Boscovich povestește chiar despre cutare preot bătrîn care a întîlnit alaiul ambasadorului și, știind ce-l așteaptă, a căzut în genunchi, izbutind prin rugăciuni a fi cruțat. Ajungînd la Bîrlad, călătorii întîlnesc o cunoștință de-a lor: o grecoaică din Constantinopole, al cării bărbat avea o funcție în țară. În oraș sînt cîteva străzi mai bunișoare, cu case de negustori evrei din Polonia: pe vremea aceea populația evreiască din orașele Moldovei avea deci oarecare importanță. Casele sînt destul de gospodărești, cu fereștile de sticlă. În curînd emigrația evreiască va forma în Bucovina austriacă un fel de depozit permanent, de unde s-au strecurat încetul cu încetul atîția alți evrei. Dealminteri veneau și pe linia Nistrului. Întîi ca orîndari, avînd în arendă cîrciumile, cu drepturile senioriale, și heleșteele. Căci evreii poloni erau vînzători de holercă sau de horilcă. De la o bucată de vreme o populație evreiască se așeză și în orașe, ca meșteri, mai ales de lucruri apusene, la schimbarea costumului. Boscovich spune că evreii „sînt îmbrăcați ca în Polonia, cu un fel de anterie negre, lungi, și pe cap o scufiță cum poartă calota lor abații catolici”. Orașul Bîrlad scăzuse prin prădăciunile tatarilor pe vremea lui Ioan Teodor Callimachi. De la Bîrlad se merge spre Vaslui printr-o regiune foarte frumoasă din cauza pădurilor mari netăiate și a poienilor din mijlocul codrului.