- Bine, jupâneasă, i-a zis el. Uite, n-am să ți-o fac. Am și eu tată și mamă, am frați și surori, am soție și câțiva copii care au trecut în lumea cealaltă, de unde vor fi putând să-mi vadă faptele, și nu vreau să-i supăr. N-aș face-o poate pentru d-ta, dar o fac pentru cei trei copii, al căror tată-i dus în drum pe care nu-l face de bunăvoie. Te mai păsuiesc, dar ai și d-ta grijă, ca să nu mă căiesc de a o fi făcut aceasta, și pune-n fiecare zi ceva la o parte, pentru ca să scapi în cele din urmă cu obrazul curat. Aceasta o făcea Fatma și fără ca să i-o fi spus el: aduna, sărmana de ea, și azi, și mâne, dar puțin câte puțin, și când nu pui mult, se cere mult timp pentru ca să aduni destul. Acum ea se-nchină-n fața lui, copleșită de simțământul că tot oameni cu inima curată și cu gândul îndreptat spre cele bune sunt și creștinii. - Alah! Alah! Nu mă certa, dar eu nu mai înțeleg de ce le poruncești tu celor ce ți se-nchină să sângereze și să moară luptându-se împotriva celor ce sunt deopotrivă cu dânșii.