— Insulta supiriorului! Ce articol e ăsta? Și dete un pumn măcelarului. Dar atâta i-a trebuit. Toată hala se ridică în picioare. Măcelarul lovit îl luă la trânteală, femeile îl umplură de spanac; Moș Teacă ieși plouat, zăpăcit, urmărit de strigăte de: „Tiu-ho! Huideo!„ A doua zi reclamă la comenduire și ceru casarea casapilor și reformarea precupeților. Dar cererea-i fu pusă la dosar și comandantul pieței îi dete explicația următoare: — Căpitane, dumneata ești mai mare pe stradă, nu la măcelărie; acolo e comisarul comunal. — Va s'zică, numa pă stradă? Lasă! *** „În sfârșit, zicea Moș Teacă, am pus mâna și pă țivili! Pă stradă eu sunt mai mare!” Și era foarte sever noul aghiotant. Băgase spaima în ofițeri: pe unul îl turnă la garda pieței pentru că a umblat fără mănuși, pe altul, pentru că n-avea vipușcă, fiecăruia îi găsea cusur. Dar bine că-i încăpuseră pe mână și țivilii! Într-o zi se plimba pe Calea Victoriei. Trece pe lângă el un țivil tânăr. — Unde-ai plecat, leat? îi strigă Moș Teacă. — Domnu? întrebă țivilul mirat. — Nu vorbi! Capra pogribanii mânăstirii! Te amestec cu țărâna, rătane! Und ți-e pomponu? — Ce visezi de pompon, stimabile? Mi se pare că ești țăcnit... — Nu insulta!