Una din cele mai notabile particularități ale geniului său este tactica cea sigură și delicateța cu care știu atît de bine a conduce scrierile sale, chiar de la cei dintîi pași ce făcu în cariera muzicală. Dar ceea ce rămîne un misteriu pentru toți este maniera prin care știu a se imposesa atît de lesne și în puțin timp de toate secretele artei și electricele forme cu care puse în mișcare publicul muzical, cînd, spre a le avea toate acestea, se cer ani întregi de studiu și de meditare. Într-adevăr e un mare mister, care numai printr-un esamen fiziologic al organismului ceribral al lui Verdi s-ar putea dezvălui, fiindcă arta muzicală, fără concursul naturei, nu ar putea ajunge niciodată la asemenea mari rezultate. Este necontestabil că între altele multe ce se cer de la o celebritate muzicală, originalitatea ideilor și a stilului sînt cele mai principale condițiuni, căci numai ele pot da pe adevăratul geniu. Unii, nemaiavînd ce defecte să mai atribuie acestui mare maestru, îl acuzară că a imitat prea mult contrapunctul cel rece și complicat al școalei germane. Dar și aceștia, ca și ceilalți, sînt în eroare, fiindcă masele armonice, așa precum le tratează Verdi, departe de a pierde caracteristica geniului italian și acea dulceață cu care natura dotă atît de mult geniul populilor meridionali, din contra atestează pînă la evidență că el știu mult mai bine decît alții a profita de marele tezaur al armoniei.