Mobile nu erau: le luaseră turcii cînd făcuseră inventarul averii lui Brâncoveanu, și urmașul acestuia, Ștefan Cantacuzino, vrînd poate ca printr-un act de caritate să șteargă amintirea păcatului mare pe care l-a fost săvîrșit față de ruda care perise la Constantinopol din pîra lui, prefăcuse această frumoasă clădire într-un han unde călătorii puteau să se adăpostească, fără însă a găsi acolo serviciul; dovadă că, atunci cînd au venit aici acești călători, s-au îngrijit singuri să-și pregătească masa. Ni putem închipui ce-a ajuns preafrumoasa clădire a lui Brâncoveanu prefăcută fiind în han, cît de răpede trebuie să i se fi stricat picturile. De jur împrejur erau grădini, care mergeau pînă la rîu. Se înseamnă și un heleșteu, care mi se pare că nu mai există, și drumeții aveau facultatea să trimeată pe cineva să pescuiască și să-și gătească singuri mîncarea, ca la mănăstirile noastre. La Motraye pleacă din Mogoșoaia pe o noapte foarte frumoasă, „une nuit fort sereine”, și trece prin patru sate pînă la Tîrgoviște. Orașul a impresionat pe călătorul de profesie, pentru pitoresc, pentru lucrurile vechi, interesînd un om de distincție deosebită. Englezul vede rămășițele de ziduri, și este întrebarea dacă la 1714 nu se păstra mai mult din zidurile Tîrgoviștii.