Atunci au venit ceilalți în casă, ca nu cumva nebuna aceea să se învierșuneze și la Iisus. Iar Iisus a zis lor: — Sculați-vă, să mergem de-aici. Zis-a lui Simon Petru: — Doamne, pentru ce nu pot veni după tine și eu acum? Sufletul meu pentru tine este. Răspuns-au Iisus lui: — Sufletul tău pentru mine este? Adevăr, adevăr grăiesc ție, nu vei putea veni după mine până ce nu te vei lepăda de soacra ta. Iar muierea au auzit vorba; aceasta, și mai mult s-au mâniat și au zis: — El ginerele meu este. Tu ce-i dai lui? Și Iisus au zis: — Iart-o, Doamne, că nu știe ce face. Și soacra lui Simon Petru au crâșnit și au hulit pre dânsul, zicând: — Tu strici casa aceasta. Și i-au gonit pre toți. Și îndatăși au ieșit. Și când au ieșit era noapte. Și mergeau ei mâhniți în sufletul lor. Iar Simon Petru plângea și grăia lui Iisus: — Învățătorule, mai bine nu tămăduiai pre dânsa. Zis-au Iisus lui: — Au un tu m-ai rugat pentru ea? Răspuns-au Simon Petru pocăit: — Greșit-am, Doamne. Și s-au mângâiat dânșii și s-au dus în casa lui Iacov și a lui Ioan, că era aproape.