Question: Vem kommer bedöma låntagarens kreditvärdighet?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.


Question: Vad innebär det att investeringen ”ska bidra till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket”?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.

Finansdepartementet :: Frågor och svar om statliga kreditgarantier för gröna investeringar


Question: Hur ska prövningen av vad som är en grön investering gå till?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.


Question: Vad betyder teknikneutrala kriterier?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.


Question: På vilket sätt/hur stimulerar kreditgarantier en grön omställning?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.


Question: Utgör kreditgarantierna statligt stöd?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.


Question: Vad kostar det för skattebetalarna?

Kreditgarantiernas löptid (varaktighet) får uppgå till högst 15 år.

Eftersom kreditgarantierna är avsedda att främja stora investeringsprojekt får garantier enbart beviljas för ansökningar där kapitalbeloppet för det garanterade lånet uppgår till minst 500 miljoner kronor.

Låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren) betalar en avgift för garantin som ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier. Avgiften består delvis av Riksgäldskontorets administrativa kostnader och av förväntad förlust, varav den senare betalas till Riksgäldskontorets garantireserv. En kostnad uppkommer först om en garantierna infrias. Kostnaden för eventuella infrianden ska hanteras via Riksgäldskontorets garantireserv. Först om garantireserven inte räcker påverkas statsbudgeten.

Stora industriinvesteringar i Sverige som bidrar till att nå målen i miljömålssystemet och det klimatpolitiska ramverket. Trots väl fungerande finansiella marknader och ett utbud av statliga finansieringsinsatser riktade till företag kvarstår utmaningar för större investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala. Frånvaron av investeringar i dessa fall kan få negativ inverkan på samhälleliga mål. De statliga kreditgarantierna kan till exempel ges till investeringar som syftar till att implementera hållbar teknik i full skala (kommersialisering av ny teknik) eller ställa om befintlig teknik till att bli mer hållbar.

Nej, avgiften för de statliga kreditgarantierna, som tas ut av Riksgäldskontoret, ska motsvara marknadsmässigt pris och garantierna får vid varje tidpunkt omfatta maximalt 80 procent av det garanterade lånet hos kreditinstitutet.

Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) framhåller i en analys från 2019, Omställningen till en processindustri med mycket låga växthusgasutsläpp, att det finns flera motiv för staten att genomföra insatser för att stödja processindustrins omställning till mycket lägre utsläpp av växthusgaser. Internationella jämförelser, som EU:s eko-innovationsindex, visar också att Sverige intar en ledande position när det gäller att skapa nya miljö- och klimatteknikföretag, men står sig sämre när det gäller att få dessa företag att växa.

Riksgäldskontoret ska ställa ut kreditgarantierna med utgångspunkt i teknikneutrala kriterier enligt förordningen om utlåning och garantier och förordningen om statliga kreditgarantier för gröna investeringar

För att nå miljömålen och främja omställningen till mer cirkulär och biobaserad ekonomi med nettonollutsläpp till 2045 krävs investeringar i hållbar teknik. Samhällsnyttan av en sådan teknikutveckling bedöms vara större än den nytta som tillfaller de privata aktörer som gör investeringarna.

Riksgäldskontoret ska bestämma en avgift för garantin som tas ut av låntagaren (garantigäldenären) eller långivaren (garantitagaren). Avgiften ska motsvara marknadsmässigt pris och bestämmas med beaktande av EU-kommissionens tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier.

Investeringar i hållbara innovationer innebär ofta att nya obeprövade processer och tekniker tillämpas vilket också inbegriper en risk för investeraren. En statlig kreditgaranti innebär att staten, upp till ett visst belopp, bär delar av risken för lånet. På så sätt kan långivarens vilja att bevilja låntagaren en kredit öka. Därmed kan omfattningen av den verksamhet som stöds genom kreditgarantin öka.

Riksgäldskontoret bedömer kreditvärdigheten utifrån tydliga kriterier. Bedömningen ska vara väl motiverad.

Riksgäldskontoret ska samverka med berörda myndigheter vid bedömningen om en industriinvestering uppfyller förutsättningarna för en garanti med avseende på hur det bidrar till miljö- och klimatmålen. Sedan är det Riksgäldskontoret som fattar beslut om vilka ansökningar som uppfyller kraven i förordningen eller ej.

Det innebär att en kreditgaranti endast får avse lån till industriinvesteringar som väsentligt bidrar till minst ett av målen i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket. Investeringen får heller inte väsentligt motverka något annat mål i miljömålssystemet eller det klimatpolitiska ramverket och ska med stor sannolikhet bidra till sammantaget positiva miljöresultat och miljöeffekter på lång sikt. Investeringen ska också vara en del av en av företaget upprättad plan för att nå miljö- och klimatmässig hållbarhet.

Teknikneutrala kriterier syftar på att urvalet av investeringsprojekt görs utifrån kriterier som inte explicit ställer krav på att en viss teknik ska användas. Kriterierna kan istället utgå från att investeringen ska bidra till vissa politiska mål. Eller som i detta fall – bidra till att göra det möjligt med industriinvesteringar som är viktiga för både hållbarhetsarbetet och svensk industris långsiktiga konkurrenskraft.

Garantin får täcka högst 80 procent av det garanterade lånet.


Question: Varför ska staten ge ut gröna obligationer?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.

Frågor och svar om ramverket för statliga gröna obligationer


Question: Varför behövs ett ramverk?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Vad är en grön obligation?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Vilka budgetanslag kommer ingå i de gröna obligationerna?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Vad menas med ett mörkgrönt betyg?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Varför innebär det att de svenska gröna obligationerna får mörkgrönt betyg?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Hur har man kommit fram till anslagen i listan?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Vad är det som gör att andra anslag inte kvalificerar som berättigade gröna utgifter?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Vad händer nu?

En statlig emission skapar i sig inga direkta nya gröna investeringar men kan genom signalvärdet få upp intresset för andra aktörer att emittera grönt och därmed leda till additionella gröna investeringar, alltså investeringar som leder till utsläppsminskningar.

Ramverket är det som möjliggör för investerare att på ett transparent sätt kunna säkerställa att obligationerna är gröna. Det är ramverket som skiljer gröna obligationer från andra obligationer och ska visa hur likviden från obligationen kopplas till gröna utgifter i statsbudgeten. I ramverket beskrivs hur de gröna utgifterna definieras och väljs ut, hur de ska följas, redovisas, rapporteras och granskas. Regeringen ansvarar för att ta fram ramverket och välja ut de gröna utgifterna i statens budget. Riksgälden har sedan uppdraget att marknadsföra och sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året.

I arbetet med att välja vilka anslag som ska utgöra de berättigade gröna utgifterna avgränsades utgiftsområdena (UO) i statens budget. Det innebär att de utgiftsområden som inte bedömts som lämpliga eller relevanta att koppla till de gröna obligationerna fallit bort. Sex UO har bedömts som särskilt intressanta Dessa inkluderar exempelvis Allmän miljö- och naturvård (UO20) och Energi (UO21), men även Internationellt bistånd (UO7), Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (UO18), Kommunikationer (UO22) och Näringsliv (UO24). Förutom de kriterier som sattes upp i ramverket (som ska uppfyllas av samtliga anslag som kopplas mot denna obligation), så har anslag som ligger inom UO20 prioriterats eftersom det är dessa som mest tydligt syftar till att bidra till de svenska miljömålen. Dessa anslag hanteras i regel av Naturvårdsverket som har god insyn och besitter expertkunskap.

Det är en obligation där de pengar som lånas upp går till att finansiera olika slags miljö- och klimatsatsningar. För en stat gäller lite annorlunda förutsättningar än för en privat aktör som ger ut en grön obligation. För den statliga gröna obligationen gäller att de pengar som lånas upp kopplas till en lika stor volym av utgifter i statens budget som redan beslutats av riksdagen och som har definierats som gröna. Det finns ännu inga regelverk som definierar vad som utgör en grön obligation, men det finns standarder att utgå ifrån (Green Bond Principles). Inom EU pågår också ett arbete för att fastställa en EU-standard. Det viktiga är att man som investerare i dessa obligationer ska kunna följa vad pengarna kopplas till och vilka miljö- och klimateffekter det ger.

De anslag i statens budget som har valts bort till följd av kriterierna från standarden för gröna obligationer kan ha prioriterats bort då: - De inte på ett tillräckligt tydligt och direkt sätt bidrar till uppfyllandet av miljömålen; - De kan leda till inlåsning i fossil teknik; - De innehåller storskalig vattenkraft och geotermisk energi; - De innehåller kärnkraft

De gröna obligationerna ska kopplas till utgiftsposter i statens budget som rör gröna investeringar och projekt. Valet av lämpliga utgifter görs utifrån en bedömning av vilka anslag som bidrar till uppfyllandet av Sveriges miljömål och det klimatpolitiska ramverket. Processen och kriterierna för urvalet av berättigade gröna utgifter beskrivs utförligt i det gröna ramverket.

I juli 2019 fick Riksgälden i uppdrag av regeringen att senast under 2020 genomföra en emission av gröna obligationer. Nu när ramverket och urvalet är på plats kommer Riksgälden att sälja den gröna obligationen på kapitalmarknaden vid ett lämpligt tillfälle under året. Exakt tidpunkt kommer de att återkomma till. Därefter ska emissionen utvärderas.

Norska CICERO, Center for International Climate Research, har varit den oberoende granskaren av ramverket. I sin bedömning har de en fyrgradig betygsskala där mörkgrönt är högsta betyg. CICERO:s betyg omfattar graden av miljöambition på anslagen men också noggrannheten i kringliggande processer för urval av utgifter och rapportering, för att den höga miljöintegriteten ska säkerställas och vara transparent. Sverige är första land att erhålla mörkgrönt betyg.

Det är en del av regeringens arbete i omställningen mot hållbar utveckling. Finansmarknaden spelar en central roll i den omställningen och genom att främja marknaden för gröna obligationer vill regeringen öka möjligheterna till hållbara investeringar. Staten som utgivare av gröna obligationer kan uppmuntra andra aktörer till marknaden för hållbara investeringar. De gröna obligationerna kommer även bidra till att synliggöra Sveriges miljö- och klimatsatsningar och effekterna av dem. Genom att ge ut gröna obligationer kan staten ge proaktiv och transparent information till investerare om pågående statliga miljö- och klimatprojekt.


Question: Varför ett tillfälligt kommunbidrag?

Migrationsverket kallar ensamkommande barn ett par månader innan 18-årsdagen till ett så kallat 18-årssamtal tillsammans med den gode mannen. Där informeras de bland annat om att boendet inte längre är socialtjänstens ansvar och att Migrationsverket kan erbjuda hjälp med bostad i ett av Migrationsverkets boenden. Vuxna asylsökande har alltid rätt att bo i så kallat eget boende (EBO) under asylprocessen och under samtalet ges möjlighet att lämna information om eget boende efter 18-årsdagen samt att lämna in eventuell ny boendeadress till Migrationsverket som då registreras in efter 18-årsdagen.

Regeringen och Vänsterpartiet presenterar det tillfälliga kommunbidraget för att stödja de vistelsekommuner som vill låta ensamkommande ungdomar som rotat sig i kommunen bo kvar. Bidraget går därför bara till kommuner som hade ungdomar boende i kommunen den 30 juni 2017. Exakt hur medlen ska användas är dock upp till kommunerna att avgöra, eftersom behov och förutsättningar kan skilja sig åt mellan olika kommuner.

Migrationsverkets ansvar är att pröva ansökan om asyl samt även fatta beslut om bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Samtliga asylsökande ska också vara registrerade hos Migrationsverket även om de inte bor i Migrationsverkets boenden. För att Migrationsverket ska kunna kalla den unge till besök inom ramen för asylprocessen och för övrig myndighetsutövning är det viktigt att den unge lämnar en adress till Migrationsverket i samband med att han eller hon byter adress, oavsett om det är kommunen eller den unge som ordnar boendet. Frågan om boende tas också upp i Migrationsverkets så kallade 18-årssamtal som i normalfallet sker innan det ensamkommande barnet fyller 18 år.

Nej, så är det inte. De som kom hit som ensamkommande barn och får uppehållstillstånd efter 18-årsdagen berättigar kommunerna till ersättning enligt det system som införs från 1 juli i år. Detta påverkas inte av det tillfälliga kommunbidraget.

Det systemet påverkas inte alls. Det tillfälliga kommunbidraget föreslås mot bakgrund av det faktum att det stora antalet asylsökande som kom under hösten 2015 har inneburit att många ensamkommande unga har fått vänta länge på besked om de får stanna i Sverige.

Nej, utbetalningen sker med automatik, utan ansökningsförfarande, baserat på hur många personer i målgruppen som var boende i kommunen den 30 juni 2017.

Vi kommer självklart i vanlig ordning att följa frågan och vara beredda att agera beroende på hur läget utvecklas.

Asylsökande vuxna är i normalfallet ett statligt ansvar och staten är skyldig att erbjuda boende i ett anläggningsboende. Det är upp till varje kommun att avgöra hur det tillfälliga bidraget ska användas.

Pengarna kommer att betalas ut till kommunerna under december 2017, efter att riksdagen beslutat om regeringens förslag till höständringsbudget. Pengarna som föreslagits för 2018 kommer att betalas ut i början på året.

Det är upp till kommunen att avgöra. Asylsökande vuxna är i normalfallet ett statligt ansvar och staten är skyldig att erbjuda boende i ett anläggningsboende.

Målgruppen som fördelningen baseras på består av drygt 8 000 personer vilket innebär att det tillfälliga bidraget motsvarar knappt 50 000 kronor per person i målgruppen under 2017 och ytterligare knappt 25 000 under 2018.

Under 2015 kom mer än 35 000 ensamkommande barn och unga till Sverige för att söka asyl. Detta har medfört att många av de som kommit har fått vänta länge på ett slutgiltigt besked om de får stanna i Sverige och hunnit rota sig i den kommun där de bott under väntetiden. Från och med den 1 juli 2017 får kommunerna ersättning för ensamkommande unga mellan 18 och 21 år som vårdas enligt LVU eller som har ett motsvarande vårdbehov, till exempel på grund av kriminalitet eller missbruk och vårdas enligt socialtjänstlagen. Det förutsätter att vården påbörjades innan barnet fyllde 18 år. Tidigare har kommunen kunnat få ersättning för unga som vårdas enligt socialtjänstlagen även om vårdbehovet inte motsvarar det som krävs för LVU. Regeringen väljer därför att göra ett tillfälligt tillskott av medel till vistelsekommunerna så att de kommuner som önskar kan låta ungdomarna bo kvar även efter att de blivit 18 år till exempel för att avsluta pågående studier.

Det tillfälliga kommunbidraget presenterades som ett förslag från regeringen och Vänsterpartiet den 5 juli. Då föreslogs att 195 miljoner kronor skulle avsättas för detta ändamål i höständringsbudgeten. Regeringen och Vänsterpartiet föreslår nu att beloppet höjs till 390 miljoner kronor och att 195 miljoner kronor avsätts för ändamålet i budgetpropositionen för 2018. Att det tillfälliga kommunbidraget nu föreslås bli högre än vad som tidigare kommunicerats hänger bland annat samman med att synpunkter från kommunerna beaktats. Dessa medel fördelas proportionellt till kommunerna utifrån hur många inskrivna asylsökande ensamkommande barn och unga som väntade på ett slutligt avgörande i sitt asylärende i respektive kommun per den 30 juni 2017. Fördelningsnyckeln baserar sig på antalet ensamkommande barn och unga som antingen fyller 18 år mellan 1 juli 2017 och 30 juni 2018 eller är mellan 18 och 20 år och har ett placeringsbeslut enligt socialtjänstlagen.

Regeringen har valt ett enkelt system för att fördela pengarna, så att de säkert ska kunna komma kommunerna till del under 2017. Fördelningen av medel baserar sig på hur många ensamkommande unga i målgruppen som var boende i kommunen den 30 juni 2017. Det är alltså bara kommuner som har ungdomar boende i kommunen som kan få medel. Däremot görs ingen efterhandskontroll av hur många ungdomar som faktiskt bor kvar i kommunen efter den 1 juli. Det skulle kräva en administrativ hantering vid Migrationsverket som skulle medföra att medlen inte kan betalas ut till kommunerna under 2017.

Frågor och svar – ensamkommande som fyller 18 år


Question: Vad innebär förslaget?

Migrationsverket kallar ensamkommande barn ett par månader innan 18-årsdagen till ett så kallat 18-årssamtal tillsammans med den gode mannen. Där informeras de bland annat om att boendet inte längre är socialtjänstens ansvar och att Migrationsverket kan erbjuda hjälp med bostad i ett av Migrationsverkets boenden. Vuxna asylsökande har alltid rätt att bo i så kallat eget boende (EBO) under asylprocessen och under samtalet ges möjlighet att lämna information om eget boende efter 18-årsdagen samt att lämna in eventuell ny boendeadress till Migrationsverket som då registreras in efter 18-årsdagen.

Regeringen och Vänsterpartiet presenterar det tillfälliga kommunbidraget för att stödja de vistelsekommuner som vill låta ensamkommande ungdomar som rotat sig i kommunen bo kvar. Bidraget går därför bara till kommuner som hade ungdomar boende i kommunen den 30 juni 2017. Exakt hur medlen ska användas är dock upp till kommunerna att avgöra, eftersom behov och förutsättningar kan skilja sig åt mellan olika kommuner.

Migrationsverkets ansvar är att pröva ansökan om asyl samt även fatta beslut om bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Samtliga asylsökande ska också vara registrerade hos Migrationsverket även om de inte bor i Migrationsverkets boenden. För att Migrationsverket ska kunna kalla den unge till besök inom ramen för asylprocessen och för övrig myndighetsutövning är det viktigt att den unge lämnar en adress till Migrationsverket i samband med att han eller hon byter adress, oavsett om det är kommunen eller den unge som ordnar boendet. Frågan om boende tas också upp i Migrationsverkets så kallade 18-årssamtal som i normalfallet sker innan det ensamkommande barnet fyller 18 år.

Nej, så är det inte. De som kom hit som ensamkommande barn och får uppehållstillstånd efter 18-årsdagen berättigar kommunerna till ersättning enligt det system som införs från 1 juli i år. Detta påverkas inte av det tillfälliga kommunbidraget.

Det systemet påverkas inte alls. Det tillfälliga kommunbidraget föreslås mot bakgrund av det faktum att det stora antalet asylsökande som kom under hösten 2015 har inneburit att många ensamkommande unga har fått vänta länge på besked om de får stanna i Sverige.

Nej, utbetalningen sker med automatik, utan ansökningsförfarande, baserat på hur många personer i målgruppen som var boende i kommunen den 30 juni 2017.

Vi kommer självklart i vanlig ordning att följa frågan och vara beredda att agera beroende på hur läget utvecklas.

Asylsökande vuxna är i normalfallet ett statligt ansvar och staten är skyldig att erbjuda boende i ett anläggningsboende. Det är upp till varje kommun att avgöra hur det tillfälliga bidraget ska användas.

Pengarna kommer att betalas ut till kommunerna under december 2017, efter att riksdagen beslutat om regeringens förslag till höständringsbudget. Pengarna som föreslagits för 2018 kommer att betalas ut i början på året.

Det är upp till kommunen att avgöra. Asylsökande vuxna är i normalfallet ett statligt ansvar och staten är skyldig att erbjuda boende i ett anläggningsboende.

Målgruppen som fördelningen baseras på består av drygt 8 000 personer vilket innebär att det tillfälliga bidraget motsvarar knappt 50 000 kronor per person i målgruppen under 2017 och ytterligare knappt 25 000 under 2018.

Under 2015 kom mer än 35 000 ensamkommande barn och unga till Sverige för att söka asyl. Detta har medfört att många av de som kommit har fått vänta länge på ett slutgiltigt besked om de får stanna i Sverige och hunnit rota sig i den kommun där de bott under väntetiden. Från och med den 1 juli 2017 får kommunerna ersättning för ensamkommande unga mellan 18 och 21 år som vårdas enligt LVU eller som har ett motsvarande vårdbehov, till exempel på grund av kriminalitet eller missbruk och vårdas enligt socialtjänstlagen. Det förutsätter att vården påbörjades innan barnet fyllde 18 år. Tidigare har kommunen kunnat få ersättning för unga som vårdas enligt socialtjänstlagen även om vårdbehovet inte motsvarar det som krävs för LVU. Regeringen väljer därför att göra ett tillfälligt tillskott av medel till vistelsekommunerna så att de kommuner som önskar kan låta ungdomarna bo kvar även efter att de blivit 18 år till exempel för att avsluta pågående studier.

Det tillfälliga kommunbidraget presenterades som ett förslag från regeringen och Vänsterpartiet den 5 juli. Då föreslogs att 195 miljoner kronor skulle avsättas för detta ändamål i höständringsbudgeten. Regeringen och Vänsterpartiet föreslår nu att beloppet höjs till 390 miljoner kronor och att 195 miljoner kronor avsätts för ändamålet i budgetpropositionen för 2018. Att det tillfälliga kommunbidraget nu föreslås bli högre än vad som tidigare kommunicerats hänger bland annat samman med att synpunkter från kommunerna beaktats. Dessa medel fördelas proportionellt till kommunerna utifrån hur många inskrivna asylsökande ensamkommande barn och unga som väntade på ett slutligt avgörande i sitt asylärende i respektive kommun per den 30 juni 2017. Fördelningsnyckeln baserar sig på antalet ensamkommande barn och unga som antingen fyller 18 år mellan 1 juli 2017 och 30 juni 2018 eller är mellan 18 och 20 år och har ett placeringsbeslut enligt socialtjänstlagen.

Regeringen har valt ett enkelt system för att fördela pengarna, så att de säkert ska kunna komma kommunerna till del under 2017. Fördelningen av medel baserar sig på hur många ensamkommande unga i målgruppen som var boende i kommunen den 30 juni 2017. Det är alltså bara kommuner som har ungdomar boende i kommunen som kan få medel. Däremot görs ingen efterhandskontroll av hur många ungdomar som faktiskt bor kvar i kommunen efter den 1 juli. Det skulle kräva en administrativ hantering vid Migrationsverket som skulle medföra att medlen inte kan betalas ut till kommunerna under 2017.


Question: Hur mycket blir det per asylsökande ungdom?

Migrationsverket kallar ensamkommande barn ett par månader innan 18-årsdagen till ett så kallat 18-årssamtal tillsammans med den gode mannen. Där informeras de bland annat om att boendet inte längre är socialtjänstens ansvar och att Migrationsverket kan erbjuda hjälp med bostad i ett av Migrationsverkets boenden. Vuxna asylsökande har alltid rätt att bo i så kallat eget boende (EBO) under asylprocessen och under samtalet ges möjlighet att lämna information om eget boende efter 18-årsdagen samt att lämna in eventuell ny boendeadress till Migrationsverket som då registreras in efter 18-årsdagen.

Regeringen och Vänsterpartiet presenterar det tillfälliga kommunbidraget för att stödja de vistelsekommuner som vill låta ensamkommande ungdomar som rotat sig i kommunen bo kvar. Bidraget går därför bara till kommuner som hade ungdomar boende i kommunen den 30 juni 2017. Exakt hur medlen ska användas är dock upp till kommunerna att avgöra, eftersom behov och förutsättningar kan skilja sig åt mellan olika kommuner.

Migrationsverkets ansvar är att pröva ansökan om asyl samt även fatta beslut om bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). Samtliga asylsökande ska också vara registrerade hos Migrationsverket även om de inte bor i Migrationsverkets boenden. För att Migrationsverket ska kunna kalla den unge till besök inom ramen för asylprocessen och för övrig myndighetsutövning är det viktigt att den unge lämnar en adress till Migrationsverket i samband med att han eller hon byter adress, oavsett om det är kommunen eller den unge som ordnar boendet. Frågan om boende tas också upp i Migrationsverkets så kallade 18-årssamtal som i normalfallet sker innan det ensamkommande barnet fyller 18 år.

Nej, så är det inte. De som kom hit som ensamkommande barn och får uppehållstillstånd efter 18-årsdagen berättigar kommunerna till ersättning enligt det system som införs från 1 juli i år. Detta påverkas inte av det tillfälliga kommunbidraget.

Det systemet påverkas inte alls. Det tillfälliga kommunbidraget föreslås mot bakgrund av det faktum att det stora antalet asylsökande som kom under hösten 2015 har inneburit att många ensamkommande unga har fått vänta länge på besked om de får stanna i Sverige.

Nej, utbetalningen sker med automatik, utan ansökningsförfarande, baserat på hur många personer i målgruppen som var boende i kommunen den 30 juni 2017.

Vi kommer självklart i vanlig ordning att följa frågan och vara beredda att agera beroende på hur läget utvecklas.

Asylsökande vuxna är i normalfallet ett statligt ansvar och staten är skyldig att erbjuda boende i ett anläggningsboende. Det är upp till varje kommun att avgöra hur det tillfälliga bidraget ska användas.

Pengarna kommer att betalas ut till kommunerna under december 2017, efter att riksdagen beslutat om regeringens förslag till höständringsbudget. Pengarna som föreslagits för 2018 kommer att betalas ut i början på året.

Det är upp till kommunen att avgöra. Asylsökande vuxna är i normalfallet ett statligt ansvar och staten är skyldig att erbjuda boende i ett anläggningsboende.

Målgruppen som fördelningen baseras på består av drygt 8 000 personer vilket innebär att det tillfälliga bidraget motsvarar knappt 50 000 kronor per person i målgruppen under 2017 och ytterligare knappt 25 000 under 2018.

Under 2015 kom mer än 35 000 ensamkommande barn och unga till Sverige för att söka asyl. Detta har medfört att många av de som kommit har fått vänta länge på ett slutgiltigt besked om de får stanna i Sverige och hunnit rota sig i den kommun där de bott under väntetiden. Från och med den 1 juli 2017 får kommunerna ersättning för ensamkommande unga mellan 18 och 21 år som vårdas enligt LVU eller som har ett motsvarande vårdbehov, till exempel på grund av kriminalitet eller missbruk och vårdas enligt socialtjänstlagen. Det förutsätter att vården påbörjades innan barnet fyllde 18 år. Tidigare har kommunen kunnat få ersättning för unga som vårdas enligt socialtjänstlagen även om vårdbehovet inte motsvarar det som krävs för LVU. Regeringen väljer därför att göra ett tillfälligt tillskott av medel till vistelsekommunerna så att de kommuner som önskar kan låta ungdomarna bo kvar även efter att de blivit 18 år till exempel för att avsluta pågående studier.

Det tillfälliga kommunbidraget presenterades som ett förslag från regeringen och Vänsterpartiet den 5 juli. Då föreslogs att 195 miljoner kronor skulle avsättas för detta ändamål i höständringsbudgeten. Regeringen och Vänsterpartiet föreslår nu att beloppet höjs till 390 miljoner kronor och att 195 miljoner kronor avsätts för ändamålet i budgetpropositionen för 2018. Att det tillfälliga kommunbidraget nu föreslås bli högre än vad som tidigare kommunicerats hänger bland annat samman med att synpunkter från kommunerna beaktats. Dessa medel fördelas proportionellt till kommunerna utifrån hur många inskrivna asylsökande ensamkommande barn och unga som väntade på ett slutligt avgörande i sitt asylärende i respektive kommun per den 30 juni 2017. Fördelningsnyckeln baserar sig på antalet ensamkommande barn och unga som antingen fyller 18 år mellan 1 juli 2017 och 30 juni 2018 eller är mellan 18 och 20 år och har ett placeringsbeslut enligt socialtjänstlagen.

Regeringen har valt ett enkelt system för att fördela pengarna, så att de säkert ska kunna komma kommunerna till del under 2017. Fördelningen av medel baserar sig på hur många ensamkommande unga i målgruppen som var boende i kommunen den 30 juni 2017. Det är alltså bara kommuner som har ungdomar boende i kommunen som kan få medel. Däremot görs ingen efterhandskontroll av hur många ungdomar som faktiskt bor kvar i kommunen efter den 1 juli. Det skulle kräva en administrativ hantering vid Migrationsverket som skulle medföra att medlen inte kan betalas ut till kommunerna under 2017.