Aceasta ar fi adus boala lui vodă, care se prăpădi în luna lui ianuar a anului următor. Știrile despre începutul mișcării lui Tudor, pornită pe baza Adunării poporului, ca în Serbia lui Caragheorghe, care și ea pleca de la vechi tradiții țerănești din Balcani și Carpați, – mișcare cu caracter revoluționar mai mult în aparență, căci fondul era o restaurare a vechii stări de lucruri, încălcate de un regim de uzurpație, contra dreptății –, sînt scurte, clar exacte. Se menționează, ceea ce nu aflăm în alte izvoare contemporane, o a doua pornire, și mai energică, a tîrgoviștenilor, la sfîrșitul lui februar: caimacamii ard în fața lor anumite acte amenințătoare pentru proprietatea orașului[62]. Tudor apare, după adevărul însuși al intențiilor sale, numai ca „dușman al abuzurilor din Țara Românească”. Se arată înțelegere pentru cauza lui și compătimire pentru omul care, ca să fie de folos obștii lui, a pus în primejdie viața-i însăși. În mai funcționarul diplomatic rusesc credea chiar că, în cazul unei acțiuni comune a lui Tudor cu turcii, contra lui Ipsilanti, el ar putea fi făcut domn în toate formele[63]. Peirea căpeteniei țerănești e pomenită numai în treacăt, scriitorul fiind încă din april la Brașov, cu emigrația diplomatică și boierească.