Rezl se măritase după un notar, și bătrânul Wieser își luase băietul acasă pentru ca să-l îndrumeze în ale gospodăriei și să-l aibă mână dreaptă. Nici nu avuse de gând să scoată domn din Sepi, ci ținea numai să trăiască un timp oarecare la oraș și să-nvețe ceva, ca să se deosebească de ceilalți șvabi. Abia patru ani în urmă, după ce-mi trecusem examenul de maturitate, 1-am întâlnit iar. Era mai pe toamnă, după culesul porumbului, și ieșisem cu un prieten al meu, vânător pasionat, la pusta Bârnozel, care se-ntinde până spre Sf. Ana, el la vânătoare de iepuri, iară eu mai mult la plimbare. Bătrânul Wieser, deși avea trei sesiuni de pământ în hotarul Sf. Anei și vie frumoasă în dealul de la Galșa, mai luase și la Bârnozel în arendă vreo patruzeci de jugăre, pe care pusese parte porumb, parte nutreț, căci avea mare slăbiciune pentru caii frumoși și făcea prăsilă cu armăsari de la Mezöhegyes. Mă aflam de doauă zile acum la conacul pustei, când Sepi a venit într-o cabrioletă trasă de doi zmei cu nările umflate și cu ochii plini de văpaie, ca să-i achite administratorului arenda. Nu era viuă bucuria revederii, dar ne uitam cu un fel de mirare unul la altul.