- Atunci de ce te-ai jucat? - M-am jucat, grăi băiatul strâmtorat. - E bine! - zise dânsa - eu te iert și n-am să-i spun mamei că te-ai jucat cu Gogușor și că ai bălăcit sub streașină. S-ar supăra prea tare, te-ar pedepsi și nu i-ar mai da voie spălătoresei să-l aducă pe Gogușor cu dânsa. Am să-i spun că ne-a prins ploaia în grădină și fugind noi spre casă, tu ai căzut. - Dar nu am căzut, grăi Gogu. - Fără îndoială că n-ai căzut, întâmpină madama; trebuie însă să-i dăm mamei o explicațiune, cum de ți-ai udat hainele și cum ai răcit. Ea îl acoperi bine cu plapoma, ca să se încălzească. Era lucru lămurit. Prea s-ar fi supărat cocoana dac-ar fi aflat adevărul. Și Marița era de părerea aceasta. Apoi Chiva, sărmana, ar fi fost dată fără de milă afară din curte dacă cocoana ar fi aflat că băiatul ei este adevăratul vinovat. Jean, care era de felul lui țigan și astfel iubea copiii, stăruia cu tot dinadinsul să nu i se spună cocoanei nimic. A fost și el băiat, a bălăcit prin ploaie și n-a pierit: alerga, așa ud, până ce se încălzea și toate erau bine.