Bărbosul (ridicând nasul din „ediția speciala”): Eu, drept să-ți spun, nu pricep nimic din toate telegramele astea… E o harababură… I-ascultă, bre! Tu ai făcut armată? Spânul: Nu, dar sunt acasă în toate chestiile de strategie și tactică… M-am ocupat… Ce crezi? când faci atâtea războaie… Am cărți, hărți, planuri… Bărbosul: Atunci fii drăguț, te rog, și mă lămurește și pe mine… Ascultă! Zice că o armată e în Flandria, alta în Alsacia, iar alta la Polonia… Vorbește de șapte sate și de douăzeci și șapte dealuri, de trei sute de kilometri și de o mie de kilometri, de fronturi și de mai știu eu ce… Și, în sfârșit, spune că kaiserul vede tot… Ei, cum naiba se poate una ca asta? Spânul: Nimic mai simplu, amice… Kaiserul are un binoclu cu care vede la o mie trei sute de kilometri! Bărbosul: Pe urmă citesc că divizia cutare a fost împinsă, că brigada cealaltă a fost respinsă și ofițerii de stat-major zboară din batalion în batalion… Mă rog, cum se împing și se resping batalioanele?… Și cum zboară ofițerii ceia de stat-major din batalion în batalion? Cu aeroplanul, ori cu zepelinuri? Și adică de ce zboară? Spârtul: Destul! Din toate astea văd că un nebun poate întreba mai mult decât ar putea răspunde zece înțelepți… Ei, acum ascultă: Eu, ce-i drept, n-am făcut armata, dar știu din experiență că războiul e ca și manevrele… Bărbosul: Și cum sunt manevrele, dacă nu te superi?