Și, la 21 octombre, găsesc în notele mele:”Ce drepte erau prevederile mele din vară, pentru care presa aservită băncilor a montat o odioasă campanie!” De altfel și un membru distins al majorității, cunoscător în chestiunile economice, a arătat, în Argus, că nu se mai poate sacrifica mai departe budgetul peutru „asanarea” băncilor. Ministrul de Finanțe însuși îmi declară, la 24 octombre, că banca Blank nu mai e de salvat, și regretă numai că băncile nu s-au solidarizat după dorința lui. În aceeași zi cînd se termină, în strigătele revoluționare ale dlui Țoni, congresul de două zile al învățătorilor, cărora în zădar le-am predicat cumințenie, și, a doua zi după ce mareșalul Averescu, care totuși văzuse pe rege și se pusese și el, la dispoziția lui, a vorbit la întrunirea partidului său de”Caligula” și a făcut gestul de a demisiona pentru ca apoi, în absența dlui Goga, care era vizat, să i se facă plăcerea de a i se vota supunere necondiționată, avem Consiliul prezidat de rege pentru budget (26 octombre). El e prezintat de ministrul de Finanțe ca unul de „paralizie generală”, pe care-l impun lipsurile încasărilor.”S-a încasat un miliard și ceva la începutul anului; două și ceva pe urmă: trebuiau peste trei.