Cea care se vede acum este însă o biserică rusească, făcută cu înlăturarea tuturor caracterelor arhitectonice ale vechii și interesantei clădiri. Kleemann ni vorbește și de castel, puternic, încăpător, și el a lăsat o schiță a orașului, care a fost reprodusă și în cartea mea, tipărită acum peste un sfert de veac de către Academia Română: Studii istorice asupra Chiliei și Cetății Albe. Desemnul e foarte bine făcut, și cetatea se deosebește, dacă nu cu cele mai mici amănunte, dar îndestul pentru a-și putea da sama cineva de caracterul ei general: samănă foarte bine cu a Hotinului, aduce însă în ce privește întinderea și preocuparea unei tehnice superioare cu edificiul genovezilor de la Cetatea Albă. Intrînd în oraș, agentul de comerț e întîmpinat de vameșul turcesc și luat în cercetare dacă nu aduce arme pentru ruși, – căci la data aceasta, la 1768, era războiul între ruși și turci. Am pus însă pe acest călător aici, deși aparține epocei anterioare, pentru că el a mai venit și după aceea. Îndată se strînge o mulțime de lume să vadă pe străin; între alții ieniceri și o plebe pe care călătorul o califică de foarte leneșă, trăind numai din precupeție. Un tălmaci evreu oferă serviciile sale.