— Tu nu pleci cu jupânul la Făget, îi zise apoi. Spune că vrei să te duci duminică să vorbești cu mă-ta și cu soră-ta. Așa nu te mai ia. Trică simțea de ce voiește dânsa ca el să rămâie acasă și rămase cam rușinat în fața ei. Peste puțin însă el nu se mai putu stăpâni și o cuprinse iar cu brațul peste mijloc. — Lasă, îi zise ea, că n-avem acum timp. Sâmbătă seara o să te furișezi la mine în casă și atunci suntem în toată tihna. — Vai de mine! răspunse el tremurând. Ce ar zice jupânul dac-ar simți ceva?! Mie parcă mi-e greu. Ea se dete puțin la o parte. — Nu știu ce-ți închipuiești, îi zise mâhnită. Avem să ne sărutăm, să ne jucăm, să ne răsfățăm, Trică, fără păcat, ca copiii nevinovați. Te bate Dumnezeu dacă te gândești la mai mult! Ori poate că ți s-a și urât?! — O să vezi dacă mi s-a urât! răspunse el și înțelegerea era luată. — Ce e? întrebă Marta după ce Bocioacă se întoarse. Ai făcut vreo treabă? — Am să vorbesc mai nainte cu Persida, ca să văd ce dă ea, răspunse el cam în silă.