadia Tolokonnikova menar i intervjun att det skulle vara ”en katastrof” om Trump vann presidentvalet, och säger att hans förslag om att förhindra muslimer från att ta sig in i USA är ”vidrigt”. Själv stöder hon Bernie Sanders kampanj för att bli presidentkandidat. Men hon kan förstå varför Trump och Putin kommer väl överens med varandra. – Jag ser likheter mellan Trump och Putin, för båda gillar att provocera sin publik. Provokationer som dock inte imponerar på Nadya Tolokonnikova - som inte tycker att det är politikers uppgift att provocera: – Artister och musiker ska provocera publiken, politiker ska arbeta i publikens intresse. Det är inte deras roll att uttrycka sin individualitet, och göra galna gester som Trump och Putin gör, säger hon. Men det finns ett sätt som Nadya Tolokonnikova säger att hon ändå skulle kunna stötta deras gryende vänskap: – Om de vill säga upp sig från presidentskapet och bara åka till Hawaii och spendera glada tider så skulle jag älska att stötta dem. Ja, kör! Men jag vill inte se två farliga clowner som presidenter för två stora länder.


Stings flygel säljs för miljoner

Summary: Stings flygel säljs för en och en halv miljon kronor på auktion. Även Stings konstkollektion med verk av Picasso och Matisse auktioneras ut.

Stings flygel auktioneras ut av auktionshuset Christies. I auktionen ska främst paret Sting och Trudie Stylers konstkollektion, som består av verk av bland andra Picasso och Matisse säljas. Flygeln, som från början var värderad till runt 500.000 kronor, såldes under onsdagen för cirka en och en halv miljon kronor. Den ska ha stått i musikrummet i parets hem på Queen Annes gate i London. Det ska vara på denna flygel som Sting komponerade de tre albumen ”Songs from the labyrinth”, ”If on a winter's night” och ”The last ship”. Sting köpte själv flygeln, som är av märket Steinway, nyrestaurerad år 2002.


Magnus Uggla showar på Dramaten

Summary: Magnus Ugglas monolog ”Hallå! Popmusik, kickar å kläder” flyttar till Dramatens stora scen i maj och juni.

Under hösten har Magnus Ugglas show ”Hallå! Popmusik, kickar å kläder”, skriven av Martin Luuk, spelats på både Teater Galeasen och Orionteatern. Den 30 maj och 3 juni flyttar Magnus Uggla och showen in på Dramatens stora scen för två föreställningar. Uggla har spelat på samma scen en gång tidigare. Det var 1974 då han spelade i ”Folk och rövare i Kamomilla stad”. – Efter över 40 år är jag äntligen tillbaka. Förra gången spelade jag åsnan i Kamomilla stad, frågan är om jag kommer att klara av att leva upp till det den här gången, säger Magnus Uggla i ett pressmeddelande. Föreställningen är en monolog som gör nedslag i Magnus Ugglas karriär ackompanjerad av hans låtar. I höst flyttar den till Lorensbergsteatern i Göteborg.


Festivaler förnekar problem med sexuellt våld

Summary: Festivalarrangörerna själva menar att sexuellt våld knappast förekommer på deras festivaler – men brottsstatistiken säger något annat. Detta visar Nöjesguidens granskning av 15 av Sveriges största festivaler.

Efter den senaste tidens avslöjanden om sexuella våldsbrott på festivaler i Sverige har Nöjesguiden ringt runt till Sveriges 15 största festivaler för att se vad de ämnar göra för att besökarna ska känna sig trygga. Alla festivalarrangörer uppger att de har små problem med våldsbrott – men polisens statistik om anmälda brott säger någonting annat än arrangörernas uppgifter. – Festivalen har varit enormt förskonad från brottslighet. Det som har varit förekommande är att ett mindre antal ungdomar innehaft alkohol och då har detta blivit beslagtaget, säger Karlstadsfestivalen Putte i Parkens festivalgeneral Niclas Lagerström till Nöjesguiden. Men enligt polisens statistik anmäldes fem fall av misshandel och ett fall av sexuellt ofredande under förra årets festival. På Bråvallafestivalen vill man inte alls svara på Nöjesguidens frågor. Men under 2015 anmäldes enligt polisen två våldtäkter samt två försök till våldtäkt under festivalen. Malmöfestivalens kommunikatör menar att festivalhelgen är lugnare än en vanlig helg – men polisens statistik visar att det i vissa kategorier har anmälts dubbelt så många brott under festivalhelgen jämfört med helgerna runt omkring. Enligt Nöjesguiden har alla festivalarrangörer man pratat med en självbild som inte stämmer överens med det antal brott som anmälts till polisen.


CSN bekostar utbildning i datorspelet ”Counter strike”

Summary: På Strömbäcks folkhögskola utanför Umeå startar man i höst Sveriges första eftergymnasiala utbildning i e-sport. Utbildningen är CSN-berättigad och målet är att eleverna ska bli framgångsrika ”Counter strike”-spelare.

Elektronisk sport, eller e-sport, där spelare tävlar mot varandra i spel på datorer eller spelkonsoler, har fått ett växande intresse i Sverige. Under de senaste åren har flera gymnasieutbildningar med inriktning på e-sport startat. Och i höst startar Strömbäcks folkhögskola utanför Umeå Sveriges första eftergymnasiala utbildning i e-sport, där inriktningen är på Sveriges mest populära datorspel: ”Counter strike”. Under den ettåriga utbildningen ska studenterna kunna lägga hela sin tid på att bli riktigt bra på e-sport – och få CSN under tiden. Än så länge är intresset stort för utbildningen enligt linjeföreståndaren Johan Ågren. – Intresset beror nog på att det här är första utbildningen där man kan lägga hela sin kraft på att utveckla sitt spelande och bli en bättre spelare, säger han. Vad får man lära sig? – Innehållet är inte riktigt klart än, men vi har en idé om hur vi vill ha det. Det är viktigt att jobba med den mentala styrkan: att man är i form för att klara en turnering och kan ladda om ifall det går dåligt, säger Johan Ågren. Idén till utbildningen kom efter att en av lärarna på folkhögskolan varit på ett studiebesök vid en skola i Norge där det finns en e-sportsutbildning. Sedan har det tagit ett år av diskussioner innan man bestämde sig för att satsa på utbildningen, och valde att inrikta sig just på ”Counter strike”. – Vi funderade mycket på vilket spel vi skulle satsa på, men till slut stod det mellan ”League of legends” och CS. Men vi tänker oss att vi som folkbildare ska befinna oss där folket befinner sig – och i dag är CS Sveriges största spel, säger Johan Ågren. En fråga som man jobbar med är hur man ska få en jämn könsfördelning bland dem som tas in på linjen. – Det är svårt, men vi försöker trycka på att detta är en sport för alla, där det inte finns några begränsningar – och man tävlar på lika villkor. Förhoppningen är att elever från utbildningen i framtiden kan hamna i något av de internationella topplagen. – Vi hoppas på att någon får spela i ett stort lag i Sverige eller utomlands, och att de ska bli riktigt bra. Och för att det ska kunna ske försöker man nu rekrytera en lärare till utbildningen – helst en som själv har varit med i e-sportsvärlden på elitnivå. – Personen måste ha specialkompetens inom e-sport. Vi tänker oss någon som vistats i toppen som spelare, och helst sedan arbetat som coach för något lag. Men än så länge har vi inte hittat rätt person. Är du själv en gamer? – Nej, jag är ingen gamer på något sätt. Jag är en ganska torr administratör. Men jag har varit på Dreamhack några gånger, säger Johan Ågren.


”Det var så fel att det blev rätt”

Summary: Liv Strömquist och Horace Engdahl reste i augusti förra året runt i Europa för att diskutera bildning. I kväll har SVT premiär på serien ”Liv och Horace i Europa” där tittarna får följa mötet mellan de två kulturpersonligheterna.

I augusti förra året träffade serietecknaren Liv Strömquist akademiledamoten Horace Engdahl för första gången på Hyllie station i Malmö. Efter det initiala mötet reste duon tillsammans runt i Europa och diskuterade bildning, författare och livet. Nu har resan blivit tv, och programmet ”Liv och Horace i Europa” har premiär på SVT i kväll. Enligt programförklaringen var syftet för dem att söka svaret på om de har samma uppfattning om vad som är bildning. Hade ni samma uppfattning om vad som är kunskap och bildning? – Vi enades kanske i vårt ointresse av att diskutera det. Liv Strömquist skrattar. – Skämt åsido. Vi insåg kanske att den frågan inte var så viktig. Det jag hoppas man kan se genom serien är det som Horace sa till mig en av de första dagarna: att hela grejen med bildning är att det är så kul. Och så är det: Bildning gör livet rikare, eller det kan göra livet rikare och mer lustfyllt. Horace Engdahl sitter bredvid Liv Strömquist i soffan på hotell Esplanad i Stockholm. Det märks att de umgåtts intensivt. De skrattar ofta, är samspelta och avslappnade. – Ja, genom serien kanske man kan få en idé om hur man kan närma sig bildningsarvet. Bildningsarv är ju ett fruktansvärt ord. Det låter lite som att få en cementkloss i skallen. Men bildning är lustfyllt om man närmar sig det på det sätt som jag och Liv gjorde, säger Horace Engdahl. Egentligen var det en slump att det blev den i dag dynamiska duon som skapade programmet tillsammans. Från början var tanken att Horace Engdahl själv skulle resa runt och besöka ställen och personer han fascinerades av. Men så kom Olavi Linna, dokumentärfilmaren bakom programmet, på att det hela skulle bli bättre om Engdahl hade någon att prata med. Han föreslog Liv Strömquist. – Det var ju otroligt smart av honom. Och när han presenterade idén tänkte jag att det här är så pass fel att det kan bli rätt. Liv Strömquist tände också till på idén. Hon säger att hon när samtalet kom var inne i en ”säg ja till livet-fas”. Men hon hade ett villkor för att vara med. – Jag sa direkt att vill ni ha mig med som en halvung feminist som säger ”gubbe” till Horace så får ni hitta en annan feminist. Jag vill inte ha en så förutsägbar dynamik, utan i så fall vill jag vara med och själv prata om verken, säger hon. Var konstellationen så fel att den blev rätt? – Det korta svaret är: ja. Det blev timme efter timme, dag efter dag av samtal. Det är ett fantastiskt sätt att leva – lite som en utopi. Och ur samtalen föddes idéer man aldrig väntat sig, säger han. Liv Strömquist nickar när Horace Engdahl beskriver. Och lägger till: – Olavi sa att om du vill säga gubbe till Horace så får du. Men det blev aldrig så. Min starkaste känsla av den tiden är hur lustfyllt det var och att vi hade väldigt roligt och skrattade mycket. Under hösten skrev vi om tre exempel där olika produktioner sammanförde en ”kulturman” med en kvinnlig serietecknare – vad är det i den dynamiken som fungerar? – Haha, jag kan själv känna mig som en kulturman i många sammanhang, säger Liv Strömquist. – Jag känner mig ju sällan som en serietecknare, men det måste vara en brist i min utrustning. Jag tycker att det blir fånigt när man representeras i sådana termer. Och det kändes aldrig som att det var så, säger Horace Engdahl. Lyssnar man på dem när de pratar om resan så förstår man snabbt att de har trivts ihop. De berättar om den spontana promenaden i S:t Petersburg som gjorde att de upptäckte ”den okända ryska glädjen”, en felkörning i Portugal som ledde till att de hittade en gigantisk skulpturpark som hyllade Portugals poeter –och hur de i Weimar råkade hamna mitt i en folkfest till Goethes ära. – Vi måste ha haft en poltergeist på vår sida under hela tiden, för annars hade det inte funkat, säger han. Och de beskriver vindlande samtal som sträckte sig från tidig morgon till sen kväll. – Fast de var bäst på morgnarna. Samtalen var fantastiska mellan 8 och 10, sedan fortsatte de hela dagarna – senare blev det nog mer babbligt, säger hon. Kan programmet återge den upplevelse som ni hade? – Det är svårt. Det är oerhört svårt att återge den känslan jag hade av resan i 30 minuters-program. Jag hade nog inte tänkt på att våra samtal omöjligt kunde få plats i det formatet. Men det har blivit ett uttryck för filmskaparnas konstnärliga strävan, säger han. Så hur blev programmet? – Det är en orgie i skönhet. Vi besökte sådana otroligt vackra platser, och det passar ju väldigt bra i ett bildmedium, säger hon. Horace Engdahl håller med om att bildmediet bättre passar för att visa de platser de besökte än de ändlösa samtalen. – Vi kanske måste starta en podd, säger han till Liv Strömquist. – Jag är på. Men den typen av samtal kanske inte ens platsar i en podd. De kanske bara ska få vara, svarar hon. Strömquist och Engdahl. Liv Strömquist Ålder: 38 år. Bor: i Malmö. Yrke: serietecknare, programledare i radio, poddpratare, pjäsförfattare. Horace Engdahl Ålder: 67 år. Bor: i Stockholm. Yrke: litteraturvetare och kritiker, ledamot i Svenska Akademien. Kommer i vinter ut med boken ”Den sista grisen”. Tv-serien ”Liv och Horace i Europa”, i sex delar, har premiär på SVT2 kl 20.30 i kväll.


”Konstnärlig yttrandefrihet under extremt tryck”

Summary: Kina ligger i topp i antalet angrepp på den konstnärliga yttrandefriheten i världen, enligt organisationen Freemuses årliga rapport. Parisattackerna i november var den allvarligaste händelsen under året.

469 fall av angrepp på den konstnärliga yttrandefriheten konstaterades under 2015 enligt organisationen Freemuses årliga rapport ”Art under threat”. Det är nära nog en fördubbling sedan året före och detta beror i hög grad på Kinas försök att tysta kontroversiell musik i landet. I augusti släppte de kinesiska myndigheterna en så kallad svart lista på 120 låtar som inte var önskvärda i landet. I kategorin censur toppar Kina listan, men även med den kategorin borträknad så ligger landet på den föga hedrande förstaplatsen. Andra länder som ligger högt på listan är Iran, Ryssland, Burundi, Syrien och Turkiet. Attackerna mot konsertlokalen Bataclan i Paris i november lyfts i rapporten fram den allvarligaste enskilda händelsen under 2015. Anledningen är att attacken fick så pass stor påverkan på människors möjligheter och vilja att ta del av musik och konst efter händelsen. Annat som påverkat utvecklingen under året är den ökande religiösa extremismen i länder som Nigeria, Pakistan, Afghanistan, Irak och Syrien. I årets rapport konstaterar Freemuse att den konstnärliga friheten i världen är under ett ”extremt tryck i för många länder”. I rapporten sammanfattas 70 länders utveckling inom flera kategorier, däribland fysiska attacker, fängelsedomar, mördade konstnärer och censur. Freemuse skriver själva i rapporten om problem med att få tillgång till alla fakta, och också svårigheter att överblicka konsekvenser för den konstnärliga yttrandefriheten i krigshärjade länder som Syrien och Irak. Freemuse är en internationell organisation finansierad av bistånds- och välgörenhetsorgan, bland annat svenska Sida, Postkodlotteriet och Björn Afzelius internationella kulturfond. Freemuse rapport inkluderar inte attacker på journalister, bloggare eller tecknare som arbetar inom media utan fokuserar helt på kulturutövare och konstnärer. Freemuse, som har sitt huvudkontor Köpenhamn, arrangerar årligen en världskonferens om musik och censur.


Jude Law tar strid för flyktingbarn i Calais

Summary: I ett tal i Calais flyktingläger vädjade skådespelaren Jude Law till den brittiska regeringen om att barn i lägret snabbt ska få komma till Storbritannien.

Hjälporganisationen Refugee help anordnade under söndagen ett uppträdande där flera brittiska artister uppträdde tillsammans med migranter i flyktinglägret som informellt kallas ”Jungle” i Calais. I ett tal vädjade där brittiske skådespelaren Jude Law om skydd för de barn som bor i lägret, skriver The Independent. Vissa delar av lägret skulle ha rivits i helgen, men rivningen har skjutits fram då en hjälporganisation överklagade beslutet efter att franska myndigheter missbedömt hur många som skulle påverkas av rivningen. – Ingen vuxen borde leva här. Ännu mindre barn. Det är farligt. Det här är barn som bor med vuxna de inte känner, och som riskerar livet för att försöka ta sig över till Storbritannien - och de behöver tas om hand om, sade Jude Law i sitt tal. Han vädjade till den brittiska regeringen att försöka återförena de barn som bor i lägret med sina släktingar i Storbritannien. Han menade också att ensamkommande barn som uppehåller sig i lägret borde föflyttas ut ur lägret – och tas upp i det franska asylsystemet. Jude Law uppmanade också franska myndigheter att skjuta upp rivningen av delar av lägret tills barnen i lägret kan garanteras skydd av myndigheterna. Jude Law är också en av personerna bakom en namninsamling med över 100.000 underskrifter. Bland annat hade skådespelare som Colin Firth, Benedict Cumberbatch, Idris Elba och konstnären Ai Weiwei skrivit på uppropet som uppmanade den brittiska regeringen att göra någonting åt situationen i Calais. Organisationen Refugee help uppskattar att runt 445 barn – varav 315 ensamkommande – befinner sig i lägret.


Kina toppar lista över angrepp på konst

Summary: Kina ligger i topp i antalet angrepp på den konstnärliga yttrandefriheten i världen, enligt organisationen Freemuse årliga rapport. Parisattackerna i november var den allvarligaste händelsen under året.

469 fall av angrepp på den konstnärliga yttrandefriheten konstaterades under 2015 enligt organisationen Freemuses årliga rapport ”Art under threat”. Det är nära nog en fördubbling sedan året tidigare och detta beror i hög grad på Kinas försök att tysta kontroversiell musik i landet. I augusti släppte de kinesiska myndigheterna en så kallad svart lista på 120 låtar som var icke önskvärda i landet. I kategorin censur toppar Kina listan, men även med den kategorin borträknad så ligger landet på den föga hedrande förstaplatsen. Andra länder som ligger högt på listan är Iran, Ryssland, Burundi, Syrien och Turkiet. Attackerna mot konsertlokalen Bataclan i Paris i november lyfts i rapporten fram som den allvarligaste enskilda händelsen under 2015. Anledningen är att attacken fick så pass stor påverkan på människors möjligheter och vilja att ta del av musik och konst efter händelsen. Annat som påverkat utvecklingen under året är den ökande religiösa extremismen i länder som Nigeria, Pakistan, Afghanistan, Irak och Syrien. I årets rapport konstaterar Freemuse att den konstnärliga friheten i världen är under ett ”extremt tryck i för många länder”. I rapporten sammanfattas 70 länders utveckling inom flera kategorier, däribland fysiska attacker, fängelsedomar, mördade konstnärer och censur. Freemuse skriver själva i rapporten om problem med att få tillgång till alla fakta, och också svårigheter att överblicka konsekvenser för den konstnärliga yttrandefriheten i krigshärjade länder som Syrien och Irak. Freemuse är en internationell organisation finansierad av bistånds- och välgörenhetsorgan, bland annat svenska Sida, Postkodlotteriet och Björn Afzelius internationella kulturfond. Freemuse rapport inkluderar inte attacker på journalister, bloggare eller tecknare som arbetar inom media utan fokuserar helt på kulturutövare och konstnärer. Freemuse, som har sitt huvudkontor Köpenhamn, arrangerar årligen en världskonferens om musik och censur.


Prins Charles hyllar kommatecknet

Summary: ”Om vi slutar använda kommatecken, eller för den delen punkter, undrar jag hur vi ska kunna göra världen begriplig” skriver Storbritanniens prins Charles i en text publicerad i tidningen Mail on Sunday.

Storbritanniens prins Charles älskar böcker, litteratur – och skiljetecken. Det kommer fram i en artikel publicerad i brittiska tidningen Mail on Sunday. I texten, som är en vädjan om medel till välgörenhetsorganisationen Friends of the National Libraries, skriver prinsen att det var hans pappa, prins Philip, som väckte hans livslånga kärlek till litteratur och grammatik. ”Jag har alltid älskat hur vi kan vrida och vända ett ord för att ladda det med olika innebörder och jag förundras över hur stora författare kan använda så få ord för att framkalla en känsla, en plats eller fördjupa en karaktär”, skriver han och betonar grammatikens betydelse. Läs mer: Då firar vi alla skiljeteckens dag Skiljetecken som kommatecken eller punkt är nödvändiga för att göra världen begriplig, skriver prinsen: ”Grammatiken spelar roll!” Prins Charles konstaterar vidare att namn som William Shakespeare skrev för alla och att biblioteken därför måste värnas.


Oscar Zia och Lisa Ajax till final

Summary: Oscar Zia pallade för favorittrycket och tog sig raka vägen till final i Melodifestivalen med låten ”Human”. Med sig från deltävlingen i Norrköping får han Lisa Ajax.

Oscar Zia kunde knappt hålla känslorna i styr när han skulle framföra ”Human” för andra gången efter att ha gått vidare. I ett svårtippat startfält var han ändå en klar favorit tillsammans med Lisa Ajax. Att det just är de som går direkt till Friends arena innebär att de stora skrällarna uteblev. Lisa Ajax har hållit sig undan rampljuset sedan hon vann TV4:s ”Idol” 2014. Fram till nu, vill säga. Nu är hon tillbaka i rutan och tävlade i schlagern för första gången. Hennes nummer ”My heart wants me dead” är ett bidrag med tydliga Rihanna- och Zara Larsson-influenser. Den är skriven av Linnea Deb, Joy Deb, Anton Hård af Segerstad, trion bakom förra årets vinnarlåt, tillsammans med schlagerdebutanterna Nikki Flores och Sara Forsberg. Nykomlingen Saraha får ännu en möjlighet att ta sig till final i Andra chansen. Saraha, eller Sara Larsson som det står i passet, kom från ingenstans, väckte ingens uppmärksamhet, men visade att swahili fungerar bra i sammanhanget. Den 32-åriga sångerskan från Vänersborg är uppvuxen i Tanzania. Hennes ”Kizunguzungu”, en partyglad poplåt med afrikanska rytmer och refräng på swahili, var från början helt uträknad av proffstyckarna i schlagerbubblan. Tittarna ville däremot annorlunda. Ytterligare en nykomling, Boris René och hans ”Put your love on me”, är vidare till Andra chansen. Boris, som egentligen heter Lumbana i efternamn, är till vardags fotbollsspelare i Degerfors IF. Han har aldrig uppträtt för en så stor publik som den på Melodifestivalen och trots att han fick ett starkt gensvar av Norrköpingborna på plats redan under genrepet vågade han sig inte på att analysera sina chanser i tävlingen inför lördagskvällens spektakel. Oscar Zia och hans bidrag ”Human” gick raka vägen till Melodifestivalens final. Vidare från Norrköping Till finalen i Friends arena 12/3: Oscar Zia: "Human" Lisa Ajax: "My heart wants me dead" Till Andra chansen i Halmstad 5/3: Saraha: "Kizunguzungu" Boris René: "Put your love on me" Utslagna: Swingfly featuring Helena Gutarra: "You carved your name" After Dark: "Kom ut som en stjärna"


Uppgifter: Kanye vill stämma Pirate Bay

Summary: Efter att Kanye West beslutat sig för att inte erbjuda sitt nya album någon annan stans än på strömningstjänsten Tidal har den blivit nedladdad rekordmånga gånger illegalt på Pirate Bay. Nu vill Kanye enligt uppgifter till tidningen Hollywood life stämma fildelningssajten.

Släppet av Kanye Wests nya, hyllade skiva ”The Life of Pablo” har inte gått obemärkt förbi. Först bytte han namn på skivan flera gånger innan den gavs ut, sedan ville en skandalomsusad affärsman köpa skivan så den inte skulle bli offentlig. När skivan väl var släppt beslutade sig West för att inte erbjuda den någon annan stans än på strömningstjänsten Tidal, där West själv är delägare. ”Mitt album kommer aldrig aldrig aldrig finnas på Apple. Och den kommer aldrig vara till salu. Man kan bara få den via Tidal” skrev han nyligen på Twitter. Men hans senaste tweet blev droppen. Efter att Kanye offentliggjorde att skivan aldrig kommer släppas någon annanstans än via Tidal har den laddats ned rekordmånga gånger genom fildelningssajten Pirate Bay. Enligt Venture Beat hånar nu twittrare rapparen själv och musiktjänsten Tidal genom att ladda upp bilder av skivan i just Apple music. Skivan har laddats ned över en halv miljon gånger och över 9.000 användare tillhandahåller piratversioner av skivan för nedladdning. Något som Kanye West är mäkta irriterad över enligt uppgifter till Hollywood life. Samma tidning rapporterar nu att artisten planerar att stämma Pirate Bay. – Kanye ska träffa sitt juridiska team för att diskutera möjligheterna att starta rättsliga åtgärder mot torrentsajten Pirate Bay, säger en anonym källa till tidningen Enligt Venture beat är chanserna att Kanye West vinner i en rättegång små - och processen skulle ta så lång tid att skivan skulle kunna fortsätta spridas i månader.


Konflikt vändes till unikt samarbete

Summary: Under förra året kritiserade Författarförbundet Stockholms stadsbibliotek för oskäliga ersättningar till författare. Efter kritiken har kulturborgarrådet Roger Mogert (s) bjudit in Författarförbundet till diskussioner om årets budgetsatsningar.

I maj förra året skrev Författarförbundets ordförande Gunnar Ardelius en debattartikel i DN där han skarpt kritiserade Stockholms stadsbiblioteks villkor för föreläsande författare. Kritiken gick ut på att man på Stadsbiblioteket satt i system att inte betala författare, poeter och översättare för framträdanden på biblioteket. Från Författarförbundet hotades det med strejk om inte villkoren förändrades. Snabbt svarade Stockholms stad att man tagit till sig av kritiken. Och som svar inledde staden ett samarbete med Författarförbundet om hur man i budgeten fördelar pengar till kulturen. – Vi gick till ganska hårt angrepp mot Stadsbibliotekets högsta chef och den högsta ansvariga politikern i Stockholm. Men vi fick ganska snabbt därefter svar om att de genast skulle ändra på detta, säger Gunnar Ardelius på Författarförbundet. Under förra året diskuterade man tillsammans fram flera punkter som Stockholms stad och Författarförbundet var överens om vad man borde satsa på. –  Eftersom vi delade deras uppfattning om att vi bör göra rätt för oss och att Stockholm kan göra skillnad för hur det ser ut för författare satte vi oss tillsammans och punktade upp saker som vi hade gemensamt, säger Roger Mogert (s), kulturborgarråd. Enligt Gunnar Ardeliusär det här samarbetet mellan kommunen och Författarförbundet unikt. Och han tycker att det är viktigt att det finns en dialog. – Sveriges författare och kulturskapare är i skriande behov av en aktiv konstnärspolitik som fokuserar på yrkesverksamma kulturskapares möjligheter att få ersättning för sitt arbete. Eftersom detta i dag till stor del är regionaliserat så är det viktigt att ha en tät dialog mellan kulturskapare och politiker. Och vi är överens med Stockholms stad om vikten av proaktivt arbete, säger Ardelius. De punkter som Författarförbundet tillsammans med Roger Mogert har arbetat fram är bland annat att resurser ska avsättas till att alla elever får tillgång till ett välrustat och bemannat skolbibliotek, mer resurser för att stärka det läsfrämjande arbetet och att budgeten ska finansiera att alla författare och översättare som håller föredrag på institutioner som bibliotek ska få skälig ersättning. Man vill också att staden ska ge plats för skapande och utveckla fler poesiarenor. – Vi vill skapa bra möjligheter att både skapa och ta del av kultur, och det sammanfaller ju väl med det Författarförbundet vill. Egentligen är det märkligt att vi inte har fler samarbeten mellan kommuner och den här typen av organisationer, säger Roger Mogert. Och han menar att det inte är tal om en engångsföreteelse. – Jag tänker att vi kommer att jobba vidare med den här modellen framåt, till exempel har jag träffat konstnärernas riksorganisation och haft en dialog med dem, säger han. Detta har parterna enats om Elever ska få tillgång till ett välutrustat och bemannat skol-bibliotek. Mer resurser till läsfrämjande arbete för barn och vuxna. Författare och översättare ska få skälig ersättning för föredrag på bibliotek. Fler platser ska bli tillgängliga för skapande. Resurser ska avsättas till utveckling av fler poesiarenor.


Polisorganisation uppmanar till bojkott av Beyoncés turné

Summary: Beyoncés omdiskuterade musikvideo och framträdande på Super Bowl har tolkats som poliskritiskt. Nu planerar Miamis polisorganisation FOP att bojkotta artistens turnépremiär i april.

Beyoncés musikvideo till ”Formation” och hennes uppmärksammade framträdande på Super Bowl har väckt starka reaktioner. Videon innehåller flera referenser till den pågående konflikten kring polisvåld och etnicitet som rasat i USA de senaste åren och uppträdandet på Super Bowl har tolkats som en hyllning till den revolutionära, afroamerikanska rörelsen Svarta pantrarna och den pågående Black Lives Matter-rörelsen. Många har hyllat artistens politiska ställningstaganden, men budskapet har också väckt starka reaktioner inom den amerikanska poliskåren. – Det är skandalöst att hon använder Super Bowl för att attackera människorna som skyddar både oss och henne, och räddar liv, sa New Yorks förra borgmästare Rudolph Giuliani efter framträdandet. Nu ansluter sig Miamis polisorganisation Fraternal order of police (FOP) till kritiken. I ett uttalande uppmanar FOP:s ordförande Javier Ortiz alla polisorganisationer i USA att delta i en bojkott av artistens turné ”The formation world tour” med premiär i Miami den 27 apil. ”Det faktum att Beyonce använde årets Super Bowl som en plattform för att splittra det amerikanska folket genom att sprida ett antipolisiärt budskap och visa stöd för Svarta pantrarna visar att hon inte stödjer brottsbekämpande myndigheter”, säger Javier Ortiz i pressmeddelande. Miamis polismyndighet har ännu inte kommenterat organisationens planerade bojkott, skriver CNN. Läs mer: Politik eller pengar – Beyoncés budskap delar världen


”House of cards” lanserar presidentkampanj

Summary: Inför fjärde säsongen av ”House of cards” slår serieskaparna mynt av intresset för det amerikanska presidentvalet när seriens huvudperson Frank Underwood får sin egen presidentkampanj.

Intresset för presidentvalen i USA blir allt större. Samtidigt har Netflix serie ”House of cards” fjärde säsong premiär den fjärde mars. Nu slår Netflix mynt av det stora allmänintresset för presidentvalet, när seriens huvudperson, politikern Frank Underwood (spelad av Kevin Spacey), startar en egen presidentkampanj skriver Variety. Ett fejkat kampanjkontor har öppnat i Greenville South Carolina, som också är Frank Underwoods hemstat. Vid kampanjkontoret kan besökare äta mat, se trailers för serien och ta bilder. Samtidigt riktas blickarna mot South Carolina när republikanska primärvalet går av stapeln där den 20 februari. Demokraterna i samma stat röstar på sin presidentkandidat den 27 februari.


Siewert Öholm till attack mot Gina Dirawi

Summary: Den före detta SVT-profilen Siewert Öholm går till angrepp mot programledaren Gina Dirawi och SVT i en kritisk krönika om Melodifestivalen.

I krönikan, publicerad i den kristna tidningen Världen i dag, kritiserar Öholm den hyllningslåt som framfördes i helgens Melodifestival av Gina Dirawi och Charlotte Perrelli, i vilken det nämndes att Dirawi har rötter i Palestina. Öholm har också synpunkter på att Dirawi i julas presenterades som SVT:s första ”muslimska julvärd”. Räcker det inte med att hon är extremt skicklig, frågar sig Öholm, och skriver vidare att han får kallsvettningar av att SVT ”anser sig ha rätt eller skyldighet att driva en politisk indoktrineringskamp och vulgär etikprotest”. Han lyfter frågan om en förebilds ansvar: ”Innebär förebild i SVT också rätten att vara propagandist och uttalad part i olika politiska frågor och konflikter. Frågan blir då vad som händer med integriteten för SVT och SR, liksom med integriteten för Gina Dirawi själv och hennes egen yrkesroll och ambition.” Melodifestivalens exekutiva producent Christer Björkman får också en känga, som Öholm anser driva ett ”privat normkrig, betalt av tittarnas licenspengar”. Dags att lägga ner Melodifestivalen, avslutar han sin krönika. Till Expressen säger SVT att man inte vill bemöta angrepp på personalen men är stolta över Melodifestivalen och Gina Dirawis insatser. Det är inte första gången Siewert Öholm har åsikter om Melodifestivalen. 2003 kritiserade han tävlingen för att ”manifestera paret Gardells sexuella läggning” (Jonas Gardell och Mark Levengood ledde tävlingen). Öholm blev nyligen porträtterad i SVT-dokumentären ”Siewert och sågklingan” som främst fokuserar på hårdrocksdebatten som rasade på 1980-talet efter att Öholm fördömt musikgenren i debattprogrammet ”Svar direkt”.


Bruce Springsteen till Sverige i sommar

Summary: Det har spekulerats i veckor och nu är det klart: Bruce Springsteen och hans E Street Band kommer till Sverige och Göteborg i sommar.

Att Bruce Springsteen gillar Sverige är ingen nyhet: sammantaget har han spelat i Sverige 32 gånger. Och i sommar är det alltså dags igen när han ställer sig på Ullevis scen i Göteborg den 25 juni. Senast Springsteen var i Sverige var 2013, då på Friends arena i Solna. Sommarens spelning blir hans nionde på just Ullevi. Läs mer: Så var Springsteen på Friends arena – låt för låt ”Vi ser fram emot att få uppleva Bruce Springsteen och hans E Street Band när de återintar Ullevi i Göteborg för ytterligare en klassisk konsert som kommer gå till historien”, skriver arrangören Live Nation i ett pressmeddelande. Spelningen är en del av Springsteens ”The river tour”, som just nu pågår i USA och är hans första på två år. Turnén är en hyllning till det klassiska Springsteen-albumet ”The river” som firar 35-årsjubileum i år, samt ett led i fjolårets släpp av Springsteen-boxen ”The ties that bind: The river collection”. Sedan tidigare är det känt att turnén tar Bossen till flera andra europeiska städer, och på onsdagen blev det klart att han även spelar i Köpenhamn den 22 juni och i Oslo den 29 juni. Biljetterna till konserten i Göteborg släpps den 25 februari.


Efter läckan – nu släpper SVT alla låtar

Summary: Molly Sandéns bidrag till Melodifestivalen diskvalificeras inte, trots att låten läckt ut i förväg på nätet. Nu lägger SVT ut samtliga bidrag i deltävlingen i Gävle för förhandslyssning.

Ett 30 sekunder långt klipp av Molly Sandéns bidrag ”Youniverse” har funnits på nätet i form av ett klipp för lyssning på försäljningssajten Amazon. Det strider mot SVT:s regler om att låtbidragen i Melodifestivalen inte får publiceras någonstans före tävlingen. När läckan upptäcktes togs låten ned. SVT anser dock att varken Molly Sandén eller hennes skivbolag Sony Music har gjort något fel och hon får därför tävla med sitt bidrag i deltävlingen i Gävle den 27 februari. ”Det har inte funnits något uppsåt från artisten eller dess skivbolag, som i all kommunikation har varit tydliga med att releasedatumet har varit den 28 februari. Felet ligger alltså i nästa led, vilket gör att det inte finns någon grund för diskvalificering” säger Christer Björkman, exekutiv producent för Melodifestivalen, i ett pressmeddelande. För att jämna ut den eventuella fördelen för Molly Sandén i tävlingen har SVT nu valt att släppa samtliga låtar i deltävling fyra för förhandslyssning under en begränsad tid. Bidragen finns tillgängliga till i dag, onsdag, kl 17.00 på SVT:s sajt.


Teknikfestival för tjejer tillbaka för andra året

Summary: Teknikfestivalen Tekla vill uppmuntra unga tjejer att våga använda teknik. För andra året anordnas festivalen i Stockholm av KTH i samarbete med artisten Robyn.

Teknikfestivalen Teklas syfte är att uppmuntra unga tjejer mellan 11 och 18 år att våga använda sig av teknik genom att lyfta kvinnliga förebilder. Festivalen anordnas i år för andra året i samarbete med artisten Robyn. – Teknik är ett av de områden som påverkar samhällets utveckling mest av allt, så det är självklart att tekniken ska formas av alla som vill vara med. Men det tar tid, säger Robyn i ett pressmeddelande. Att kunna skapa i en avslappnad och inspirerande miljö tror Robyn är viktigt för att få tjejer att utveckla sina färdigheter. – Som yngre tjej upplevde jag inte att jag blev uppmuntrad att utforska mina intressen inom teknik lika mycket som killar. Tekla vill främja tjejers nyfikenhet på saker som annars inte ligger så nära till hands och avdramatisera den här miljön, säger hon. Teklafestivalen på KTH:s campus går av stapeln den 9 april.


Brian Eno i unikt samarbete i Stockholm

Summary: Brian Enos verk ”77 million paintings for Kästa school” visades idag upp i en skola i Flemingsberg utanför Stockholm. Verket är tänkt som ett samarbete med skolans elever.

Den brittiske multikonstnären Brian Eno visade idag upp sitt konstverk ”77 million paintings for Kästa school” som är hans första permanenta och offentliga konstinstallation i Sverige. Konstverket är tänkt att efter hand fyllas på med material från eleverna på Kästa skola i Flemingsberg utanför Stockholm där verket hänger. På åtta skärmar slumpas bilder fram utifrån det material som matats in i ett datorprogram, som ett slags digitalt kalejdoskop. Verket ackompanjeras också av Brian Enos musik. – Jag ville undvika att göra ett statiskt konstverk på väggen som snabbt kommer att ignoreras av barnen, säger Brian Eno som själv deltog under pressvisningen av konstverket på Kästa skola under tisdagkvällen. – Förhoppningsvis kommer det att bli fler och fler av barnens bilder och färre och färre av mina. Så gradvis kommer det att sluta vara mitt konstverk och istället bli skolans verk, säger Brian Eno. Några av skolans elever deltog på visningen och berättade om den workshop som de haft med Brian Eno tidigare på dagen. – Vi fick rita olika bilder helt fritt bara, berättar Josefine Öberg i klass 5. Jag ritade blommor och blad. Eleverna verkar också uppskatta att konstinstallationen nu hänger i deras skola. – Det är väldigt spännande att se vilka bilder som kommer fram, säger Stefanos Zois i klass 5. – Det är unikt, våran skola är speciell nu, vi är de enda som har ett sånt. Det är coolt, säger Roman Malyuta i klass 5. Det något oväntade samarbetet är en fortsättning på Brian Enos konstverk ”77 million paintings” som han sedan 1988 installerat på olika platser runtom i världen. Idén att installera konstverket i offentliga lokaler kommer från Enos önskan att låta sin konst fylla en funktion. – Jag har märkt att människor tittar på mina konstverk längre tid än vad de brukar göra på ett konstgalleri. Jag insåg att det fanns ett sorts terapeutiskt värde med verken, säger Brian Eno. Det var konstkonsulten Ann Magnusson som på uppdrag av Huddinge kommuns fastighetsbolag tog kontakt med Eno som tackade ja till att göra ett konstverk till den nybyggda skolan i Kästa. Rektor Sara Lundberg har redan efter en dag märkt effekter på barnen i skolan. – Ett barn som var väldigt argt satte sig i en soffa och började titta på bilderna, och ilskan försvann väldigt fort. Vi hade någonting att titta på då, säger Sara Lundberg. Många av barnen säger att de måste titta på bilderna varje gång de går förbi eftersom de hela tiden förändras. För Brian Eno är barnens medverkan ett sätt att släppa kontrollen över verket och låta det leva sitt eget liv. – Barnen bidrar med saker som jag inte skulle kunna drömma om att göra. Som snögubbar till exempel, säger Brian Eno och syftar på att många av barnen under dagen ritat just snögubbar. – Jag tycker att det är bra att barnen inte tänker på det här som ett konstverk, de ser bara någonting som förändras varje dag, säger Brian Eno. ”77 million paintings for Kästa school” kommer att visas för publik vid ett fåtal tillfällen under våren. Brian Eno är från början konstutbildad men är kanske mest känd för sitt arbete som musiker och producent. Han har gett ut en rad soloalbum men har haft störst framgångar som producent och i samarbeten med andra artister. Eno har producerat allt ifrån David Bowies tre Berlin-album till Coldplays låt ”Viva la vida” från 2008, och har samarbetat med en mängd artister såsom David Byrne och John Cale. Brian Eno anses också vara den som myntade begreppet ”ambient” som musikstil. Eno, vars fullständiga namn är Brian Peter George St. John le Baptiste de la Salle Eno, är född 1948.


Molly Sandéns Melodifestivalbidrag läckt på nätet

Summary: Ett 30 sekunder långt klipp av Molly Sandéns låt ”Youniverse” ligger ute på nätet, trots SVT:s strikta förbud. Nu hotas låten av diskning, skriver Aftonbladet.

Favorittippade artisten Molly Sandén uppträder i den fjärde deltävlingen i Gävle den 27 februari. Trots det kan man redan nu höra ett 30 sekunder långt klipp ur låten ”Youniverse” som hon tävlar med på försäljningssajten Amazon. Det strider mot SVT:s strikta regler om att låtarna i Melodifestivalen inte får spelas innan tävlingen. Nu hotas Molly Sandéns låt att diskas ur tävlingen, skriver Aftonbladet. — Jag har precis pratat med Christer Björkman. Han kommer att kontakta Molly Sandéns skivbolag och så kommer vi att återkomma under morgondagen, säger Lili Assefa, pressansvarig för Melodifestivalen till tidningen. Det är inte första gången låtar har läckt i förtid. 2010 läckte en minut av såväl Peter Jöback som Sibels låtar ut i förväg av misstag. Då tog SVT på sig skulden och låtarna fick fortsätta tävla. Molly Sandéns låt som publicerats i förväg på brittiska, amerikanska och tyska Amazon är skivbolagets förhandslyssning. Det är vanligt att 30 sekunder av en låt släpps som man får lyssna på innan man bestämmer sig för ett köp. Men Melodifestivalens regler är tydliga. Inte heller den typen av förhandslyssning är tillåten.


”Alla SS-officerare i filmens historia flimrade förbi”

Summary: Berlin. Mikael Persbrandt gör en Max von Sydow och spelar ondsint naziofficer i en Hollywoodfilm. På måndagen var det världspremiär för ”Alone in Berlin” där även Emma Thompson och Brendan Gleeson är med.

Med käften full av tuggummi och sitt allra charmigaste leende gjorde Mikael Persbrandt entré på festivalen i blitzen från fotografernas stroboskopljus. En bjärt kontrast till rollen som den iskalla och sadistiska SS-officeren Prall i Vincent Perez ”Alone in Berlin” som hade världspremiär på måndagen. Den svenska filmstjärnan är bara med i en handfull scener men hinner ändå sätta en ond prägel på hela filmen. – Det var en väldigt underlig känsla att stå i Berlin och knäppa skärpet, dra på sig handskarna och sätta på sig mössan med dödskallemärket. Jag får rysningar när jag tänker på det, det är fortfarande något extremt laddat med den där uniformen, säger Mikael Persbrandt i festivalpalatset vid Potsdamer Platz i Berlin som en gång var centrum för den nazistiska maktapparaten. ”Alone in Berlin” bygger på Hans Falladas succébok om det äkta motståndsparet som placerade ut i vykort med antinazistisk propaganda över hela den tyska huvudstaden i början av 1940-talet. Den strama och konventionellt berättade filmen går i en murrig färgskala och är ett slags korsning av trapphusthriller med Hitchcockscener och ett stillsamt porträtt av ett trött och slitet äktenskap. Emma Thompson och Brendan Gleeson spelar det oglamorösa paret som jagas av Gestapoinspektören Escherich (spelad av Daniel Brühl) som i början går bet på att få fast dem. Något som föranleder Persbrandts hotfulla SS-officer att storma in på Escherichs kontor halvvägs i filmen. – Redan i första scenen tänkte jag: ”Jag går all-in och kör järnet” och kände hur filmhistoriens alla SS-officerare flimrade förbi i skallen från ”Örnnästet” till Max von Sydow, säger Mikael Persbrandt om sin svenska kollega som spelade naziofficer i Michael Andersons ”The Quiller memorandum” (1966) och i John Hustons ”Den sista matchen” (”Victory”) (1981) med Michael Caine och Sylvester Stallone. – Tack och lov slapp jag att prata med tysk brytning. Det hade blivit ännu en kaka att lägga på uniformen och stövlarna. Risken är att det hade blivit lite John Cleese av alltsammans, säger han. Persbrandt erbjöds rollen förra våren i samband med inspelningen av Guy Ritchies ”King Arthur” i London – strax innan han skulle till Sydafrika för att spela Dag Hammarskjöld i Richie Smyths ”Jadotville” som kretsar kring FN och Kongokriget i början av 1960-talet. Filmen, som får premiär på Netflix i år, utspelar sig under en känslig fas i FN:s barndom då organisationen ifrågasätts av stormakterna. – I filmen pratar jag i telefon både med Churchill och Brezjnev som båda vill skicka ”riktiga” soldater för att röja upp i kaoset. För mig var Hammarskjöld en avslappnad och trevlig man som var ett slags schablonbild av en gammaldags diplomat som aldrig tappade fattningen. En total kontrast till rollen som Prall, säger Persbrandt. Från början hade han velat göra ett mer nyanserat porträtt av sin rollfigur. – Jag befinner mig i ett skede av livet där jag egentligen inte har lust att göra schablonerna av ondska och elakhet. Jag sa till regissören Vincent Perez: ”Ska vi försöka göra en människa av det här också?”. Men jag insåg ganska snart att jag var en liten kugge i ett stort maskineri och skulle symbolisera ondskan, säger Mikael Persbrandt och tillägger: – Naturligtvis skulle det vara mer intressant att göra filmen om Prall när han kommit hem från jobbet, tagit av sig de svarta läderhandskarna och står i kalsongerna framför spegeln, säger han. Fast först väntar några ”hemliga” filminspelningar, ”Dödsdansen” på Maxim i vår och sedan utställning på Lars Lerins galleri i Karlstad. På sikt hoppas han att växla upp i sin internationella filmkarriär. – Jag är van att göra huvudroller, därför kan det ibland vara lite svårt att komma in från sidan. Men det är inte min marknad här, jag säljer inga biljetter. Än så länge. ”Det var en väldigt underlig känsla att stå i Berlin och knäppa skärpet, dra på sig handskarna och sätta på sig mössan med dödskallemärket.”


Ai Weiwei klär in konserthus i använda flytvästar

Summary: Konstnären Ai Weiwei har klätt in Berlins konserthus i 14.000 använda flytvästar för att uppmärksamma hur många flyktingar som försöker ta sig till Europa över Medelhavet varje dag.

Under natten till söndagen klädde den kinesiske konstnären Ai Weiwei in Berlins konserthus i 14.000 använda flytvästar. Installationen gjordes för att uppmärksamma det stora antal flyktingar som varje dag försöker ta sig över Medelhavet till Europa, rapporterar CNN. De orangea övergivna flytvästarna har transporterats till Berlin från Lesbos där myndigheterna gett dem till Ai Weiwei. Över en miljon flyktingar kom över Medelhavet till Europa under förra året. Ai Weiwei har dokumenterat många av deras öden på sin Instagram. Han har spenderat mycket tid på Lesbos, som ofta är en första europeisk anhalt för flyktingar som kommer med båt. Ai Weiwei skapade stor uppmärksamhet förra månaden när han med sin egen kropp återskapade det världskända fotografiet av 3-åringen Alan Kurdi, som dog under resan över Medelhavet. I januari valde han också att ställa in en planerad utställning i Köpenhamn i protest mot Danmarks åtstramade flyktingpolitik och godkännandet av ett lagförslag om att dansk polis ska kunna beslagta asylsökandes värdesaker och försvåra anhöriginvandring.


Kanye får Tidal att toppa listan

Summary: Kanye Wests skandalomsusade nya album släpptes exklusivt för Tidal. Nu toppar strömningstjänstens app nedladdningslistan på iTunes.

Kanye Wests på förhand omtalade album ”The life of Pablo”, som fick toppbetyg av DN:s recensent, har fått strömningstjänsten Tidal:s nedladdningar att skjuta i höjden. På iTunes toppade Tidal-appen nedladdningslistan efter att Wests album släppts, skriver tekniksajten Tech Crunch. Detta efter att artisten uppmanat sina följare på Twitter att prenumerera på tjänsten. Tidigare har artisterna Rihanna och Beyoncé (vars man Jay-Z är största ägare av Tidal) släppt låtar exklusivt på Tidal, vilket enligt många ökar strömningstjänstens chanser att ta upp konkurrensen med Spotify och Apple Music. Kanye West är liksom Rihanna och Beyoncé också delägare i Tidal. Albumet ”The life of Pablo”, som är Kanye Wests första album sedan 2013, har omgärdats av mycket uppgifter och rykten innan det släpptes, inte minst från Kanye West själv. Bland annat ändrades skivans titel flera gånger. Den skandalomsusade amerikanske affärsmannen Martin Shkreli försökte också kort innan släppet köpa hela albumet av Kanye West för motsvarande 84 miljoner kronor. Den historien tog ännu en bisarr vändning när Shkreli hävdade att han blivit lurad på pengarna av någon som utgett sig för att företräda West, skriver sajten Fact. En annan uppgift om ”The life of Pablo” som tagits tillbaka är att albumet skulle ha släppts till försäljning på artistens egen webbsida, vilket alltså ändrats till att det blir exklusivt för Tidals användare i en vecka innan det släpps på andra tjänster, skriver flera amerikanska medier.


Dubbla uppdragsgivare när Max Martin intervjuades

Summary: Di Weekend publicerade på fredagen en lång intervju med Max Martin och flera kända artister. Intervjun gjordes av Jan Gradvall, samtidigt som han gjorde filmade intervjuer i Los Angeles för Polarprisets räkning.

I fredagens DI Weekend publiceras en längre intervju med den vanligtvis medieskygge Max Martin. Intervjun är signerad Jan Gradvall, och gjordes under samma resa till Los Angeles som han gjorde filmade intervjuer för Polarpriset. Med på resan var Polar Music Prizes vd Marie Ledin, ett filmteam och Di:s fotograf Axel Öberg. Så hur landade Gradvall, efter 18 år, denna intervju? – Det är framför allt så att Polarpriset frågade mig när de skulle göra en intervju med honom. De frågade om jag ville göra den, och då undrade jag om jag samtidigt kunde göra en intervju för Di Weekend, säger Jan Gradvall. Han säger att intervjun är ett samarbete mellan honom själv, som frilansjournalist, Polarpriset och Di Weekend. Han poängterar att han hade samma upplägg 2010, när Björk fick priset. – Då flög jag till New York på uppdrag av Polarpriset, och gjorde en intervju som publicerades i Expressen Kultur. Den i dag publicerade intervjun med Max Martin gjordes samtidigt som Jan Gradvall gjorde en filmad intervju. Den filmade intervjun gjordes på uppdrag av Polarpriset, och användes vid offentliggörandet av att Max Martin får Polarpriset. I den figurerar också flera kända artister som arbetat med Max Martin, och som också är med i den publicerade intervjun. – När Max Martin skulle få priset hade jag kontakt med hans management om att göra en filmad intervju och efter ganska mycket om och men tyckte han att det var okej. Jag föreslog då att Gradvall skulle göra den, vilket Max Martin tyckte var en bra idé. I samband med det frågade jag Max Martin om han även kunde göra en intervju för Di Weekend, säger Marie Ledin, vd för Polar Music Prize som också var med i Los Angeles för att träffa Max Martin. Fanns det något samarbete med DI? – Nej, det finns inget samarbete. Vi har tidigare haft samarbete med Di för annonser men det här har ingenting med det att göra. Man får inte blanda ihop korten här – men det tycker jag inte heller att vi har gjort, säger Marie Ledin. Hon säger samtidigt att hon tycker att det kunde varit tydligt att det var tack vare Polarpriset som Di Weekend kunde publicera intervjun. – Jag tycker att det borde ha stått i intervjun att den kom till stånd tack vare Polarpriset. För så ser jag på det. Men samtidigt är det en kombination av att Max Martin får Polarpriset och att Jan Gradvall gör intervjun som gör att han ställer upp, säger hon. Finns det någon problematik med att Jan Gradvall gör ett uppdrag för er samtidigt som han gör ett för Di? – Jag ser ingen som helst problematik med detta. Om jag får välja en journalist att göra detta så väljer jag Jan Gradvall, och jag tycker att han har gjort ett fantastiskt jobb och en film som är otrolig, så jag är väldigt nöjd. Inte heller Jan Gradvall ser några problem med upplägget: – Jag tycker inte det är det viktiga. För mig är det viktiga att jag är frilans, och har gjort en skriven intervju för DI Weekend, och haft en lång kontakt med Max Martin sedan tidigare. Han har sagt att gör han en intervju gör han det med mig. Så det är naturligt att de frågar mig. Så det finns inga problem med det? – Den frågan får du ställa till Di. Jag vet bara att jag gjort ett uppdrag för Polarpriset och ett för Di. Och att Polarpriset inte läst den skrivna intervjun, säger Jan Gradvall. Andreas Johansson är redaktör för Di Weekend. – Jan Gradvall fick ett erbjudande om att intervjua Max Martin för Di Weekend och det var väldigt enkelt att tacka ja till det, säger han. Han vill vara tydlig med att intervjun inte är gjord i samarbete med Polarpriset. – Det är helt och hållet en journalistisk produkt som är frånkopplad dem. Och det är tack vare Jan Gradvall vi har fått intervjun med Max Martin, inte tack vare Polarpriset. Inte heller Andreas Johansson ser några problem med att intervjun gjordes vid samma tidpunkt som Jan Gradvall också gjorde filmade intervjuer för Polarprisets räkning, eller att det var de som förmedlade kontakten. – Det är inte konstigare än att göra en intervju när någon släpper en ny skiva. Det finns alltid ett sammanhang och här framgår det att han just fått Polarpriset. Man kunde inte ha tydliggjort i texten hur det gick till när intervjun gjordes? – Transparens är alltid viktigt, och visst kan man alltid rannsaka sig själv om man borde ha varit ännu tydligare. Men vi har gjort en fristående intervju som kommit till tack vare att Max Martin får Polarpriset. Jan Gradvall har jobbat för att få en intervju med Max Martin i 18 år, om inte tillfället dykt upp nu hade han kanske fått göra en intervju någon annan gång.


Förskola stoppar all filmvisning efter Alfons-kritik

Summary: Efter att förskolan visat en film om Alfons Åberg fick ett barn otäcka mardrömmar som inte gick över. Nu stoppas all filmvisning på förskolan den närmsta tiden.

DN har tidigare rapporterat om Sadelmakarebyns förskola i Malmö som i december fick kritik från föräldrar för att ha visat filmen ”Alfons och odjuret”. Filmen fick ett barn att drömma otäcka mardrömmar varpå föräldrarna anmälde förskolan till Skolinspektionen, som begärde utredning och svar från Malmö stad. Nu stoppas all filmvisning på förskolan, rapporterar Helsingborgs dagblad. Beslutet togs i samråd med de anmälande föräldrarna. I ett pressmeddelande betonar förvaltningen att det rör sig om en tillfällig ”filmpaus” där man kommer att gå igenom rutiner och riktlinjer. — Det är viktigt att försklara att detta bara är en högst tillfällig lösning på just den här förskolan i samband med den situation som har uppstått, säger förskolechef Eva Danerhall och fortsätter: — Vi kommer absolut att visa film igen när det finns ett pedagogiskt syfte. Likaväl som vi läser böcker eller spelar musik så har också filmen sin plats i den pedagogiska verksamheten inom förskolan. Filmen från 1980 handlar om att Alfons Åberg en dag slår en annan pojke och sedan drabbas av dåligt samvete, som tar formen av ett inbillat ”odjur” under Alfons säng. Alfons Åbergs skapare Gunilla Bergström meddelar via Rabén och Sjögrens förlag att hon inte har några kommentarer till Malmö stads beslut. Men Pelle Svensson som genom Pennfilm filmatiserade ”Alfons och odjuret” är kritisk. – Jag blir förtvivlad när jag hör detta. Det är inte bara gullgull i Gunilla Bergströms Alfonsböcker. Böckerna och filmerna handlar om att bearbeta den verklighet barn befinner sig i, säger han till Helsingborg dagblad.


Ann Heberlein: Svenska kyrkan måste värna om kristna flyktingar

Summary: Varför vill inte Svenska kyrkan kännas vid det folkmord som pågår på kristna runt om i världen? Och varför tar kyrkan inte ansvar för de kristna som flytt till Sverige undan religionsförtryck, undrar Ann Heberlein.

Jag var stolt över min kyrka när klockorna ringde i protest mot främlingsfientliga och rasistiska demonstrationer i vintras och i våras. Jag tyckte att det var ett utmärkt sätt att bedriva fredlig, civil olydnad när kristna störde främlingsfientliga grupperingars torgmöten medelst psalmsång. Det var det kristna budskapet om alla människor lika värde och rättigheter i praktiken. Kyrkan är en gemenskap av troende, inte en politisk organisation, men det är en gemenskap av människor som tror på något som förpliktar och som manar till handling: Att alla, varje människa, man som kvinna, svart som vit, oavsett religiös tillhörighet, sexuell läggning, färdigheter, egenskaper och prestationer är skapade till Guds avbild. Imago Dei. Tron på det budskapet, människan som Guds avbild, manar till handling och innebär att kyrkan med nödvändighet också är politisk om vi med politik menar ett engagemang i samhällsdebatten. De kritiska röster som höjts mot svenska kyrkans engagemang för flyktingar och migrationsfrågor med argumentet att kyrkan inte ska syssla med politik är, menar jag, ute i ogjort väder. Det kristna budskapet är med nödvändighet politiskt. Evangeliet är radikalt. Jesus predikade jämlikhet, solidaritet och rättvisa. Den kristne har ett ansvar att leva i hans efterföljelse – och det gör man inte genom att begränsa sin tro till tomma ritualer och till privatreligiösitet. Evangeliet måste praktiseras. Den stolthet jag känt över min kyrka och dess engagemang har på senaste tiden grumlats. Jag undrar varför Svenska kyrkan inte har velat kännas vid det folkmord som pågår på kristna runt om i världen just nu, och jag undrar varför Svenska kyrkan inte tar ansvar för de kristna som flytt hit undan religionsförtryck. 80 procent av alla som utsätts för religiös förföljelse är i dag kristna. Ingen annan religiös grupp är lika utsatt som de kristna. Enligt journalisten och författaren John Allen Jr riskerar uppemot 100 miljoner kristna regelrätt förföljelse. Organisationen Open Doors, som arbetar med förföljda och förtryckta kristna runtom i världen, bekräftar den bild Allen ger i sin bok från 2014, ”The global war on Christians”. De senaste siffrorna från Open Doors visar beklagligt nog att förföljelsen av kristna ökade över hela världen under 2015. Förra året dödades minst 7 .000 kristna för sin tro. Det är en ökning med 3 .000 sedan året innan. Kristna flickor och kvinnor utsätts för sexuella övergrepp och våldtäkter, hålls som sexslavar och tvingas in i tvångsäktenskap av islamistiska extremistgrupper som IS och Boko Haram. Svårast har de kristna det i kommunistiska diktaturer som Nordkorea och i muslimska länder som Irak, Eritrea, Afghanistan och Syrien. Också i sekulariserade Sverige har förföljelsen av kristna ökat. Enligt statistik från BRÅ ökade anmälningarna angående hatbrott mot kristna med 75 procent 2014. Totalt anmäldes 330 hatbrott riktade mot kristna i Sverige. Enligt internationella folkmordsforskare vid tankesmedjan Hudson Institute pågår ett folkmord på kristna i Irak och Syrien – något som för övrigt både Påven och Hillary Clinton uppmärksammat. I en svensk kontext har exempelvis Lars Adaktusson (KD), samt de fristående debattörerna Nuri Kino och Annika Borg försökt att driva frågan. Svenska kyrkan? De väljer att ducka. Den 4 februari antogs så äntligen en resolution i EU-parlamentet som säger att IS begår folkmord på kristna och andra religiösa minoriteter i Irak och Syrien. Beslutet är mycket glädjande, även om det är oklart vad det kommer att leda till. Oavsett vilket resultatet än blir är det i alla fall en markering som ökar trycket på både EU och FN att agera. Detta borde naturligtvis uppmärksammas också av Svenska kyrkan. Att kristendomen hotas i de länder där den har sitt ursprung, de bibliska länderna, borde rimligen oroa kristna samfund över hela världen. Förböner borde hållas för utsatta bröder och systrar vid varje söndagsgudstjänst – inte minst nu, när detta folkmord äntligen kallas vid sitt rätta namn. Framåt eftermiddagen den 5 februari lades så en länk till en nyhet ut på Svenska kyrkans webb: Biskoparna uppmanar till förbön för ”de lidande i Mellanöstern” på Askonsdagen. Vackert så – men inte ett ord om folkmordet som pågår på kristna. Dessvärre tycks kristna syrier och irakier inte alltid vara trygga i Sverige heller. I kölvattnet av diverse rapporter om oroligheter på asylboenden runt om i Sverige har det också framkommit att det förekommer spänningar mellan olika religiösa grupper. Kristna flyktingar trakasseras av islamistiska fundamentalister. Kristna flyktingar hindras från att utöva sin tro. Människor som flytt undan religiös förföljelse i Syrien får utstå samma behandling på ett asylboende i Sverige. Till exempel tvingades en grupp kristna syrier att lämna ett flyktingboende i Mönsterås eftersom en större grupp islamister förbjöd dem att bära religiösa symboler i form av kors samt förvägrade dem tillträde till gemensamma utrymmen. Soheila Fors, konverterad till kristendom, sökte sig till Sverige från Iran och beskriver sin besvikelse över att hon inte heller här kunde utöva sin kristna tro i fred. ”Det religiösa förtryck som vi flytt från hade hunnit före oss”, skriver Fors i en artikel publicerad på Expressen Debatt 29/1, ”Finns det Sverige där religionsfriheten råder?”. Fors beskriver erfarenheter av att ha blivit hånad på SFI-utbildningar, slagen och jagad och berättar om hur hon blivit kontaktad av kristna som blir trakasserade av islamister på asylboenden, kallade för ”smutsiga” och behandlade som en sämre sorts människor. Det gör ont att läsa. Det gör ont för att jag känner med de kristna som förföljs. Det gör också ont att läsa på grund av det tröstlösa i att människor tar med sig de konflikter de borde ha lämnat bakom sig hit. Imago Dei. Varje människa skapad till Guds avbild. Det betyder något. Det förpliktar. Det innebär att vi har ett särskilt ansvar för varandra. Vi delar ursprung. Vi är syskon, oavsett vilken religion vi bekänner oss till, oavsett vilket land vi fötts i, oavsett färg på hår, hud, ögon. Jag lyssnar på lördagsintervjun i P1 med ärkebiskop Antje Jackelén. Hon talar om varje människas värdighet och om vår mänsklighet: om nödvändigheten i att värna och ta hänsyn till den andras värdighet som människa för att inte förlora sin egen mänsklighet, den egna värdigheten som människa. Det är vackert och det är klokt. Det är, i ordets djupaste bemärkelse, kristet. Ändå undrar jag. Tycker Svenska kyrkan att hon har ett särskilt ansvar för att se till att kristna ges tillfälle att utöva sin tro i trygghet? Människor tvingas på flykt för att de är kristna. Är det då rimligt att de ska utsättas för trakasserier för sin religiösa övertygelses skull också i Sverige? Det finns i dag hbtq-certifierade asylboenden i Sverige. Borde Svenska kyrkan driva frågan om trygga boenden för kristna flyktingar? Frågeställningen är djupt deprimerande. Min, och säkert Svenska kyrkans, förhoppning är att människor av olika tro kan leva sida vid sida med respekt för varandras olika övertygelser, i frid och fred. Om verkligheten berättar något annat då? Vem ska värna de kristna flyktingarnas rätt att utöva sin tro i Sverige om inte Svenska kyrkan bryr sig om att göra det?


Hon ritade prickar i 70 timmar – nu hyllas resultatet

Summary: Svenska Julia Koceva publicerade en video som visar resultatet efter 70 timmars hårt arbete. Nu har videon blivit en viral succé.

Det är inte bara konstnärer som Georges Seurat och Yayoi Kusama som har blivit kända för sin prickiga konst. 23-åriga Julia Koceva från Skåne har sedan ett par år tillbaka ägnat tusentals timmar åt att pricka vita ark med sin bläckpenna. Resultaten lägger hon upp på sin Instagram där 38.000 personer följer henne. Nyligen publicerade hon en video där hon visar resultatet av 70 timmars hårt arbete. Och publiceringen har gett resultat – videon har i skrivande stund gillats närmare 14.000 gånger och har blivit en viral succé via artiklar i Aftonbladet och Expressen. — Det är absolut största och första gången jag får så mycket respons, säger Julia Koceva. Vad har du fått för reaktioner på videon? — Främst har jag fått mycket nya följare och positiv respons, sedan en del förfrågningar av människor som vill ha specialbeställda bilder och så. Julia Koceva är utbildad kriminolog och har fram till nu bara haft ritande som hobby. Men i framtiden drömmer hon om att ha egna utställningar. — Drömmen hade varit att plugga grafisk design, kanske på Hyper Island i Stockholm.


Kritikerna eniga: Beyoncé stal showen från Coldplay

Summary: ”Stackars Coldplay hade aldrig en chans”, skriver Washington Post om pausunderhållningen på nattens Super Bowl, där gruppen fick se sig besegrade av Beyoncé och Bruno Mars.

Lika mycket som Super Bowl handlar om amerikansk fotboll, handlar det om underhållningen. Och att döma av recensionerna efter nattens uppträdanden i halvtid av tävlingen lämnade huvudakten mycket att önska – i jämförelse med de två gästande artisterna Beyoncé och Bruno Mars. Coldplays sångare Chris Martin. Foto: Matt Cowan/Getty Images/AFP Gästerna lyckades få upp energinivån när Coldplay och sångaren Chris Martin mest verkade vilse på den stora scenen, skriver AP. New York times lyfter den färgsprakande showen i sin recension, där publiken i slutet skapade en jättelik regnbågsflagga med hjälp av papperslappar. Coldplays visuella stil gick däremot i dova färger som grått, blått och brunt – och fick dem att framstå som ett tomrum i allt överflöd, skriver tidningen. Beyoncé tillsammans med sina politiska dansare. Foto: Sean Ryan/IPS/REX/Shutterstock ”Stackars Coldplay hade aldrig en chans”, skriver Washington Post sin recension och listar fem anledningar till varför gästartisterna fullständigt överskuggade Coldplay, bland annat för att Beyoncé släppte nya singeln ”Formation” strax före matchen och för hennes episka dansnummer på scen tillsammans med Bruno Mars. Telegraph konstaterar i sin recension att Coldplay aldrig blir annat än förutsägbara och hyllar istället Beyoncés politiska dansare som fick stor uppmärksamhet i sociala medier för sin black power-hälsning och för kläderna – en hommage till medborgarrättsrörelsen Svarta pantrarna. The Guardian är inne på samma spår och skriver att Coldplays arenarock i teorin är perfekt för den här typen av events, men att gruppen fick se sig besegrade av Beyoncés ”politiska twerkande”. Vox konstaterar att ”Beyoncé inte bara stal showen – hon gjorde det till en politisk akt”. Att släppa ny singel och video precis innan Super Bowl var inte det enda genidraget Beyoncé gjorde för att vinna uppmärksamhet. Kort efter uppträdandet annonserades en ny världsturné ”The formation tour” – Beyoncés första sedan 2013. Den 26 juli når turnén Sverige och Friends arena i Stockholm. Mer om Super Bowl • Denver segrare i årets Super Bowl. Von Miller avgjorde matchen. • Hela arenan förvandlades till en jättelik regnbågsflagga när Coldplay, Beyoncé och Bruno Mars stod för underhållningen. • Dollarrullning i megaformat i USA-tv när Super Bowl avgörs. 114 miljoner tv-tittare följer dramat.


”Under sanden” bästa nordiska film

Summary: Den danske regissören Martin Zandvliet fick jubla allra högst vid lördagens Dragon Award-gala. Hans historiska drama ”Under sanden” utsågs till bästa nordiska film och belönades med en miljon kronor.

Årets filmfestival i Göteborg börjar närma sig slutet och på lördagen prisades filmer och filmskapare under festivalens Dragon Award-gala. Det mest prestigefyllda priset Dragon Award Best Nordic Film gick till ”Under sanden” – och regissören Martin Zandvliet fick därmed en miljon kronor i prispengar. I motiveringen kallas det historiska dramat, som handlar om hur tyska krigsfångar efter krigets slut fick röja minor på de danska stränderna, för ”en stark, förväntansfull och vacker film, som skildrar utnyttjandet av barn som tvingats in i kriget, och som avslöjar nya fakta om efterkrigstidens Danmark”. Under festivalen röstade även publiken på sina favoriter och utsåg Anna Muylaerts ”Den andra mamman” till bästa långfilm och Rune Denstad Langlos ”Welcome to Norway!” till bästa nordiska film. I övriga kategorier prisades bland annat Jerzy Sladkowskis ”Don Juan” för bästa nordiska dokumentär och Ingmar Bergman-priset för bästa debut tilldelades Pietro Marcellos ”Lost and beautiful”.


”Orange is the new black” klar för tre säsonger till

Summary: Netflix har beställt tre nya säsonger av hyllade dramat ”Orange is the new black”, skriver Variety.

Den 17 juni drar den fjärde säsongen av "Orange is the new black" i gång – men det hyllade dramat tar inte slut där. Nu är det klart att Netflix har beställt ytterligare tre säsonger av Jenji Kohans populära fängelseserie, skriver Variety. Den flerfaldigt Golden Globe-nominerade serien började sändas 2013 och skildrar huvudpersonen Piper Chapmans (Taylor Schilling) kamp för att överleva på ett kvinnofängelse. Serien är baserad på Piper Kermans memoarer "Orange is the new black: My year in a women's prison".


Älskad musikal får svensk premiär

Summary: Snart är det premiär för musikalen "Billy Elliot" på Malmö Opera. En föreställning som rör ensemblen till tårar.

Berättelsen om Billy Elliot utspelar sig i ett brittiskt gruvsamhälle på 80-talet. Men historien är fortfarande aktuell, även i Sverige. Det säger Ronny Danielsson som regisserar den svenska versionen. – När vi spelar igenom föreställningen så står vi där med tårar i ögonen. Och vi tittar på varandra och undrar: vad är detta? Men den har så många bottnar. Huvudtemat är att få vara den man innerst vill vara. Även om man är en ung pojke som vill dansa balett. Något som på många sätt var svårare i arbetarklassens England för 30 år sedan. – Mycket har förstås hänt sedan dess. Klimatet är inte alls lika hårt i dag. Men några av killarna i ensemblen dansar själva balett, de säger att folk de inte känner ibland upplever det som tjejigt. Så vi är inte framme än, säger Ronny Danielsson. Han berättar att den kreativa processen går bra. Det är emellertid en utmaning att arbeta med 35 barn. Varje föreställning är tre timmar lång och inbegriper förutom teater både stepp, dans och sång. Vid sidan av repetitionerna går barnen dessutom i skolan. – De är riktiga krigare, säger Ronny Danielsson. Beträffande de mer psykologiska aspekterna av arbetet är han däremot alldeles trygg. – Att ta hand om barnen är en hemmamatch för mig. Innan jag blev regissör så jobbade jag som lärare. Efter premiären den 13 februari väntar föreställningar ända fram till juni. I början av 2016 flyttar sedan musikalen till Kulturhuset Stadsteatern i Stockholm. Där fortsätter Ronny Danielsson sitt uppdrag som regissör. – Det blir 35 barn i ensemblen även i Stockholm. Fast jag skulle gissa att några av barnen här är på väg in i målbrottet om ett år. Vi har några yngre barn som väntar på att det kanske snart blir deras tur. Musikalen "Billy Elliot" har premiär på Malmö Opera den 13 februari. Fakta Billy Elliot Den Oscarsnominerade filmen "Billy Elliot" hade premiär 2000. Den handlar om en gruvarbetarpojke vars högsta dröm är att få dansa. Fem år senare blev historien musikal på West End i London med musik av Elton John. Den 13 februari har den svenska uppsättningen av musikalen "Billy Elliot" premiär på Malmö Opera. Produktionen är ett samarbete mellan Stockholm Stadsteater och Malmö Opera. För regin svarar Ronny Danielsson och översättningen av text och sång till svenska är gjord av Calle Norlén. I början av 2016 kommer musikalen till Stockholm. Elton John, här i tyllkjol, tillsammans med ensemblen efter premiären av "Billy Elliot" i Toronto. Artisten har skrivit musiken till musikalen. AP/TT


Black widows: ”Kul att vi kvinnor får spela bad guys”

Summary: I kväll har TV3:s nya dramasatsning ”Black widows” premiär. Serien är fylld av mord och utpressning, men med komisk underton och skådespelare från tre nordiska länder. Cecilia Forss spelar en av huvudrollerna.

Tre par åker på semester till ett vackert beläget sommarhus vid vattnet, en idyllisk bild av lyckade och lyckliga människor – men med en mörk baksida. Innan förtexterna ens rullat färdigt har de tre kvinnorna sprängt sina män i luften. Det är inledningen på TV3:s och Viaplays nya stora dramasatsning ”Black widows” som har premiär i kväll torsdag. Cecilia Forss spelar en av de tre huvudrollerna som efter att bokstavligt talat sprängt sig ur sina parrelationer dras in i en ond spiral av våld, utpressning och mord. – De här karaktärerna lever i en slags naiv tro på att saker och ting ska gå väl, om de bara spränger sina män i luften, sedan ordnar sig allting och livet blir ljust och fint, säger Cecilia Forss. Men det fungerar ju inte så. Cecilia Forss må vara känd för den breda publiken efter sina år som Ica-Cindy, men hon har också hunnit med teaterroller, humorprogram i tv och långfilmer. 2010 nominerades hon till Guldbaggen för rollen som Jennifer i Andreas Öhmans ”I rymden finns inga känslor”. I ”Black widows” spelar hon småbarnsmamman Rebecka som för dotterns skull tar sin man av daga. Cecilia Forss gillade historien redan i manusform. – Plotten är att tre kvinnor väljer att spränga sina män i luften i första avsnittet. Jag skrattade så mycket när jag hörde den idén, det var verkligen en mörk komedi för mig. Så humorn finns där hela tiden. ”Black widows” är en ny version av den finska serien ”Mustat lektet” (Svarta änkor) som sändes 2014 och blev en stor succé i landet. Serien är en samproduktion mellan TV3/MTG i Sverige, Norge och Danmark och den streamningstjänsten Viaplay och sänds samtidigt i de tre länderna. ”Black widows” har lanserats som en nordic noir där tittarsuccéer som ”Bron” och danska ”Brottet” inspirerar, men seriens humoristiska underton gör den snarare till en nordisk version av ”Desperate housewives”. Det spelas också en hel del på de tre skandinaviska ländernas olikheter och våra nationella identiteter, något som Cecilia Forss också märkte av under inspelningen. – Vi är nog mer olika än vad man tänker. Norrmännen som är lite mer försynta, danskarna lite mer eldiga och vi svenskar som försöker vara lite... smidiga på något vis, säger Cecilia Forss. Vi hade ett helfinskt filmteam bakom kameran så därför blev det naturligt att prata engelska så fort kameran var avstängd. Det var ganska mycket språkförbistring, men verkligen roligt. Att ”Black widows” tre huvudkaraktärer är kvinnor lyfts fram i marknadsföringen av serien. – Det är väldigt kul att vi tre kvinnor får spela bad guys i en ganska så normal miljö, en småstadsmiljö, det är roligt och något nytt med den stora humorn som finns där, säger Cecilia Forss. Nästa mål i karriären för Cecilia Forss är att få vara en större del av arbetet med en produktion, kanske också att skriva för film. – Jag märker att ju äldre jag blir desto mer vill jag vara med, jag har svårt att bara vara skådis, säger hon. Jag önskar och tror att jag kommer jobba mer med helheten i framtiden, jag vet inte när, men det är en dröm och längtan jag har. Första avsnittet av ”Black widows” sänds på TV3 i kväll klockan 21.00.


Malin Lagerlöf skriver bok om makens försvinnande

Summary: För fem år sedan försvann regissören Daniel Lind-Lagerlöf när han letade miljöer till en film. Nu har Malin Lagerlöf skrivit en bok om tiden efter hennes mans försvinnande.

Malin Lagerlöf är manusförfattare som gjort film, tv och teater. För fem år sedan försvann hennes man, regissören Daniel Lind-Lagerlöf, när han letade efter miljöer till en ny film i Tanumshede på västkusten. Han befarades ha fallit från klipporna och drunknat. Kvar lämnades Malin Lagerlöf med tre barn. Nu har hon skrivit boken "Dagbok från ditt försvinnande" om tiden efter försvinnandet . Boken som kommer ut i maj blir hennes skönlitterära debut. Vad handlar boken om? – Den beskriver egentligen de två första åren efter Daniel försvann. Men det är inte bara en bok om sorg: den handlar om kärlek, relationer och förändring i des mest extrema form. Det har hela tiden varit min ambition att inte bara skriva en bok om "så överkom jag min sorg" utan att den skulle handla minst lika mycket om kärlek. Hur började du skriva boken? – Jag började egentligen anteckna redan någon dag efter försvinnandet utan att veta vad jag skulle ha anteckningarna till. Så småningom började jag se det som en text som jag skulle kunna göra någonting av. Var det en svår bok att skriva? – Nej, att skriva boken var inte svårt. Men det var svårt att genomleva det som hände. Min tanke var inte att skriva en bok, men är man en skrivande person och drabbas av en sådan här sak så ett sätt att förstå saker och begripa dem just att betrakta och skriva.


Lotta Olsson: För länge, länge sedan, i en galax som jag hade glömt hur den såg ut

Summary: Första ”Star wars”-filmen kom 1977. Det har hänt mycket på de åren, inte bara i filmen. Vi som tittar har blivit äldre och världen en annan.

Harrison Ford har blivit gammal, upptäckte jag med en viss förvåning. Fast han är sig ändå imponerande lik. Carrie Fisher har å andra sidan stelnat i en sorglig mask, en vaxdocka som bara vagt liknar hennes gamla jag. Vi hade äntligen kommit i väg för att se nya ”Star wars”-filmen. Hur länge sedan var det jag såg den första? ”Stjärnornas krig” kom 1977, men jag var ganska misstänksam då och hoppade över den, om jag minns rätt. Rymdfilmer? Var inte det fruktansvärt tråkigt? Sånt som en liten publik av science fictionläsare och ingenjörer gick och såg, och jag höll mig till science fictionböckerna. (Nej, det hette inte sf då. SF var en biokedja, då som nu.) Men när ”Rymdimperiet slår tillbaka” kom 1980 såg jag båda filmerna och fastnade ohjälpligt. Då hade något hänt i populärkulturen, rymdfilmerna hade blivit allmängods. Sen kom ”Alien”-filmerna och ”Terminator” några år senare, och det var plötsligt inte alls bara larvigt med framtid, rymdskepp och lasersvärd. Men det var bara ”Star wars” som lyckades svepa med sig alla biobesökare i sin grumliga halvreligion: ”May the force be with you!” Hur många gånger sedan dess har jag förbannat den där Kraften, som man bara skulle ”känna”? ”Star wars” förstörde generationer med sin diffusa självhjälpsideologi. Jag säger inte att den är ansvarig för den svenska skolans förfall, men det vete sjutton om den inte har bidragit. Det blev viktigast att känna efter och vara sig själv, utan att behöva arbeta hårt och lära sig på gammaldags vis. Man skulle inte behöva förändra sitt liv, bara erkänna det. Filmerna har funnits i större delen av mitt liv, inser jag. Jag träffade min första pojkvän 1977, när första filmen kom. Det var honom jag såg de första filmerna med, fast ”Return of the Jedi” såg jag ensam en varm sommardag i London 1983. Jag rökte nervöst under striderna på filmen, man fick röka på brittisk bio på den tiden. Hur stod vi ut? Sen åkte jag hem och stoltserade med att jag hade sett filmen innan den kom till Sverige (och använde givetvis bara den engelska titeln, vilket allt fler började göra just då). När vi nu ser ”Star wars. The force awakens” är vi en ovanligt blandad biopublik. Här finns minst tre generationer representerade, och vi som är gråhåriga är de mest andäktiga. Men även yngre är där, jag ser minst en mamma som håller sin tio-elvaårige son i handen. Själv går jag med den synnerligen vuxne sonen som haft sitt rejäla skägg sen den tid när hipsters inte fanns. Vi såg de tre mellanfilmerna tillsammans på bio när han var liten, vi köpte vhs-filmerna av de första filmerna och tyvärr också dvd-filmerna (onödiga nya animationer, och slutet på ”Jedins återkomst” är ändrat, vilket är upprörande). Det är svindlande att se sina gamla hjältar igen, och vemodigt: en spegel över livet, som försvinner snabbare än Millennium Falcon när Han Solo växlar upp till ljusets hastighet. Vi googlar fakta om de gamla filmerna i våra smarta mobiler, och det känns märkligt anakronistiskt, som om smartphonen inte riktigt borde vara uppfunnen. När man bara minns sitt eget förflutna verkar det inte så länge sedan. Först när jag ser de gamla ”Star wars”-filmerna har en del av dåtiden blivit riktigt gammal. Det har hunnit hända så mycket på de 38 åren sedan den första filmen kom, både i världen och i mitt eget liv. Det är inte bara en film, och det är faktiskt länge, länge sedan. Precis som filmens första rad. ”Star wars” förstörde generationer med sin diffusa självhjälpsideologi. Den är inte ansvarig för den svenska skolans förfall, men det vete sjutton om den inte har bidragit.


JO kritiserar inställd föreläsning om invandring

Summary: Justitieombudsmannen riktar kritik mot Göteborgs stad efter att stadsbiblioteket ställt in föreläsningen ”Invandring och mörkläggning”.

Det var i augusti 2014 som en ideell förening hyrde in sig på Göteborgs stadsbibliotek för att hålla föreläsningen ”Invandring och mörkläggning”. Inbjuden föreläsare var den före detta etnologiprofessorn Karl Olov Arnstberg vars böcker har beskrivits som antisemitiska och rasistiska. Stadsbiblioteket fick kritik för sitt arrangemang. Bland annat skrev GP att biblioteket hade ”gjort bort sig” genom att hyra ut sina lokaler till några de inte borde släppa in. Som svar på kritiken hänvisade bibliotekets chef Christina Persson då till kommunallagens regler om lika behandling, och menade att man av denna anledning inte kunde neka uthyrning. Några dagar senare beslutade sig biblioteket ändå för att ställa in föreläsningen, med förklaringen att risken för ordningsstörningar var för stor. Föreningen valde då att JO-anmäla biblioteket för ha agerat diskriminerande och för att ha inskränkt yttrandefriheten. I sitt svar skriver JO att omständigheterna ger intryck av att innehållet och den negativa opinionen påverkade bibliotekets beslut att ställa in föreläsningen. Därför får kulturnämnden i Göteborgs stad, som svarar för bibliotekets verksamhet, kritik för att ”biblioteket genom sitt sätt att hantera ärendet inte levt upp till regeringsformens krav på objektivitet”.


Summary: Justitieombudsmannen riktar kritik mot Göteborgs stad efter att stadsbiblioteket valt att ställa in föreläsningen ”Invandring och mörkläggning”.

Det var i augusti 2014 som en förening hyrde in sig på Göteborgs stadsbibliotek för att hålla föreläsningen ”Invandring och mörkläggning”. Inbjuden föreläsare var den före detta etnologiprofessorn Karl Olov Arnstberg vars språkbruk beskrivits som antisemitiskt i DN och vars två böcker ”Invandring och mörkläggning” kallats högerpopulistiska i Aftonbladet. Stadsbiblioteket fick kritik för sitt arrangemang. Bland annat skrev GP att biblioteket hade ”gjort bort sig” genom att hyra ut sina lokaler till några de inte borde släppa in. Som svar på kritiken hänvisade bibliotekets chef Christina Persson då till kommunallagens regler om lika behandling, och menade att man av denna anledning inte kunde neka uthyrning. Några dagar senare beslutade sig biblioteket ändå för att ställa in föreläsningen, med förklaringen att risken för ordningsstörningar var för stor. Föreningen valde då att JO-anmäla biblioteket för ha agerat diskriminerande och för att ha inskränkt yttrandefriheten. I sitt svar skriver JO att omständigheterna ger intryck av att innehållet och den negativa opinionen påverkade bibliotekets beslut att ställa in föreläsningen. Därför får Kulturnämnden i Göteborgs stad, som svarar för bibliotekets verksamhet, kritik för att ”biblioteket genom sitt sätt att hantera ärendet inte levt upp till regeringsformens krav på objektivitet.”


Johan Croneman: Nästan varenda sak som Magnus Uggla sa överraskade mig

Summary: Med Anna Hedenmo som enda programledare blir SVT:s ”Min sanning” mycket bättre. Inte minst i mötet med Magnus Uggla. Det är sällan man ser en så känd och omdiskuterad artist uppträda så uppriktigt.

Jag satt som klistrad framför Anna Hedenmos intervju med Magnus Uggla i ”Min sanning” i söndags. Och då hade jag redan sett den en gång tidigare i veckan. Hedenmo var bra med Horace Engdahl och kanske särskilt bra med läkaren och professorn Agnes Wold. Med Magnus Uggla var det på viset att han skötte det mesta själv. Det var sannerligen inget fel på hennes frågor, men när man möter någon så totalt utan gard behöver man ofta bara luta sig tillbaka och lyssna. Och hon lyssnade och han pratade. Det är sällan man ser en så känd och omdiskuterad och under långa tider rätt kraftigt ifrågasatt artist uppträda med sådan total uppriktighet, extremt naken – och då är han en kändis som i mycket liten utsträckning fläkt ut sitt liv i media. ”Jag mår illa”, låten om kändisar från 1989, kom nog också helt från hjärtat (den har faktiskt en lysande, elak och hårdsatirisk text). Jag kunde liksom inte hitta några försvar eller manér i hans uppträdande – och när de någon enstaka gång visade sig så var han snart framme för en egen omtagning. Det är ju också lite så med åldern: Ängsligheten försvinner, vad finns det att försvara? Det var i början/mitten av 70- talet, han var adlig, från Östermalm, värsta nollåttan – och skrev låtar om att dra ner på stan, kröka och jaga brudar. När det skulle delas ut grammisar var det Philemon Arthur & the Dung som vann, Uggla var nog inte ens påtänkt – jag hade ju till exempel själv aldrig kunnat tänka mig en Uggla-platta på den tiden, men Philemon spelade jag sönder och samman. Uggla har sålt miljoner och haft fler monsterhits än de flesta, men inget riktigt stort erkännande. Och han har ändå varit en riktigt modig och utmanande artist, som medieeliten brukar älska, men, nej. Det är fortfarande som han kan reta gallfeber på kritiker och krönikörer med sin blotta närvaro. Hans kaxiga framtoning har varit självvald, så aningen har han sig själv att skylla. Vill man bli älskad och populär får man nog lära sig att smila upp sig och kräla lite mer. Satt han och var bitter över det? Inte det minsta, i stället var han, helt överraskande, särskilt förlåtande mot just den samlade kritikerkår som genom åren fått honom att både gråta och förtvivla: ”Recensenterna är ju också en slags artister, och de har ju sin publik de uppträder inför”. Ungefär så. Jag tror aldrig jag någonsin hört den supergenerositeten från en artist tidigare. Nästan varenda sak han sade överraskade mig en smula, hans fullständiga uppriktighet kring barndomen, att han inte hade varit särskilt lycklig, att han hade saknat sina föräldrar, att han var fruktansvärt stökig och bråkig – men hade ett hembiträde, som han älskade, som ofta blev hans tröst och räddning. Och vackra bilder när hans pappa tar ett fast grepp om näven om lördagar och söndagar och drar med honom på antikvariat och museer – pojken skulle ha utbildning. Jag brukar ofta upprepa att jag egentligen bara gråter när jag ser ”Lassie come home”, men nu blev jag oerhört rörd, berörd, tårögd (nej, jag grät givetvis inte på riktigt). Det var, och blev, ett fantastiskt samtal. ”Min sanning” led kraftigt av att de under de fyra första säsongerna hade fyra olika programledare, nu har Anna Hedenmo gjort fyra säsonger helt själv – och det skall hon fortsätta med. Hon vet när hon skall prata och vara tyst, och hon är väldigt duktig på att få samtalet att röra sig framåt. Det är lite av en konst. Den helt meningslösa och löjliga fikan mitt i programmet kan man för övrigt skrota per omgående. Något mer krystat får man leta efter. Jag tror aldrig att jag någonsin hört den supergenerositeten från en artist tidigare.


Iranska konstnärer protesterar mot Muhammedfilm

Summary: Iranska exilkonstnärer protesterar mot att Göteborgs Filmfestival visar ”Muhammed: The messenger of God”. Filmen spär på religiös extremism, menar man i ett öppet brev.

Den påkostade filmen ”Muhammed: The Messenger of God” är det andra långfilmsporträttet som gjorts av Islams grundare, och har valts ut som Irans Oscarbidrag. Filmen visas på Göteborg Filmfestival, under specialprogrammet Gala, och ledningen beskriver den som en storslagen uppväxtskildring av regissören Majid Majidi, som har ”arbetat nära historiker och arkeologer för att uppnå historisk korrekthet”. Men det är också en film som under sin turné över världen följts av kritik och kontroverser. Inför de svenska visningarna protesterar nu ett stort antal iranska konst- och kulturarbetare i exil. I ett öppet brev beskriver de filmen, som till stor del finansierats av den iranska regimen, som ett politiskt verktyg. – De vet – liksom en gång nazisterna – att film är effektfullt. Därför avrättar och fängslar de obundna filmare och skapar sina egna produktioner, säger Karim Savalan, producent, programledare och en av undertecknarna. Uppropets författare menar att filmen, som skildrar profeten ur ett shiamuslimskt perspektiv, spär på religiösa konflikter globalt. Men också att den lokalt skulle kunna uppmuntra unga svenskar till fundamentalism och jihad. – Det finns ett tydligt budskap i filmen om att rätta sig efter Guds vilja. Om att vara beredd att offra sig. Den tanken är bärande hos både IS och shiitiska fraktioner. Och porträttet av judar är farligt. De skildras som terrorister. Som Islams huvudfiende. Men måste inte också problematisk kultur få finnas? –  Många av oss har tvingats fly för kampen om yttrandefrihet; men den kan inte gälla statlig propaganda, säger Karim Savalan. Jonas Holmberg, konstnärlig ledare på Göteborgs filmfestival, delar bilden av den iranska regimen. –  Jag vill betona att vi länge har engagerat oss i den frågan och stöttat regimkritiska filmare. Däremot är ”Muhammed” intressant. Både teologiskt, politiskt och bildestetiskt, säger han och nämner hur profeten – som inte får avbildas – är en huvudperson vars ansikte aldrig syns. Vad svarar du på kritiken om till exempel nidbilder av judar? –  I deras brev formuleras bara en av många tolkningar. Vi tror att publiken själva kan bedöma filmens budskap. Jag tycker att det är bra med debatt, vilket bygger på att filmen visas.