Vorba lui Sergies, însă. Unul dintre noi, cei atât de greu încercați, om rău chinuit de podagră, dar cu toate acestea mereu vesel, venise la București ca să descurce o afacere și avea la dânsul vreo 150.000 lei când a fost prins pe neașteptate și închis la Luvru. Când cu percheziția, el n-a fost cinstit și a dosit ca un mișel 20.000 lei. N-am nevoie să-ți spun că era mare «consternarea» când ne-am pomenit cu un leu pe zi fiecare dintre noi, închiși prin odăi și osândiți la întuneric. Era între noi și un rabin bătrân, de la care luaseră până chiar și cartea lui de rugăciune și nenorocitul despuiat de cele lui sfinte plângea bocindu-se amarnic. Deodată ușa de la intrare se deschide și santinela, un moldovean voinic, se ivește în pragul ei. «Boierilor, boierilor - zise el mai pe șoptite. Ar trebui să fiu un nemernic, pe care nu-l suferă pământul, pentru ca să fac ceea ce mi s-a poruncit. E lucru neomenos. Aprindeți becurile și faceți tot ceea ce voiți, tot ca mai înainte. Eu stau aici, ca să nu las pe nimeni să iasă ori să intre. Aceasta e datoria mea, mai mult nu. Vă rog însă să fiți și D-voastre oameni de înțelegere.