Am colaborat cu Eminescu, cu Caragiale și cu Coșbuc. Am publicat o carte de citire împreună cu A. Odobescu. Am lucrat împreună cu I. Manliu. Am publicat «Gramatica limbii române». Voi fi știind ce va să zică «a lăfăi» cel puțin tot atât de bine ca domnul comisar regal: vorbă aspră, chiar urâtă. Domnule Președinte și Onorabilă Curte, Domnul comisar regal avea și are la dispoziția sa întreaga poliție a statului român. Mai nemărginită decât răutatea este numai prostia omenească; n-ar fi deci o minune dacă s-ar găsi oameni care-și închipuie fel de fel de prăpăstii și în ceea ce mă privește pe mine. Aici, în fața D-voastre, nu se trec însă închipuirile. Având la dispoziția sa întreaga poliție a țării, domnul comisar regal putea să se încredințeze: în ce fel de casă locuiam eu? Cum îmi era mobilată locuința? Câți servitori aveam? De unde-mi cumpăram de ale băcăniei? Care croitor îmi făcea hainele? Haina aceasta de pe mine e făcută mai înainte de a se fi pornit războiul. Nenorocita mea de soție, care a suferit atâtea din cauză că-i sunt soț - spună domnul comisar regal - cum se îmbracă, cum trăiește? Toate acestea le putea dovedi domnul comisar regal.