Toate figurile mie de mult cunoscute erau acolo, și cu Nicolae Bălan de la Sibiu, porumbelul blond aducînd prin văzduh la Iași solia că Ardealul îndrăznește a se cere liberat. Corectul grup de bucovineni n-avea încă nici coeziune, nici șef, Flondor, legat de d. Averescu și de Take Ionescu, devenit deci al treilea în troiță, deși se credea, în calitatea sa de Ritter, cel dintîi, fiind în afară de această primă adunare a României unite. Basarabenii erau oameni de la sate, fără boierii lor, cari rămăseseră afară chiar cînd puteau înfățișa merite ca ale lui Herța, figură de persan bărbos supt un cilindru de rabin făcător de minuni, sau ale discretului cărturar și adunător de cărți și documente Gore; încunjurat de respectul tuturora pentru o lungă și largă operă de „everget”, național, bătrînul Stroescu, de fapt pătruns de ideile mistice ale literaturii rusești, ca și tolstoianul Alexandri, care ne lipsea, se bucura de respectul tuturora, dar nu era capabil să dea nici într-o privință direcția; domnul Ciugureanu se dovedea străin de orice adevărată activitate politică, și numai ochii vii în fața de zîmbitoare lună plină a domnului Inculeț, ales și la Academie ca reprezintant al ținutului său, destăinuia psihologilor fibra de dibace umblare cu oamenii pe care o ascundea această prietenie deschisă tuturora, această măruntă elocvență, iute, aproape șoptită, în anecdotele rusești ale căreia se ascundea atîta maliție.