De asemine și după metoda nominală sau a silabizărei, pe care am primit-o deodată cu întroducerea literelor străbune, și care metodă n-a avut la noi în țară o viață așa de lungă, încă se întîmpină destulă greutate; totuși, după multă trudă din partea învățătorului, buimăceală de cap și dezgust din partea școlarului, ieșeai la un capăt cum ieșeai, căci, fiecare literă avînd numele său propriu, ne ajutam, de bine de rău, cu aceste nume la silabirea înțeleasă ori neînțeleasă, pentru a ajunge curînd sau mai tîrziu la cetirea mecanică. Astăzi, însă, după metodul legografic și sistema fonetică, se ușurează mult sarcina învățătorului și mai cu samă greutatea ce întîmpinau copiii la cunoașterea literelor și cetirea cuvintelor. Și ce oare trebuie să se arate copilului mai mult, declt o literă sau un semn pentru un sunet oarecare? Iar pentru a ușura pașii copilului, după cum zice d-l Florantin, cei ce s-au ocupat cu metodul scriptoleg au găsit mijloace destul de ușoare, pentru ca să poată învăța cu înlesnire, adecă să facă ușoară și plăcută pentru copii scrierea și cunoașterea literelor [3], încît, toate greutățile care le vede d-l Florantin, dispar cu desăvîrșire. Cu toate aceste, însă, după cunoașterea literelor, pașii micilor copilași nu s-au ușurat încă, după cum crede d-l Florantin, cînd zice în fițuica d-sale de-o coală, tipărită numai pe-o parte, întitulată: Ușorul cetitoriu, că după cunoașterea literelor, micii copilași pot ceti pe orișice carte românească și că abecedarul îl putem țintui în părete?!!