Cheltuisem din ei, stând la o cafenea, un leu și patruzeci de bani. I-am dat ei 16 lei și-am păstrat la mine restul de doi lei și șaizeci de bani. Cam pe la zece eram culcat, dar nu dormeam încă. Soția mea veni să-mi spună că comisarul de poliție a venit să mă poftească la secție, ca să-i dau oarecare informații. M-am îmbrăcat în pripă, fără ca să iau cămașa de zi și jiletca, și am coborât în sufragerie unde aveam și masa de lucru. L-am găsit pe comisar, un oarecare Tătaru, pare-mi-se, însoțit de doi sergenți și de un agent de la «siguranță», care aduna hârtiile ce se aflau pe masă și prin sertare. Soția mea nu se îndoia că vorba e în adevăr de oarecare informații. Fusesem însă adeseori insultat pe stradă și nu mă prea lăsa să umblu singur; mai ales serile, numai însoțit de ea puteam să ies. Știindu-mă apoi și om care nu își prea pune pază gurii, a venit și ea cu mine, ca nu cumva să spun vreo prostie și ca să nu mă întorc singur acasă. La secție era multă lume, care aștepta să i se ia cuvenitele informații. Am așteptat și-am tot așteptat și noi să ne vină rândul.