Afară de aceasta pomenește de mănăstirea Brâncoveni din Romanați, de care se îngrijise Constantin Brâncoveanu în ultimul timp[7]. Între orașe, Craiova este înfățișată ca înfloritoare, avînd un bîlci care ținea patru săptămîni, cu un han al companiei orientale, proprietatea egumenului de Hurez, mănăstirea lui Brâncoveanu, apoi cu un han al negustorilor, avînd și un foișor, și în sfîrșit un han de rînd, unde poate să vie oricine. Acest han fusese ars de turci și se întrebuința ca magazin militar. În Craiova, unde domnul venea din cînd în cînd cu prilejul bîlciurilor, erau și case domnești, ale căror urme nu se mai cunosc. Se pomenește în treacăt de Caracal, și se spune că aici fusese reședință domnească, desigur a lui Mihai Viteazul, ca și Rîmnicul-Vîlcii. Dar în rîndul întîi se recomandă ca viitoare capitală a Olteniei, ca aceea care trebuie să fie aleasă de preferință, Tîrgul-Jiului, în bune legături cu Ardealul, putînd fi apărat mai sigur, de către Carpați. Severinul pe vremea aceea nu era decît „Turnul”, care este descris pe scurt: orașul s-a întemeiat pe vremea Regulamentului organic, reședința județului fiind înainte la Cerneți. Pe lîngă aceasta ni se vorbește de Baia de Fier, de Baia de Aramă. E vorba chiar de Islaz unde, se spune, s-ar vedea baza unui pod de lemn care ar fi fost odinioară aici, și s-ar fi găsit multe monede.