Câtva timp în urmă am fost primit în audiență de către Vodă, care dorea să fie informat despre starea în care se află publicarea documentelor istorice rămase de la Baronul Hurmuzachi. Am vorbit însă mai mult despre starea economică, culturală și morală a românilor din monarhia habsburgică, asupra căreia ținea să fie informat până în cele mai mici amănunte. Mai înainte de a părăsi apoi palatul, am trecut și pe la Doamna, căreia îi plăcea să stea de vorbă despre toate și despre nimic. În urmă generalul Davila a stăruit să dau lecții la «Azilul Elena Doamna», de care Regina Elisabeta se interesa foarte mult, iar după plecarea mea la Sibiu veneam din când în când fie la București, fie mai ales la Sinaia, ca să fac dare de seamă despre mersul publicării documentelor adunate de Baronul Hurmuzachi. Venea, se înțelege, vorba și la stările culturale, ba chiar și la cele politice din Ardeal, și Regele ne îndemna să stăruim în politica dinastică a lui Șaguna. Noi, prietenii mei din Sibiu și eu, dădeam cu socoteală că el nu putea să facă altfel și stăteam la îndoială în ceea ce privește buna lui credință față cu curtea din Viena. Îndoiala aceasta a încetat când cu venirea împăratului Francisc Iosif I în Ardeal, ca să ia parte la manevrele din valea Hațegului.