Nevinovata Zuma nu gândé în mijlocul aceștii tulburări decât la gubernata pre cari o iubé far de nici o fățărnicie și cu ce mai mari curățănii a inimii, întristându-să când cugeta că știi leacul boalei ci topea pe stăpână-sa, și nu-l poate a ie-l discoperi. Ea știa pre bine giurământurile acele strașnice, prin cari să legasă indienii ca niciodată să nu discoperi această taină a tămăduirei. De s-ar fi primejduit numai viiața ei, fără nici o frică ea ar fi arătat-o, dar discoperire aceasta ar fi pricinuit moarte și soțului și copilului ei. Ea știa mai vârtos că Ximeo, cel înfocat de răsplătire, ca să poată lucra mai cu slobozănie, au fost dat pe iubitul ei copil amanet în mâinile sălbatecului Azan și a lui Tamir carile era a doua căpitenie și cari era mai puțân cumplit, însă tot era vrăjmaș mare a ișpaniolilor. Zuma nu cutezá a arăta neodihna ei nici însuș soțului său Mirvan, ea să topé în lacrimi, în măhniciune și în tăceri. Neodihna ei să înmulțea, văzând că nădejde ci o ave toți de însănătoșare grafinii iarâș să perde, și că frigurile au apucat-o mai tare. Doftorul nu mai tăgăduie că grafina va perdi viiața întru această boală de va țâne ea încă 12 păn la 14 zile...!