În seminarul din Chişinău s-a făcut o catedră de "moldoveneşte": titularul e un fost seminarist ieşean, Constantinescu, fiul unui preot de la Sf. Nicolae cel Sărac. (Neamul românesc, anul I, nr. 59.) * * Un preot îndeamnă în Basarabia pe clericii de la "Frăţimea Naşterii lui Hristos", cari tipăresc de la un timp în Chişinău cărţulii traduse din ruseşte, să-şi înalţe scopul şi să-şi întindă cercul de activitate culturală. Basarabia împlineşte şase luni de luptă. Cu acest prilej, eaşi aminteşte greutăţile şi suferinţele şi făgăduieşte a lupta aprig "pentru o viaţă cetăţenească şi culturală pe temeiuri naţionale". (Neamul românesc, an. I, nr. 60.) * * La 3 decembrie 1906 a fost în Chişinău o frumoasă serbare românească. Cânta corul "moldovenesc", din care fac parte şi ţerani. Tânărul Cujbă, din Bucureşti, a ţinut o cuvântare despre muzica poporului. Pe lângă vechi cântece din Moldova lui Alecsandri, s-au cântat şi cele două romanţe ale lui Eminescu: Ce te legeni, codrule şi Somnoroase păsărele. O domnişoară Costinescu a cântat din gură, între altele Amintirea Basarabiei, dl. Gh. Madan, venit de puţin timp tot de la noi din Bucureşti, unde a urmat Conservatorul şi a fost ciomăgit la 13 mart, a declamat din Coşbuc. Nu a lipsit Mult e dulce şi frumoasă a bătrânului Sion, nici Hai Ileană la poiană a lui Gavriil Musicescu, nici Fiii României, pe care o cântau la noi copiii în anul proclamării Regatului român, nici gloriosul imn Deşteaptă-te, române, pe care-l îngăduie pomojnicii ţarului, dar nu ciocoii şi boierii României libere.