Iubite amice, T. Maiorescu avea toată dreptatea când în scrisoarea sa din Mai 1887 zicea că rezultatul politicii susținute în coloanele Tribunei nu atârnă de noi, ci de niște mari evenimente, care se vor întâmpla «după niște împrejurări asupra formei și efectului cărora activitatea dumitale nu poate avea nici o înrâurire». El nu ținea însă seamă că atârna de noi să ne pregătim pentru acele «mari evenimente» și că era o adevărată calamitate națională dacă «marile evenimente» ne găseau nepregătiți. Urma deci să ne pregătim lucrând cu încordarea tuturor puterilor noastre pentru restabilirea unității în viața culturală a românilor. Noi toți cei ce osteneam și aduceam jertfe pentru susținerea Tribunei aveam în vedere efectul cultural al lucrării noastre. Pentru ca să putem însă obține efectul acesta, trebuia să facem și politică, și anume politica pe care o socoteam potrivită cu simțământul comun. în privința aceasta eram dumiriți încă la 1871, când cu serbarea de la Putna. Sosiți la mănăstire, membrii deputați de la Iași n-au voit să se dea jos din trăsuri decât după ce președintele lor, Mihail Kogălniceanu, va fi primit lămuriri satisfăcătoare în ceea ce privește rostul politic al serbării. I-am dat răspunsul că preocupările noastre sunt culturale, iar nu politice.