În jurnalul său[3], Porter spune: „cît despre Alteța Sa, l-am lăsat măreției sale și am neglijat cinstea ori mai curînd turburarea de a-l vedea”. Chiar de la început, atunci cînd i s-au oferit însoțitori, mehmendari, cu toate avantagiile de cai, de gazde, de tain pentru dînsul și suita lui, el făcuse declarația, pe care o notează Boscovich, că „n-a venit să mănînce țara”. În notele lui, Porter ni arată cum a plecat din Constantinopol, cum s-a îndreptat spre Galați, trecînd prin regiunea dobrogeană. Despre oraș spune că este un „biet sat”. Nefiind un loc mai potrivit, și el a fost găzduit la mănăstirea grecească a Precistei, care avea, pe lîngă obișnuitele beșici de bou pentru înlocuirea fereștilor, și cîteva geamuri de sticlă. În ce privește vechiul Galați, avem oarecare informații. Am tipărit după o fițuică, căzută în mînile mele, oarecare lămuriri privitoare la portul dunărean în a doua jumătate a veacului al XVII-lea, și se poate reconstitui după dînsele[4], întrucîtva, aspectul Galaților, cari încep a se ridica mai tîrziu decît Renii-Tamarova, abia pe la mijlocul veacului al XVII-lea: sînt acolo în vremea lui Vasile Lupu bisericile Vovidenia, Sf. Dumitru, Sf. Nicolae, Sf. Voevozi-Mitoc și Sf. Mihail, Sf. Paraschiva și Sf. Gheorghe, Precista, clădită de un negustor local și mărită de alți doi din Brăila, tustrei români, de piatră, cu trei turnuri, pe lîngă clopotniță, și încunjurată cu ziduri de cetate[5].