Johan Croneman: Nu är det dags att sluta larva sig och skärpa analysen av USA

Summary: Många kritiska ord om Trump. Men har världen blivit en säkrare, bättre, mer rättvis plats med Obama i Vita huset?

SVT:s presidentexpert Andreas Utterström – lika raljant och grund som de flesta av deras experter denna höst – sade i ”Gomorron Sverige” i måndags att Donald Trump (hehe) när det gällde Kuba som vanligt nog var helt oförutsägbar. Man har inte en susning om vad han tycker. Eller vad han skall göra. Så här sade Andreas Utterström: ”Han har en förmåga att alltid lyssna på den senaste person som han har pratat med. Och då är frågan vem som får hans öra när det gäller Kubafrågan.” Han går bara förbi i växeln, slänger några ord med personalen, och invaderar Venezuela – ”för det tyckte vaktmästaren var en bra idé”. Jo, visst kan man ha den synen på hur USA och ämbetet fungerar. Eller inte fungerar alls. Och visst kan man vara lika historielös som till exempel Carl Bildt och påstå att Trump ”är slutet på västvärlden som vi känner den” – själv blir jag närmast uppiggad av just Carl Bildts dystopiska skräck. I åtminstone det avseendet måste ju Donald Trump föra något gott med sig!? Man pratar alltid om USA:s president som världens mäktigaste man – aldrig om vem eller vad som egentligen styr Amerika. Det blir för komplicerat. Världens största demokrati styrs alltså de fyra närmaste åren av en despot? Marianne Rundström och Alexander Norén sitter och tjittetjattar om ditten och datten, och så lite Trump då. Vi följer vartenda steg han tar, säger Marianne. Vilket skämt, säger jag. Helt ärligt, och nu måste nog SVT gräva djupt bland sina experter: Berätta för oss om den enorma skillnaden i till exempel familjen Bush-administrationen och Obamaadministrationen? Ge mig några exempel på politik förd av den superreaktionäre Bush och den superradikale Obama? Kan ni göra de politiska skillnaderna för mig så tydliga som möjligt. Har världen blivit en säkrare, bättre, mer rättvis plats med Obama i Vita huset? Har amerikanen fått det bättre? Sorry, jag tror mer på min gamla ungdomsanalys som proggare i början av 70-talet: USA styrs av intressen mäktigare än USA:s president, intressen som grävt djupt i plånboken för att få just deras man på plats – vi såg som unga John F Kennedy som nickedocka, för att inte tala om Lyndon Johnson, och Tricky Dick!? De uppfann, trappade upp och förde samma krig. USA skickade runt sina tortyrexperter i Sydamerika, CIA störtade lagliga regeringar runt om i hela världen, startade och avslutade krig, oavsett president – vi inbillade oss aldrig för en sekund att det kunde få ett slut med en ”radikal” galjonsfigur. Jag tror fortfarande inte att det tar slut med en svart eller en kvinnlig president – det skulle förvåna mig högeligen om vi om fyra år ens kan notera den här påstådda enorma politiska vindkantringen. Däremot kan vi ju dra en rak linje mellan det som händer i Europa och det som händer i USA. Högervågen, skräcken för vår kulturs undergång (vad är vår kultur förresten – den amerikanska?), rädslan för massinvandring, rädslan för islam. Tror fortfarande att Jimmie Åkesson är det deprimerande svaret på den förda politiken, och att Donald Trump är svaret på det politiska och ekonomiska bedrägeri ett helt folk känner att de utsatts för. Bankbluffen, trötta på att ständigt bli förda bakom ljuset, trötta på att alltid få stå för notan. Man kan kräva att SVT nu för en gångs skull anstränger sig ordentligt för en analys med något som helst substansvärde. Andreas Utterström kunde lika gärna ha fått frågan om vad han tror om Håkan Hellströms vårturné eller melodicharaden. Han har förmodligen ett populärkulturellt svar på allt. Så praktiskt, SVT. Jag tror fortfarande inte att det tar slut med en svart eller en kvinnlig president.


Kanadas premiärminister Justin Trudeau blir mem efter Fidel Castro-hyllning

Summary: "Idag sörjer vi konstnären och djurrättsaktivisten Adolf Hitler, vars död påminner oss om vikten av självmordsprevention.” Så lyder ett av memen på nätet som skapats efter att Kanadas premiärminister Justin Trudeau hyllat Kubas bortgångne exdiktator Fidel Castro.

När Kubas före detta ledare Fidel Castro gick bort i helgen kommenterade Kanadas premiärminister Justin Trudeau hans död i ett pressmeddelande. Han sade sig känna ”djup sorg” över Castros bortgång, kallade honom en ”legendarisk revolutionär och talare” och en ”enastående ledare”, och tog upp diktatorns vänskap med Trudeaus pappa, som var premiärminister i Kanada 1968–1979. De nästan uteslutande positiva orden om Kubas exdiktator har kritiserats av hans politiska motståndare – och nu också av internet. Under hashtaggen #TrudeauEulogies (Trudeau-runor) på Twitter sprider användare påhittade uttalanden om historiska despoter, diktatorer och fiktiva karaktärer som anses onda, i samma stil som det Trudeau sade om Castro. "Idag sörjer vi konstnären och djurrättsaktivisten Adolf Hitler, vars död påminner oss om vikten av självmordsprevention”, skriver en användare. ”Stalins största bedrift var hans utplåning av fetma i Ukraina med hjälp av innovativa jordbruksreformer”, skriver en annan. Ett ”Sagan om ringen”-fan skriver: ”Låt oss minnas Sauron, vars ledarskap sammanförde det splittrade folket i Midgård för ett gemensamt syfte.” Justin Trudeau har i efterhand svarat ja på frågan om huruvida han ansåg att Fidel Castro var en diktator eller ej.


Sanna Nielsen anklagas för rasism efter Instagraminlägg

Summary: Sanna Nielsen anklagas för rasism efter ett inlägg på Instagram där hon poserar i attribut som ofta förknippas med en nidbild av asiater.

Under lördagen postade Sanna Nielsen ett inlägg på Instagram. På bilden sitter hon tillsammans med komikern Robert Gustafsson klädd i flera av de attribut som förknippas med en nidbild av asiater. ”Vi säger tack för en fantastisk revyvecka!” lyder inlägget som hon lagt upp i anslutning till att Oscarsrevyn avslutats. Men nu får den folkkära artisten och programledaren, som bland annat ledde Allsång på Skansen i somras, stark kritik för rasism. ”Men gud, det är väl 2016!?? Hur kan ni inte inse hur kränkande det där är”, skriver en som kommenterat på inlägget. ”Återigen inte okej med gulinghumor & att klä ut sig till marginaliserade folkgrupper. Skärpning även till Robert Gustavsson”, skriver en annan. Utklädnaden ska komma från ett nummer i Oscarsrevyn där ensemblen skämtar om olika saker som man inte får skämta om. Flera reagerar också på det faktum att Sanna Nielsen tidigare starkt kritiserat mobbning på nätet i anslutning till att hon fick mycket kritik då hon utsågs till årets julvärd av SVT. Då skrev Sanna Nielsen själv på Facebook att hon uppfattade kritiken som mobbning. ”De horribla kommentarer jag fick om min tröja och ett läppstift kändes inte som kritik utan som mobbning”, skrev hon då på Facebook. Nu undrar en person på Instagram om inte Sanna Nielsen ser parallellen mellan de kommentarer hon utsattes för och hennes eget Instagraminlägg. ”Snälla Sanna Nielsen. Du står själv upp mot mobbning i alla dess former för att sedan direkt själv delta i en direkt rasistisk mobbning. Varför?”, undrar personen. På måndagseftermiddagen tog Sanna Nielsen upp händelsen på sin blogg. "Idag blev jag kallad rasist på sociala medier. Jag trodde aldrig att den dagen skulle komma, då det är så långt ifrån den jag är. Det tror jag också att de flesta av er vet", skriver hon. Sanna Nielsen skriver att hon förstår reaktionerna men att bilden är tagen ur sitt sammanhang. ”Numret handlar om precis det som folk reagerar på. Numret handlar om sådant man inte ska skämta om.Hela föreställningen handlar om en fördomsfri värld, där alla individuella delar tillsammans bildar något större och vackert. Där alla är välkomna. Jag sjunger även en sång om detta i slutet på revyn. Dessa masker på bilden används i ett nummer som handlar om precis det vi INTE ska skämta om." skriver hon. DN har sökt Sanna Nielsen för en kommentar.


”Mr Robot”-skådespelare mordhotad efter Ivanka Trump-skämt

Summary: ”Mr Robot”-skådespelaren Stephanie Corneliussen skämtade om att Ivanka Trump grattat sin son på födelsedagen när han fyllde åtta månader. Därefter menar hon att hon fått motta flertalet mordhot.

Under helgen lade Donald Trumps dotter Ivanka Trump upp en bild på sin åtta månader gamla son på Twitter. ”Grattis på födelsedagen, lilla nallebjörn!” skrev Ivanka Trump under bilden. Det fick ”Mr Robot"-stjärnan Stephanie Corneliussen att reagera. På sin Twitter skrev hon ett skämt om födelsedagshälsningen – som skedde när barnet inte fyllde år, varpå hon fick ett glatt svar från Ivanka Trump själv. ”Lol. Såklart, du har rätt! Bara under en bebis första år i livet skulle en förälder ”fira” födelsedag varje månad!” svarade hon. Men alla reagerade inte lika positivt som Ivanka Trump på skämtet. Stephanie Corneliussen menar att hon efter skämtet har fått motta ett antal mordhot, vilket gjort att hon tagit bort sitt inlägg från Twitter, enligt Vanity Fair. ”Wow, kommer helt klart radera den tweeten. Twitter är läskigt på riktigt”, skrev Stephanie Corneliussen först. Därefter fortsatte hon: ”Fick på riktigt just mordhot för att ha gjort vad jag tyckte var en rolig/sarkastisk observation, som till och med mamman tyckte var rolig. Färdig med detta”, skrev hon vidare.


Fortfarande ojämlikt i svenska nyhetsmedier

Summary: Representationen av kvinnor och personer med utomnordisk bakgrund i Sveriges största nyhetsmedier är fortfarande låg. – Det står still, och det är dags att göra någonting åt det här, säger Seher Yilmaz, ordförande för Rättviseförmedlingen.

Rättviseförmedlingen har för andra året kartlagt representationen i Sveriges största nyhetsmedier. Och studien visar att kvinnor och personer med utomnordisk bakgrund fortfarande är starkt underrepresenterade i bevakningen, säger Seher Yilmaz, ordförande för Rättviseförmedlingen. – I ett land som Sverige som slår sig för bröstet vad gäller jämställdhet så har vi ändå nöjt oss med ojämställdhet och det tycker jag inte är rimligt, säger Seher Yilmaz. Studien visar att bara 29,2 procent av dem som kommer till tals i media är kvinnor, jämfört med nästan 50 procent i befolkningen. Läs också: Seher Yilmaz: ”Klassresan jag gjort skulle vara svår i dag” – Nyheterna är en arena för det offentliga samtalet, och blir vissa röster exkluderade så skapar det ett problem. Det finns också ett uppdrag att beskriva verkligheten, och den verklighet som nu visas ger en skev bild, vilket är problematiskt. Studien visar också att bara tre av tio experter som uttalar sig i medierna är kvinnor. De flesta av experterna är forskare eller på något sätt knutna till universitetsvärlden, vilket är en värld som i stort är jämställd. Ändå är de flesta experter som tillfrågas i medierna män. – De som får vara experter skapar en bild som sätter sig hos allmänheten. Och den bild som nu ges är att de som är trovärdiga nog att förklara samhället för oss är män, säger Seher Yilmaz. Läs också: Medierna speglar inte hela Sverige


Erik de la Reguera: Livet efter El Comandante

Summary: Kommer Kuba att fortsätta som vanligt efter Fidel Castros död? Författaren och DN-medarbetaren Erik de la Reguera skriver om ett folk som vaknat i en tomhet där de själva är ansvariga för sina handlingar.

El Comandante är död. Gerillaledaren som rullade in i Havanna i en jeep på nyårsdagen 1959, med cigarren i mungipan, triumfatoriskt leende, vinkande åt folket. Anti-imperialisten som sedan stod timtals i talarstolen och vevade med armarna, i utfall efter utfall mot USA, medan hans säkerhetstjänst fängslade oliktänkande och internerade homosexuella i arbetsläger. Presidenten som skröt om hur han bara sov tre-fyra timmar om natten, för att kunna sätta sig in i varje detalj av sitt lands affärer. Diktatorn som satt kvar i ett halvsekel, såg 11 amerikanska presidenter komma och gå – och undkom otaliga mordförsök sponsrade av CIA. Ni kommer att få läsa och höra mycket om honom den närmaste tiden. Filmer kommer att göras. En och annan biografi kommer att dyka upp i bokhandeln. Men någon ny personkult som den kring Ernesto ”Che” Guevara är svår att tänka sig – trots de bombastiska hyllningsceremonier som i detta nu förbereds för Fidel Castro av kommunistpartiets apparatchiks på Kuba.   Anledningen är egentligen självklar: Om Che Guevara var den eviga rebellen, var Fidel den eviga presidenten. Medan ”Che” lämnade tryggheten på Kuba för att föra sin marxistiska revolution vidare till andra delar av världen, stannade Fidel i Havanna och utropade sig själv till landsfader. Och efter snart 57 år är hans politiska bygge något som bara extremt enögda kan hylla. Fattigdomen minskade snabbt under 1960-talet, barnadödligheten likaså och en rad andra viktiga sociala indikatorer förbättrades. Men samtidigt avrättades oliktänkande och interneringsläger inrättades för homosexuella. Ekonomiskt började Kuba stagnera i mitten av 1970-talet, samtidigt som beroendet av Sovjetunionen tilltog och tystnaden bredde ut sig på ön. Fidel lyckades hålla skenet uppe internationellt genom att rikta blickarna mot övriga Latinamerika och de militärdiktaturer som tog tiotusentals människoliv i Chile, Argentina och Brasilien. Tillsammans med tidstypisk antiimperialistisk retorik och stöd till post-koloniala befrielserörelser runt om i världen gjorde det honom till en ikon för vänstern under flera årtionden. Men på hemmaplan hade många redan börjat tappa tron på revolutionen. För varje utlovad rekordskörd av socker som inte blev av växte känslan av att något inte var som det borde. Efter Sovjetunionens fall blev denna diffusa känsla till en kännbar verklighet för de flesta kubaner. Den ”speciella perioden”, som de där krisåren på 1990-talet döptes till, fick miljontals kubaner att en gång för alla förlora tron på revolutionen. En del lyckades lämna ön, trots regimens reseförbud. Andra hade inte råd att anlita smugglare och försökte i stället fokusera på saker i det lilla livet, det privata, saker som faktiskt gick att påverka. En av dem var Namibia. Jag minns hur hon berättade om hur svårt det var att få vardagen att gå ihop. Om hur ransoneringarna och åtstramningarna hade minskat något efter millennieskiftet, men att hon försökte undvika att tänka på framtiden. Jag minns att hon berättade att hon hade gripits av polis på strandpromenaden El Malecon, bara för att hon var ung, svart och kvinna. Att hon hade fått sitta hela kvällen i häkte, eftersom polisen felaktigt utgått från att hon var en av de desperata unga kvinnor som ibland säljer sina kroppar till västerländska turister. Året var 2006. Samma år som Fidel plötsligt försvann ur rampljuset och lämnade över den formella makten till sin bror, Raúl Castro. Som vanligt var informationen knapphändig och sjukdomens exakta beskaffenhet oklar. Det talades bara vagt om ”matsmältningsproblem”. Men de flesta kubaner brydde sig mindre om det än om alla ransoneringarna, bristen på läkare på sjukhusen och den säkerhetstjänst som övervakade allt och alla. Jag minns cynismen och uppgivenheten. Hur många unga kubaner berättade om frustrationen över att inte kunna köpa en skjorta eller ens toalettpapper utan att ha CUC:s, den särskilda valuta som inrättats för turister – och som bara kubaner med kontakter utomlands eller i turistindustrin kom över. Jag minns mitt besök hemma hos den dåvarande oppositionsledaren Oswaldo Paya. Hur ensam han var. Och väggmålningen utanför hans hem, där regimens utsända hade textat sitt krassa budskap: ”På ett belägrat torg är oliktänkande förräderi.” Denna belägringsmentalitet, och de inskränkningar av demokrati och mänskliga rättigheter som följt av den, har varit själva grunden i Fidel Castros regim de senaste årtiondena. Därför kommer de sannolikt också att överleva honom. Att Donald Trump snart intar Vita huset ändrar egentligen inte det, även om det riskerar att sätta stopp för närmandet mellan länderna – med uppskruvad retorik till följd. Så kommer allt att fortsätta som vanligt? Jag är inte så säker på det. Under de tio år som gått sedan Fidel insjuknade har en ny generation oppositionella, med Yoani Sanchez som förgrundsfigur, börjat sätta press på regimen. Konstnärer som Tania Bruguera använder sina verk för att ifrågasätta legitimiteten i en regim som inskränker grundläggande mänskliga rättigheter. ”Nu är Raúl Castro ansvarig för sina handlingar”, twittrade Tania Bruguera trotsigt efter budet om Fidel Castros död. Det samma – att de är ansvariga för sina handlingar – kan nu sägas om alla kubaner. För efter ett halvsekel där det offentliga livet dominerats helt av landsfadern Fidel, står plötsligt det offentliga rummet nästan tomt. Raúl Castro kan inte fylla det, och bakom honom ekar det ännu mer ödsligt. Det är den tomheten, men därmed också en känsla av gryende frihet, som Kubas befolkning vaknade till på lördagsmorgonen. I övriga Latinamerika är vänstern splittrad om hur den ska hantera regimen. En del, som Venezuelas president Nicolas Maduro, verkar fortfarande se Kuba som något av ett exempel, och vissa vänsterintellektuella är blint lojala mot regimen. Hade Gabriel Garcia Marquez varit vid liv i dag skulle han sannolikt ha varit hedersgäst vid minnesceremonierna. Men efter 2000-talets många demokratiska vänstersegrar på kontinenten är det trots allt få som förespråkar en återgång till den revolutionära doktrin som Fidel Castro och Che Guevara stod för. Till och med Farcgerillan i Colombia tycks ha förstått att den enda legitima vägen till makten går genom demokratiska val, inte gevärspipor – och att inrättandet av oantastbara, eviga presidenter inte nödvändigtvis är ett politiskt framgångsrecept. 3 x verk kring Fidel Castro Film. ”El Comandante”. Oliver Stones film från 2002 är underhållande, men är ibland också stundtals påfrestande okritisk till Fidel Castro. Låt. ”Y en eso llegó Fidel”. Den kanske mest kända hyllningssången till Fidel Castros revolution, skriven av trubaduren Carlos Puebla. Bok. ”Måste få polisen ur huvudet”. Erik Jennisches reportagebok från 2013 om den kubanska regimens behandling av politiskt oppositionella.


Håkan Hellström lägger till spelningar på Ullevi och Stadion

Summary: Biljetterna till Håkan Hellströms sommarturné nästa år släpptes på fredagen. Efterfrågan var så hög att han nu lägger till två stora stadionspelningar. En i Göteborg och en i Stockholm.

Det blir ytterligare två stora konserter på Håkan Hellströms sommarturnén nästa år. Till spelningen den 10 juni på Stockholms stadion lägger Hellström till en spelning på samma ställe dagen före. Artisten gör också en tidigare spelning i Göteborg. Sedan tidigare hade han bokat arenan till den 29/7. Nu får göteborgarna chans att lyssna till stadens älskade son den 28 juli. För ett par veckor sedan presenterade Hellström den stora Sverigeturnén "Rullande åska". På fredagen släpptes biljetterna till turnén och trycket är så hårt på biljettsajterna att det verkar som att han kommer sälja slut på biljetter till flera av spelningarna. • Läs fler Håkan Hellström-artiklar här Åtta orter får besök. Kalaset inleds med den nyinsatta konserten den 9 juni på Stockholm stadion den 10 juni och avslutas med Ullevikonserterna. Men det är inte bara landets två största städer som får chans att se Hellströms mullrande show. Han kommer också till Gävle, Umeå, Örebro, Karlstad, Borgholm och Malmö. Tanken med turnén är dels att sätta punkt för albumet ”Du gamla du fria”, dels att ta med den storslagna showen ut i landet. Joel Borg på skivbolaget Woah Dad menar att det totalt sett kan vara den största Sverigeturnén en svensk artist har gjort. Tidigare i höst kom nyheten om att Hellström lämnar bokningsbolaget Live Nation, efter ett 16 år långt samarbete. Nu står Hellström utan fast bokningsbolag, även om den kommande sommarturnén görs i samarbete med FKP Scorpio. Håkan Hellström Håkan Georg Hellström, född den 2 april 1974, inledde sin musikkarriär i Broder Daniel i slutet av 1990-talet. Han spelade trummor i indiepopbandet fram till 1994. Spelade sedan trummor i Honey Is Cool – ett indierockband som frontades av Karin Dreijer, i dag i The Knife. Återvände till Broder Daniel 1997, som basist, och fortsatte att spela med bandet fram till 2002. Då hade han redan hunnit solodebutera med det extremt hyllade albumet "Känn ingen sorg för mig Göteborg" (släpptes 2000). Har sedan dess släppt skivorna "Det är så jag säger det" (2002), "Ett kolikbarns bekännelser" (2005), "Nåt gammalt, nåt nytt, nåt lånat, nåt blått" (2005), "För sent för Edelweiss" (2008), "2 steg från Paradise" (2010), "Det kommer aldrig va över för mig" (2013) och "Du gamla du fria" (2016). I vinter åker Hellström på vinterturné, med stopp i Göteborg (25 och 26/12), Linköping (9/12), Stockholm (10/12), Malmö (21/12) samt i Oslo (3/12). Därefter är det dags för sommarturnén Rullande åska som besöker åtta svenska städer. Hit kommer turnén Rullande åska 9-10/6 – Stockholm, Stadion. 16/6 – Gävle, Gasklockorna. 17/6 – Umeå, Campus Arena. 7/7 – Örebro, Brunnsparken. 8/7 – Karlstad, Mariebergsskogen. 15/7 – Borgholm, Borgholms slottsruin. 22/7 – Malmö, Mölleplatsen. 28-29/7 – Göteborg, Ullevi-


Branden på Lars Vilks ”Nimis” utreds som mordbrand

Summary: Under torsdagskvällen brann delar av Lars Vilks konstverk ”Nimis” i Kullaberg. Under fredagen kommer polisens tekniker att undersöka platsen.

Larmet kom in klockan 18.30 på torsdagskvällen. En person på andra sidan Skälderviken hade då sett att delar av konstverket ”Nimis” i Kullaberg stod i brand. Under kvällen bekräftade räddningstjänsten i nordvästra Skåne till DN att 25 procent av konstverket brunnit ner. Hela ”Vindarnas torn” som är en del av konstverket ska ha förstörts. Under natten släcktes branden. Och enligt polisens ledningscentral utreds branden som mordbrand. – Vi utreder det nu som mordbrand, främst på grund av det kulturella värdet på platsen, säger polisens pressinformatör Kim Hild till DN på fredagsmorgonen. Under dagen kommer polisen tekniker att undersöka platsen. – Men först måste det hinna svalna under dagen, säger Kim Hild. Har ni någon uppfattning om vem som ligger bakom branden? – Nej, vi har ingen uppfattning om det än så länge. Lars Vilks sa själv i en intervju med DN på torsdagskvällen att verket inte kan ha självantänts, utan att det borde ha krävts flera personer för att sätta i gång den. Samtidigt menade han att våld mot konst alltid gynnar verket och konstaterade att "det är bättre att man ger sig på konstverk än på människor". Han sade till DN att han kommer att försöka restaurera de förstörda delarna av verket. Konstverket ”Nimis” – som betyder "för mycket” på latin – började byggas av Lars Vilks under sommaren 1980 och består av höga torn byggda av drivved. Verket har varit kontroversiellt, främst eftersom att det ligger i ett naturreservat, och Länsstyrelsen har tidigare försökt att få Vilks att riva det. Rättsprocesserna har inkorporerats i verket.


Helt solo med grandiosa melodier

Summary: När Jens Lekman gör en solouppvärmning inför vårens större turné är budgetramen snäv, men hans sätt att sjunga likt en korgosse gör det omöjligt att inte bli berörd.

Jens Lekman Scen: Södra Teatern, Stockholm Det är inte lätt att vara en romantiker. Jens Lekman har alltid följt sitt hjärta snarare än karriärbyggande strategier, vilket i ett och ett halvt decennium har tagit honom världen över på ett oräkneligt antal spelningar. Han tycks älska äventyret, de spontana mötena, de intima scenerna och de krokiga vägarna. Han har valt det livet och valt bort att bli popstjärna i Sverige. När intresset för Jens Lekman var som störst, efter andra fullängdaren ”Night falls over Kortedala”, flyttade han till Australien för kärlekens skull och väntade fem år med att släppa ett nytt album. Han var och är fri från den uttryckliga eller underförstådda pressen från musikindustrin – han har sin konst och sin publik, det är det enda han behöver. Denna utsålda konsert är den sista i en handfull solospelningar som är en uppvärmning för vårens större turné. Lekman säger uttryckligen att han gör detta gig dels för att testa hur låtarna från hans kommande skiva funkar live, dels för att spara ihop pengar till roligare men mindre inkomstbringande spelningar. Så minimalismen känns lika mycket som ett estetiskt val som ett budgetbeslut. Och det blir ibland lite väl tvära kast mellan dunkande beats från hans sequencer och intima akustiska ballader. Men han griper tag i mig redan i inledande ”Black cab”, i ”I want a pair of cowboy boots” lite längre fram under konserten har jag nära till tårar och i extranumret ”Your arms around me” rullar de nedför min kind. Bakom alla Jens Lekmans lustiga textrader finns en så innerlig kärlekslängtan, och med hans grandiosa melodier och hans anti-indie-sätt att sjunga på (likt en korgosse sjunger han så fint som han bara kan) är det omöjligt att inte bli berörd. Jag har sett Jens Lekman live ett antal gånger sedan 2003, men jag har aldrig hört honom sjunga så bra som denna kväll, så avslappnat och starkt. Av de nya låtarna förtjusar framförallt ”Dandelion seed”, där han över ett fint beat sjunger om att vara ett maskrosfrö som beskyller vinden för att ha burit iväg honom. Och halvgamla ”I know what love isn’t” blandas på ett snyggt vis med Boz Scaggs ”It’s over”, på samma sätt som ”The opposite of hallelujah” sedan länge har varit gift med Chairmen of the Boards ”Give me just a little more time” från samma era. Men Jens Lekman försöker inte imponera med sin skivsamling, han vill bara skulptera fram det vackraste och mest känslofyllda i sina sånger. Han lyckas.


Fredrik Backmans ”En man som heter Ove” toppar bästsäljarlista i New York Times

Summary: Fredrik Backmans bok ”En man som heter Ove” toppar New York Times bästsäljarlista för pocketböcker.

På New York Times bästsäljarlista över pocketböcker toppar Fredrik Backmans ”En man som heter Ove”. Boken har legat 46 veckor på topplistan. På fjärde plats på samma lista syns också Backmans namn. Då med boken ”Min mormor hälsar och säger förlåt”. ”En man som heter Ove” finns också med på New York Times stora kombinerade bästsäljarlista – där ligger den på sjunde plats.


SF om kritiserad turkisk filmfestival: ”Vi har en skyldighet att ställa upp med lokal”

Summary: Författaren Kurdo Baksi och journalisten Murat Kuseyri skriver i dag i DN om den turkiska filmfestivalen på Rigoletto i Stockholm som ”en festival med besk eftersmak”. – Så länge man håller sig till vad som är tillåtet inom lagens ramar har vi inga synpunkter, svarar SF Bio.

I sin text skriver Kurdo Baksi och Murat Kuseyri om den turkiska filmfestival som i dagarna anordnas på SF-biografen Rigoletto i Stockholm. ”Går biokoncernen SF den totalitära turkiska regimens ärenden?”, frågar de sig. Thomas Runfors, informationschef på SF Bio, menar att de har en skyldighet att ställa upp med lokaler eftersom biograferna i Stockholm är förhållandevis få. – Vi har tidigare haft bland annat indiska, palestinska, ryska, ukrainska, iranska och kurdiska filmfestivaler. Så länge arrangörerna håller sig till vad som är tillåtet inom lagens ramar har vi inga synpunkter – det främjar både biobesök och mångfald att visa filmer från hela världen. Med tanke på hur situationen ser ut i Turkiet förstår vi att det blir reaktioner, det har hänt förut med andra totalitära regimer, men vi har inte bedömt att det är fel att visa film från Turkiet. Thomas Runfors säger att de inte har fört samtal kring detta med turkiska ambassaden eller turistkontoret. – Internt för vi däremot alltid en diskussion, i både praktiska frågor och i frågor om säkerhet kring länder som befinner sig i olika former av kontroverser. Det är de enskilda filmarna som representerar Turkiet här, inte staten, och det är väl viktigt att de får göra sina röster hörda, nu ännu mer än tidigare? En fråga som artikelförfattarna ställer är om ni har en ”moralisk kompass” när ni väljer samarbetspartner. Hur väljer ni ut vilka som får visa film i era lokaler? – Det är klart att om det skulle vara ett läge där Sverige bojkottar ett land är det en annan sak. Mig veterligen finns ingen sådan bojkott mot Turkiet, eller mot de andra länderna vi haft hos oss. Men om en sådan hade funnits hade ni inte upplåtit lokalerna? – Det skulle vi nog inte ha gjort. Det finns naturligtvis mycket att invända mot den turkiska regimen, men att vi skulle hindra turkisk film från att visas på biograferna, där är vi inte än.


Donald Trump skällde ut amerikanska medier på inofficiellt möte

Summary: På måndagen kallade Donald Trump till ett möte med flera framstående amerikanska medier. Mötet var inofficiellt, men enligt uppgifter till New York Post kallade Trump bland annat de samlade medierna för ”oärliga” och ”vilseledande”.

Ett antal chefer från framstående amerikanska medier samlades på måndagen för ett möte med den blivande presidenten Donald Trump i hans Trump Tower. Mötet skedde inofficiellt, och bland deltagarna fanns företrädare från NBC, CBS, MSNBC och CNN och nyhetsankare från flera av de större medierna. Eftersom mötet var informellt hade deltagarna gått med på att inte tala öppet om vad som sades. Men enligt källor till New York Post attackerade Donald Trump deras rapportering och kallade dem för ”lögnare” och ”vilseledande och oärliga medier som fått allt om bakfoten”. Enligt flera anonyma källor ska Donald Trump också ha attackerat CNN-chefen Jeff Zucker, och kallat hans kanal för ”ett nätverk av lögnare”. – Mötet var en total katastrof. Cheferna och nyhetsankarna trodde att de skulle diskutera vilken tillgång de skulle få till Trumps administration, men fick i stället en Trumpsk avhyvling, säger New York Posts källa. Flera amerikanska mediekritiker har kritiserat det faktum att medierna gick med på att hålla mötet med Trump inofficiellt och inte tala om vad som sades under det. ”De gick rätt in i ett bakhåll, lovade att inte prata om det, och sedan gick Trump direkt till New York Post med sin version” twittrade Brian Friedman, pr-chef i Virginia. Washington Posts mediekritiker Margaret Sullivan skriver att det inofficiella mötet var en vinst för Trump. ”Återigen lyckades han använda medierna för sin vinning. Att ha en syndabock är viktigare än någonsin nu när valet är över och det inte finns en politisk motståndare att baktala." Hon fortsätter: ”Han fick mycket uppmärksamhet, fick fortsätta slå ner på etablissemangets elit och visade för tv-personerna att om de vill ha tillgång till honom som president måste de buga och bocka.” Donald Trumps talesperson Kellyanne Convay, menade att mötet varit produktivt. – Det var väldigt produktivt och behagligt. Det var också uppriktigt och ärligt, sade hon efter mötet, enligt New York Times. På tisdagen planerade Donald Trump ett möte med New York Times, som han tidigare starkt kritiserat, men samma förmiddag ställde han in det på grund av oenigheter om reglerna kring mötet. Donald Trump twittrade då: ”Kanske kommer ett nytt möte att sättas upp med New York Times, under tiden fortsätter de rapportera felaktigheter om mig – och med en dålig ton.” Men på tisdagseftermiddagen hölls ändå mötet hos New York Times. Och i stället för att vara inofficiellt livetwittrades den blivande presidentens svar ut från personer på plats, och intervjun i sin helhet publicerades i New York Times.


Tredje albumet satt långt inne för Sverigeaktuella Bruno Mars

Summary: Bruno Mars hade svårt att hitta själen och känslan i låtarna på sitt tredje album. – Jag kan inte bara vakna och hoppas på att jag ska göra ett mästerverk, säger han.

När Bruno Mars tredje album ”24 K magic” släpptes i förra veckan hade det tagit honom fyra år att färdigställa. Hans två första album gjorde honom till en av världens mest framgångsrika artister. Efter dem har han samarbetat med artister som Adele, Mike Ronson och Jay Z. Men det är inte bara på grund av alla hans övriga åtaganden som den tredje skivan har dröjt. – Det är alltid svårt. Jag har så många gånger svängt vänster i en låt, lyssnat på den och så har den låtit skit, så att jag inte gillat den längre. Jag vill bara fånga själen och känslan i rummet, säger han. Skivrecension: Bruno Mars: ”Doo-wops & hooligans” och ”Earth to Mars” 2011 Bruno Mars sitter och röker ut genom fönstret i ett hotellrum i centrala Stockholm, där han är för att göra intervjuer med skandinaviska medier. – Du har ju hört albumet, så vad tycker du, är det bra? Jag tyckte det var bra. – Bara? Han skrattar. – Om jag inte hade lagt ner min själ i ett album som folk inte gillar, hade jag känt mig som skit och tänkt: ”Vad håller jag på med?” Det här är min profession, jag måste älska det jag gör. Om jag slarvar betyder det att jag inte älskar det längre och då kommer jag inte synas mer. Älskar du det nu? – Mer än någonsin. Det nya albumet representerar anledningen till att Bruno Mars började med musik. – Jag vill att folk ska trycka på play och känna att de vill dansa, att de vill älska. Och sedan dansa igen. Det är allt. Skivrecension: Bruno Mars: ”Unorthodox jukebox” Bruno Mars, föddes som Peter Gene Hernandez, i Honolulu, Hawaii, och växte upp i en musikalisk familj. Smeknamnet Bruno fick han som liten för att han var så lik proffsbrottaren Bruno Sammartino. Som fyraåring blev han snabbt känd för sina imitationer av Elvis Presley, en stor idol. – Min pappa visade mig James Brown och Elvis. Jag kommer ihåg att tjejerna skrek varje gång de rörde sig. Som barn var de superhjältar – och jag ville göra som dem. Jag ville hålla i en mikrofon, skaka på benen och få tjejerna att skrika. Har du kommit dit? – Nu skakar jag på allt – och mikrofonen jag håller i är av guld, haha. Bruno Mars har med sina två första album lyckats producera en mängd hitlåtar, blivit korad till en av världens hundra mest inflytelserika personer, toppat Forbes lista över viktiga personer under 30 år och vunnit fyra Grammys. Men med tiden har hans musik förändrats. – Har du förändrats? Är du samma person som du var för fem år sedan? Det är samma sak med mig. Det skulle vara tråkigt att vara fast i samma sak i fem, tio år. Det viktiga är att jag är genuint inspirerad. Jag kan inte bara vakna och hoppas på att jag ska göra ett mästerverk. Är du nöjd med albumet? – Varför vill du att jag ska vara sorgsen? Många människor kommer att ogilla albumet. Många ogillar mina gamla låtar. Men sitter de längst upp i ett svenskt hotell och tittar ut över staden och pratar om sin nya musik? Nej, det gör de inte. Se dig omkring – det är fantastiskt. Tolv timmar efter vårt möte blir Donald Trump blir USA:s nästa president efter en minst sagt turbulent valrörelse. På frågan om hur det känns att släppa sitt album just nu, när det är så mycket som händer i världen, svarar Bruno Mars att det känns bra. – En bra sång ska kunna föra samman människor och få dem att fira. Det spelar ingen roll var du kommer ifrån eller vilken nationalitet du har. En bra sång för samman folk. I mars påbörjar Bruno Mars sin nästa världsturné i Antwerpen i Belgien. Därefter turnerar han runt i Europa och Nordamerika i flera månader. Den 21 maj ska han tillbaka till Sverige för att spela i Globen. – Det känns som världen behöver musik. Kanske mer än någonsin. Kanske kan jag påverka på något sätt, säger han. Bruno Mars. Till Sverige i vår Född 8 oktober 1985. Det tredje albumet ”24 K Magic” släpptes den 18 november. Tidigare har han släppt albumen ”Doo-wops and hooligans” (2010) och ”Unorthodox jukebox” (2012). ”24 K magic world tour” startar den 28 mars i Antwerpen. Med den kommer han till Ericsson Globe i Stockholm den 20 maj.


Skildring av kväner i SVT:s ”Midnattssol” får kritik

Summary: Sedan SVT:s dramaserie ”Midnattssol” började visas har den fått kritik för hur minoritetsgruppen kvänerna porträtteras. Kvänernas ordförande Göran Johansson vill att SVT ber om ursäkt, men SVT vill inte.

Tv-serien ”Midnattssol” har fått kritik för hur minoritetsgruppen kväner representeras i serien. Maja Mella, verksamhetsledare vid Svenska tornedalingarnas riksförbund, säger till DN att kvänerna i serien beskrivs som en grupp i konflikt med samerna – något som ger en ensidig bild av gruppen. – När det kommer till att beskriva kväner så var serien inte folkbildande – de framställs som en konfliktfylld grupp i stället för att man ger en nyanserad bild av dem, säger hon. Enligt Göran Johansson, ordförande för Kvänernas förbund i Sverige, finns dokumentation på att kvänerna funnits i Sverige i över 800 år. Medan de är erkända som minoritet i Finland och Norge är de inte det i Sverige. – Man har försökt att osynliggöra oss i massa år och vi jobbar för att bli erkända. Men när man då börjar plocka fram oss så kallar man oss tjuvar och gangsters, säger Göran Johansson. Efter att det senaste avsnittet av serien visades krävde Göran Johansson i SVT:s Kulturnyheterna en ursäkt från SVT. – På ett sätt är det ju bra att vi lyfts upp, för ingen har velat kännas vid oss under en massa år. Men sättet man gör det på är det värsta tänkbara. Man ljuger, och även om det är en fictionfilm måste det finnas sanning i den. Skulle man prata om romer, judar eller samer på det sättet man pratar om kväner i serien skulle det bli ramaskri. Vi lever ändå 2016. Marcos Hellberg, projektledare för ”Midnattssol”, säger att han kan förstå kritiken från kvänerna, även om han inte tycker att SVT kan be om ursäkt. – Jag kan förstå att ett minoritetsfolk som är så lite representerat i medier blir besviket när en fiktiv karaktär av deras ursprung är kriminell. Men vi har fiktiva karaktärer av alla möjliga folkslag och etniska grupper, och det måste drama få ägna sig åt. Samtidigt menar han att det finns anledning att vara självkritisk kring porträtteringen. – Det är klart att vi inte har någon som helst vilja att göra en minoritetsgrupp ledsen. Vi kanske kunde ha ägnat mer tid åt att prata om det innan. Även om vi har synen att alla människor har lika värde måste man när man har att göra med människor som har levt under förtryck vara extra vaksam med hur man skildrar dem, säger han.


Konflikt tvingar Röhsska museet att stänga

Summary: Kulturnämnden i Göteborg beslutade på ett extrainsatt möte på tisdagen att Röhsska museet i Göteborg ska stänga, på grund av den psykosociala arbetsmiljön, skriver SVT:s Kulturnyheterna.

Kulturnämnden i Göteborg har beslutat att Röhsska museet måste stänga på grund av den psykosociala arbetsmiljön, rapporterar SVT:s Kulturnyheterna. – Det här ser vi som en vändpunkt för museet, en nystart, säger nämndens ordförande Mariya Voyvodova (s) till TT. I ett yrkande skriver nämnden att de ser allvarligt på situationen på Röhsska museet som präglas av långvariga problem med den psykosociala arbetsmiljön – med hög chefsomsättning, många sjukskrivningar och brister i organisationen. När museet ska stänga beslutas på nästa vecka på Kulturnämndens möte. I september firade museet 100 år. Då sade Mariya Voyvodova till DN att hon oroade sig för miljön på museet. –  Jag kan känna oro för att vi inte kan komma vidare i frågor runt den psykosociala miljön, men vi jobbar hårt politiskt för att Röhsska ska behålla sin unika ställning i Västra Götalandsregionen och i Sverige. Jag ser fram emot att vi kan utveckla museets verksamhet med andra aktörer, sade hon.


Sailor Moon bekämpar könssjukdomar i Japan

Summary: Seriefiguren Sailor Moon har gått ihop med japanska hälsodepartementet för att bekämpa könssjukdomar i landet med hjälp av kondomer och broschyrer.

Den populära seriefiguren, månhjältinnan Sailor Moon, ska bekämpa könssjukdomar i Japan. 60.000 kondomer och broschyrer med Sailor Moons ansikte kommer att delas ut till unga japanska kvinnor på flera platser i landet. Hennes skapare Naoko Takeuchi har gått ihop med det japanska departementet för hälsa, arbetsmarknad och välfärd i en kampanj för att förebygga könssjukdomar, och få fler att testa sig. Sailor Moons kända citat ”Jag ska straffa dig, i Månens namn” har i kampanjen bytts ut mot ”Jag ska straffa dig, om du inte testar dig”, skriver BBC News. Quiz: Kan du låtarna om månen? Kampanjen har fått positiva reaktioner på sociala medier. På Facebook skriver ett Sailor Moon-fan: ”Bra att de, i månens namn, skyddar folk från könssjukdomar.” Sailor Moon handlar om den 14-åriga flickan Annie Tsukino som förvandlas till hjältinnan Sailor Moon och bekämpar ondskans makter som hotar att ta över världen. Serien började gå på japansk tv 1992, och har också visats i Sverige.


Modellen Gigi Hadid anklagas för rasism efter Melania Trump-imitation

Summary: AMA-värden Gigi Hadid imiterade Melania Trump under galan i söndags. Nu får hon stark kritik på sociala medier, där tittare kallar imitationen för rasistisk och onödig.

Under AMA-galan på söndagen imiterade supermodellen och AMA-värden Gigi Hadid USA:s blivande presidentfru Melania Trump. – Det här är min Melania Trump-imiation. Jag måste bara få till minen, sade hon innan hon gjorde en ”duck face” och fortsatte sin imitation. – Jag älskar min man, president Barack Obama, och våra barn, Sasha och Malia, sade hon med en stark östeuropeisk brytning. Imitationen var en hänvisning till Melania Trumps hyllningstal från Republikanernas konvent tidigare i år. Där anklagades hon för att ha plagierat Michelle Obamas tal från när Barack Obama blev president. Men skämtet gick inte hem hos alla tittare. På sociala medier fick Hadid stark kritik av många som menade att imitationen var rasistisk, enligt US Weekly. ”Gigi Hadids öppet rasistiska imitation av Melania Trump är helt oacceptabel” skrev en twittrare, medan en annan menade att det var ohyfsat och rasistiskt att skämta om Melanias brytning. ”Gigi kunde ha gjort något bättre”, menade twittraren. ”Jag förstår inte varför Gigi Hadid gick på Melania, det var onödigt och utan klass. Skämta om Trump – inte hans fru??” skrev en annan person. Gigi Hadid har själv svarat på kritiken på sociala medier. På Twitter skriver hon att hon står för sin imitation. ”Jag var hedrad över att få vara värd på AMA i går kväll och över att få arbeta med några av de mest respekterade manusförfattarna i branschen. Jag tog bort eller ändrade allting i manuset som jag tyckte tog skämtet för långt, och oavsett om man väljer att se det, var skämtet gjort med gott humör och utan ont uppsåt.” Hon fortsatte med att berätta att hon själv också varit måltavla för skämt på tv. ”Jag lyckades hitta humorn i det. Och jag tror Melania förstår underhållningsbranschen och sättet som galor skrivs och fungerar. Jag ber om ursäkt till alla som tagit illa vid sig och har bara de bästa förhoppningarna för vårt land”, avslutade hon. Samtidigt som många kritiserade imitationen tyckte andra tittare att kritikerna överreagerade. Gigi Hadids medvärd, Saturday Night Live-stjärnan Jay Pharaoh, kommenterade också skämtet på måndagen. ”Trampa på bromsen i en minut. De senaste åtta åren har den vackra Michelle Obama varit offer för omåttligt skitsnack. Hon har kallats apa, gorilla, ful, äcklig, inte passande för Vita huset, alltid fysiskt attackerad av befolkningen. Ingen hetsar upp sig över det! På galan överdrev vi ett tal som faktiskt hände, där Melania uppenbarligen plagierade”, skrev han i ett Facebookinlägg.


Beastie Boys-grundare i känslosamt tal mot hat efter antisemitiskt klotter

Summary: På söndagen samlades hundratals Brooklynbor för en manifestation i Adam Yauchs park efter att någon klottrat antisemitiska budskap i parken. Beastie Boys-grundaren Adam Horovitz höll där ett känslosamt tal mot hat, där han tog upp det ökade antalet hatbrott som drabbat USA sedan Trump valdes till president.

Under fredagen klottrade någon hakkors och ”Go Trump” i Adam Yauchs park i Brooklyn. Något som fick hiphopgruppen Beastie Boys, där Yauch ingick innan han dog, att mana till en manifestation mot hat. På söndagen samlades därför ett hundratal Brooklynbor i parken för en manifestation, där Beastie Boys-grundaren Adam Horovitz, mest känd som Ad-Rock höll ett känslosamt tal mot budskapen i det antisemitiska klottret. – Att spraymåla hakkors på en lekplats är en sjuk sak att göra. För många av oss har det en särskild mening eftersom den här parken är döpt efter Adam Yauch, min vän och bandkollega i över trettio år, som också var en person som lärde ut ickevåld i sin musik och i sitt liv, till alla oss och till mig. Men det här handlar mer om att någon i New York som länkar Nazityskland till Donald Trump på ett ”hell yeah”-sätt i en park där barn ska leka, sade Horovitz, enligt Time. Han tog också upp det ökade antal hatbrott som drabbat USA sedan Donald Trump blev vald till president. – Det här handlar om KKK som delar ut flygblad i Long Island. Det här handlar om nynazister som ger sig på synagogor i Jacksonville. Det här handlar om hatbrotten mot muslimer som ökat till de högsta nivåerna sedan 11 september-attackerna. Det här handlar om den vite mannen på Starbucks i Florida som kallad en svart kvinna för skräp för att hon inte gjorde hans latte tillräckligt snabbt, och som sedan menade att han blev diskriminerad för att han var vit och röstade på Trump. Kom igen, sade Adam Horovitz i talet som sprids på Youtube. Läs även: Beastie Boys drabbat av hatbrott i Trumps namn I manifestationen deltog förutom Adam Horovitz också religiösa ledare från Brooklyn, och senator Daniel Squadron, som representerar området i New Yorks senat. Adam Horovitz passade i sitt tal på att uppmana de boende i området till att ta ställning, och göra någonting för samhället. – Om du kan volontärarbeta, gör det. Om du är musiker skriv en kampsång, om du är skribent – skriv. Ta det du är bra på och det du verkligen gillar att göra, och erbjud dina tjänster till det som du mest bryr dig om. För vi kan inte, vi kommer inte, och vi ska inte sluta.


”Det blir ännu mörkare nu”

Summary: Otrohetsdramat ”The affairs” tredje säsong hade premiär på HBO Nordic på måndagen. Seriens skapare Sarah Treem har ambitionen att ta tittarna längre och längre in i sina egna mörkaste känslor.

I första avsnittet av tredje säsongen ”The affair” har tre år gått sedan den oförutsedda tvisten i slutet av säsong två. Noah Solloway (Dominic West) har suttit tre år i fängelse, men är nu fri och har fått arbete på ett universitet. Första avsnittet utspelar sig helt från hans perspektiv, och hoppar, som tittarna vant sig vid från de tidigare säsongerna, mellan nutid och dåtid. – I den här säsongen måste karaktärerna göra upp med sig själva och ta hand om de skador de orsakat. Tre år har gått och alla karaktärer slåss med sina egna demoner. Det blir ännu mörkare nu, säger Sarah Treem, skaparen bakom serien. Vi hörs på telefon från inspelningsplatsen i New York. På telefon hörs hur hon hälsar på Dominic West som är på plats för att spela in den tredje säsongens sista avsnitt, en säsong som blivit alltmer mörk i takt med att det politiska klimatet i USA förändrats. – Vi skrev säsongen så att den har mycket att göra med klimatet i USA, men med det som hänt nu så känns den mycket mörkare än den gjorde när den skrevs. Den handlar om hat – något som är väldigt närvarande just nu. Det ska bli intressant att se hur folk tar emot den, för vissa scener kan ses på ett helt annat sätt i ljuset av den senaste tidens händelser. Första säsongen av ”The affair” börjar med att fyrabarnspappan Noah Solloway, som drömmer om att bli författare, tillsammans med sin fru Helen (Maura Tierny) semestrar i badorten Montauk. Där träffar han servitrisen Alison Lockhart (Ruth Wilson) och de inleder i hemlighet en affär. Alisons man Cole Lockhart spelas av Dawson Creek-stjärnan Joshua Jackson. Medan första säsongen fokuserade på själva otroheten, fick man i säsong två följa de konsekvenser som karaktärernas val har för dem själva och deras familjer. Samtidigt antyds bakgrunden en rättsprocess där något hemskt ska ha hänt. Något som framför allt uppmärksammats i serien är det faktum att varje avsnitt skiftar utgångspunkt. I första säsongen fick man följa händelseförloppet från både Alisons och Noahs perspektiv, där samma scen kunde skildras på helt olika sätt beroende på vem som upplevde den. För Sarah Treem har detta förhållningssätt till verkligheten, även om det varit svårt att få till rent praktiskt, varit viktigt. – Det är så jag ser världen. Varje person upplever världen på sitt eget sätt, och mycket dramatik uppkommer just för att vi inte kan förstå varandra. Så det kändes inte alls så radikalt när vi kom på att serien skulle utgå från olika perspektiv, säger Sarah Treem. Efter att i säsong ett ha sett Noah och Alisons perspektiv släpptes även deras båda makars perspektiv in i andra säsongen, och perspektivskiftena är något som fått starka reaktioner. – Vissa gillar verkligen det här sättet att berätta, medan andra finner det otroligt frustrerande. Men jag kommer aldrig sluta berätta på det här sättet. Jag tror det handlar om ifall man faktiskt tror på att sanningen är subjektiv. Och det gör jag. Man pratar mycket om den manliga blicken i tv och vad kameran väljer att fokusera på. Men den här serien utmanar hela tiden de valen – och ifrågasätter vad kameran väljer att se. Från de fyra perspektiven i andra säsongen, introduceras nu ännu ett perspektiv till seriens narrativ. Den franska professorn Juliette Le Gall (Irène Jacob) som lär känna Noah Solloway efter fängelsestraffet blir både en ny karaktär i serien – och ett nytt perspektiv på sanningen. – De andra karaktärerna har levt med varandra i flera år nu, och ser varandra på ett särskilt sätt. Så det är fint att få in en ny person som inte har någon tidigare relation till dem och därför kan återuppfinna dem. Hur många perspektiv finns det plats för? – Miljoner, och åter miljoner, säger Sarah Treem skrattande. – Nej, jag vet inte. ”Less is more.” Men nu var det viktigt att introducera lite nytt blod. Seriens tema om otrohet, lögner och vad som är sanning har också fått tittarna att reagera. – Hela idén med serien var att människor skulle kunna ta med sina egna erfarenheter i tittandet, och att alla skulle titta på en lite egen serie. Och det har folk verkligen gjort. Vissa har blivit moraliskt förbannade över hela innehållet i serien, och vissa tycker att temat är helt normalt, säger Sarah Treem. Varför reagerar folk så olika? – Serien handlar om den slags historier vi berättar för oss själva om vilka vi är, och hur bräckliga de historierna är. Det finns en hel debatt om ifall våra personligheter är medfödda, eller om vi hela tiden reagerar på omständigheterna. Det är en fråga som fascinerar mig, och det är essensen i berättelsen: att tittarna ställs inför frågan om de verkligen vet vilka de är. Sarah Treem säger att hon aldrig hade kunnat förutspå hur uppmärksammad serien skulle bli när hon först förslog den. Och även om den ”inte är någon ”Game of thrones” trodde hon inte heller att den skulle bli någon Golden Globe-vinnare. utses till årets dramaserie vid Golden Globe-galan 2015. Men det gjorde den. – Dominic skämtar ofta om att ”du, jag tror serien har blivit en hit”, för vi har aldrig riktigt kunnat veta. Vi har blivit väldigt chockade över reaktionerna – och glada över vilka som relaterar till serien. Vilka är det? – Det är smarta människor som är nyfikna på sina liv. Tänkande människor. På många sätt är serien mer populär i Europa än den är i USA. Varför tror du den gillas i Europa? – Jag läste en recension där man skrev att serien är filmad som en utländsk film. Kanske har den en mer europeisk vibe, och är lite långsammare. Den ställer fler frågor än den ger svar. ”The affair”. Tredje säsongen har premiär på HBO Nordic den 21 november. Sarah Treem och Hagai Levi har skapat serien, och i rollerna syns bland andra Dominic West, Ruth Wilson, Maura Tierney, Joshua Jackson och Irène Jacob.


Kanye Wests turné ställs in

Summary: Kanye West kritiserade under en konsert i helgen en mängd kändisar – däribland artisten Beyoncé, Facebooks vd Mark Zuckerberg och president Obama. Därefter gick rapparen av scenen. Nu ställs hela hans turné in.

Det har varit en tuff vecka för Kanye West. Efter att han i början av förra veckan inför publik berättade att han – om han hade röstat i det amerikanska presidentvalet – skulle ha röstat på Trump, har rapparen mötts av massiv kritik från sina fans. Det stoppade honom inte från att orsaka rabalder under ännu en konsert. En och en halv timme sen klev han i lördags in på scen i Sacramento, Kalifornien, och spelade tre låtar. Sedan höll han vad som först verkade vara ett ovanligt långt mellansnack, karaktäristiskt för den excentriske rapparen, där han kritiserade artisterna Beyoncé och Jay Z, förlorande presidentkandidaten Hillary Clinton, den sittande presidenten Barack Obama och Facebooks grundare Mark Zuckerberg. ”Beyoncé – jag blev sårad när jag hörde att du inte skulle uppträda på VMA-galan om du inte vann Video of the Year över mig. (...) Ibland spelar vi det politiska spelet för mycket och glömmer vilka vi är för att vinna”, sa han om artistkollegan. Han klagade även på att rapparen Jay Z, som är gift med Beyoncé, inte ringt honom för att höra hur han och hans fru, Kim Kardashian, mår efter att hon blivit rånad i Paris tidigare i höstas. Läs även: Drake och Kanye West i depressionsbråk Kanye West, som tidigare tillkännagivit att han tänker ställa upp i det amerikanska presidentvalet 2020, passade också på att påpeka att om man inte hela tiden förnyar sig kommer man att sluta som Hillary Clinton. Vidare kritiserade han president Obama, som han tycker varit för ”perfekt” för att kunna åstadkomma någon skillnad i USA, och Facebooks grundare och vd Mark Zuckerberg, som han utan framgång bett om pengar för att kunna betala sina skulder. Han avslutade monologen med att släppa mikrofonen i golvet och gå av scenen för att inte komma tillbaka. Konserten hade då hållit på i en knapp halvtimme. Snart därefter ställdes en kommande konsert i Los Angeles in. På måndagseftermiddagen meddelade en talesperson för Kanye West till Pitchfork att han ställer in alla återstående spelningar på sin ”Saint Pablo”-turné. En stund senare skrevs rapparen in på sjukhus i Los Angeles för observation, enligt uppgift på grund av sömnbrist och utmattning.


Amadou & Mariam på Kulturhuset, Stockholm

Summary: Som början på en lång natt. När det strävsamma paret Amadou & Mariam från Mali åter turnerar tillsammans är det som att inget alls har förändrats, även om bandet har krympt en aning.

Det var väl inte så att man behövde bli orolig, Amadou Bagayoko och Mariam Doumbia träffades i Bamako för bortåt fyrtio år sen och hördes tillsammans på skiva redan 1978. Och deras långa karriär tillsammans har gått från lokala kassetter som ”Det blinda paret från Mali”, via internationellt skivkontrakt, samarbeten med Manu Chao och Damon Albarn och flera successiva genombrott, till att de i dag självklart hör till världsmusikens stora. Ändå var Mariam senast här i somras, utan Amadou, som en del i den kvinnliga supergruppen Les Amazones d’Afrique på festivalen Stockholm Music & Arts. Och för två år sen turnerade Amadou utan Mariam, som gitarrist i de återförenade Mali-legenderna Les Ambassadeurs, där han var medlem innan han och Mariam blev en duo. Men på Kulturhusets klubblokal Studion är det som att inget alls har förändrats, eller någonsin kommer att göra det. Amadou och Mariam inleder ensamma med bara hans gitarr som ackompanjemang, snart smyger bandet in och redan andra låten är den hårdfunkiga partyrökaren ”Batoma”, med de första av många uppmaningar till dans, allsång och gemenskap. Förvisso är bandet en aning krympt, med bara en körsångerska den här gången, men rytmsektionen med fenomenale trummisen Yvo Abadie och den idogt dansande basisten Yao Dembélé har ett grundgung som känns både genuint lyxigt och bedrägligt enkelt. Ändå kan man få för sig att det är Amadou som driver allt, med sin ständigt aktiva gitarr, som aldrig blir skarp i klangen, aldrig stannar till i några utdragna toner, utan bara pilar vidare i sina evighetsslingor – om han inte fastnar på någon enstaka ton i en enkel motrytm som plötsligt tycks på vippen att välta hela konstruktionen. Innan han bryter, tar ett nytt avstamp, kilar vidare. Allt utan några åthävor, för att ge musiken en ytterligare skjuts. Som första extranummer kommer det stora undantaget, den rörande syntballaden ”Sabali” där Mariam sjunger med den bräckligaste falsett och överöser sin make med kärleksord på flera språk, men det kommer ändå som en lättnad när groovet återuppstår i ”Coulibaly” och allt fortsätter att pumpa på precis som alltid, som gjort för en lång natt, trots att konserten har börjat så nordeuropeiskt kulturhustidigt att den är slut redan före nio.


Springsteen stöttar ”Hamilton”-skådespelare

Summary: Donald Trump vill att ”Hamilton”-ensemblen ber om ursäkt till Mike Pence efter att de ”trakasserat” honom under helgens föreställning. Nu stöttar Bruce Springsteen ensemblen.

När den blivande vicepresidenten Mike Pence besökte den hyllade musikalen ”Hamilton” på Broadway i helgen blev han utbuad av publiken. Skådespelaren Brandon Victor Dixon vände sig efter föreställningen direkt till vicepresidenten, efter att ha uppmanat publiken att sluta bua, och sade: – Det finns inget att bua åt, vi har kommit hit för att dela en historia om kärlek. Därefter berättade han för Mike Pence om oron som finns inför att den nya administrationen inte kommer ta hand om alla amerikaner, och hoppades att föreställningen ”inspirerat Pence till att arbeta för alla i USA”. Något som inte var populärt hos den tillträdande presidenten Donald Trump, som snabbt twittrade att skådespelarna borde be om ursäkt efter att ha ”trakasserat” Mike Pence. Samtidigt passade han på att kalla den kritikerrosade föreställningen för ”överskattad”. Brandon Victor Dixon svarade på Trumps tweet med att skriva att ”konversation är inte trakasserier” och tackade Mike Pence för att han lyssnat. Även Mike Pence sa senare i en intervju med Fox News att han inte blivit förolämpad under sin vistelse på teatern - trots att han hört spridda burop. Flera kända amerikaner har reagerat på ordväxlingen, och kritiserat det faktum att hashtaggen #boycotthamilton trendat på Twitter. ”Bojkotta 'Hamilton'? Lycka till. Biljetterna är redan slutsålda bortom vår blivande trollpresidents riksrättsåtal", skrev bland annat "Westworld"-skådespelaren Jeffrey Wright på Twitter. Och nu ger sig rocklegenden Bruce Springsteen in i diskussionen. I ett inlägg på Twitter poserar han tillsammans med sin fru Patti Scialfa utanför teatern där musikalen sätts upp, under hashtaggen #yttrandefrihet. ”På Hamiltonmusikalens matiné -- letandes efter vicepresident Pence. #freedomofspeech” skriver Bruce Springsteen.


Spotify ger svenska artister en fördel globalt

Summary: Svenska artister som Tove Lo och Zara Larsson har kunnat dra nytta av Spotifys starka ställning för att slå igenom globalt. Eftersom så många använder tjänsten just i Norden hamnar artisterna på spellistor som når lyssnare över hela världen.

När en låt slår igenom i Norden är chansen stor att den hamnar på spellistor som sprids till resten av världen. Skälet är att antalet användare är så stort just här. Exempelvis lyssnades nordiska låtar 1,4 miljarder gånger på Spotify globalt under mars månad. Över 60 procent av lyssningarna på svenska artister kom från länder utanför Norden. Tove Lo och Zara Larsson är två svenska artister som ligger högt upp på Spotifys lista över mest spelade artister globalt. – Det är intressant att se vad som hänt i de nordiska länderna. De senaste två åren har artist efter artist slagit igenom över gränserna. Den nordiska marknaden är mogen och har många användare på strömningstjänster, så när en sång slår igenom i de nordiska länderna hamnar den ofta på den globala topplistan, vilket ger en trampolineffekt. Då kan låten få ett eget liv, säger Eva Lægdsgaard Madsen, ansvarig för nordiska skivbolagssamarbeten på Spotify. Mike Perry, eller Mikael Persson som den Skövdebaserade musikern egentligen heter, är ett exempel på en artist vars låt kan få eget liv genom strömningstjänster. En redaktör för Spotifys spellistor hittade hans låt ”The ocean”, när han fortfarande gjorde musik vid sidan av sitt jobb som bilmekaniker, och tyckte att den var bra. När låten hamnat på en av Spotifys tropical house-spellistor blev den snabbt en av de mest populära låtarna på listan. Nu har den runt 260 miljoner strömningar och är en global hit. Spotifys satsning på spellistor har gjort att deras redaktörer, som hela tiden letar efter nya hitlåtar, också har stor makt över vilken musik som hamnar framför vilka användare – vilket kan hjälpa artister att marknadsföras till potentiella lyssnare. Eva Lægdsgaard Madsen är snabb med att påpeka att Spotify inte ”gör en artist” utan att det finns ett stort intresse för nordisk musik. – Det handlar så klart om kvalitet. Vi gör inte artisterna, det är de som gör musiken. Men strömning har lett till en gränsöverskridande värld, vilket gör att musik lättare kan spridas nu än när man inte längre behöver skeppa över cd-skivor eller få radiostationer att spela ens låtar. Det finns ett stort intresse för den nordiska ljudbilden just nu, och det är också väldigt inspirerande att se att de nordiska artisterna lyckas globalt. Det gör att nya artister kan tänka stort, för dem är det superinspirerande att se att det faktiskt går. De senaste tre åren har intäkterna från svensk musik online och i nya medier ökat från 14 till 19 procent av alla intäkter från musik, Intäkterna från musik spelad utomlands har också ökat – från 31 till 36 procent, enligt branschorganisationen Stim. Och mellan 2009 och 2015 har intäkterna från svensk musikexport ökat med en miljard kronor. – Strömning har betytt mycket för svensk musik generellt eftersom den svenska musikbranschen varit hårt drabbad av illegal nedladdning. Strömningstjänsterna blev en ny möjlighet för svensk musik att spridas och för upphovspersoner att tjäna pengar på sin musik igen, säger Maria Frändegård, pressansvarig vid Stim. Även Per Herrey, jurist på Svenska musikerförbundet, menar att strömningstjänsterna setts som ett positivt alternativ till illegal fildelning. Men det finns också problem med hur den nya marknaden påverkat villkoren för musiker. – Innan visste man att släpper man en cd så kommer den sälja ett antal tusen exemplar, och man kunde räkna ut sin inkomst utifrån det. I dag krävs otroligt mycket klick för att en låt ska generera en inkomst av substans. Systemet gynnar framför allt de som har väldigt stora kataloger – som de större skivbolagen, säger han. Skivbolagen har inte heller ändrat artisternas royalties sedan övergången till digital försäljning, trots att kostnader kring fysisk hantering och distribution har minskat enligt Svenska musikerförbundet. – Hela systemet missgynnar återväxten i branschen, det är vi kritiska mot. Nu gör bolagen kortsiktiga aktierace som utarmar branschen. I dag sajnas artister låt för låt vilket leder till osäkerhet eftersom man inte vet från dag till dag vilka inkomster man kan vänta sig. Samtidigt menar han att strömningssajter har gjort det lättare att få ut sin musik, om man lyckas med att ”höras genom bruset”. – Det finns en potential som kan vara bra, och det har blivit tekniskt lättare att göra och få ut sin musik. Lyckas man som enskild artist klara sig utan skivbolagen så är man en vinnare.


Metallica tar ett steg framåt

Summary: Efter förra albumets ängsliga bakåtblickar har Metallica nu lagt energin på att återupptäcka sig själva, med ett både roligare och fränare resultat. Även om få spår sticker ut.

Metal Metallica ”Hardwired… to self-destruct”. (Blackened/Universal) Metallica brukar hålla sig borta från politik, men trummisen Lars Ulrich antydde tidigare i höstas att han skulle överväga att flytta tillbaka till Danmark om Donald Trump vann valet och med facit i hand är det svårt att inte uppfatta titelspåret som smått profetiskt. ”We’re so fucked”, vrålar James Hetfield på förstasingeln ”Hardwired”. Om det beror på försenad fildelningsfrustration, Occupy Wall Street-ilskan som inspirerade konsertfilmen ”Metallica through the never” från 2013 eller årets amerikanska presidentval må vara osagt. Men Metallica har inte låtit lika inspirerade på typ två decennier. ”Hardwired… to self-destruct” är bandets första nya album på åtta år och rykten om skivinspelningen har florerat åtminstone sedan 2011. Mycket tyder på att material har skrivits och förkastats innan studioarbetet tog fart på allvar med Greg Fidelman som både ljudtekniker och producent. Inte minst för att gitarristen Kirk Hammett för två år sedan slarvade bort sin mobil med ett par hundra riffutkast och därför inte har bidragit till låtskrivandet. Med undantag för “ManUNkind” (där även basisten Robert Trujillo fått vara med och leka på ett hörn) är rubbet skrivet av herrarna Hetfield och Ulrich. Rick Rubin-producerade ”Death magnetic” från 2008 sökte sig tillbaka till 80-talets thrashrötter i ett försök att göra ”Metallica great again” – för att sno den parodiska frasen som cirkulerat på truckerkepsar snarlika Trumpkampanjens. Men om förra skivan kan ses som ett ängsligt försök att blidka fansen efter den knotiga terapiplattan ”St Anger” har bandet nu haft mindre att bevisa. I stället har de lagt energin på att återupptäcka sig själva, vilket gör att nya dubbelalbumet ”Hardwired… to self-destruct” låter betydligt roligare och fränare. Det är förvisso få spår som sticker ut, men låtarna håller i gengäld en förhållandevis jämn kvalitet under åttio minuters speltid. Texterna är knappast ett under av hårdrockpoesi; här finns en rad rim av typen ”fame”/”flame” i låten ”Moth into flame”, som för övrigt lär vara inspirerad av Amy Winehouse-dokumentären ”Amy” och dagens kändisfixering. Men soundet spänner från ursinnigt, hårt och smattrande till ösigt melodiöst på ”Atlas, rise!” och närmast progressivt sökande på bland annat ”Halo on fire”, som också flexar ett renare röstläge. ”Now that we’re dead” låter tungt och köttigt utan att det blir slafsigt. Det tuggande och sprakande riffet backar visserligen hemåt mot 90-talets ”Load” och ”Reload” som inte föll i helt god jord bland fansen, men som ändå står för någon sorts resning och stabilitet i ett heavy metal-sammanhang. Alternativrockapproachen präglar också krämigt krängande ”Dream no more”. Annars är spåren på första skivan generellt rappare än albumets mer utforskande andra halva – i alla fall om man bortser från den sanslöst snygga thrashfinalen ”Spit out the bone”. Jag vet inte riktigt vad som skulle krävas för att göra ett trettiofemårsjubilerande band som Metallica stort igen, men ”Hardwired… to self-destruct” är definitivt ett steg i rätt riktning – framåt. Bästa spår: ”Halo on fire”, ”Spit out the bone” Det är förvisso få spår som sticker ut, men låtarna håller i gengäld en förhållandevis jämn kvalitet under åttio minuters speltid. 1 Basistförlusten Den 27 september 1986 kraschar Metallicas turnébuss på gamla E4:an mellan Ljungby och Värnamo. Bandets basist Cliff Burton omkommer och ersätts av Jason Newsted. Än i dag vallfärdar fans från hela världen till minnesstenen i svenska Dörarp. 2 Balladbrottet Att ett thrash metal-band spelade in en renodlad ballad sågs inte med blida ögon bland de hårdaste headbangarna 1991. Men ”Nothing else matters” från det självbetitlade, så kallade ”svarta albumet” blev en av gruppens populäraste och mest kända låtar. 3 Napsterhärvan Kring millennieskiftet fick bandet nys om att deras musik spreds på Napster och stämde fildelningssajten. 300 000 Napsteranvändare blockerades för att ha spridit Metallicalåtar. Piratanklagade fans rasade och bandet stämplades som snikna rockstjärnor. 4 Gruppterapin När Jason Newsted lämnade bandet och James Hetfield checkade in på avvänjningsklinik tvingades Metallica ta itu med sina demoner. Dokumentärfilmen ”Some kind of monster” skildrar terapiprocessen och tillkomsten av det kritiserade albumet ”St Anger”. 5 Loutallicaplattan Få skivor har hånats lika hämningslöst som Metallicas spoken word-samarbete med rockikonen Lou Reed. Albumet ”Lulu” släpptes 2011 och texterna var baserade på den tyske författaren Frank Wedekinds pjäser om förra sekelskiftets femme fatale.


Nynazister saboterade pjäs om Förintelsen

Summary: Förintelsepjäsen ”Svarta moln” hade premiär den 11 november på Arenan i Karlstad. Natten innan hade den nynazistiska organisationen Nordiska motståndsrörelsen ”spärrat av” ingången till teatern.

Pjäsen ”Svarta moln” handlar om Förintelseöverlevaren Walter Kielbas livsberättelse. Den 11 november hade den premiär på Arenan i Karlstad. Men kvällen innan pjäsen skulle visas för första gången hade den nynazistiska organisationen Nordiska motståndsrörelsen (NMR) satt upp avspärrningsband framför ingången till teatern. De hade även satt upp en affisch med en stor varningskylt och texten ”Förintelsen är en bluff!” på. – Det var jätteobehagligt. Pappa har nyss gått bort och jag sörjer honom fortfarande. Det har varit en väldigt turbulent vecka på grund av premiären. Och så hände det här på det, säger Susanne Kielba, dotter till Walter Kielba. Hon blev väldigt ledsen och chockad över sabotaget men har ändå kunnat tänka sig att försöka prata med nazisterna för att få dem att ändra inställning. – Jag pratade med Peter Sundin, en före detta nynazist som numera jobbar på Brottsförebyggande Centrum, och frågade honom vad vi kan göra, om vi kan bjuda in dem till ett samtal. Jag tror inte på hat och tycker inte om hetsen som finns i dag. Men han sa att det här inte är några vilsna själar utan riktiga nazister. NMR är en nynazistisk organisation med säte i Grängesberg i Dalarna. De har tidigare skapat rubriker när de attackerade en antirastisk demonstration med smällare, flaskor och knivar i Kärrtorp i Stockholm 2013. Förra lördagen spärrades delar av centrala Stockholm av då uppskattningsvis 500 personer från NMR marscherade genom staden. Läs även: Stor polisinsats på nazistdemonstration Ingen anmälning har för närvarande gjorts angående sabotaget i Karlstad. – Jag är fortfarande chockad och trodde att den som tog ned det skulle anmäla det, men nu vet vi inte vem som tagit ner det, säger Susanne Kielba.


James Schamus: Allt är väldigt cyniskt och rörigt just nu i USA

Summary: Stjärnproducenten James Schamus regidebuterar med en filmatisering av en Philip Roth-roman som utspelar sig på 50-talet men återspeglar stämningarna i Trumps USA. Bioaktuella ”Indignation” tävlar om Bronshästen på Stockholms filmfestival.

För att vara politiskt indignerad är regidebutanten James Schamus på ett ovanligt gott humör. Han väljer att ta det surrealistiska beskedet om Donald Trumps valseger med en stor portion galghumor och frätande ironi. – Jag har just gjort ett amerikanskt drama som utspelar sig 1951 och handlar om rasism, paranoia, xenofobi, kvinnoförtryck, antisemitism, sexuell repression och galna imperialistiska krig – så uppenbarligen tänkte jag inte alls på vad som pågår 2016, ler James Schamus. Den amerikanska stjärnproducenten sitter i en gustaviansk fåtölj med utblick över Kungsträdgården i Stockholm. Hans första besök på Stockholms filmfestival var som producent till Ang Lees ”Crouching tiger, hidden dragon” 2000. Sedan dess har han skrivit manus till och producerat ytterligare Ang Lee-filmer som ”Lust, caution”, ”Hulken” och ”Brokeback Mountain”. Nu är han alltså tillbaka i egenskap av en debutregissör som tävlar om Bronshästen med sin filmatisering av Philip Roths ”Indignation”, som hade världspremiär på Sundance filmfestival. Recension: Indignation av James Schamus med Logan Lerman och Sarah Gadon I filmen spelar Logan Lerman en judisk arbetarklasskille från New Jersey som börjar på ett litet universitet i Ohio. Medan Korea-kriget rasar i bakgrunden har den unga Marcus sina första trevande sexuella möten med den posha och suicidala Olivia (spelad av Sarah Gardon) samtidigt som han frontalkrockar med rektorn (Tracy Letts) i en diskussion om religionens roll i den akademiska världen. Romanen speglar Philip Roths egna upplevelser som ung student i början av 1950-talet. – Det är en vemodig och melankolisk roman med ett enormt mått av elegans. Det handlar om ett sexuellt möte som hemsöker Philip Roth sent i livet och slungar honom tillbaka till sitt första år på universitetet. Jag tilltalades framför allt av rollfigurerna. Han menar att Roth är en av de största nu levande författarna. – Som en typisk judisk snubbe på Upper West Side så läser jag en hel del Roth, det är en del av kulturen i den här delen av New York. Så varje höst undrar man: Är det dags för ett Nobelpris? Aha, nähä, okej, ledsen Phil... men Bob Dylan är också okej, ler James Schamus. Logan Lerman och Sarah Gadon i ”Indignation”. Foto: Winesburg Productions LLC ”Indignation” publicerades mitt under finanskrisen 2008 och har synska kvaliteter, menar Schamus. –Philip  Roth är en av de där författarna som har alltid fingret i luften. Han förutsåg framväxten av den globala fascism som vi ser nu. Jag tror att indignation är ett samlat uttryck för vad alla egentligen borde känna i dag, säger Schamus och tillägger: – Occupyrörelsen inspirerades ju av spanska indignacios som ju är ett mycket intressant glosa. För att vara Hollywoodproducent är James Schamus ovanligt intresserad av ord. Han lär också vara en av få regissörer som har en professur i engelska språket och föreläser regelbundet vid Columbiauniversitetet i New York. Det var också han själv som kämpade med att överföra Roths ord till bioduken. – Det första jag gjorde var egentligen att kopiera all dialog från boken och skriva beskrivningar till dem. Eftersom jag inte hade någon vettig strategi så blev det ren smörja. Så jag fick börja om från början med att kondensera, skala av, koka ner. Film handlar om att skapa en reducerad sås i stället för en fluffig sufflé, säger han. – Problemet är att jag även tvingades ta bort Roths kraftfulla och vassa berättarröst. Så, visst kan man förmedla en viss känsla för hans intelligens, men en film kan egentligen aldrig bli en Rothroman. Efter 30 år i branschen som producent och manusförfattare är han lätt euforisk över att ha fått regidebutera när han närmar sig 60-årsstrecket. – Under 30 år har ingen av ”mina” regissörer berättat för mig hur kul detta är. Tvärtom brukar Ang Lee mest klaga. För mig har det varit en välsignelse att för en gångs skull bara jobba med en sak och stänga ute allt annat, säger han. Foto: Lisa Mattisson Trots sin erfarenhet av filmvärlden så fick han inget gratis. Framför allt var arbetet med skådespelare ”en chockerande” ny erfarenhet. – Visst känner jag till världen, men om man som producent arbetar direkt med skådespelarna så kan jag lova att det är en hemsk film man håller på att spela in, säger James Schamus mycket roat. – Det var lite skräckinjagande att ge regi åt erfarna tungviktare som Tracy Letts. Min enda strategi var att vara helt öppen med skådespelarna och jag bad dem att vara brutalt ärliga mot mig – om jag förlorade deras förtroende så skulle jag förlora filmen. Allra mest nöjd är han med de intensiva scenerna där Marcus och rektorn Caudwell drabbar samman i ett slags subtila slagsmålsscener med ord i stället för nävar. – Mycket i filmen handlar om att säga en sak och mena något annat. Jag bad Tracy Letts att säga sina repliker till Marcus på ett vänligt sätt som om han ville honom väl – trots att han är mycket passivt aggressiv – vilket gör Marcus rollfigur extremt frustrerad, berättar James Schamus. Delvis ser han denna konfrontation som en bild av det delade amerikanska samhället. – USA är ganska trasigt. Men om man reducerar det politiska kaoset till två poler så missar man det mesta som sker däremellan. USA är väldigt många olika saker samtidigt. Å ena sidan har vi den första svarta presidenten som lämnar sin post med de högsta popularitetstalen i modern historia – å andra sidan en öppet antisemitisk president som tar hans plats. Som många andra menar Schamus att det handlar om en djup klyfta mellan städerna och landsbygdsområden som lämnats helt åt sitt öde. – Problemet är att de väljare som proteströstat mot ett etablissemang som de upplevt har svikit dem i praktiken har röstat på fascismen, säger James Schamus, som är av judisk börd. – Än så länge har jag bara upplevt antisemitismen på nätet, men det kommer säkert mer nu. Ett dåligt omen var att Trump lät sätta in en öppet antisemitisk annons bara tre dagar före valet – förmodligen framtagen av Stephen Bannon och Trumps svärson Jared Kushner, som själv är av judisk börd! Det är lite rörigt just nu – Ivanka Trump konverterade till judendomen innan hon gifte sig med Kushner. Och Trump är ju anhängare till staten Israel. Folk vill gärna ha det svart och vitt men cynismen går så djupt... det är så cyniskt alltsammans, säger Schamus och kan inte låta bli att skratta. Hans nästa film som regissör är hemlig men är ”mycket löst baserad på en film som till och med är mer tragisk än ’Indignation’”. Samtidigt hoppas han få göra en storslagen Hollywoodfilm på ”Thrilla in Manila” om mötet mellan Muhammad Ali och Joe Frazier 1975 som sågs av hundratals miljoner världen över. – Det var brutala fajter dem emellan och jag är egentligen ingen boxningsfantast alls. När jag väl började sätta mig in i sporten – om man nu kan kalla det så – så blev jag fascinerad av mänsklig uthållighet, skicklighet och hängivenhet, säger han och fortsätter. – Och framför allt hur ett sportevent kan hamna i centrum för en enorm politisk och social energi. I ena ringhörnan: Ali – en svart muslim som vägrade delta i Vietnam-kriget och på den andra: Frazier – en svart man från en slavfamilj från South Carolina som blev en representant för det konservativa USA. Snacka om drama... James Schamus. Född 1959 i Detroit, uppvuxen i Los Angeles och bor i New York. Manusförfattare, producent, regissör. Har en professur vid Columbia University School of the Arts, har även föreläst vid Yale University och Rutgers University. Har en doktorsexamen i engelska från University of California, Berkeley. James Schamus är medgrundare till produktionsbolaget Good Machine och tidigare vd för det högprofilerade independentbolaget Focus Features. Har skrivit och producerat Ang Lee-filmer som ”The ice storm”, som gav honom manuspriset i Cannes, ”Mat, dryck, man, kvinna” och ”Crouching tiger, Hidden dragon”, som gav honom en Oscarsnominering. Har även producerat andra Ang Lee-filmer som Oscarsnominerade och Golden globe-belönade ”Brokeback Mountain”, ”Förnuft och känsla”, ”Hulken”, ”Taking Woodstock”, ”Ride with the devil” och ”Lust, caution”. Han debuterade som producent 1990 med Raúl Ruiz ”Den gyllene båten”. Har även producerat filmer som Todd Haynes ”Poison”, Tom Kalins ”Swoon”, Todd Solondz ”Happiness”, Sarah Gavrons ”Suffragette” och Vincent Perez ”Ensam i Berlin”. Har varit inblandad i och distribuerat filmer som ”Eternal sunshine of the spotless mind”, ”Lost in translation”, ”Milk”, ”Coraline och spegelns hemlighet”, ”The kids are all right” samt ”The king’s daughter” med Pierce Brosnan som har premiär 2017. Schamus har också skrivit boken ”Carl Theodor Dreyer’s Gertrud: The moving word”. Bioaktuell med regidebuten ”Indignation”, som baseras på ett eget manus som bygger på Philip Roths roman. Filmen tävlar om Bronshästen på Stockholms filmfestival.


Marilyn Monroes ikoniska klänning klubbad

Summary: Den berömda klänning som Marilyn Monroe bar när hon sjöng "Happy birthday Mr President" till John F Kennedy 1962 har sålts för 44 miljoner kronor under en auktion på Julien's i Los Angeles.

Det var en bra bit över det förväntade priset på omkring 25 miljoner kronor. Den hudfärgade klänningen är dekorerad med över 2 500 paljetter som sytts på för hand, och bars av Monroe när hon sjöng för John F Kennedy inför hans 45-årsdag på Madison Square Garden i New York den 19 maj 1962. – Marilyn Monroes "Happy birthday Mr President" är helt klart ett av de mest berömda improviserade framförandena i USA:s historia, säger Darren Julien, vd för auktionshuset. Köparen var en amerikansk museikedja som specialiserat sig på udda och historiskt värdefulla föremål. Klänningen har tidigare auktionerats ut 1999, men inbringade då bara en dryg fjärdedel av det nya försäljningspriset. Marilyn Monroe avled av en överdos mindre än tre månader efter framförandet. John F Kennedy mördades året efter. Webb-tv: Marilyn Monroes klänning till salu


”Traditionell tv får mindre betydelse”

Summary: Svensk tv har tv fler tittare än någonsin. Men konkurrensen är knivskarp. Yngre konsumenter överger traditionell tv för internationella jättar som Youtube och Netflix.

Det är i dagarna 60 år sedan public service-tv började sändas i Sverige. Det har varit en på det stora hela behaglig resa för det företag som i dag är SVT. De första decennierna i fullständigt monopol, men sedan 80-talet i viss konkurrens med de kommersiella kanalerna. Sedan 2000-talet har tv-landskapet förändrats fullständigt och SVT kan inte längre sitta säkert trots att förra året var ett rekordår för tv-tittande. För det är många som slåss om tittarna. De traditionella tv-kanalerna som SVT, TV3, TV4 och Kanal 5 tävlar inte bara med varandra utan kanske framför allt med webbtjänster som Youtube och Netflix. Enligt Marie Nilsson, vd för konsultbolaget Mediavision, är den svenska tv-industrin inne i en förändring som vi bara sett början av. – Det handlar om en total omställning av en hel marknad, säger hon. På ena sidan finns de traditionella tv-bolagen som måste anpassa sig till nya krav från konsumenterna. På den andra sidan finns nya aktörer som driver på utvecklingen. Det handlar både om annonsfinansierad webb-tv, där Youtube dominerar, och betald webb-tv, där Netflix står i en klass för sig. Enligt siffror som analysföretaget MMS tagit fram åt DN har till exempel 37 procent av svenskarna tillgång till Netflix under tredje kvartalet i år. Det ska jämföras med 12 procent för samma period 2013. – Sverige ligger mycket högt för den här typen av tjänster, betydligt högre än USA, Tyskland och Storbritannien, säger Magnus Anshelm, vd för MMS, som mäter tv-tittandet på reguljär basis på uppdrag av tv-företagen. Även om förflyttningen till digitalt tittande går snabbt så tror inte Marie Nilsson att den tablålagda tv-n försvinner inom överskådlig tid. – Det är klart att traditionell tv kommer att finnas kvar, men den får en väsentligt mindre betydelse om några år, säger hon. Marie Nilsson menar att SVT har ett bättre utgångsläge än sina kommersiella konkurrenter inom traditionell tv eftersom public service finansieras med en avgift och inte påverkas lika mycket av att intäkterna från abonnemang och reklam just nu förändras så påtagligt. – Det här ger SVT en speciell position. Avgiften innebär ju också krav på SVT att leverera annat än det som kommersiella bolag gör. Och naturligtvis måste SVT upplevas som relevant av sin publik. Hur lyckas SVT med det i dag? – Enligt konsumenterna klarar sig SVT bra i jämförelse med många konkurrenter. När vi gör utvärderingar så faller SVT väl ut, både kvalitativt och kvantitativt. Men det är tydligt att även för SVT märks ökad konkurrens från internationella aktörer, särskilt inom drama och speciellt från Netflix. Faktum är att det ”vanliga” tv-tittandet räknat i tid hittills inte minskat i större omfattning de senaste åren. I stället har det totala tittandet ökat. Så tablå-tv och webb-tv tycks än så länge snarare komplettera varandra än konkurrera. Den totala tittartiden för ”vanlig”, även kallad linjär, tv en genomsnittlig dag har minskat med fem minuter de senaste tio åren. De första tre kvartalen 2006 tittade alla svenskar i åldrarna 3–99 år i snitt 151 minuter på tv 2006 jämfört med 146 minuter under samma period 2016, enligt siffror som analysföretaget MMS tagit fram åt DN. – Men tittar man på olika målgrupper ser det inte lika bra ut. Förklaringen till att tittandet ligger ganska still är att gruppen över 50 år ökat sitt tittande. I grupperna tonåringar, yngre vuxna och även i gruppen 25–40 år minskar tittandet, säger Magnus Anshelm. I dessa yngre grupper ökar i stället onlinetittandet mycket – inte minst på de traditionella tv-kanalernas playtjänster – kraftigt. Ungefär hälften av alla svenskar mellan 9 och 99 år tittar någon gång per dygn på playtjänster. I åldersgruppen 9–19 år tittar mer än 84 procent på playtjänster. Ett annat sätt att mäta det linjära tv-tittandet är räckvidd, det vill säga hur många som tittar på tv en vanlig dag. Den har minskat från 70 procent 2011 till 63 procent 2016. Sveriges Televisions vd Hanna Stjärne tycker att SVT står sig bra i det nya tv-landskapet. – Vi samlar en stor del av svenskarna fortfarande. Nio av tio tittar på SVT varje vecka. Det är en otroligt häftig utveckling att du kan ta del av vårt innehåll på det sätt som passar dig bäst, säger hon. Marie Nilsson tror att en stor utmaning för SVT framåt blir att behålla och utveckla public services position inom kärnområden som barnprogram, nyheter och samhällsprogram. – Det handlar till exempel om hur man ska kunna locka människor att ta del av deras program i det enorma utbud som finns i dag. Många unga väljer ju redan i dag bort de traditionella medierna. Det är sannolikt svårare att motivera tv-avgiften för den som har begränsad eller ingen kontakt med SVT, säger Marie Nilsson. Enligt MMS siffror har SVT1 fortfarande en klar tätposition med en tittartidsandel på nästan 25 procent under årets första tre kvartal. – För SVT:s del är det linjära tittandet stabilt särskilt i fråga om livetittande som sportevenemang och Melodifestivalen. Ändå har SVT tappat flera stora sportevenemang till de kommersiella tv-kanalerna, säger Magnus Anshelm på MMS. Strax under SVT1 kommer TV4 med en andel på knappt 20 procent. Därefter är det ett stort gap till SVT2, TV3, TV4 och Kanal 5. Hanna Stjärne säger att SVT har en viktig funktion i att testa nya programformat och tekniker – och pekar på två särskilt banbrytande beslut: att göra ”Expedition Robinson” och att starta SVT Play. – ”Expedition Robinson” väckte otroligt mycket kritik då men revolutionerade tv-branschen. Vi har tidigt ute med playtjänster och hann före BBC. I år firar SVT Play tioårsjubileum. Hanna Stjärne betonar att man på SVT ser på tv-tittandet som en helhet utan att värdera olika distributionsformer. En sak de kunnat konstatera är att tittandet på senare år gått ned rejält i åldrarna. – I dag kan 1,5-åringar vara mediekonsumenter. Därför gör vi mycket användartester med barn. De sorterar och navigerar på ett helt annat sätt än vi vuxna. Till exempel efter ansikten. Det är mycket spännande. säger Hanna Stjärne. Vad gäller digitalt tittande ser man på SVT två tydliga trender. – Den ena är att tittarna använder den stora tv-skärmen hemma i vardagsrummet för att titta på SVT Play, där man själv väljer vad man ska se. Det tittandet ökar ordentligt. – Samtidigt är det en växande andel som tittar på den verkligt lilla skärmen, mobilen. När vi sänder en partiledardebatt i ”Agenda” vill man titta på den medan den pågår oavsett var man befinner sig, även om Stefan Löfvén bara blir en halv centimeter lång i mobilen. Hon påpekar att tv i sig är en händelse, vilket gör att tittarna vill se ”På spåret” direkt när det sänds. Trots att programmet är förinspelat. Vad är SVT:s viktigaste funktion i dag? – Vi ska hjälpa till så att människor blir mer nyfikna och insatta i olika samtidsfrågor. SVT är till exempel den viktigaste källan för information när människor ska rösta i valet. Det är en roll som vi tar på ett stort allvar. Men jag tror också att det är viktigt att det finns en plats där vi kan samlas och dela upplevelser – och inte minst skratta tillsammans. Våra stora evenemang som ”Allsång på Skansen” , ”På spåret” och ”Skavlan” är mycket betydelsefulla där. – I dag när det sprids mycket desinformation är det extra viktigt att SVT finns att hålla i handen. Hur kommer public services roll att förändras i framtiden? – I den tid vi lever nu samlas vi mer och med likasinnade, till exempel genom flöden i sociala medier. Där är det lätt att få sin världsbild bekräftad. För SVT kommer det att vara en allt viktigare uppgift att bredda den bilden. Många stör sig i dag på reklaminslag som avbryter tv-program och filmer, men även SVT:s trailrar för kommande program irriterar en del. Varför behöver ni dem? – De är centrala för att människor ska få reda på vilka program som kommer, skarvarna mellan programmen är en betydelsefull informationsyta. Trailrarna kan förstås irritera men ännu sämre är det om vi gör bra program som människor inte känner till. Livetittandet som Melodifestivalen och sportevenemang är ännu starkt. Hur ser du på att SVT tappat sändningsrättigheterna till flera av de stora sporthändelserna? – Mitt mål är att försöka få loss större och viktiga sportevenemang till SVT så att de kan ses av alla, men det måste hela tiden vägas mot hur vi använder våra licenspengar, säger Hanna Stjärne. Tablå-tv distribueras i dag på flera olika sätt. De vanligaste är via tv-antenn, kabel-tv, satellit och via fiber. Den enda distributionsformen som växer kraftigt är att titta på tv via bredbandet. Enligt Post- och telestyrelsen, PTS, ökade antalet abonnemang med 24 procent mellan 2014 och 2015, till 655 000. Det är den största ökningen sedan mätningarna startade. I dagens flora av tv-kanaler tappar de fria tv-kanalerna mark. Enligt PTS var det knappt 7 procent av de svenska hushållen som enbart tittade på de fria tv-kanalerna via tv-antenn eller digitalbox förra året. Det fria utbudet är förutom SVT:s kanaler TV4 och TV6. De frekvenser som används för marksänd tv är åtråvärda. Regeringen har i flera omgångar beslutat att föra över flera av tv:s frekvenser till de mobila bredbanden. Just nu står det marksända nätet inför att släppa ifrån sig ytterligare frekvenser. Det statliga bolaget Teracom, som ansvarar för det marksända tv-nätet, arbetar just nu med ett omfattande teknikskifte som berör tv-tittarna. För att få plats med samma antal tv-kanaler trots färre frekvenser byts den nuvarande sändningstekniken ut. Befintliga sändare programmeras om till nya frekvenser. Hur ser Teracom på framtiden för det markbundna tv-nätet? – För många är marknätet fortfarande det enda sättet att titta på tv. Både marksända tv-nätet och radionätet är viktiga för beredskapen. Vi gör ständiga investeringar för att se till att det kommer fungera under lång tid framöver, säger Marcus Hartmann på Teracom. Hanna Stjärne håller med om att det markbundna tv-nätet gör att SVT når väldigt många tittare. Samtidigt vill hon inte att det ska kosta för mycket. – Vi vill att så många som möjligt ska kunna se det som SVT gör, det finns inget annat medium som kan samla så många tittare. Samtidigt vill vi i framtiden inte att en så stor del av licenspengarna ska gå till distributionen. Fredag 18 nov: ”Siewert och sågklingan”, Ett av Siewert Öholms inslag 1984 förändrade livet för både Öholm själv och den unge Anders Tengner. Lördag 19 nov: ”Kulturstudion – SVT 60 år, var det bättre förr?”. Måndag 21 nov: ”Fråga doktorn” gör en tillbakablick på hälsotrender i SVT under åren i form av ett lite humoristiskt inslag. Måndag 21–torsdag 24 nov: ”Svenska tv-historier 4x30 minuter”. Fyra halvtimmesprogram utifrån olika teman: ”Tittarstormar”, ”Älskade tv-program”, ”Fel i rutan” och ”Julkalendrar”. Torsdag 24 nov: ”Året var 1956”. 1956 är året då vi fick tv på riktigt här i Sverige - i en värld där Grace Kelly gifter sig i Monaco och ”M/s Stockholm” kolliderar med ”Andrea Doria”. Elvis Presley slår igenom och Ungern försöker frigöra sig från Sovjets järngrepp, och tusentals ungrare flyr för sina liv till Sverige. Fredag 25 nov: ”SVT 60 år: Jubileumsprogrammet.” Kattis Ahlström och Niklas Källner leder två timmars underhållning som sammanfattar 60 års television med över 50 gäster som delar med sig av personliga tv-minnen och upplevelser. Bland dem Cissi Elwin, Åke Ortmark och Henrik Schyffert.


Fredrik Strage: Darth Vader gör comeback och det kan bli hur snyggt som helst

Summary: Den nya Star wars-filmen ”Rogue one” går upp på bio den 14 december. Trailern ser lovande ut. Vi får hoppas att Darth Vader är mer skräckinjagande än sist vi såg honom.

Den mörka skepnaden skrider ut ur röken. Manteln fladdrar bakom honom, den svarta hjälmen blänker och mina andetag blir lika tunga som hans. Darth Vaders entré i trailern till ”Star wars: Rogue one” är årets snyggaste comeback. ”Star wars”-hysterin är inte lika stark som i fjol när ”The force awakens”, episod sju i George Lucas rymdsaga, hade premiär. Men ”Rogue one”, som går upp på bio den 14 december och utspelar sig mellan episod tre (”Mörkrets hämnd”) och fyra (”Nytt hopp”), verkar bli minst lika spektakulär. Hjälte är Jyn Erso, en strulig tjej som rekryteras av rebellerna eftersom hennes far hjälpt imperiet att designa ett massförstörelsevapen. Stridsscenerna ser ännu svettigare och smutsigare ut än i ”The force awakens”. Men mest lockar givetvis Darth Vader som förhoppningsvis är mer skräckinjagande här än sist vi såg honom i episod tre – där den onödiga repliken ”noooo” gjorde hans mest tragiska stund patetisk. ”Rogue one” är den första av tre så kallade ”anthology”-filmer som Lucasfilm tänker producera utöver de redan planerade episod 8 och 9. Den andra anthology-filmen ska skildra Han Solos tidiga karriär som smugglare. Handlingen i den tredje är än så länge okänd och jag hoppas innerligt att de filmar den tecknade Darth Vader-berättelse som just publicerats av Marvel Comics – som gjort ”Star wars”-serier sedan 1977 och den här gången överträffat sig själva. I 25 nummer broderar den brittiske manusförfattaren Kieron Gillen ut historien om vad som hände den mörke rymdlorden mellan episod 4 (”Nytt hopp”) och 5 (”Rymdimperiet slår tillbaka”). Hur kommer det sig att Darth Vader, som bär ansvaret för det största militära nederlaget någonsin (dödsstjärnans förstörelse), i nästa film inte är arbetslös utan mäktigare än förut? Inspiration har Kieron Gillen hämtat från tv-serien ”House of cards”, där en annan ledare blir undanskuffad och smider ränker för att ta över ett imperium. Marvel-sagan är också historien om hur Darth Vaders grymhet växer och växer tills han i ”Rymdimperiet slår tillbaka” hugger av sin sons hand för att visa vem som bestämmer. Till sin hjälp har Darth Vader arkeologen Dr Aphra, en moraliskt tvivelaktig Indiana Jones, och hennes två robotar BT-1 och 0-0-0 som på ytan är väldigt lika R2-D2 och C-3P0; den ena ger mest ifrån sig blipp och den andra låter som en brittisk butler. Men 0-0-0 presenterar sig som specialist på ”etikett, sedvanor, översättningar och tortyr” och tillämpar så fasansfulla förhörsmetoder att de inte visas i bild. Det är den otäckaste roboten sedan T-1000-modellen i ”Terminator 2”. Allra mest rysningar framkallar dock huvudpersonens repliker. Kieron Gillen har en osviklig känsla för hårdkokt dialog och påminner oss om varför Darth Vader otaliga gånger röstats fram som den främsta filmskurken genom tiderna. I första scenen kliver Darth Vader in i Jabba The Huts palats och klyver vakterna som försöker stoppa honom. Jabba blir irriterad: ”Du anländer en dag för tidigt, dödar två av mina vakter och förväntar dig att jag ska samarbeta?” ”Jag har bara dödat två”, påpekar Darth Vader. ”Få mig inte att ompröva min generositet.” Lika monumental är scenen där han lurats i ett bakhåll och plötsligt har en hel rebellarmé emot sig. ”Du är omringad!” ropar rebellerna. ”Jag är bara omringad av rädsla”, svarar Darth Vader. ”Och av döda män.” Mörkret har sällan varit mer kompakt i den där galaxen för länge sedan långt, långt borta.


SVT-journalisten Fredrik Önnevall åtalas för människosmuggling

Summary: Fredrik Önnevall och två medarbetare i hans tv-team riskerar åtalas för människosmuggling efter att de under inspelningen av serien ”Fosterland” hjälpt en 15-årig syrisk pojke att ta sig till Sverige. Nu riskerar de fängelsestraff.

I januari 2015 anmäldes SVT-journalisten Fredrik Önnevall och två medarbetare i teamet bakom tv-serien ”Fosterland” för människosmuggling. Skälet är att de under inspelningen av tv-serien hjälpte den syriske 15-åringen Abed att ta sig från Grekland till Sverige. SVT stod då bakom beslutet att hjälpa Abed, och ”Fosterlands” ansvariga utgivare Mikael Lekberg sade till DN att det också var etiskt försvarbart att ha med pojkens historia i programmet. – De stora flyktingströmmarna är en av de stora framtidsfrågorna. Det är otroligt relevant att berätta om den här historien som inte på något sätt var planerad, sade han då. På onsdagseftermiddagen, snart två år efter tv-serien sänts, lämnade kammaråklagare Kristina Amilon in åtalet mot Önnevall och hans team. Nu riskerar de fängelsestraff för människosmuggling. Fredrik Önnevall säger till SVT Nyheter att han inte är förvånad över att åtal väcks, även om han inte tror att deras handlingar rör sig om ett brott. – Åklagaren gör ju tydligen inte den bedömningen, men de juridiska experter jag har pratat med säger att det inte rör sig om ett brott, säger han till SVT Nyheter. Samtidigt menar han att han inte ångrar att han hjälpte Abed att komma till Sverige. – Det var en 15-årig pojke som befann sig i fara och behövde hjälp. Då sade medmänniskan i mig att det var något jag skulle göra. Och det sade mina kollegor också. Så det är inget jag ångrar, säger Fredrik Önnevall till SVT.