Rog Onorata Curte să nu facă această eroare judiciară și, făcând dreptate, să constate că nu numai că nu am avut intenția de a lucra contra intereselor românești, dar n-am scris o iotă care s-ar putea considera ca ceva neromânesc. Am și găsit de altminteri dezmințirea pe care am dat-o în Ianuarie 1917 domnului care semna A. C. și care mă pusese rău cu funcționarii publici prin articole din Agrarul. Fiindcă eram în contact zilnic cu funcționarii publici, m-am dus la gazetă și am protestat. Iată dezmințirea: «Colegul nostru de redacție A. Camburopol face cunoscut că nu D-sa este autorul articolelor publicate în Agrarul sub semnătura A. C.» Sunt de altminteri și alți gazetari, cum este eminentul umorist domnul G. Ranetti, care, când scria la Epoca articole politice, semna A. C. Cu aceste lămuriri, Onorată Curte și domnule Președinte, vă rog să credeți că am avut totdeauna convingerea că, scriind la această gazetă, scriu la gazetă românească și mi-am făcut datoria așa cum mi-am făcut-o totdeauna ca profesionist cinstit și ca bun român. SLAVICI Domnule Președinte și Onorabilă Curte, Voind să intervertească șirul în care eram puși sub acuzare, domnul comisar regal m-a pus pe mine în frunte spunând că eu am zis că sunt gata să mor.