Ei au luat parte la asediul și cucerirea Giurgiului, operație de valoare supt raportul militar, și rapoartele acestor toscani ar merita din acest punct de vedere special o cercetare amănunțită. Poate că e cel dintîi raport cu importanță tehnică pentru luptele care s-au desfășurat la noi. Se mai poate culege însă numai uneori cîte o lămurire privitoare la orașe, dar pentru organizarea armatei, pentru felul cum se făcea tabăra, cum se punea stra ja, pentru toată situația militară acest izvor are o deosebită importanță[2]. În afară de aceste lămuriri pe care le dă redactorul italian sînt, dealtfel, atîtea scrisori de străini cari au fost amestecați în luptele lui Mihai Viteazul și, iarăși, pentru unele puncte de amănunt, ele pot să ne lămurească. Astfel rapoartele nunciului Visconti, episcop de Cervia. Pentru tonul naiv în care sînt redactate și pentru sinceritatea, n-am zice sufletească, dar măcar de stil, pentru transparența populară a scrisului se pot recomanda și scrisorile unuia dintre frații de’ Marini Poli, despre cari s-a vorbit și mai înainte, Giovanni. Agentul acesta a lăsat o mulțime de scrisori, într-o italienească de ultima treaptă, așa cum se vorbea pe coasta dalmatină, cu o sintaxă care uneori aduce și a românește[3]. Sînt și unele știri franceze privitoare la acest război, dar toate mai mult după gazetele de atunci, gazete manuscrise, care cuprindeau, după localități, lucrurile de mai mare importanță petrecute în toată lumea[4].