Ioan Vodă, care se aseamănă prin multe însușiri cu marele-i strămoș, se arată de la început și rămâne până la sfârșit prieten poporului. El ușurează dările supușilor, pune rânduială-n biserică și-n trebile țării, strășnicind pe cei lacomi și asupritori, și curățind Sfatul de „hicleni”. Pe Ionașcu Sbierea, unul din cei mai cu vază boieri ai Moldovei, îi ucide chiar în ziua de Paște. Pe Vlădica Gheorghe îi arde de viu în fața norodului. Hotărârile acestea repezi descărcate în fulgerarea unei clipe, îl fac temut. Însemnătorii vremii îi tic: „Ioan Vodă cel Cumplit”. Boierii îl ascultă tremurând. Norodul, însetat de dreptate, se uită la el ca la un mântuitor. Împrejurările pun dintr-odată la încercare și vitejia domnului și cinstea boierilor și dragostea poporului. Chiajna, vestita Chiajna, târguiește la Constantinopol tronul Moldovei pentru fiul ei Petru șchiopul: Ea se leagă a îndoi peșcheșul. Un sol împărătesc vine și spune domnului că, dacă nu plătește 80.000 de galbeni, e mazilit. Ioan Vodă cheamă sfatul țării și-i grăiește astfel: „Dragii mei boieri și voi iubitele mele slugi! Greul de azi întrece toate cumpenele de mai înainte. Lăcomia turcilor cere un haraciu îndoit. De-l vom da, ea nu va zăbovi a ne stoarce și mai mult, până ce ne va strânge cu totul, căci asta o vrea păgânul.