Cucoana să bată pe Domnul Vucea?... El îmi răspunse cu un aer șiret: – Îl bate. Cu a de astăzi, eu știu de patru ori. Îl bate. Ea e mai mică și el e prea mare. Ea e tânără și el bătrân... Nu pricepui nimic. Mai mici ce eram noi, mai tineri ce eram, și tot el ne bătea pe noi... Și frecând curelele: – Dumnezeu să-i dea zile multe cocoanei, că tot ea, pân-o muri, o să fie mai mică ca dânsul. Pe seară, sfârșind frecatul și unsul hamurilor, trecusem în clasa a treia. Când intrasem în Școala domnească eram de opt ani, știam cele patru operații și fracțiile. Acum eram de nouă ani, trecusem în clasa a treia, și nu mai știam decât adunarea și scăderea. Dar ce-mi păsa mie!... Școală domnească... Ș-am plecat vesel acasă. Grivei, ca totdauna îmi ieși înainte, dădu din coadă și-mi linse mânele. – Măi Grivei, măi, să te ferească Sfântul de Școala domnească! A doua zi mă simții liber. Iertasem pe Domnul Vucea.