Iată pentru ce ziceam că pricina mizeriei provenite din secetă rezidă numai și numai în nedreapta și neînțeleapta organizare a producțiunii în societatea modernă capitalisto-burgheză. * * * S-ar întreba oricine, și cu drept cuvînt: ce face burghezia, ce fac statele față cu primejdia atît de amenințătoare? Și răspunsul e foarte simplu: burghezia nu face nimic. Pentru marii capitaliști, ca și pentru reprezentantul lor, statul, foametea nu poate fi. În tot cazul, o primejdie așa de mare cum e,pentru muncitori. Dimpotrivă, săteanul constrîns de mizerie, vecinul modern, lipsit de pîine, flămînd și descurajat, va alerga la bogat, se va umili, va plînge și va fi silit să facă una din două: ori să se împrumute, ori să-și vîndă munca pe un preț de nimica. Împrumutul de la capitaliști se știe cum se face, chiar în ani buni. Pentru o chilă împrumutată primăvara, se înapoiază toamna două. Aceasta, am zis-o, se întîmplă aproape regulat, chiar în timpuri bune. Ce camătă vor cere bogații cînd vor vedea pe sătean strîns cu ușa. Încolțit de mizerie și deznădăjduit? Iată dar pentru ce bogatul capitalist bate din palme cînd vede recolta ofilită, cîmpia arsă de soare, mizeria apărînd printre glodurile pustii ale lanurilor pipernicite… Iată pentru ce lor puțin le pasă cînd aud sunînd toxinul foametei; iată pentru ce, pe cînd săteanul lăcrămează privindu-și holdele stinse.