A cunoscut puțină lume boierească, trăind după moda veche. Femeile sînt leneșe (el o crede), trecîndu-și vremea cu cafelele. Dar li descrie costumul, cu anteriu, rochie, blană roșie cusută cu aur, iar în picioare papuci. Viața e simplă: zac pe sofale și mănîncă un singur fel la masă (!). De negustori nici un cuvînt. Dar știe că armenii și grecii, mai ales cei dintîi, șireți de șase ori cît evreii și deprinși a lua pe nimic, împrumutînd bani cu dobînzi mari, mînă pe munți boi de îngrășat și cai de aceia tătărești pe cari-i căuta înainte de război în Moldova maiorul austriac pentru remontă, Cavallar[14]. Pădurile mari, care se taie fără regulă și în care e vînat mult (se arată cu cîte parale se cumpără un cerb și o căprioară), sînt, în apus, pline de hoți. Țeranii sînt oameni frumoși, dar rău îngrijiți. La Putna, la Frătăuți a văzut bătîndu-se la tălpi, și aiurea oamenii, chiar copii îndurînd un număr necrezut de lovituri. Războaiele au răspîndit pînă în munte sifilisul. Pe lîngă român locuiește țiganul, care face linguri, coșuri, dar culege și aurul din Bistrița Aurie. Țiganii de la Marea Neagră, „pontici”, ar fi altă speță, mai sălbateci, trăind numai din furt și din gîcit[15]; Peste român a venit, cu pribegii, colonistul.