Benny Fredriksson avgår efter kritiken

Summary: Benny Fredriksson slutar som chef på Kulturhuset Stadsteatern efter intern kritik mot hans ledarstil. Han ersätts nu av personalchefen – som skulle leda utredningen mot honom.

– Det är med stor sorg som jag bett att få bli entledigad från min tjänst. Jag gör det av omsorg om Kulturhuset Stadsteaterns framtid, säger Benny Fredriksson i ett pressmeddelande på torsdagen. Beskedet att Benny Fredriksson slutar kommer efter att hård kritik riktats mot hans ledarstil. Medarbetarna fick information om beslutet i ett internt brev på torsdagen. – Låt mig vara tydlig; jag lämnar med gott samvete. Jag är stolt över det som åstadkommits under den tid jag varit chef. Men nu har tonläget nått en punkt där detta hotas, säger Benny Fredriksson. Han ersätts enligt ett förslag till styrelsen av hr-chefen Lena Joelsson, som går in som tillförordnad chef. Hon fick tidigare i veckan uppdraget att vara med och leda den interna utredningen mot Fredriksson. Anna Takanen, konstnärlig ledare på Kulturhuset Stadsteatern, kommenterar beskedet i ett sms till DN: ”Jag har precis fått beskedet. Jag och Benny Fredriksson har haft ett gott samarbete, hans betydelse för Svensk scenkonst har varit mycket stor. Jag har respekt för det svåra beslut han har fattat om att avgå”, skriver Takanen och fortsätter: ”Läget är omtumlande för alla på Kulturhuset Stadsteatern och i hela Kultursverige. Kulturhuset Stadsteatern är ett nav i svenskt teaterliv och jag kommer att göra mitt yttersta för att säkerställa vårt uppdrag gentemot vår publik, konsten och alla våra medarbetare.” Situationen på Kulturhuset Stadsteatern har satts i fokus efter Aftonbladets granskning av arbetssituationen för medarbetare som arbetat under Benny Fredrikssons ledning. Flera personer har också vittnat för DN om hans hårdföra ledarstil. En utredning mot Fredriksson startades tidigare i veckan. Omgående framfördes dock hård kritik mot processen, bland annat eftersom utredningen skulle ledas internt av personer som står Benny Fredriksson nära. Fackförbundets styrelse på Kulturhuset Stadsteatern var kritiska mot utredningen och tidigt på torsdagen gick de ut med ett internt meddelande till sina medlemmar, som DN tagit del av. Styrelsen skriver att Kulturhuset Stadsteatern under många år haft ett väldigt problematiskt arbetsklimat, samt en kultur som har varit en grogrund för missnöje bland personalen. Fackstyrelsen framför bland annat kritik mot att det tidigare saknats policydokument och att cheferna haft ett otydligt mandat samt höga prestationskrav: ”I sådana sammanhang är det ofrånkomligt att förtroendet gentemot arbetsgivaren och dess förmåga att utreda och åtgärda missförhållanden sjunker. Vår analys är att det är detta som är orsaken till att så många fall av sexuella (och andra sorters) trakasserier har gått oanmälda. Skeva maktstrukturer och rädsla har skapat en tystnadskultur och detta är Benny Fredriksson en del av och som vd högst ansvarig för”, skriver fackstyrelsen. – Jag har nyligen fått veta det här, jag måste tala med mina kollegor innan vi kan uttala oss ytterligare. Vi har haft det som ett möjligt scenario men inte tagit ställning till just det här scenariot, vi måste prata sinsemellan om hur vi går vidare nu, sade Deniz Duvarchi, vice ordförande i fackstyrelsen för lokalavdelning 3, till DN strax efter beskedet att Benny Fredriksson slutar. Benny Fredriksson blev teaterchef på Stadsteatern 2002. Elva år senare tog han över bolaget som driver verksamheten Kulturhuset Stadsteatern. Benny Fredriksson var konstnärlig ledare för Parkteatern och ensemblechef på Stockholms stadsteater innan han blev chef för Stockholms stadsteater 2002. Under hans tid som teaterchef ökade publiktillströmningen kraftigt. 2013 tillträdde han som vd för Stockholms stadsteater AB som driver verksam- heten Kulturhuset Stadsteatern. En av Benny Fredrikssons stora förändringar var att 2013 utse en rad underchefer för olika ämnesområden, bland annat litteratur, konst, teater, musik och debatt. Under hans chefskap har Kulturhuset Stadsteaterns verksamhet expanderat i förorterna, bland annat i Vällingby.


Benny Fredriksson slutar på Kulturhuset Stadsteatern

Summary: Benny Fredriksson slutar som chef på Kulturhuset Stadsteatern efter intern kritik. Beskedet kommer innan den interna utredningen mot chefen avslutats. "Läget är omtumlande för alla", skriver Anna Takanen, konstnärlig ledare, i en kommentar till DN.

– Det är med stor sorg som jag bett att få bli entledigad från min tjänst. Jag gör det av omsorg om Kulturhuset Stadsteaterns framtid, säger Benny Fredriksson i ett pressmeddelande. Beskedet att Benny Fredriksson slutar kommer efter att hård kritik riktats mot hans ledarstil. Medarbetarna fick information om beslutet i ett internt brev på torsdagen. – Låt mig vara tydlig; jag lämnar med gott samvete. Jag är stolt över det som åstadkommits under den tid jag varit chef. Men nu har tonläget nått en punkt där detta hotas, säger Benny Fredriksson. Läs mer: Hård ledarstil på Kulturhuset Stadsteatern kritiseras Han ersätts enligt ett förslag till styrelsen av HR-chefen Lena Joelsson, som går in som tillförordnad chef. Hon fick nyligen uppdraget att vara med och leda den interna utredningen mot Fredriksson. Anna Takanen, konstnärlig ledare på Kulturhuset Stadsteatern, kommenterar beskedet i ett sms till DN: ”Jag har precis fått beskedet. Jag och Benny Fredriksson har haft ett gott samarbete, hans betydelse för svensk scenkonst har varit mycket stor. Jag har respekt för det svåra beslut han har fattat om att avgå”, skriver Takanen och fortsätter: ”Läget är omtumlande för alla på Kulturhuset Stadsteatern och i hela Kultursverige. Kulturhuset Stadsteatern är ett nav i svenskt teaterliv och jag kommer att göra mitt yttersta för att säkerställa vårt uppdrag gentemot vår publik, konsten och alla våra medarbetare”. Situationen på Kulturhuset Stadsteatern har satts i fokus efter Aftonbladets granskning av arbetssituationen för medarbetare som arbetat under Benny Fredrikssons ledning. Flera personer har också vittnat för DN om hans hårdföra ledarstil. Utredning mot Fredriksson startades tidigare i veckan. Omgående framfördes dock hård kritik mot processen, bland annat eftersom utredningen skulle ledas internt av personer som stod Benny Fredriksson nära. Fackförbundets styrelse på Kulturhuset Stadsteatern var starkt kritiska mot processen kring utredningen och tidigt på torsdagen gick de ut med ett internt meddelande till sina medlemmar, som DN tagit del av. Styrelsen skriver att Kulturhuset Stadsteatern under många år haft ett väldigt problematiskt arbetsklimat, samt en kultur som har varit en grogrund för missnöje bland personalen. Fackstyrelsen framför bland annat kritik mot att det tidigare saknats policydokument och att cheferna haft ett otydligt mandat samt höga prestationskrav: Läs mer: Stadsteaterns fackordförande avgår ”I sådana sammanhang är det ofrånkomligt att förtroendet gentemot arbetsgivaren och dess förmåga att utreda och åtgärda missförhållanden sjunker. Vår analys är att det är detta som är orsaken till att så många fall av sexuella (och andra sorters) trakasserier har gått oanmälda. Skeva maktstrukturer och rädsla har skapat en tystnadskultur och detta är Benny Fredriksson en del av och som VD högst ansvarig för”, skriver fackstyrelsen. Deniz Duvarci, vice ordförande och talesperson för Teaterförbundet avdelning 3, säger till TT att facket på Kulturhuset/Stadsteatern tycker att det är viktigt att den utredning som inletts fortsätter. – Vi vet att vid sådana här utredningar är det ganska vanligt att man, åtminstone under utredningsperioden, frigör personer från sin tjänst men i detta fall har Benny själv valt att avsluta sin anställning. Det är fortfarande så att vi välkomnar den fortsatta utredningen och vår roll nu är att stötta våra medlemmar och se till att den här utredningen sker på ett så bra sätt som möjligt så att vi kan ta tag i de problem som har varit bakomliggande, säger Duvarci till TT. Stadsdirektör Ingela Lindh har lämnat ett kort uttalande efter beskedet att Benny Fredriksson avgår. Hon uppger att utredningen som staden tillsatt fortfarande är i sitt inledningsskede: – Utredningen kommer att fortsätta och tillföras externa resurser. I uppdraget ligger att utreda arbetsmiljö, ledarskap och styrning av verksamheten. Staden kommer inte att kommentera detta vidare så länge utredningen pågår, säger Ingela Lindh. Benny Fredriksson blev teaterchef på Stadsteatern 2002. Elva år senare tog han över bolaget som driver verksamheten Kulturhuset Stadsteatern.


Getty Center stänger efter Los Angeles-bränder

Summary: Konstmuseet Getty Center i Los Angeles tvingas stänga på grund av de omfattande bränder som härjar i Los Angeles.

På grund av de omfattande skogsbränderna som sprider sig över Kalifornien, och som nu nått Los Angeles ytterkanter, stänger konstmuseet Getty Center på obestämd tid. Läs mer: Våldsam skogsbrand i Los Angeles tvingar tiotusentals på flykt Men konsten bedöms vara säkrad inne på museet, och det finns inga planer på att evakuera, enligt företrädare för Getty Center. – Den säkraste platsen för konsten är här på Getty, säger en kommunikationsansvarig på museet till Los Angeles Times. Oron för museet och dess konst kommer sig av att bilder spridits i sociala medier på både rök och lågor i närheten av byggnaderna. Men museet självt bedömer att husens konstruktion och luftkonditioneringssystem är nog för att konsten ska vara säker. Läs mer: Eldsvådorna i Kalifornien har nått Bel Air Att museet stänger beror på att man vill förhindra att gifter i den förorenade luften kommer in i byggnaden genom dörrarna. – Vi är mer oroade över våra grannar, säger den kommunikationsansvarige för Getty Center.


Kungen vill träffa Svenska Akademien

Summary: Enligt uppgifter från hovet till Sveriges Radios ”Kulturnytt” träffar kungen den ständiga sekreteraren Sara Danius i dag för att prata om ”den senaste tidens händelser”.

Nobelveckan är i gång. Nobelpristagaren i litteratur, Kazuo Ishiguro, är på plats i Stockholm och Svenska Akademien är i djup kris. Läs mer: 18 kvinnor: Kulturprofil har utsatt oss för övergrepp Kung Carl XVI Gustaf har därför bett om att få träffa Svenska Akademien före prisutdelningen på söndag. Enligt uppgifter från hovet till Sveriges Radios "Kulturnytt" träffar kungen den ständiga sekreteraren Sara Danius i dag för att prata om "den senaste tidens händelser". Läs mer: Flera vittnen: Kulturprofilen läckte Nobelpristagare i förväg Akademien har hamnat i blåsväder på grund av sin relation med den uppmärksammade så kallade Kulturprofilen. I Svenska Akademiens stadgar står det att kungen ska hållas underrättad om viktiga händelser inom institutionen.


Maktmissbruk stoppas av upprop

Summary: Det tog tid för den svenska konstbranschen att samla sig mot sexuella trakasserier, som en del av #metoo-kampanjen. Men nu har uppropet #konstnärligfrihet undertecknats av 1 625 personer. DN har talat med några av dem.

Höstens virala spridning av uppropet #metoo ledde omgående till svaret #notsurprised (inte överraskade) från konstvärlden. Det internationella uppropet mot sexuella trakasserier (namngivet efter Jenny Holzers truism ”Abuse of power comes as no surprise”) fick ett sådant enormt gensvar att listan stängdes i slutet av oktober med närmare 10 000 underskrifter – däribland ett fyrtiotal svenska. Men på den svenska konstscenen har det länge varit ”oroväckande tyst”, som Konstnärens chefredaktör Sofia Curman skriver i tidskriftens nya nummer (4/2017). Vilket hon i och för sig inte tycker är ”det minsta överraskande, för i en bransch som över lag präglas av usla villkor och stenhård konkurrens, kostar det mycket att säga stopp”. I hemlighet har dock en anonym grupp i Stockholm, Malmö och Göteborg samlat in vittnesmål om sexuella övergrepp. I tisdags publicerades uppropet #konstnärligfrihet, undertecknat av 1 625 kvinnor, trans- och ickebinära personer (se artikel härintill), verksamma som bild- och formkonstnärer, på konstinstitutioner, gallerier och som lärare eller elever på konstskolor. – Konstnärer jobbar ofta i ensamhet, så det tog tid innan någon tog initiativet, säger en röst i det anonyma administratörskollektivet. – Den ekonomiska otryggheten är stor bland många konstnärer, vilket också gör det svårare att organisera folk och särskilt obehagligt att framföra kritik, menar samma röst. Hon har känt sig ”helt knäck” av att läsa alla fruktansvärda vittnesmål men också stärkt i kampviljan. Kulturområdets villkor är som regel allra sämst och tuffast för konstnärer. Konstvärlden styrs dessutom av informella nätverk där personliga relationer är avgörande. I nya numret av Konstnären skriver Snövit Hedstierna en artikel om att leva under den ständiga ”pressen att bli bortvald”, vara en ”arbetssökande på en brutalt hård marknad” och dessutom ”ett offer för ett hierarkiskt, patriarkalt system” där hon vet att ”sexuella tjänster kan bytas mot en utställning”. Hedstierna, som identifierar sig som queer, beskriver ett besök på en av världens största konstmässor, där ovälkomna sexuella inviter började hagla redan på frukostminglet. – De kunde komma blixtsnabbt, mitt i en intressant konstdiskussion. Till slut kände jag mig tvungen att dokumentera allt för att inte bli galen av att tvingas ta emot andras sexuella fantasier. Snövit Hedstierna har framför allt upplevt sextrakasserier på internationella biennaler och mässor, där männen ibland även besöker porr- och strippklubbar. – Generellt är det män som befinner sig högst upp i hierarkin som beter sig värst och tar sig störst friheter. Metoo-kampanjen är för begränsad, detta handlar inte bara om sexuella övergrepp utan är en större fråga om maktstrukturer. Detsamma säger flera andra som DN talat med. En konkret effekt av uppropen på konstscenen är att utsatta kvinnor, trans- och icke-binära personer fått kontakt, kunnat se mönster och organisera sig. Utomlands har #notsurprised lett till att en rad mäktiga män tvingats att sluta på sina poster, däribland Artforums inflytelserike redaktör Knight Landesman, ”Harvey Weinstein of the artworld”, som stämts av nio kvinnor för sextrakasserier som ostört pågått i decennier. I Sverige har insamlandet av vittnesmål till #konstnärligfrihet redan resulterat i att en manlig lärare på en grundutbildning blivit avstängd och att elever protesterat mot en tjänstetillsättning på en högskola. Av vittnesmålen att döma så är sexism och maktmissbruk som mest utbrett på skolorna. Konstnären Annica Karlsson Rixon, som arbetat som både lektor och professor, har bevittnat olämpligt och gränslöst beteende av vissa lärare. – Uppropet visar tydligt på ett maktmissbruk och homosocialt strukturproblem på skolorna. Men det är inte bara könsrelaterat, det gäller även enstaka kvinnor. Annica Karlsson Rixon hoppas att pedagogisk utbildning, vilket numera krävs för lärartjänster på högskolor, ökat medvetenheten om maktförhållanden. Studenter är oftast ensamma i ateljén med en lärare, som ska ge individuell handledning. – Det är en känslig situation, där studenten är sårbar och utlämnad till en person som kan säga och göra vad fan som helst. Sedan har det hänt att samma lärare går på fester med sina studenter, super och röker på ihop med dem, utan repressalier Gittan Jönsson tillhör en äldre generation konstnärer som också solidariserar sig med initiativet #konstnärligfrihet. – Jag blev ledsen och bestört av alla vittnesmål. Vi har ju kämpat för jämställdhet i konsten ända sedan 70-talet och jag trodde att vi kommit ganska långt, säger Gittan Jönsson. – Men våra frågor då handlade mest om representation på gallerier och utställningar, om rätten till en sann kvinnobild och moderskapet som ett hinder för konstnärskapet. I tre år har Gittan Jönsson arbetat med dokumentärfilmen ”Parallella linjer – ett kvinnohistoriskt dokument” som har premiär nästa år. Den handlar om 70-talets kvinnokamp och den feministiska rörelsens avtryck i Stockholms och Berlins konstvärld. – På 80-talet kom kvinnliga professorer på skolorna vilket betydde mycket för att ge yngre kvinnor råg i ryggen. Så det är väldigt tragiskt att de här vidriga uttrycken för det gamla patriarkatet ändå fanns kvar. Gittan Jönsson understryker samtidigt att det är bra att detta kommit i dagern, för att kunna motverkas. Konstnären Elin Magnusson är inne på samma spår, att #konstnärligfrihet kan leda till mer rättvisa, eftersom chefer och ledningsgrupper som hittills blundat för sextrakasserier får svårt att hävda att de inget visste. – Det är som en revolution, bland det mest positiva som hänt i mitt yrkesliv! Historierna är fruktansvärda men det är nödvändigt att yttra dem för att läka. Med stöttning från ett kollektiv så försvinner skammen. I sitt arbete har Magnusson avtäckt könsmaktstrukturerna i bland annat performancen ”Hatet”. Där använde hon exakta citat från den hatstorm som drabbade en kvinna fotograferad med orakade armhålor – men vände på könstillhörigheterna. – Det blev absurt och nästan komiskt när det istället var kvinnor som uttalade hot och hat mot en man. Men flera män i publiken blev sjukt upprörda och gick, berättar Elin Magnusson. Även Snövit Hedstierna har arbetat länge med genusfrågor och förtryck av alla sorter. I tre år har hon gjort intervjuer på temat jämställdhet i Norden, till den pågående verksserien ”An issue of structure”. Här finns åtskilliga vittnesmål om sexuella övergrepp, där ett av de värsta gäller en anal våldtäkt precis innan denna kvinna skulle möta sin vernissagepublik. Snövit Hedstierna har fått avbryta flera samarbeten med gallerister utomlands, efter sexuella påtryckningar. Häromåret fick hon ett kontrakt med ett stort amerikansk galleri rivet i bitar, morgonen efter en middag där hon nekat galleristen att följa med hem. – Då hade vi diskuterat ett samarbete i 9–10 månader. Jag har nog förlorat två årslöner på att säga nej till sex, men samtidigt har jag vunnit andra uppdrag. Mitt råd till andra konstnärer i dag är att vara tydliga från början. Säg: de här frågorna brinner jag för och det här säger jag nej till! I ett förebyggande arbete mot sexuella trakasserier har elever på några konsthögskolor startat Bitch club, ”för alla som inte identifierar sig som cis-män”. – Vi ser behovet av att motarbeta maktstrukturer på institutioner och hoppas att gruppen kan fungera som en trygg plats och ett skyddsnät, berättar representanter för nystartade Bitch club Umeå. – Än så länge har vi inte gjort mer än att öppna upp för samtal oss emellan, med andra studenter och ledningen. Det är viktigt för oss att ha en öppen dialog med ledningen, vi vill bli trodda om något händer. Vi hoppas också att gruppen kan fungera som ett nätverk för konstnärliga samarbeten. #konstnärligfrihet har visat behovet av nya sätt att samarbeta inom konstvärlden och det här är ett sätt att fortsätta framåt. Läs mer om #not surprised på hemsidan notsurprised.org. Tidskriften Konstnären ges ut av KRO, Konstnärernas Riksorganisation. På kro.se ligger länkar till nämnda artiklar i det nya tidskriftsnumret. Panelsamtal den 13/12 kl 18–20 på Moderna museet om #metoo-rörelsens konsekvenser för konstinstitutioner och lärosäten. Arrangörer: KRO i samarbete med Kungl. Konsthögskolan, Konstfack, Konstakademien och Moderna Museet. På konstfack.se kommenteras frågan av rektorn Maria Lantz.


Svenska kortfilmen ”Hopptornet” närmare en Oscar

Summary: Den svenska kortfilmen ”Hopptornet” har chans att nomineras till en Oscar för bästa dokumentära kortfilm.

”Hopptornet” av Axel Danielson och Maximilien van Aertryck är en av tio filmer som valts ut till Oscarsakademins ”shortlist” i kategorin bästa dokumentära kortfilm. Det skriver Svenska filminstitutet i ett pressmeddelande. Vilka fem filmer som går vidare och får en nominering tillkännages den 23 januari. Filmen fick internationell uppmärksamhet när den lades upp på New York Times hemsida tidigare i år. Den hade tidigare visats på filmfestivaler i bland annat Göteborg, Sundance och Berlin. ”Hopptornet” visar människor som aldrig tidigare hoppat från ett 10 meter högt hopptorn och beskrivs som en studie av människor i en sårbar situation. Senaste svenska kortfilmen att nomineras till en Oscar var ”I stället för abrakadabra” av Patrik Eklund 2009.


Hård kritik mot utredning om Benny Fredriksson

Summary: Stockholms stad har startat en utredning om Benny Fredrikssons ledarstil på Kulturhuset Stadsteatern, efter uppgifter i Aftonbladet om att han skulle ha trakasserat och hotat anställda. Nu kommer reaktioner på att utredningen ska göras av en av Benny Fredrikssons närmaste medarbetare – samtidigt som han själv sitter kvar. – Ingen kommer att våga vittna, säger en person, som vill vara anonym, till DN.

Aftonbladet har gjort en granskning av Benny Fredrikssons ledarskap som vd för Kulturhuset Stadsteatern. Tidningen talat med ett fyrtiotal personer som har vittnat om en hårdför ledarstil och trakasserier. Det har lett till att Stockholms stad har inlett en utredning. Staden har skickat ut ett internt mejl till anställda på Kulturhuset Stadsteatern där det står: ”Vi i stadens ledning tar uppgifterna på allvar och genomför därför en skyndsam utredning. Benny Fredriksson kommer att vara fortsatt i tjänst under utredningstiden. Utredningen kommer att genomföras av Stockholms stads personaldirektör Anita Lidberg och Kulturhuset Stadsteaterns hr-chef Lena Joelsson. En förutsättning för att kunna genomföra en utredning är att alla som har någonting att berätta omedelbart hör av sig till Lena Joelsson eller Anita Lidberg.” Därefter står hur man tar kontakt med utredarna. Brevet är signerat Ingela Lindh, Stadsdirektör, Stockholms stad. DN har talat med personer som har nära insyn i verksamheten. De reagerar mot att staden inte har startat en utomstående utredning. De tycker även att det är fel att Benny Fredriksson är kvar på arbetsplatsen medan utredningen pågår. – Jag förstår inte hur de tänker, att personalen på Stadsteatern ska gå till Benny Fredrikssons närmaste medarbetare för att vittna mot honom, säger till exempel Tuttika Sen som är producent. Hon menar att facket borde se till att det startas en oberoende utredning som sköts av utomstående konsulter. Att man ska kräva tydliga regler om anonymitet. Och att det vore lämpligt att Benny Fredriksson stängs av under utredningen. DN har även pratat med en av de fyrtiotalet personer som har berättat om trakasserier för Aftonbladet. Hon säger att Benny Fredrikssons hårdföra ledarstil har varit känd länge. Men att det nu plötsligt öppnades en dörr på glänt i och med #metoo. – Många av oss har varit rädda under hela vårt yrkesliv. Alla har pratat om Benny Fredriksson, men nu var det som om det öppnades en liten dörr på glänt för att man skulle kunna samla ihop vittnesmål. – Men så slås den igen, bara för att man väljer att tillsätta en utredning som inte är oberoende. Det skulle komma in massor av anmälningar om det gjordes av någon utanför huset. Nu vågar ingen säga något. Varför inte? – För att den är intern. Vi upplever att man förmodligen inte kan vara anonym. Det känns som om informationen kommer att gå direkt till Benny. En annan kvinna säger till DN att många är rädda för honom eftersom "han har en ledarstil som går ut på att krossa sina kritiker". – Även om det skulle visa sig att han får gå säger mina vänner att de som vittnar kommer att behöva vara rädda under hela sina framtida yrkesliv. DN har talat med en av utredarna, Anita Lidberg som är personaldirektör vid Stockholms stad. Hur tänkte staden när man tillsatte en utredning som ska skötas i huset, av dig och Benny Fredrikssons närmaste medarbetare, hr-chefen Lena Joelsson. Samtidigt som han är på jobbet? – Jag har all respekt. Men jag måste hantera det så att man känner sig trygg med att prata med mig. Man behöver också ha ett brett perspektiv. Jag måste också prata med Benny Fredriksson. Han måste få bemöta det som kommer fram så klart. Det är inte en rättegång utan en utredning, Varför startas inte en oberoende utredning? – Jag tänker att jag kan betraktas som oberoende, eftersom jag inte är associerad med Stadsteater och inte är underställd Benny Fredriksson. Anna Lidberg säger att hon är personaldirektör för Stockholms stads förvaltningsorganisation, och att Stadsteatern Kulturhuset är ett fristående aktiebolag. När ska utredningen vara klar? – Vi ska jobba på så fort det gå. Jag har ställt in alla möten och övriga uppgifter i första hand resten av den här veckan. Målsättning är att jag ska vara klar på fredag. Sedan beror det på hur omfattande det blir. Det kan dröja längre beroende på vad som framkommer de närmaste dagarna. Vad har framkommit hittills? – Jag har haft kontakt med två eller tre personer hittills. Hur ska du gå vidare med deras berättelser? – Jag kan inte gå in på detaljerna. Men jag ska träffa massor av människor. Jag har inte hunnit det än eftersom jag har påbörjat min arbetsdag och bara har haft de här uppgifterna i en timme hittills. – Jag är på väg till Kulturhuset Stadsteatern för att finnas där i första hand den här veckan, för att kunna prata med alla som vill prata med mig. Ska du sitta i ett särskilt rum där? – Det utgår jag från, att jag ska finnas där på plats, och att det ska finnas möjlighet att träffa mig någon annanstans om det skulle behövas. Vem mer ska utreda? – Jag blir huvudansvarig, men jag kommer att ta hjälp av Lena Joelsson som finns i organisationen. Och jag behöver prata med den fackliga organisationen och med människor som behöver prata om mig, Benny Fredriksson befinner sig i tjänst och du är på väg till hans arbetsplats för att ta upp vittnesmål. Varför stängs han inte av under utredningen? – Det kan jag inte svara på. Tycker du att det är lämpligt att han sitter kvar under utredningen? – Det får jag ta ställning till det under dagen. Den andra utredaren är Lena Joelsson som är en av Benny Fredrikssons närmaste medarbetare. Hur tänker du? – Ja det får väl visa sig. Det är jättesvårt för mig att uttala mig om något som jag har börjat med. Det är omöjligt att säga nu. DN har pratat med personer som säger att anställda på Stadsteatern är rädda för att vittna mot Benny Fredriksson eftersom de tror att det kan få konsekvenser för dem i framtiden. – Om de säger det till mig så får jag naturligtvis dra en slutsats. Men jag måste få höra det av medarbetarna själva. Jag kan inte gå på andrahandsuppgifter. Marianne Lindberg de Geer, som förra året slutade som konst- och designchef på Kulturhuset Stadsteatern, kritiserar utredningen i ett mejlsvar till DN. Hon menar att stadens ledning redan har ställt sig på den kritiserade chefens sida. Det skulle ha gjorts i ett radioinslag i morse. – När personalen på landets största teater pekat på omöjliga arbetsförhållanden så hänvisar utpekad vd till stadsdirektör Ingela Lindh, som i Sveriges radio säger att teatern är en framgångssaga tack vare samme vd och därför naturligtvis har skapat fiender. Då undrar jag hur personalen på bara en vecka ska kunna få förtroende för en stadsdirektör som redan tagit ställning? Så frågar du mig så är utredningen riggad. Han vet vilka han har i ryggen. Money talks. Även Teaterförbundet för scen och film är kritisk till att hur utredningen sköts. – Vi välkomnar en utredning, men det är anmärkningsvärt att den sköts internt. Här krävs en extern och oberoende utredning om den ska upplevas som trovärdig, säger Anna Carlson, ordförande i Teaterförbundet för scen och film i ett pressmeddelande. Hon tycker också det är anmärkningsvärt att Stockholm stad och Kulturhuset Stadsteatern har uppmanat personalen att inkomma med sina berättelser senast på fredag. – Det är olyckligt att det ska ske med så snäva tidsmarginaler, säger Anna Carlson. DN har sökt Benny Fredriksson som avböjer att kommentera innan utredningen är klar.


Här är tv-julens stora höjdpunkter

Summary: Årets tv-högtid firas som vanligt med Kalle Anka och Karl-Bertil Jonsson. Men under helgerna kommer tittarna också att få ta farväl av såväl Dagmar Friman som Saga Norén – dessutom blir det frejdig ishockey och OS-uppladdning på längdskidor.

När det kommer till jultraditioner står SVT i särklass. På julafton brukar flera miljoner svenskar bänka sig framför tv:n för att se allt från "Kalle Anka och hans vänner önskar god jul" till "Karl-Bertil Jonssons julafton". I år guidas tittarna av inte bara en utan två julvärdar – Lotta Lundgren och Erik Haag är den första programledarduon att tilldelas hedersuppdraget. – Vi har pratat om att vi ska försöka följa julvärdsformen så gott vi kan. Men vi kommer också att prata om julmat och äta julmat, sade Lotta Lundgren när julvärdskapet offentliggjordes. Tv-recension: Så bra är SVT:s julkalender ”Jakten på tidskristallen” I TV4 får bondeparet Marie och Gustav Mandelmann ta stor plats. Förutom en julspecial, som sänds redan den 19 december, kommer de att agera julvärdar i kanalen. – Vi gör det på vårt eget sätt, med värme och kärlek, har Marie Mandelmann tidigare sagt till Ystads Allehanda. Flera populära dramaserier visas också under jul och nyår. På juldagen är det premiär i SVT1 för den fjärde säsongen av "Fröken Frimans krig" – det blir också den sista gången som tittarna får möta Dagmar Friman (Sissela Kyle) och hennes vänner. På nyårsdagen har det sedan blivit dags för den fjärde och sista säsongen av en annan succéserie – "Bron". Den svensk-danska kriminalserien tar farväl med en säsong som kretsar kring identitet och i huvudrollen som poliskommissarie Saga Norén syns som vanligt Sofia Helin. Helgerna är också något av en höjdpunkt för fans av vintersport. Den 26 december startar junior-VM i ishockey som i år avgörs i Buffalo i USA – turneringen, som gjort sig känd för anfallsglad och frejdig hockey, visas i SVT och TV4. I år räknar många med att backen Rasmus Dahlin, som väntas gå som etta i sommarens NHL-draft, kommer att dominera på isen. Den 30 december startar sedan Tour de Ski, som visas i SVT. Då OS stundar i februari har dock flera längdstjärnor, däribland Charlotte Kalla och Stina Nilsson, meddelat att de står över turneringen i vinter. Däremot väntas bland andra Marcus Hellner ställa upp. Julens tv i urval 23 december Tradition: "Bingolottos uppesittarkväll", TV4 Kultur, musik och nöje: "Moraeus med mera – julspecial", SVT1 "Nötknäpparen", SVT2 Filmer: "Rivierans guldgossar", SVT1 "Annie", TV3 "Die hard 2", TV3 24 december Tradition: "Kalle Anka och hans vänner önskar god jul", SVT1 "Kan du vissla, Johanna", SVT1 "Karl-Bertil Jonssons julafton", SVT1 "Svensson, Svensson", SVT1 "Tomten är far till alla barnen", TV4 "Midnattsmässa i Rom", SVT2 Kultur, musik och nöje: "Parneviks jul", TV3 "O helga natt", TV4 "Julkonsert", SVT2 Serier: "Barnmorskorna i East End – julspecial", SVT1 Filmer: "En underbar jävla jul", SVT1 "Elf", TV3 "En julsaga", Kanal 5 25 december Tradition: "Konungens jultal", SVT1 Kultur, musik och nöje: "Till minne av Gösta Ekman", SVT1 "Kungahuset 9–5", TV4 "Nordisk julkonsert", SVT1 Serier: "Fröken Frimans krig säsong 4", SVT1 "Swedish dicks", Viaplay Filmer: "Fanny & Alexander", SVT2 "The holiday", SVT1 "Love actually", TV3 "Sällskapsresan", TV4 "Grabben i graven bredvid", Sjuan "Dumma mej 2", TV3 "Frost", Kanal 5 "Döda poeters sällskap", Kanal 5 26 december Kultur, musik och nöje: "Lena Philipsson – Jag är ingen älskling", SVT1 "Kikki Danielsson – ett porträtt", SVT1 "Citizen Schein", SVT2 Serier: "Travelers", Netflix Filmer: "En man som heter Ove", SVT1 "Sällskapsresan 2: Snowroller", TV4 "Röjar-Ralf", Kanal 5 "Lejonkungen", SVT1 "Baksmällan", Kanal 5 Sport: Junior-VM i ishockey (pågår till den 6 januari), TV4/SVT 27 december Kultur, musik och nöje: "I called him Morgan", SVT2 "Sven-Erik Magnusson", SVT1 Filmer: "Du, jag och Dupree", SVT1 "SOS – en segelsällskapsresa", TV4 "Happy feet 2", Kanal 5 "Bridget Jones dagbok", TV3 "Baksmällan 2", Kanal 5 28 december Kultur, musik och nöje: "Eran – punken i tre delar", SVT1 Filmer: "Turist", SVT1 "Den ofrivillige golfaren", TV4 "Modig", Kanal 5 "Tjuvarnas jul", SVT1 "Baksmällan 3", Kanal 5 29 december Filmer: "Big hero 6", Kanal 5 "Anna Karenina", SVT1 "Ett päron till farsa i Las Vegas", Kanal 5 30 december Kultur, musik och nöje: "Stjärnorna på slottet", SVT1 "Rock Islandica – the rock and pop saga of Iceland", SVT2 "Melodifestivalens årskrönika", SVT1 Filmer: "Hälsoresan", TV4 "Repmånad", TV4 "Monsters university", Kanal 5 "2 fast 2 furious", SVT1 "Tomorrowland: A world beyond", Kanal 5 Sport: Tour de Ski (pågår till den 7 januari), SVT1 31 december Tradition: "Grevinnan och betjänten", SVT1 "Tolvslaget på Skansen", SVT1 Kultur, musik och nöje: "Bingolottos nyårskväll", TV4 "Hasse Andersson – spelemannen från Kvinnaböske", SVT1 "Varning för Hjalmar", SVT1 "Dave Chapelle: Equanimity", Netflix Filmer: "Grand Budapest hotel", TV3 "Moonrise kingdom", SVT2 "Snow White & the huntsman", SVT1 "Trollkarlens lärling", Kanal 5 "Air force one", Kanal 5 1 januari Tradition: "Året med kungafamiljen", SVT1 "Ivanhoe", TV3 Kultur, musik och nöje: "Agnetas nyårskarameller", TV4 Serier: "Bron säsong 4", SVT1 Filmer: "Beck", C More "Pirates of the Caribbean: Svarta pärlans förbannelse", Kanal 5 "Pitch perfect 2", TV3 Sport: "Sportens årskrönika", SVT2 2 januari Kultur, musik och nöje: "Allsångens årskrönika", SVT1 "Heath Ledger", SVT2 Filmer: "Babe – den modiga lilla grisen", SVT1 "Svenskjävel", SVT1 "Pirates of the Caribbean: Död mans kista", Kanal 5 "Harry Potter och den flammande bägaren", Kanal 5 3 januari Serier: "Den döende detektiven", SVT1 "Success", TV3 Filmer: "Allt eller inget", SVT1 "Pirates of the Caribbean: Död mans kista", Kanal 5 "Harry Potter och Fenixorden", Kanal 5


”Han har fått informationen av sin hustru”

Summary: Flera personer vittnar om att Kulturprofilen i förväg spridit uppgifter om Nobelpristagaren i litteratur. ”Den jäveln”, säger Peter Englund, tidigare ständig sekreterare i Svenska Akademien, och skyller läckan på mannens hustru som är ledamot. Samtidigt avslöjar Englund att han redan 2014 fick uppgifter om Kulturprofilens inblandning.

Två dygn innan den ständige sekreteraren Peter Englund öppnade dörrarna i Börssalen och tillkännagav 2014 års Nobelpristagare i litteratur visste fler än de arton ledamöterna vilket namn som väntade. Det säger en av de anonyma kvinnor som medverkade i DN:s granskning av Kulturprofilen, och som sade sig ha utsatts för sexuella trakasserier och övergrepp. Tre av de kvinnorna berättar nu att Klubbens konstnärlige ledare, som är gift med en ledamot i Svenska Akademien, ska ha läckt Nobelpristagarna till dem i förväg. Det handlar om Elfriede Jelinek år 2004, Harold Pinter 2005 och Patrick Modiano 2014. Enligt flera personer ska mannen också ha talat om sig själv som inblandad i priset till Jean-Marie Gustave Le Clézio år 2008. – Kulturprofilen har alltid velat framställa sig som stor och viktig så jag vet inte vad som stämmer men han talade ofta om sin delaktighet i de nya ledamöter som valdes in. Och i Nobelprisen, säger en av de tre kvinnorna. Hon jobbade på Klubben hösten 2014. Två dagar innan namnet på det årets pristagare i litteratur tillkännagavs satt hon på kontoret. – Han kom in och frågade i förbifarten om jag ville veta vem som skulle få det. Jag gav honom en blick som om jag inte trodde honom, och då sa han att det var Patrick Modiano. Och att ”om du vågar kan du ju satsa pengar”, vilket jag inte gjorde. Sedan skyndade han vidare. Misstankar om läckor inom Svenska Akademien har ofta diskuterats, framför allt sedan vadslagningen kring priset tog fart under tidigt 2000-tal. Flera gånger har oddsen på pristagaren sjunkit nära inpå offentliggörandet, bland annat år 2014 då Patrick Modiano fick priset. Akademiens tidigare ständige sekreterare Peter Englund säger till DN att de nya anklagelserna mot Kulturprofilen hade gjort honom chockad om de kommit för ett par veckor sedan. – Men nu måste jag säga att ingenting förvånar mig längre angående den personen. Den jäveln. Om uppgifterna om hans läckor stämmer, hur skulle han ha fått informationen? – Han har fått den av sin hustru, antar jag, säger Peter Englund. Han avslöjar att han själv år 2014 nåddes av uppgifter om Kulturprofilen som en möjlig läcka. – Ja, det var kring Modiano. Det var en artikel i fransk press – som jag minns det i tidningen Le Monde – som tydligt pekade i riktning mot herr Kulturprofilen. Jag hade ett samtal med honom men han förnekade allt. Och jag talade med hans hustru som reagerade som hon brukar reagera när någon form av skugga skulle kunna falla över Kulturprofilen. Hon gick till mycket aggressiva motangrepp och då släppte jag frågan. Så hon fick dig att släppa det? – Jag släppte frågan eftersom allt som fanns var artikeln. Vi hade inga egna indikationer på att det verkligen fanns en läcka. Men Modianos Nobelpris är ett av dem som har nämnts i spekulationer om läckor. – Jag minns inte det där förloppet exakt men jag tog del av uppgifterna som vid ett enda tillfälle nämndes i fransk press. Och jag gick till personerna det handlade om, som förnekade allt. De sa att det rörde sig om ett missförstånd. Och sedan släppte jag den frågan. Jag berättade det kanske för Sara (Danius) då hon tog över men i övrigt har vi inte diskuterat saken, säger Peter Englund. Även under Horace Engdahls år som ständig sekreterare läckte Kulturprofilen vilka som skulle få Nobelpriset, uppger två kvinnor som tidigare umgicks i samma kretsar. Sensommaren år 2004 befann sig de båda tillsammans med Kulturprofilen på restaurangen Wasahof i Stockholm. Han började tala om Nobelpriset. – Han pratade ofta om att han visste vilka som var aktuella. Han ville väl visa sig viktig, visa att han verkligen ingick i den kretsen. Vilket han ju på många sätt gjorde, så jag trodde honom, säger en av dem. Just den kvällen på Wasahof ska Kulturprofilen ha börjat kasta ut olika ledtrådar om det årets Nobelpristagare. – Han sa att det är en kvinna. En dramatiker. En feminist. Kontroversiell, och så vidare. Och när min vän gissade på Elfriede Jelinek skrattade han på ett sätt som vi båda uppfattade som totalt bekräftande, säger hon om sin kompis som också minns hur hon fick höra vem pristagaren var i förväg. – Han signalerade tydligt att det var Jelinek. Men när hon fick priset insåg jag att jag ändå inte riktigt tagit det på allvar. Jag blev chockad när hennes namn ropades ut: Helvete, han visste verkligen. Hon berättar att händelsen upprepades året därpå. – Jag var involverad i ett stort arbete som rörde dramatikern Harold Pinter, som vid den tiden var rätt okänd i Sverige. Jag var ute på krogen med samma vän. Hon hörde också Kulturprofilen säga att mitt Pinterprojekt var väldigt lämpligt och skulle ge stor utdelning om några månader. Och det var mer än en hint. Han sa vem som skulle få Nobelpriset och den gången visste jag att det stämde. Utöver de tre kvinnor som vittnar om direkta läckor talar flera andra om Kulturprofilens sätt att tala om sin insyn i Svenska Akademiens arbete med Nobelpriset. – Han gav aldrig mig något namn men han pratade alltid om att han visste vem som skulle få priset, säger en kvinna. Kulturprofilen påstås särskilt ha pratat om sin inblandning i Jean-Marie Gustave Le Clézios pris, även före tillkännagivandet. – Han brukade ta upp honom, och ibland Modiano, och tala om dem på ett sätt som skulle få det att låta som om han hade inflytande. Han kunde säga saker i stil med att ”nu är det snart dags” och ”jag ska ligga på om det”. Jag tänkte mest att det var skryt. Han sa sådant för att imponera på tjejer. Men det har varit märkligt att senare höra de namnen ropas ut, säger en annan kvinna. Horace Engdahl uttryckte själv misstankar om läckor inom Akademien år 2008, när Jean-Marie Gustave Le Clézio fick priset. Kort inpå offentliggörandet rasade oddsen på författaren och spelbolaget Ladbrokes stoppade vadslagningen. I en intervju med P1 Morgon sa Horace Engdahl att han var övertygad om att det fanns en läcka och menade att Akademien skulle ”täppa till den”. Men nu vill han inte kommentera de nya uppgifterna om vad som ska ha skett under hans tid som ständig sekreterare: ”Jag skulle bryta mot Svenska Akademiens stadgar om jag kommenterade dem utan att vara uttryckligen bemyndigad därtill genom ett beslut i Akademien. Det är så våra regler ser ut”, skriver han i ett mejl till DN. Peter Englund bekräftar däremot läckan i samband med Jean-Marie Gustave Le Clézios Nobelpris, och uppger att den hade ”fransk koppling”. – Det fanns indikationer på en fransk koppling, som hade att göra med vadslagningsmönstren, som var kopplade till franskspråkiga territorier, säger Peter Englund. Att många fransmän satsade på Jean-Marie Gustave Le Clézio? – Det är det enda jag minns: indikationerna kring läckan hade att göra med hur oddsen rört sig i franskspråkiga territorier. Det var då Ladbrokes avbröt, tror jag. Det var före min tid som ständig. Har de indikationerna – och att Kulturprofilen pekades ut i fransk press år 2014 – aldrig fått Akademien att misstänka den läcka kvinnorna nu vittnar om? – Nej, inte alls. Det har funnits en väldig samstämmighet bland ledamöterna – bland alla ledamöterna – om att läckor är enormt skadliga för Akademien och riskerar att sänka priset. Spelbolagen Ladbrokes, Unibet och Betsson uppger att man i dag inte har uppgifter om att läckor kan ha påverkat spelandet på Nobelpriset i litteratur. Flera pristagare har också beskrivits som överraskningar för spelbolagen, däribland årets mottagare Kazuo Ishiguro. De möjliga vinsterna i vadslagningen om Nobelpriset är också låga i jämförelse med utdelningen på sportspel, uppger bolagen. Natali Phalén, generalsekreterare på Institutet mot mutor, säger till DN att eventuellt brott kan misstänkas om en utomstående person betalat sig till information om pristagaren, exempelvis genom pengar eller gåvor. Det finns inga uppgifter om att det ska ha skett i de fall som nämns i den här artikeln. Peter Englund betonar dock att Akademien ser allvarligt på misstankarna och menar att det kan handla om sekretessbrott. Vilka följder kan det få? – Det måste du tala med Sara Danius om, säger Peter Englund. Som DN tidigare berättat har Svenska Akademiens ständiga sekreterare Sara Danius anlitat en advokatbyrå som ska utreda varje ledamots relation till Kulturprofilen och om mannen har haft något inflytande över institutionens arbete. I förra veckan uppmärksammade Expressen att utredningen – som utförs av advokatbyrån Hammarskiöld & Co – också specifikt ska titta på om Akademien låtit sig påverkas i valet av Nobelpristagare och om det kan vara så att ledamöter har läckt information om pristagarna i förväg. – Jag kan varken bekräfta eller dementera de uppgifterna. När utredningen är klar ska det ske en redovisning till Svenska Akademien. Vi måste gå till botten med alla frågor och göra en noggrann utredning, säger advokat Peder Hammarskiöld till DN. DN har sökt Sara Danius för en kommentar om de nya anklagelserna kring läckor, och vad de kan få för konsekvenser, men hon vill inte låta sig intervjuas: ”Tyvärr kan jag inte svara på några frågor eftersom en advokatutredning pågår”, skriver Danius i ett mejl. DN har sökt Kulturprofilen och hustrun, som är ledamot i Svenska Akademien, och gett dem möjlighet att bemöta anklagelserna. ”Nu måste jag säga att ingenting förvånar mig längre angående den personen. Den jäveln.” Peter Englund. DN kunde den 21 november publicera vittnesmål från 18 kvinnor om sexuella trakasserier och i flera fall fysiskt våld som Kulturprofilen utsatt dem för mellan 1996 och 2017. Mannen har starka band till Svenska Akademien. Utöver att vara gift med en av ledamöterna har han nyligen offentligt hyllats av en av de andra ledamöterna och driver verksamhet som har samarbetat med och mottagit finansiellt stöd från Svenska Akademien. Flera av de övergrepp som han anklagas för ska ha skett i Akademiens lägenheter i Paris respektive Gamla stan i Stockholm. Kulturprofilens beteende har enligt DN:s källor varit känt i denna prestigefyllda del av kulturvärlden ända sedan 1980-talet, men omgetts av en stark tystnadskultur. Akademiens ständiga sekreterare Sara Danius fördömde redan samma kväll som DN:s publicering Kulturprofilens agerande som ”djupt oanständigt”. Hon klargjorde vidare att hon förväntar sig att Svenska Akademien nu avslutar allt samarbete med mannen och hans verksamhet. Torsdagen den 28 november, vid ett av Akademiens ordinarie sammanträden, framkom även att ledamöters familjemedlemmar utsatts ”för oönskad intimitet”. Efter DN:s granskning har fem kvinnor polisanmält Kulturprofilen för sexuella övergrepp och trakasserier.


Aftonbladets publisher Sofia Olsson Olsén sjukskriven

Summary: Aftonbladets publisher Sofia Olsson Olsén har sjukskrivits, enligt Aftonbladet. Under tiden går Lena Mellin in som ansvarig utgivare för tidningen.

Under den senaste tiden har Aftonbladet satts under hårt tryck efter #metoo-kampanjen. Nu har tidningens publisher Sofia Olsson Olsén sjukskrivits. Enligt Aftonbladet har Schibsted Medias chef Raoul Grünthal haft samtal med Olsson Olsén under helgen, och fått besked om att hon behöver vara sjukskriven under en tid. Tidningen skriver att pressen på Sofia Olsson Olsén varit stor, både som utgivare och arbetsgivare. – Jag har fullt förtroende för Sofia Olsson Olsén och hoppas självklart att hennes frånvaro blir så kort som möjlig. Hon är viktig för Aftonbladet och utvecklingen av journalistiken och affären, säger Raoul Grünthal, chef för Schibsted Media till Aftonbladet. Lena Mellin går in som ansvarig utgivare under Sofia Olsson Olséns sjukskrivning. – Det är ganska naturligt eftersom jag är ställföreträdande utgivare. Jag hanterar sådana här frågor varje dag, säger Lena Mellin till DN. Vad tänker du om att gå in som ansvarig utgivare med den pressen Aftonbladet är under just nu? – Utgivarbeslut är alltid besvärliga, oavsett hur världen ser ut, säger Lena Mellin.


”Om vi klantar till det med artificiell intelligens kan vi ha sabbat hela mänsklighetens framtid om 40 år”

Summary: Fysikern och vetenskapsstjärnan Max Tegmark är orolig. I sin nya bok ”Liv 3.0” menar han att artificiell intelligens kan bli människans undergång – eller vår räddning. I framtiden skulle vi kunna flytta till andra galaxer.

Att artificiell intelligens försöker ta över världen är en av science fiction-genrens mest slitstarka idéer. Men enligt Max Tegmark ska det inte avfärdas som science fiction. Ingen kan veta när övermänsklig superintelligens uppstår, om den uppstår, men i hans nya bok ”Liv 3.0 – att vara människa i den artificiella intelligensens tid” läser jag att en majoritet av världens AI-forskare gissar att tidpunkten ligger några decennier in i framtiden. Problemet med de flesta sci fi-filmer, förklarar Max Tegmark när vi träffas på hans svenska förlag i Gamla stan i Stockholm, är att människans detronisering på jorden knappast sker genom att vi blir förslavade av ondskefulla Terminator-robotar. En mer realistisk bild ger i stället Stanley Kubricks sci fi-klassiker ”2001. Ett rymd-äventyr”. – Det är faktiskt den AI-film jag gillar bäst. För att i den där berömda scenen där superdatorn Hal 9000 säger: ”I’m sorry Dave. I’m afraid I can’t do that” – där är det inte så att Hal är ond. Problemet är i stället att Hal är väldigt kompetent och har mål som inte stämmer överens med Daves mål. Det är det som är den verkliga risken med superintelligens, att vi inte lyckas få datorernas mål att överensstämma med våra egna. Den svenskfödde fysikern Max Tegmark har blivit en av AI-forskningens världsstjärnor. Kvällen innan har han hållit en föreläsning på Kulturhuset Stadsteatern, då biljettlösa intressenter köade utanför dörrarna trots att föreställningen sedan länge var utsåld. Bredvid mig i publiken satt en man som hade hunnit läsa hälften av Max Tegmarks nya bok. Han hade kommit dit för att få veta om människans herravälde på jorden är över: ”Att vi sitter här och pratar om vad vi ska göra med AI, det känns ungefär som om neandertalarna skulle ha suttit och diskuterat hur de skulle förhålla sig till den här nya arten homo sapiens som börjat dyka upp. Jag undrar om människan är passé. Men jag vill ändå tro att det finns något särskilt i den mänskliga hjärnan som skiljer oss från datorerna”, sa mannen. När Max Tegmark väl gör en TED-liknande entré på scenen, under dånande applåder och ledigt klädd i skinnjacka, är budskapet ändå hoppfullt. Han visar en film av uppskjutningen av ”Apollo 11”, den raket som landade på månen år 1969 – en film tänkt att illustrera de fantastiska möjligheter som AI erbjuder (och vi ska återkomma till hans hisnande visioner om kolonisering av rymden). Enligt Max Tegmark behöver datorernas maktövertagande inte nödvändigtvis vara dåligt. – Vi har alla underkastat oss en högre intelligens när vi var barn. Det gick bra, eftersom våra föräldrars mål oftast överensstämmer med våra egna. Allting som är bra med vår civilisation är en produkt av vår intelligens. Om vi kan förstärka den med artificiell intelligens kan vi egentligen förbättra alla aspekter av vår civilisation, säger Max Tegmark med ett tonfall som om det vore självklarheter. I Max Tegmarks tankevärld är människan fortfarande begränsad av sin ”biologiska hårdvara”. Det hörs på språket i ”Liv 3.0” att det är en fysiker som för ordet: ”Livet kan genomgå en sista uppgradering, till Liv 3.0, som inte bara kan skapa sin mjukvara utan även sin hårdvara”, skriver han i boken. I så fall kan livet ”befrias från evolutionens bojor”. Men AI omformar vårt samhälle redan nu, med bland annat översättning av språk, robotiserad börshandel och självkörande fordon. I framtiden ser Max Tegmark möjligheter att skapa robotiserade domare som fattar beslut utan fördomar om kön eller etnicitet. Tråkiga, meningslösa jobb som människor tvingas utföra i ensamhet kan övertas av AI. Han ser även möjligheter att skapa vapen som låter bli att döda civila i krig. – Jag är övertygad om att AI kan hjälpa oss att lista ut hur vi botar alla sjukdomar som vi har gått bet på i dag. Så att vi kan leva längre och friskare liv. Jag är övertygad om att AI kan hjälpa oss att förbättra förnybar energiteknik. Och på väldigt kort sikt kan AI hjälpa oss att drastiskt minska antalet trafikolyckor och antalet onödiga dödsfall i vården, säger han och börjar skala en klementin som förlaget lagt fram på ett fat med frukt och dricka. Det är energipåfyllning som lär behövas medan mörkret faller utanför fönstret mot Stora Nygatan. Första intervjun för dagen gjorde han redan innan det blev ljust. Samtidigt som Max Tegmark ser stora möjligheter med AI vill han distansera sig från de digitala utopisterna. Tekniken medför också stora risker. Det är anledningen till att han har grundat Future of Life Institute, med bland andra fysikern Stephen Hawking och Teslas vd Elon Musk som styrelsemedlemmar. Forsknings- institutet arbetar för att synliggöra de existentiella hot som AI medför, som kärnvapenkrig, ökade ekonomiska klyftor och kapprustning med AI-vapen. Som han påpekar i boken är skillnaden mellan en drönare som levererar Amazons paket och en drönare som kan utföra beställningsmord ganska liten. På föreläsningen uttrycker han det så här: ”Vi måste vinna tävlingen mellan den växande kraften hos vår teknik och den växande vishet med vilken vi kan hantera den.” I likhet med sin svenskfödda kollega Nick Bostrom, en annan av AI-forskningens fixstjärnor, menar Max Tegmark att riskerna med AI till och med är mer akuta än klimatförändringarna: – Båda är allvarliga, men AI kan få mer dramatiska konsekvenser tidigare. Om vi klantar till det med AI kan vi ha sabbat hela mänsklighetens framtid redan om 40 år. Max Tegmark talar svenska med lättare amerikansk brytning och tar ibland en tankepaus efter en fråga, eller mellan två meningar, som om han behöver loda en stund i modersmålet. Han växte upp i Bromma utanför Stockholm, en uppväxt han beskriver som fridfull med ”långa eftermiddagar ensam hemma efter skolan”. Då lärde han sig att ingenting hände om han inte organiserade det själv. Fadern Harold Shapiro var en framstående matematiker och brukade lysa upp som en sol när sonen frågade honom något om matematikens mysterier. – Jag gillade science fiction, framför allt Isaac Asimov, min kemilåda och att meka med elektromagneter. Men det var först när jag var 19 som jag insåg hur fascinerande fysik var, tack vare vetenskapsmannen Richard Feynmans självbiografi ”Surely you’re joking, Mr Feynman” som min kompis Johan Oldhoff sagt att jag måste läsa. I höstas skrev Max Tegmark tillsammans med nio Nobelpristagare en debattartikel i DN som uppmanade Sverige att stödja FN:s kärnvapenförbud. Hans engagemang mot kärnvapen, kapprustning och krig formades redan i ungdomen. – Både pappa och mamma brukade prata om hur själviska och kortsiktiga våra ledare var. Pappa engagerade sig för kärnvapennedrustning i sin ungdom och har skrivit den allra första detaljerade artikeln om USA:s hemliga vätebombsprovsprängningar 1952. Mamma lärde mig vad som kom att bli ett av mina favoritcitat, av Axel Oxenstierna: ”Du ska veta min son med hur lite förnuft världen styres.” När jag var 14 så tänkte jag att vad de vuxna gjorde med kärnvapen var så korkat att barn kunde förstå bättre hur korkat det var. Ett huvudbudskap i boken är att tekniken är neutral och att det är vi människor som avgör om den får goda eller onda tillämpningar. Max Tegmark understryker att det är upp till oss själva – både som individer och som mänsklighet – att forma en positiv framtid. Det är också en inställning som delvis växte fram i ungdomen. – Jag hamnade i en skolklass i Alviksskolan där det ansågs skamligt att vara studieintresserad och några killar lovade att spöa skiten ur mig om jag fick över 4.0 i snittbetyg när jag gick ut åttan (max var 5.0). Efter att jag lyckats lura dem på skolavslutningen, och sedan lyckats byta till en bättre skola, insåg jag hur lätt det var att påverka min framtid om jag var kreativ. Oavsett vilka konsekvenserna blir av AI-utvecklingen ligger det stora pengar i tekniken. Jättar som Google, Facebook och Apple satsar miljarder på AI-forskning. Googles AI-företag Deep Mind har bland annat utvecklat datorprogrammet AlphaGo, som under de senaste två åren har lyckats slå samtliga av världens främsta spelare i det asiatiska brädspelet Go. Det minst 2 500 år gamla spelet anses mycket svårare för datorer att bemästra än schack, eftersom det 19x19 rutor stora spelbrädet rymmer fler möjliga kombinationer av drag än det finns atomer i universum. För att vinna förlitar sig de bästa spelarna därför på intuition och kreativitet – egenskaper som fram till nu har betraktats som exklusivt mänskliga. Men föreställningen att bara människor skulle kunna ha intuition, kreativitet och rent av medvetenhet är något Max Tegmark avfärdar som fördomsfullt. Han kallar det skämtsamt för ”kolchauvinism”, med anspelning på att bara biologiska varelser är byggda av kolatomer. – Många tänker att intelligens är någonting mystiskt som bara kan finnas i biologiska organismer. Men som fysiker ogillar jag den här materialistiska idén att vi är våra atomer. De flesta av de atomer du har i dag hade du inte förra året, de byts ut ganska regelbundet, säger Max Tegmark och tar en tankepaus, eller kanske en tuggpaus, där de sista klyftorna av klementinen åker ner i magen. – Det du verkligen är är det mönster enligt vilket atomerna sitter ihop. Och det är information, helt enkelt. Max Tegmark definierar intelligens som ”förmågan att uppnå komplexa mål”. På nivån ovanför placerar han generell intelligens, det vill säga ”förmågan att uppnå praktiskt taget vilket mål som helst, inklusive inlärning”. Där händer nu mycket inom AI-forskningen. Med hjälp av djupinlärning (deep learning) kan datorer själva lära sig att förstå sin omvärld, och det utan att på förhand ha försetts med någon kunskap om den fysiska världen. Metoden består i att utsätta artificiella neuronnätverk, en samling algoritmer som försöker efterlikna den mänskliga hjärnan, för massiva mängder av data. Exakt hur det går till, och varför det fungerar, vet inte ens forskarna. De vet inte heller varför det ibland misslyckas, men det var djupinlärning som skapade framgången med AlphaGo. Det är också djupinlärning som just nu lär datorer att förstå och beskriva bilder, som revolutionerar deras förmåga att omvandla tal till text och översätta det till andra språk. – Vi har länge haft en situation där datorerna har varit bättre än oss på vissa, ganska snäva saker, som beräkningar eller schack. Men den heliga graalen för AI-forskningen har varit att skapa intelligens som liknar ett barns, som kan bli bra på i stort sett vad som helst. När man nu tittar på listan över saker som datorer fortfarande inte kan göra, så krymper den ganska stadigt. En bild som Max Tegmark återkommer till föreställer landmassor och berg som sakta men systematiskt dränks på grund av en havsnivåhöjning. Men bilden illustrerar inte konsekvenser av klimatförändringen, utan ”landskap över mänsklig kompetens”. Ju högre berg, desto svårare för datorer att bemästra kompetensen. Bland landmassor som redan befinner sig under det stigande AI-havet finns utantillinlärning, aritmetik, schack, Go, investering och bilkörning. Bland de högsta bergen, som ännu är en bra bit från att översvämmas, finns sådant som vetenskap, programmering, bokskrivande, filmkonst och social interaktion. Bilden hänger ihop med diskussionen om hur AI kommer att förändra arbetsmarknaden. Enligt en ofta citerad förutsägelse kommer hälften av dagens jobb att vara automatiserade om 20 år. Jag frågar om Max Tegmark har några yrkesråd till min 12-åriga dotter. – Jag skulle rekommendera att hon inriktar sig på någonting som vi tror att datorer fortfarande kommer att vara relativt dåliga på. Jobb som kräver kreativitet, jobb där det händer många oförutsägbara grejer så att man måste improvisera. Och kanske jobb där kunden uppskattar den mänskliga kontakten i tjänsten, allt från präst till massageterapeut. Men det viktigaste rådet av alla tror jag är att inte förvänta sig att först plugga en massa och sedan ha samma jobb i 40 år. Man måste hänga med i svängarna och hela tiden lära sig nya grejer. – Det är också viktigt att ha koll på den senaste tekniken. För det är inte bara så att människor blir utkonkurrerade av AI, utan det vi ser mycket nu är att människor som jobbar utan AI blir utkonkurrerade av människor som jobbar med AI, eftersom de är mer produktiva. Om hon till exempel är intresserad av medicin ska hon inte utbilda sig till den som läser av röntgenbilderna och ställer en diagnos. I stället bör hon vara läkaren som använder den här automatiska diagnosen och pratar med patienten och diskuterar behandlingen. Men stora befolkningsgrupper riskerar ändå att hamna utanför arbetsmarknaden. Du tar upp medborgarlön som en tänkbar lösning på ojämlikheten som AI kan medföra… – Jag är övertygad om att vi behöver någon sorts omfördelning för att hjälpa de som till slut inte kommer att få jobb. Men om det är medborgarlön eller något annat som är bäst, där försöker jag vara öppen. Däremot blir jag ganska upprörd när politiker säger att vi måste skära ner på äldreomsorg, lärare eller sjuksköterskor för att vi inte har råd. Om vi ändå måste betala ut medborgarlön i framtiden är det bättre att behålla den typ av jobb där folk verkligen uppskattar att det är människor och inte robotar som utför dem, säger Max Tegmark, som trots sin något amerikanska framtoning plötsligt låter väldigt svensk. – Här hoppas jag att Sverige kan gå före. Sverige var ett föregångsland efter andra världskriget i sociala experiment, som gratis universitetsutbildning och gratis sjukvård. Det är mer troligt att framtidens lösningar hittas i Sverige än i USA, där jag bor. Där är man nästan är allergisk mot all slags omfördelning. När Max Tegmark gick på gymnasiet ville han byta till naturvetenskaplig linje. En byråkrat på antagningsnämnden sa att det inte var möjligt. Då övertygade han studierektorn på Blackebergs gymnasium att ge honom chansen ändå. – Just att våga gå min egen väg, trots att andra avrådde, har varit nyckel till mina forskningsframgångar: man blir aldrig först när man följer andra! Han stod fast vid sin egen väg även när han som nydisputerad forskare fick ett brev från en berömd professor. Professorn varnade honom för att fortsätta med spekulativ forskning om han inte ville få sin karriär förstörd. Det är uppenbart att Max Tegmark inte har följt professorns råd i ”Liv 3.0”. Där spekulerar han i hur mänskligheten skulle kunna skaffa mer resurser genom att kolonisera kosmos. (Han föredrar egentligen ordet ”befolka”, som han använder under intervjun.) Enligt Max Tegmark är det inte orimligt att föreställa sig intergalaktiska laserseglatser där AI koloniserar andra solsystem och planeter. Efter att AI:n landat och etablerat livsförutsättningar tänker han sig att information om enskilda människor sedan kan överföras med ljusets hastighet, varefter AI:n klonar de önskvärda människorna på plats. Som han förklarar i ”Liv 3.0”: ”Detta skulle antingen kunna göras ganska lågteknologiskt genom att helt enkelt överföra de två gigabyte information som behövs för att specificera en persons DNA och sedan inkubera ett barn som ska födas upp av AI:n, eller också kan AI:n nanomontera kvarkar och elektroner till fullvuxna människor som sedan får alla sina minnen skannade från originalen hemma på jorden.” Jag frågar om det ska läsas som en tankelek eller om man verkligen menar allvar. Max Tegmark ler snett: – Din hjärna innehåller 100 terabyte. Det är ingen gigantisk datamängd att skicka med interstellär e-post till ett annat solsystem. Vi har naturligtvis inte tekniken för att göra det än. Men det strider inte mot några av fysikens lagar. Men kan det inte strida mot några av biologins lagar? Människor ingår också i komplexa ekosystem, både utanför och inom oss själva, där forskare till exempel ännu inte förstår hur samspelet mellan våra hjärnor och tarmbakterier ser ut… – Om man ska bygga en kopia av dig måste man naturligtvis kopiera även din tarmflora. Och bakterier är enklare att kopiera, eftersom de innehåller mindre information. Men grund- idén här, som är viktig, är att folk tidigare trodde att den här typen av rymdresor var omöjliga. Till och med science fiction-författare som skrev om rymdresor brukade fokusera på de närmaste solsystemen mindre än 10 ljusår bort. Resor till andra galaxer var inte aktuella, eftersom det inte kändes så kul att ligga nedfrusen i miljontals år. Eller att behöva ha hundratusentals generationer som bodde i något trångt, tråkigt rymdskepp, som dessutom riskerade att förstöras när som helst när det krockade i med något litet rymdskräp. – Nu vet vi att det i alla fall inte är orealistiskt. För är det något vi har lärt oss på senare tid är det att människan är information snarare än materia. Jag tänker på min granne under föreläsningen på Kulturhuset, och hans förhoppning att människans hjärna trots allt skiljer sig från en hårddisk. Bland alla fördomar en människa bär på kan nog kolchauvinismen vara en av de svåraste att göra sig kvitt. Svensk-amerikansk fysiker och kosmolog, aktuell med boken ”Liv 3.0 – att vara människa i den artificiella intelligensens tid” (Volante). En av världens mest citerade forskare. Född 1967 och uppvuxen i Bromma i Stockholm. Son till matematikern Harold Shapiro och Karin Tegmark. Läste till civilingenjör i teknisk fysik vid KTH i Stockholm samtidigt som han utbildade sig till civilekonom vid Handelshögskolan. Doktorerade vid University of California i Berkeley, USA. I dag professor i fysik vid Massachusetts Institute of Technology (MIT) i USA. Grundade 2014 Future of Life Institute tillsammans med bland andra Jaan Tallinn (medgrundare till Skype) och sin fru Meia Chita-Tegmark. I styrelsen sitter bland andra kosmologen Stephen Hawking och Teslas vd Elon Musk, som är med och finansierar verksamheten. Var sommarvärd i Sveriges Radio 2008. Hans första bok ”Vårt matematiska universum – mitt sökande efter den yttersta verkligheten” (Volante) kom ut 2014. I boken ”Liv 3.0” avlivar Max Tegmark tre myter om artificiell intelligens: 1 Myt: Huvudrisken är att AI blir medveten eller ond. Fakta: AI kan bli skicklig och få mål som avviker från våra. De verkliga riskerna med AI handlar inte om ondska, utan om kompetens att uppnå mål som avviker från människans mål: ”Du är förmodligen ingen myrhatare som trampar på myror av elakhet, men om du ansvarar för ett grönt vattenkraftsprojekt och det ligger en myrstack i området som måste sättas under vatten – tråkigt för myrorna. Rörelsen för välvillig AI vill undvika att försätta mänskligheten i samma situation som de där myrorna”. 2 Myt: Maskiner kan inte ha mål. Fakta: En värmesökande missil har ett mål. Missuppfattningen om medveten AI är besläktad med myten om att maskiner inte kan ha mål. Den som blir jagad av en värmesökande missil bekymrar sig inte för om missilen upplever att den har ett syfte, argumenterar Max Tegmark: ”Om den värmesökande jagade dig skulle du nog inte ropa: ’Jag är inte orolig, för maskiner kan inte ha några mål!’” 3 Myt: AI kan inte kontrollera människan. Fakta: Intelligens möjliggör kontroll: vi kontrollerar tigrar genom att vara smartare. ”När intelligensskillnaden är tillräckligt stor blir det inte en strid utan en slakt. Än så länge har människor utrotat åtta av elva elefantarter och dödat de allra flesta individerna hos de återstående tre”, skriver han och konstaterar att om en superintelligent AI bestämmer sig för att utrota mänskligheten kommer det att gå mycket snabbt. 1. ”Her” ”Jag gillar att ’Her’ släppte fixeringen vid robotar och framhävde det spännande med intelligens. Här är datorn verkligen superintelligent – inte bara lite smartare utan otroligt mycket bättre än oss på allt. Däremot är det komiskt orealistiskt att resten av samhället knappt förändrats. Killen i huvudrollen är journalist, trots att AI:n hade kunnat skriva hans artiklar på nolltid.” 2. ”Transcendence” ”Där uppstår faktiskt en intelligensexplosion, en dator blir superintelligent och utvecklar otroligt avancerad teknologi. Spännande – men orealistiskt slut: fastän datorn var superintelligent kunde vi människor lista ut hur man kunde lura den. I de flesta filmer om AI ligger den artificiella intelligensen inte långt före vår egen. Som om det vore något magiskt med mänsklig intelligens. Vi vet att hjärnans storlek begränsas av mammas bäcken.” 3. ”Interstellar” ”Ett maskhål är en genväg i rumtiden som låter dig färdas från A till B utan att fara igenom det mellanliggande utrymmet. Även om stabila maskhål medges i Einsteins relativitetsteori och har dykt upp i filmer som ’Interstellar’ kräver de förekomsten av en märklig hypotetisk materia med negativ densitet var existens kan hänga på svårförstådda effekter av kvantgravitationen. Användbara maskhål kan med andra ord mycket väl visa sig vara omöjliga, men annars har superintelligent liv stora incitament att konstruera dem.” Text: Sverker Lenas Om intervjun: Vi ses i Max Tegmarks svenska förlag Volantes egna bokhandel i Gamla stan i Stockholm. Foto: Jonas Lindkvist och Lisa Mattisson Om fotograferingen: Vi följer med till barndomshemmet i Bromma. När han sätter igång sin första dator börjar den att brinna... Se filmen på dn.se/kultur.


Dataspelsbranschen: ”Vi är inte förvånade”

Summary: Spelindustrin förvånas inte över berättelserna om sexism och övergrepp. Per Strömbäck, talesperson på Dataspelsbranschen, säger att de har arbetat med problemen länge.

I svallvågorna efter Metoo uttalade sig internationella företrädare för spelbranschen om problemen med sexism. I en artikel på gamesindustry.biz pratar de om nästa steg efter hashtaggens spridning. Jen MacLean, tillförordnad vd på International games developers association (IGDA) säger till nättidningen att män nu måste föra facklan vidare: – Fråga vad ditt företag gör för att skapa en mer diversifierad och inkluderande miljö. Fortsätt fråga. Ska du anställa någon? Skaffa en bred kandidatgrupp. Ja, det tar mer tid och arbete. Det är värt det. Läs mer: ”Kvinnor ger upp sina proffssatsningar på grund av trakasserier” John Smedley, före detta utvecklare på spelföretaget Daybreak, fyller i: – Vi måste bli bättre. Jag har varit i en ledande position under i princip hela min karriär. Hur mycket jag än vill säga att jag inte har sett detta, så har jag sorgligt nog gjort det, säger han till branschtidningen. Men de svenska spelföretagens samarbetsorgan, Dataspelsbranschen, har inte gjort något uttalande. Talespersonen Per Strömbäck säger till DN att det delvis beror på att ett uppvaknande kom för flera år sedan. – Vi hade på sätt och vis vårt Metoo för tre år sedan, med Gamergate. Man ska inte överdriva likheterna, Metoo-uppropen handlar generellt om trakasserier på arbetsplatsen, Gamergate handlade om näthat. Men liknande strukturer kom i dagen. Efter kvinnohatsdrevet Gamergate samlade Dataspelsbranschen 50 av medlemsföretagens vd:ar och skrev under en debattartikel mot sexism på SvD brännpunkt. I samband med det startade de bland annat inkluderingssatsningen Diversi och rekryteringsprojekt för att locka kvinnor till branschen. – Vi har inte tagits på sängen av Metoo-debatten, det är frågor vi har jobbat med länge. Vårt jämställdhetsarbete talar för sig självt, jag tycker att det blir ett ställningstagande. – Men det är inget argument för att inte säga något nu. Jag vet inte varför det inte blivit något upprop i vår bransch. Jag tror inte att vi har mindre problem med sexuella trakasserier. Men den här överraskningen infaller inte riktigt, eftersom vi redan har gått igenom den.


Amerikan kan ha köpt världens dyraste målning

Summary: Vem som köpte världens dyraste konstverk, Leonardo Da Vincis "Salvator Mundi", är fortfarande höljt i dunkel. The Art Newspaper pekar nu ut den amerikanske miljardären Ken Griffin som möjlig ny ägare

The Art newspaper har flitigt rapporterat om spekulationerna kring Leonardo da Vincis "Salvator mundi", som Christie's i New York sålde för ofattbara 450 miljoner dollar för drygt två veckor sedan. Märkligt nog har ingen ännu klivit fram som ny ägare av renässansmästarens framställning av Jesus Kristus som världens frälsare - trots den enorma prestigen att ha kammat hem världens högst betalda konstverk. Läs mer: Birgitta Rubin: Prestigen att äga världens dyraste målning är förstås enorm Så ryktena blir allt vildare. De har cirklat kring allt ifrån kinesiska miljardärer, Qatars emirfamilj och ett statligt franskt förvärv för Louvrens räkning till nya systermuseet i Abu Dhabi. Det har även spekulerats om Bill Gates (som äger ett dyrbart Leonardo-manuskript) och "i internets allra mörkaste hörn av konspirationsteorier till och med om president Vladimir Putin"! Men ett flertal källor uppger nu för The Art newspaper att köparen är den amerikanske miljardären Ken Griffin. Hans plan sägs vara att låna ut eller donera dyrgripen till The Art Institute of Chicago - vilket varken Griffin eller museet hittills velat kommentera. Samtidigt rapporterar nättidskriften hyperallergic.com att franska RTL intervjuat Louvrens chef, som förnekar att man förvärvat "Salvator Mundi" men däremot förhandlar med den mystiska köparen/köparna om att få låna verket till en Leonardoutställning i slutet av 2018. "Salvator Mundi" har kallats en manlig "Mona Lisa" och fick en äkthetsstämpel för bara några år sedan, efter att i flera sekel tillskrivits elever och efterföljare till Leonardo. Verket är nu hårt restaurerat, efter både övermålningar och allehanda skador. Det finns fortfarande enstaka tvivlare, som inte tror på Leonardo Da Vinci som upphovsman - vilket världsledande experter slutit sig till. Dock kan en av Leonardos assistenter ha bidragit till partier av målningen. Men något skumt är det med denna affär. Det pågår flera rättsliga strider runt "Salvator Mundi" och säljaren oligarken Dmitry Rybolovlevs familjestiftelse. Rybolovlev anser sig ha blivit uppskörtad när han själv köpte verket 2013 för 127,5 miljoner dollar av konsthandlare Yves Bouvier. Samtidigt är Rybolovlev anklagad för att undanhålla sina tillgångar från sin fru, som han ligger i skilsmässa med. I The Art Newspaper förekommer även spekulationer om olika typer av "garantier", dubbla och tredubbla, i samband med auktionen. Om detta stämmer var försäljningen förhandsriggad och inbegrep eventuellt även Andy Warhols silkscreen-version av Leonardos "Sista måltiden", “Sixty Last Suppers", som tidigare ägts av Larry Gagosian, världens mäktigaste konsthandlare. Verken Rybolovlev eller Gagosian har velat kommentera dessa misstankar.


Trots trakasserianklagelser – Horace Engdahl rekommenderade Kulturprofilen

Summary: Som Svenska Akademiens dåvarande ständige sekreterare skrev Horace Engdahl tillsammans med ledamoten Per Wästberg under en begäran om att den så kallade Kulturprofilen skulle få statlig inkomstgaranti på livstid. Brevet undertecknades också av en ledande företrädare för Kungliga Musikaliska Akademien.

Sju framstående svenska kulturpersonligheter har undertecknat brevet, som den 2 juni 2006 inkom till Konstnärsnämnden. Nämnden beslutar om de statliga inkomstgarantierna för konstnärer, även kallad konstnärslön. Nio år hade då gått sedan anklagelserna om sexuella trakasserier mot Kulturprofilen blev kända för Svenska Akademiens ledning, efter att flera kvinnor larmat i Expressen. Läs mer: 18 kvinnor anklagar Kulturprofilen för övergrepp I brevet till Konstnärsnämnden skriver Horace Engdahl och de övriga undertecknarna att Kulturprofilen ”är i ovanlig förening en regissör av starkt uppmärksammade kulturevenemang och en nyskapare när det gäller att sammansmälta konst, musik, filosofi och litterära texter till överraskande, svårförglömliga möten”. Engdahl med flera skriver vidare att Kulturprofilens ”ringa förmögenhet” gått till hans verksamhet, här kallad Klubben. De rekommenderar Konstnärsnämnden att ge Kulturprofilen en statlig inkomstgaranti till konstnärer eftersom den skulle ”betyda mycket – oavsett att den skulle foga samman de genrer som vanligen hålls isär i bedömningarna”. Horace Engdahl skriver under i egenskap av ständig sekreterare i Svenska Akademien och Per Wästberg som ledamot. Brevet har också undertecknats av violinisten Anna Lindal, som då var vice preses i Kungliga Musikaliska Akademien, pianisten Roland Pöntinen, som sedan år 1990 varit ansvarig för Klubbens musikprogram, konstnärerna Jan Håfström och Håkan Rehnberg samt skådespelaren Agneta Ekmanner. Läs mer: Svenska Akademien anlitar advokatbyrå för att utreda Kulturprofilen Trots rekommendationen beviljades Kulturprofilen aldrig inkomstgaranti för konstnärer. Systemet avvecklades också fyra år senare efter ett riksdagsbeslut men de som sedan tidigare hade en garanti fick behålla den. Horace Engdahl var vid den berörda tidpunkten inte bara Akademiens ständige sekreterare, utan också mycket nära vän med Kulturprofilen. I en intervju med DN i mars 2016 lyfte Engdahl fram Kulturprofilen som livsstilsförebild. – Han lever det goda livet, han är nästan ensam om det, den ende som har förstånd, han borde göra om Klubben till en stilskola för unga män: bli inte hipsters, bli gentlemen! Claes Sandgren: Det går visst att avgå från Svenska Akademien Under intervjun berättade Engdahl att han grips av en känsla av ”mänsklig värdighet” när han besöker Klubben. Han deltog också vid ceremonin när Alice Bah Kuhnke dekorerade Kulturprofilen med en kunglig orden. I ett mejl till DN skriver Horace Engdahl: ”Jag har ingen annan kommentar än den ganska självklara, att jag (och många) tyckte att han var värd det som skapare av och mångårig ledare för kulturplatsen Klubben.” Per Wästberg har vid minst tre tillfällen föreslagit att Kulturprofilen ska tilldelas en kunglig orden. I en intervju med DN förra veckan sade Wästberg att han inte hade en nära vänskapsrelation med profilen, utan menade att han skrivit nomineringarna eftersom han uppskattade Kulturprofilens arbete med Klubben. Aase Berg: Vi kan inte blocka allt som osar ondska Wästberg berättade att han 1997 fått kännedom om anklagelserna mot Kulturprofilen men menade att han personligen inte tagit del av vittnesmålen och att en annan akademiledamot försvarade profilen till ”the bitter end”. Han syftade då inte på Horace Engdahl. – Jag kan bara nu, i efterklokhetens efterhand, beklaga i högsta grad allting, därför det som han har gjort är för mig obegripligt, förfärande och oförlåtligt, sade Wästberg till DN. Efter intervjun med DN har Wästberg ”fått skäll” för sina uttalanden, berättar han för Expressen, och hänvisar alla uttalanden till ständiga sekreteraren Sara Danius. – Sedan dess har hon ytterligare understrukit att eftersom den här saken nu är under juridisk utredning av advokatbyrån Hammarskiöld & Co, som antas dröja ett par månader minst, så får ingen i Akademien yttra sig, säger Wästberg till Expressen. Roland Pöntinen uppger att han inte har några minnen av att ha signerat rekommendationsbrevet. – Men det kan vara så att han – Kulturprofilen – bad om att få min namnteckning. Han initierade det säkert själv. Han har alltid klagat över sin dåliga ekonomi, över att ingen ger hans verksamhet stöd, vilket i ljuset av alla inflöden som nu framkommit gör en förvånad. Du ansvarade för Klubbens musikprogram i över tjugo år. – Ja, men jag hade ingen som helst insyn i ekonomin. Om jag frågade om sådant – och efterlyste större transparens - kunde jag bemötas med ilska, säger Roland Pöntinen. DN har sökt Per Wästberg för en kommentar till rekommendationsbrevet.


Jay-Z erkänner otroheten mot Beyoncé

Summary: Efter otaliga hintar erkänner nu Jay-Z sin otrohet. I en intervju med New York Times berättar han om hur relationen med Beyoncé har påverkats.

Ända sedan ”hiss-incidenten”, då Beyoncés syster Solange Knowles attackerade Jay-Z medan Beyoncé tyst såg på, har det spekulerats om otrohet i kändisparet. Beyoncés senaste skiva ”Lemonade” hade trolöshet som ett huvudtema. Jay-Z:s album ”4:44”, som släpptes i somras, har tolkats som ett erkännande. Nu pratar New York-rapparen för första gången öppet om affärerna. I en intervju med New York Times Dean Baquet berättar han om hur de påverkat relationen med Beyoncé. – Det svåraste är att se smärtan i ögonen på någon som du gjort illa och sen behöva se dig själv i spegeln, säger artisten till tidningen. Han förklarar otroheten med att han byggt upp emotionella spärrar efter en tuff barndom, och därför stängt av sina känslor. – Man måste överleva, så man går in i överlevnadsläge, och vad händer då? Man stänger av allt, säger Jay-Z till Baquet och fortsätter: – I mitt fall är det djupt, och påverkar också relationen till kvinnor. Och på grund av det händer saker: otrohet. I slutet av intervjun säger rapparen att relationen med Beyoncé nu åter präglas av respekt.


Julianne Moore: Politik förpackad som underhållning

Summary: Julianne Moore gör en dubbelroll som tvillingsystrar i George Clooneys "Suburbicon", ett blodigt och skruvat satirdrama som vill göra upp med rasismen mitt i den helvita amerikanska medelklassidyllen. Filmen har svensk biopremiär nästa vecka.

Julianne Moore gör en dubbelroll som tvillingsystrar i George Clooneys "Suburbicon" efter ett manus av bröderna Coen. Ett blodigt och skruvat satirdrama som gör upp med rasismen mitt i den helvita amerikanska medelklassidyllen. Filmen, som hade världspremiär i Venedig, har svensk biopremiär nästa vecka. Varför ville du göra "Suburbicon"? – Jag tyckte att det var en väldigt intressant och nyskapande idé - särskilt när George ringde och ville att jag skulle spela båda rollerna. Och jag gillar att han har gjort en väldigt politiskt film som är förpackad som underhållning. Till en början vaggar han in publiken i en falsk säkerhet, men den gamla käcka 50-talsnostalgin förvandlas till en mörk, politisk och väldigt överraskande noir-film där onda människor gör onda saker i skydd av sitt vita privilegium, säger Julianne Moore. Vilken sorts politiskt ansvar har du som skådespelare? – För mig är det viktigt att mina åsikter reflekteras i de filmer jag gör. Filmer måste inte vara polemiska, men som konst reflekterar filmer det som händer i världen. Och för mig personligen var det väldigt viktigt att gå i den stora kvinnomarschen som hölls i Washington D.C i januari. En film som "Suburbicon" påminner oss om att vi måste vara väldigt uppmärksamma på historien eftersom den tenderar att upprepa sig. Det som den svarta familjen råkar ut för har vi tyvärr sett tidigare i historien. I USA har vi ju också ett offentligt gräl om monumenten i sydstaterna. De måste bort. Man kan inte ha dessa statyer från Inbördeskriget på torg och universitet som barn kan se. Hur var det att regisseras av George Clooney? – Han var extremt förberedd - och det är det viktigaste för mig. Han var rustad till tänderna inför varje tagning - men inom denna ram fick jag frihet att utveckla mina rollfigurer. Jag ville att en av dem skulle vara blonda och den andra brunett för att manifestera deras olikheter på ett fysiskt sätt. Han sa "Great, gör det!". Jag var så nöjd med detta, ler hon. Vilka sorts roller vill du helst spela? – För mig är flexibiliteten hela poängen med att vara skådespelare. Jag letar alltid efter möjligheter att spela olika typer av rollfigurer – och inte arketyper. På det sättet har jag haft ett väldigt bra år - där jag förutom Rose/Margaret i "Suburbicon" har gjort mormor i "Wonderstruck" och Poppy i "Kingsman: The golden circle", en knäppgök som var väldigt rolig att göra. Matthew Vaughn har skapat en specifik, parodisk spionfilm som samtidigt är komisk, underligt förhöjd och smart.


Sofia Olsson Olsén stoppar Aftonbladets nya ”Dokumentet”

Summary: Dokumentet 2.0 skulle samla anonymiserade berättelser om sexism och trakasserier på Aftonbladet. Tanken var att materialet skulle publiceras på torsdagen – men stoppas nu. ”Jag har landat i att vi inte kan publicera materialet i Aftonbladet i dess nuvarande form”, skriver chefredaktören Sofia Olsson Olsén i ett uttalande.

På onsdagen fick de fem initiativtagarna till Dokumentet 2.0 beskedet att publiceringen av materialet inte kommer att bli av. Det var i samband med #metoo-kampanjen och våldtäktsanklagelserna mot en journalist på Aftonbladet som idén om ett nytt ”Dokumentet” började växa fram. Tanken var att den nyare versionen skulle publiceras i Aftonbladets olika kanaler, vilket initiativtagarna berättade om för flera medier. Läs mer: DN granskar krisen på Aftonbladet – sexism och tystnadskultur Men nu stoppas publiceringen av Dokumentet 2.0 och i ett skriftligt uttalande berättar chefredaktören och publishern Sofia Olsson Olsén om beslutet. ”Jag har landat i att vi inte kan publicera materialet i Aftonbladet i dess nuvarande form. Det viktigaste skälet är att även om personerna som förekommer i berättelserna är anonyma så är jag ytterst ansvarig för om någon skulle kunna identifieras, detta gäller både män och kvinnor”, skriver hon. Chefredaktören skriver också att hon ber om ursäkt för det missförstånd som har uppstått och ”förstår den frustation och ilska detta har skapat”. Beslutet har lett till ilska och frustration på Aftonbladets redaktion. – Vår chefredaktör ville ha källor på de som skrivit i dokumentet. Hela tanken med dokumentet är att det ska vara anonymt, så att kvinnor vågar berätta. Det finns inga källor. De som har hand om dokumentet vet inte vem som skrivit vad och har lovat alla källskydd, säger en källa på tidningen. ”Vad jag, bland annat, läser är att ni alltså ljög, allihop, när Dokumentet 2.0 presenterades som ett eget initiativ från de fem kvinnor som frontat det. Jag läser att det istället var ett beställningsjobb från ”högre ort”, från dig och några chefer. Hur tänkte ni när ni snickrade ihop den, i sammanhanget så viktiga, osanningen?”, skriver en kvinnlig medarbetare i ett mejl till alla på redaktionen som svar på Sofia Olsson Olséns utspel. En annan medarbetare skriver i ett mejl till alla på redaktionen: ”Med ditt mejl blir det obegripliga begripligt: Det var ljug.” Sofia Olsson Olsén menar att det blir omöjligt för henne som ansvarig utgivare och arbetsgivare att godkänna en publicering eftersom materialet måste bearbetas ytterligare. ”Jag och arbetsgruppen för Dokumentet 2.0 har gemensamt kommit fram till att de många berättelserna ska tjäna som underlag till ett journalistiskt dokument med citat ur berättelserna, men där fokus kommer att ligga på strukturer.” Läs mer: Aftonbladets chefredaktör: Klart att det påverkar tidningen Frida Söderlund som är en av de fem redaktörerna bakom Dokumentet 2.0 skriver till DN: ”Vi har beslutat i dag hur vi förvaltar materialet vidare på Aftonbladets plattformar. Det är för oss alla viktigt att få vara transparenta och vi kommer därför att göra ett journalistiskt arbete av berättelserna. Vi som jobbat med Dokumentet kommer tillsammans med två redaktörer att påbörja utgörandet på måndag, men ingen deadline är satt än.” En källa berättar för DN att det är osäkert om Dokument 2.0 någonsin kommer publiceras. – Det som återstår är att göra som på 70-talet att trycka upp det här och häfta ihop det i pappersluntor och lägga på alla skrivbord. Då blir inte Sofia Olsson Olsén ansvarig utgivare för det, utan initiativtagarna, och det vill de inte förstås. De är inmålade i ett hörn, säger källan och är besviken över ledningens agerande: – Vi är inte så många kvinnor kvar här, det är jobbigt att läsa om det som skrivs om oss och vi fick en chans att göra vår röst hörd i det här dokumentet. Vi hoppades att det här skulle leda till en förändring så att vi också skulle bli lyssnade på. Det finns ju ett drygt 80-tal vittnesmål i Dokumentet 2.0, det är ganska många. Men istället väljer ledningen återigen att tysta ned, säger källan. Läs mer: De här männen har skyddats i absurdum DN har sökt Sofia Olsson Olsén som avböjer att kommentera ytterligare.


Nobelpriskritiker får sparken

Summary: Den amerikanske författaren Garrison Keillor, som i oktober kritiserade Nobelpriset i litteratur, har fått sparken från Minnesota Public Radio, skriver nyhetsbyrån AP.

Anledningen till att han förlorar jobbet på radiokanalen ska vara anklagelser om olämpligt beteende. I ett mejl till nyhetsbyrån AP skriver han att fått sparken på grund av ”en historia som jag tycker är mer intressant och mer komplicerade än den version som Minnesota Public Radio hört”, utan att ge några fler detaljer. ”Det är någon slags poetisk ironi att slås av från etern med en historia, när man själv har berättat så många av dem. Men jag är 75 och har inget intresse av att argumentera om detta. Och jag kan inte med gott samvete medföra fara till en organisation som jag har jobbat hårt för sedan 1969", skriver han. Läs mer: Garrison Keillor: ”Svenskar inte lämpade att dela ut Nobelpris” Minnesota Public Radio bekräftar för AP att Garrison Keillor fått sparken och uppger att de mottagit en anklagelse om "olämpligt beteende" och vet inte om det finns fler liknande anklagelser riktade mot honom. Den amerikanske radioprofilen och författaren skapade stora rubriker i mitten av oktober i år då han kritiserade Svenska Akademien för att belöna nihilism framför litteratur med Nobelpriset i litteratur. ”Svensk litteratur består av små mörka berättelser där folk är väldigt tysta och sedan börjar det snöa och en hund skäller och någon sträcker sig efter akvaviten”, skrev Garrison Keillor i en text som publicerades i The Washington Post.


Universitetsbibliotek slänger 95 procent av pliktexemplaren

Summary: 95 procent av de pliktexemplar som skickas till Stockholms universitetsbibliotek (SUB) slängs direkt. Det rapporterar Biblioteksbladet. – Stockholms universitet borde strykas ur lagen, sa¨ger SUB:s chef Wilhelm Widmark till tidningen.

Fem av SUB:s anställda delar på uppgiften att packa upp och direkt kasta alla inskickade pliktexemplar som inte är juridisk litteratur eller viss kurs-, skön- och barnlitteratur. Totalt kostar processen en halv miljon kronor per år. Svinnet beror på lagen om pliktexemplar, som säger att allt tryckt material i Sverige – inklusive vykort, kartor och reklamblad – ska skickas till Kungliga Biblioteket i Stockholm (KB) samt till ett antal universitetsbibliotek, däribland Lunds och Stockholms. Enbart KB och universitetsbiblioteket i Lund är bundna att spara allt. På grund av platsbrist slängs därför nästan allt som inkommer till SUB. – Stockholms universitet borde strykas ur lagen, det a¨r va¨ldigt dumt att vi fa°r alla pliktexemplar, sa¨ger bibliotekets chef Wilhelm Widmark i en artikel som publiceras på Biblioteksbladets sajt. Pliktexemplaren levereras till biblioteket två gånger om dagen. Det kastade materialet samlas i en container i bibliotekets källare innan det körs till återvinning. – Det a¨r fysiskt anstra¨ngande att packa upp och sla¨nga. Att vara ensam och go¨ra det varje dag skulle bli fo¨r tufft, uppger samordnaren Lilan Fernandez Hall för Biblioteksbladet. Nu vill SUB:s chef Wilhelm Widmark se en förändring av lagstiftningen. – Stockholms universitet borde strykas ur lagen, det a¨r va¨ldigt dumt att vi fa°r alla pliktexemplar, sa¨ger han till branschtidningen.


Jennifer Wegerup om trakasserierna hon utsatts för: Männen har skyddats in absurdum

Summary: I en text i Resumé skriver Jennifer Wegerup om de kränkningar hon fått utstå som verksam journalist: ”Jag är reducerad till mitt kön, någon att knulla.” – Jag kände att jag var skyldig att skriva den, säger hon till DN.

Under onsdagen publicerade mediebranschtidningen Resumé en text av journalisten och författaren Jennifer Wegerup, där hon berättar om sin väg ut ur och tillbaka till journalistiken. Under 2016 lämnade hon journalistiken efter en lång karriär på bland annat Aftonbladet och Expressen, där hon fått utstå kränkningar och sexuella trakasserier i rollen som kvinnlig sportjournalist och kolumnist. I texten beskriver hon ett antal av de händelser hon varit med om under sin karriär – bland annat hur en Expressenchef sms:at att han ”runkar och fantiserar” om henne, hur en Aftonbladetskribent förminskat hennes yrkesroll i en krönika, hur en lokaltidningskollega under OS i Aten försökt tvinga sig till sex och hur en SVT-profil på en fest sagt till henne att han ”skulle älska att ta [Wegerup] mellan brösten och spruta i pälsen”. Läs mer: DN granskar krisen på Aftonbladet – sexism och tystnadskultur Delar av texten berör en namngiven Aftonbladetprofil som har utsatt Wegerup för sexuella trakasserier, en händelse som hon då av flera chefer uppmanades att inte kommentera utåt. I ett videoklipp som spriddes flitigt i sociala medier sjöng kollegan: ”Vi har knullat Jennifer Wegerup”. ”De beordrar mig inte att vara tyst, det skulle de aldrig ha gjort. Men de menar att det a¨r det ba¨sta fo¨r alla inblandade. (...) Inte fo¨r mig. (...) Na¨r jag inte svarar o¨kar stormen. Det va¨rsta a¨r att min la°nga kamp fo¨r ja¨msta¨lldhet nu blir ifra°gasatt; jag anses feg som inte kommenterar”, skriver Jennifer Wegerup i texten. ”A¨r inte det ha¨r en feministisk redaktion? Varfo¨r a¨r det sa° tyst? Var a¨r sto¨det fo¨r mig?”, fortsätter journalisten. – Jag tvekade i början, det är alltid känsligt att skriva om sådana saker – Stockholms medievärld är så liten. Men jag kände att jag var skyldig att skriva den, för mina döttrars skull och för alla kvinnors skull. Och för att kanske må bättre, säger Jennifer Wegerup till DN. Hur kommer det sig att du valde att namnge flera av dem du skriver om – både de som utsatt dig för trakasserier och ansvariga chefer? – Många har jag låtit bli att namnge. Men en av de namngivna har gång på gång fått ge sin version av händelsen, medan jag har ombetts att tiga. Cheferna är högt uppsatta personer, och med makt kommer ett ansvar. De svek mig och skyddade den manliga profilen, och det har gjort väldigt ont. Läs mer: Starka reaktioner på Staffan Heimerssons #metoo-krönika I texten i Resumé skriver Jennifer Wegerup också om en nästan beroendeframkallande glädje över att vara journalist – en glädje som till slut tog henne tillbaka till journalistiken efter några månader på Moderaternas kommunikationsavdelning. – Jag visste från början att det var ett misstag att gå till politiken. När terrordådet i Stockholm inträffade mådde jag fysiskt dåligt av att inte jobba som journalist. Jag är journalist. Och till sist började jag må så pass bra att sorgen förbyttes i en drivkraft. Kommer #metoo-rörelsen att leda till förändring? – Jag tror det – om vi tar det vidare på allvar. Om vi verkligen går från ”vem gjorde det?” till ”varför?”. Det finns en oerhörd acceptans för män som beter sig illa, medan toleransnivån för kvinnor är betydligt lägre innan man anses ”jobbig”. Hela systemet skyddar män. Dessutom måste redaktionerna, som jag skriver i texten, arbeta med det – geniförklarandet som finns mellan män är helt förödande. Chefer ska inte beundra sina medarbetare. Och bland annat på Aftonbladet har de här männen skyddats in absurdum.


Horace Engdahl och Peter Englund avgår inte

Summary: Svenska Akademiens stadgar har ingen utträdesparagraf och därför kan ledamöterna inte lämna sina stolar frivilligt. Det är Horace Engdahls kommentar till den debattartikel där professor emeritus Claes Sandgren kräver att Akademiens tidigare ständiga sekreterare avgår.

I debattartikeln som publicerats i Dagens Nyheter skriver Claes Sandgren att förtroendet för Svenska Akademien och dess ledamöter är rubbat och kräver att de tidigare ständiga sekreterarna Horace Engdahl och Peter Englund avgår. Bakgrunden är rapporteringen kring den så kallade kulturprofilen som har nära band till flera ledamöter. Mannen anklagas av 18 kvinnor för sexuella trakasserier och Akademiens hantering av frågan är satt under lupp. Men enligt Engdahl är ett utträde inte möjligt enligt regelverket "I samband med en konflikt i slutet av 1980-talet gjordes en utredning inom Akademien som kom till slutsatsen att frivilligt utträde inte är möjligt. De ledamöter som vid den tiden lämnade arbetsgemenskapen behöll därför sina stolar, och efterträdare till dem valdes först efter deras död" skriver Engdahl i ett mejl till TT. Han tar författaren Kerstin Ekman som exempel: hon innehar fortfarande stol nr 15 i Akademien fast hon i praktiken aldrig sitter på den. I debattartikeln hävdar Claes Sandgren även att flera ledamöter på senare år själva fått några av Akademiens finaste priser. Det stämmer inte, enligt Engdahl. "I början av 2000-talet beslöt Akademien att hädanefter inte ge några priser eller andra belöningar till sina egna ledamöter, och det är en princip som har upprätthållits sedan dess", skriver Engdahl. Också Peter Englund avvisar avgångskravet: "Jag tänker självfallet inte gå i svaromål i ett sådant här ärende, och bemöta åsikter från en person som helt uppenbart inte vet vad han talar om", skriver han i ett mejl till TT.


Malin Ullgren: Kvinnor som saknar social bildning är chanslösa i männens salong

Summary: Författaren Lotta Lotass deltar inte längre i Svenska Akademiens arbete. Varför? Hennes avhopp rör kanske en smärtpunkt i svenskt kulturliv.

Jag var väldigt glad för allt det spännande och roliga arbete man som ledamot fick uträtta, men världen runt ikring var mig mycket främmande och jag förstod snart att jag inte hade den sociala bildning som krävdes. Det blev till slut omöjligt.” Så sade Lotta Lotass i den intervju som Borås Tidning publicerade i helgen, som handlade om varför hon inte längre deltar i Svenska Akademiens arbete. Och det var så mycket hon uttryckte i sina mejlsvar till tidningens chefredaktör Stefan Eklund, som jag inte får ur huvudet. För det är omöjligt att inte göra kopplingen mellan den sociala bildning Lotass säger sig sakna och de sexuella kränkningar som Kulturprofilen oblygt har gestaltat. Varför är det ett problem att vara en kvinnlig intellektuell utan sällskapstalang, men inte ett problem att vara en man med oklara eller obefintliga konstnärliga meriter som oombedd kör upp handen mellan benen på kvinnor i officiella sammanhang? Det kan låta som en simpel poäng. Men jag är rädd för att det är exakt de villkor vi har att förhålla oss till om vi ska förstå en smärtpunkt i svenskt kulturliv, och en ordning som fungerat effektivt fram till för en vecka sedan, när Matilda Gustavssons reportage om Kulturprofilens trakasserier publicerades. Lotta Lotass trivs alltså inte på stora middagar. Hon talar inte det språket, kan inte leka den leken, eller vad vi ska kalla det. En del är sådana, det kan vara en medfödd läggning, den kan också vara starkt klassbundet. Däremot besitter hon andra stora kvaliteter, som författare och som hängiven svenska språket: ”Jag hade en gång förmånen att få åka till Lund och besöka ordbokens redaktion och bland annat se en del av alla de språkprov man sedan 1880-talet samlat från källor som sträcker sig många hundra år tillbaks i tiden. Utan tvekan ett av mitt livs mest spännande utflykter.” Jag kan inte läsa hennes citat utan att slås av att vi lever i en värld som inte kan härbärgera kvinnliga intellektuella kufar (kuf i positiv bemärkelse), men som utan problem kan härbärgera öppet våldsamma män i de elegantaste salonger. Kulturprofilen är här i jämlikt sällskap, eftersom samma sorts respekt visats våldsamma manliga skådespelare, regissörer, operasångare, författare, journalister, dirigenter... Jag skulle säga att detta går bortom begrepp som tystnadskultur. Det handlar snarare om en djup acceptans för mäns ”tafsande”. Jag skriver ”tafs” inom citattecken, eftersom de flesta kvinnor är oerhört härdade och #metoo sannerligen inte har uppstått och fått kraft av reaktioner på lättare fysisk närgångenhet. Nej, detta ”tafs” har helt enkelt godkänts som ett uttryck för manlighet. Inte oproblematisk, men i alla fall inte artfrämmande. Den intellektuella kvinna, däremot, som inte kombinerar sin kunskapsfascination med någon form av lättsmältare femininitet, i sin apparition eller i sitt sätt, är mer socialt svårhanterlig än en manlig ”tafsare”. Allt det där visste jag väl egentligen. Ändå blir jag besviken. Lotta Lotass rör i sina intervjusvar på ett så avklarnat sätt vid frågor om kvinnors utseenden, sociala spel, integritet och passionen för kunskap och konst – i en Tartuffesk värld, där konversationskonst och borgerlig charm kan ursäkta övergrepp. Kanske läser jag också intervjun som den drömska, bildningshungriga idealist jag en gång var, som föreställde mig en autentisk kärlek till litteraturen och språket i just Svenska Akademien. Det var barnsligt av mig att tro att den kärleken skulle bäras av någon annan än mig själv. Men besviken är jag likafullt. Hon trivs inte på stora middagar. Hon talar inte det språket, kan inte leka den leken.