Noĭ, care nicĭ în timpurile de barbarie nu ne-am barbarisat, am putut să fim ruinațĭ economicește și să ne perdem cultura intelectuală, dar nu ne-am schimbat firea și nu putem să suferim în mijlocul nostru ómenĭ, carĭ trăesc secând puterile de viéță ale altora. Cu cât maĭ mult ne ridicăm prin cultură, cu atât maĭ vîrtos iese în noĭ la ivélă firea cea adevărată a raseĭ nóstre și cu atât maĭ neînduplecațĭ devenim față cu cei ce nu sînt în stare să iubéscă pe semeniĭ lor și să ia parte la lucrarea obștească, cu atât mai mult stăruim, ca prin legĭ bine chibzuite și prin o severă disciplină socială, să se pună răgaz contra tuturor apucăturilor barbare. Dacă sînt dar între Evreiĭ din țara nóstră uniĭ, carĭ s’aŭ hotărît a emigra, eĭ aŭ luat hotărîrea acésta numaĭ pentru că, ómenĭ cu minte, aŭ simțit, că așa, ca pînă acum, nu vor maĭ putea să trăiască în mijlocul nostru și se simt incapabiliĭ de a viețui ca noĭ. E o chestiune de iubire de ómeni să-i încredințăm, că aŭ tótă drepttea și să-i sfătuim să-și caute aiurea teren de exploatare. Aicĭ la noĭ să rĕmâie numai ceĭ ce voiesc și pot să muncéscă întins și cinstit și să ia cu inimă curată parte la lucrarea nóstră pentru ridicarea niveluluĭ cultural al țăreĭ.