Se trece la Baia de Fier, apoi la Târgul Jiiului, cu atîtea lucruri nouă, pe care cu mîndrie le arată prefectul. Lîngă Tismana, Lancelot admiră pe un preot care se bucură de orice botez, căci „dă încă un plugar țerii”, și soția lui, meșteră în cusături. „Transmise din generație în generație, ele pornesc din cea mai mare vechime și ar merita să fie culese. Lîngă orașe caracterul lor se alterează, și e păcat, prin amestecul cu fantaziile Europei, venite pe calea Germaniei”[33]. La Tismana chiliile arseseră, de biserică nu se vorbește, ci numai de egumenul activ și patriot. La schitul Cioclovina, Lancelot culege chipul schivnicului de o sută de ani, răzimat pe flăcăul care e ucenicul său[34]. Baia de Aramă, cu tipurile țerănești originale[35], și Severinul, cu ziduri noi, încheie călătoria. În definitiv, meșterul desemnator parizian a avut, plecînd, „sentimentul că a văzut unul din lucrurile rari ale lumii: o aglomerație de 6 000 000 de oameni scuturînd praful putred a douăzeci de veacuri de apăsare, de năvăliri și barbarie pentru a merge cu îndrăzneală să lege leagănul său, tradițiile sale, steagul său de una din cele mai mari epoce ale istoriei”[36].