«Asta-i sala dumitale?» îl întrebai eu zâmbind. «O să le vezi pe celelalte - răspunse el. Nu te uita la porcii aceștia, care dorm ca bețivii. Au sosit după miezul nopții și sunt căzuți în primul somn. Haide! - urmă apoi ducându-se la unul dintre fericiții căzuți în somn. La o parte! Loc pentru domnul Slavici!» Mi-a și făcut loc larg de puteam să mă răsfăț. Răsuflai ușurat, mă descălțai ca să-mi pun ghetele căpătâi, îmi dezbrăcai haina, un sacou de postav groscior, ca să mă acopăr, și intrai în rândul fericiților. «Îți mulțumesc ție, Doamne, c-am ajuns, în sfârșit, să-mi mai întind oasele», am zis pe suspinate și chiar mai curând decât de obicei am fost răpus de mult doritul somn. Era atât de bine acolo pe acele scânduri de brad, căci bradul e lemn moale. M-or fi durut, nu-i vorbă, pe ici, pe colo coastele, m-or fi pișcat muștele neastâmpărate, s-or fi hrănit sugându-mi sângele pureci și păduchi de tot felul, voi fi răsuflat greu de tot în aerul îmbâcsit, dar toate acestea nu mi-au stricat somnul, nici nu mi-au tulburat visurile. Aș fi dus-o toată ziua așa, dar cam pe la opt a venit Sergies să mă scoale.