Deocamdată aceștia, cari vor fi strînși prin pericolul de a-și pierde anul, sînt puși să manifesteze pentru reapariția ziarului Calendarul. Se aduc pentru revendicări imposibile și cei de la Electrotehnică. Agitația se întinde asupra ipotecaților, cari cer să fie liberați și ei ca și agricultorii. Invalizii au și venit la rînd. Și se va vedea cazul, unic, al unui ministru care va îndemna pe rege să intervie pentru a se opri legea învățămîntului superior, „neplăcută și profesorilor și studenților”. La cererea de a o opri, trebuie să răspund, la 4 april:”Începe a-mi fi greu. Partid nu am. Am numai prestigiul meu personal, și acesta e singurul lucru pe care nu-l pot jertfi Maiestății Voastre”. Peste două zile însă obiecțiile vor reveni, într-o formă și mai dură. E vorba chiar de un refuz de promulgare.”E ceva mai ușor: să caute Maiestatea Voastră un ministru mai inteligent.“ Dar, la capătul atâtor schimbări, va veni guvernul care va face din regele care-și arăta puterea și voința, cum l-am dorit, regele strict constituțional, care „domnește și nu guvernează“. Ideea de a veni cu o lege, pe care mi-o cere Sinodul, pentru învățămîntul religios, e amînată. În notele mele cetesc:”E sigur că se pregătește o lovitură” (d. Argetoianu-mi va vorbi a doua zi de remaniere); și alte influențe vor fi mobilizate pentru aceasta.”Și mă simt așa de scăzut în situația cui servește…” D. Duca pare să aibă din nou speranțe.