Dar la vornicie boierul poate trimete să-i bată bucătarul de care nu e mulțămit. Din trecut se desfac doar mahalalele și, în centru, cîte o biserică, și aceea prefăcută de arhitecți austrieci, ca Sfîntul Gheorghe Nou, care și-a pierdut „pictura și arabescurile interioare”[29]. La ieșire harabaua scutură, și printre sate cu fetele frumoase, dar văpsite, care, la sunetul cobzei, joacă în cămăși frumos cusute, se ajunge la Dunăre, de unde se ia drumul Apusului. Cu greu s-ar putea găsi despre noi o lucrare mai lipsită de Înțelegerea adevărată a situațiilor ca și de prețuirea cuvenită a oamenilor decît aceea în care, la 1854, Pigeory, arhitect al orașului Paris, însărcinat cu o misiune științifică, privitoare la urmele de zidiri ale cruciatelor[30], înfățișează și călătoria sa prin Muntenia și apoi la Galați, făcută în 1850: Les Pèlerins d’Orient, lettres artistiques et historiques sur un voyage dans les Provinces Danubiennes, la Turquie, la Syrie et la Palestine (din Revue des Beaux Arts). Pe vasele navigației austriece pe Dunăre, Szechényi și Arbatt, el ajunge de la Orșova la Giurgiu. Orașul, de la care aștepta o civilizație de opus barbariei din Rusciuc, îl umple de indignare. „Ils nomment cela une ville… Închipuiți-vă cel mai miserabil tîrg (bourg) al celei mai mizerabile din provinciile noastre, și veți fi încă departe de adevăr.