Într-un fel ori într-altul, peste cîteva zile vom serba data de 11 Iunie l848. Pentru că nu mai avem decît vreo cîteva zile pîn-atunci, credem că este bine să facem aici constatarea situației sufletești a contemporanilor noștri. Observăm de la început că în serbărde de care se vorbește 11 Iunie l848 ocupă un loc foarte puțin însemnat și că ceea ce importă mai ales este 11 iunie l898. Fiecare se simte preocupat nu de a da serbării o strălucire cît mai mare, ci de a compromite cît mai puțin din „afacerile” lui. Această aniversară, care ar fi trebuit să se celebreze în mijlocul celui mai mare entuziasm, se va serba în mijlocul celor mai egoiste porniri. Și nu vorbim numai de guvern. Guvernul, preocupat de scopurile lui electorale, de slăbiciunea și de amărăciunile lui, nici nu putea face altceva decît o mascaradă polițienească. El n-are public, n-are o simpatie, n-are nimic din ceea ce i-ar trebui ca să organizeze niște adevărate serbări populare. Dar vorbim de lumea noastră politică în general. După cincizeci de ani de la acea mișcare generoasă – în care unii și-au jertfit privilegiile lor de clasă, alții și-au jertfit liniștea, și chiar viața – ne găsim astăzi într-o atmosferă de afaceri, de negustorie și de scîrboase preocupări materiale.