În noul conflict, care se mîntuie cu pacea de la Belgrad (1739) și prin care am recăpătat Oltenia pierdută la pacea din Passarowitz (1718), s-a amestecat și Rusia. Rușii au intrat în Moldova cu generalul Münnich, care a lăsat și o descriere a campaniei […] În războiul acesta rușii erau foarte siguri că Moldova va încăpea în stăpînirea lor, precum austriecii erau siguri să poată reuni cu Oltenia principatul muntean întreg[2]. N-au izbutit, căci a venit intervenția puterilor neutre din Apus, între altele intervenția engleză, și aceasta a adus, după „beizadelele” despre care a fost vorba, prin 1737–8, alți călători englezi. Unul dintre dînșii este agentul Fawlkner, în legătură cu reprezintantul Angliei la Petersburg și ministrul aceleiași puteri la Constantinopol. Altul, John Bell d‘Antermony, însărcinat cu serviciul de curier, care, spre deosebire de ceilalți, a făcut însemnări, foarte scurte, despre călătoria lui. Venind din Rusia, a trecut în Moldova, pe la Țicanovca și Soroca. Aceasta-i pare „un oraș plăcut așezat pe Nistru”, cu „un turn vechi, avînd cîteva tunuri neîntrebuințate”; locuitorii sînt „moldoveni, intre cari se află puțini greci, evrei și turci“. Împrejur sînt sămănături și pășuni bogate. Comandantul, grecul Petrachi, se arătase foarte primitor, oferind vin, fructe și mijlocind pentru pașport.