— Am pățit-o! grăi fratele mai mare cînd zări un șir de care ce veneau din cealaltă parte spre dînșii. Te pomenești că prind de veste că avem bani în care și ne omoară, ca să ia banii de la noi. Voi să nu fiți însă proști, ci să le spuneți, dacă vă vor fi întrebînd, că aveți în car fie porumb, fie mălai mărunțel, fie orz pentru păsări. — Așa o să facem! răspunse fratele mezin. Întîlnindu-se apoi cu drumeții, aceștia le deteră, cum se obișnuiește între oameni, binețele cuvenite și-i întrebară de unde pînă unde și ce duc în care. Iacă, niște porumb, minți fratele mai mare. Iacă, niște mălai mărunțel minți fratele mezin. Petrea însă nu mai mințise încă în viața lui, nu știa să mintă nici acum și nu știa ce să răspundă. Ca să nu supere însă pe frații lui, el o scaldă în două ape. — Bani buni, răspunse el, așa știu eu, dar nenea zice să vă spun că e orz pentru păsări. — Bani buni să iei pentru el! răspunseră drumeții căutîndu-și de drum. Ce să le vadă apoi ochii după ce au sosit acasă! În carul fratelui mai mare era porumb și numai porumb, în carul fratelui mezin era mălai mărunțel și numai mălai mărunțel, iar în carul lui Petrea rămăseseră întregi și neatinși galbenii pe care-i încărcase.