Totul în cea mai migăloasă ordine. întorși în țară, ce n’ar putea face, cu învățămintele pe care le stăpânesc, astfel de oamenii Spre Newcastle drumul e mai puțin, frumos decât pe la Akron. Copacii supțirateci, strâmbi, crescuți în voia lor, osândiți, cu grămădirea necontenită a locuinților, la o moarte apropiată, .stau goi și triști, cu crengile rupte, cu vârfurile desființate. Fermele se urmează răpede. Numai în fund, condamnații se strâng într’o pădurice, ca o turmă speriată la apropierea lupului. Cu vre-o patruzeci de mii de locuitori, „Castelul cel Nouy are înfățișarea unui foarte mare oraș european. Lumină și mișcare, străzi largi pe care încep a se aprinde sutele de licurici ale automobilelor. Mai visibile decât oriunde și mai vrednice de a fi văzut, bisericile. Mari clădiri gotice, care, cu fumul care necontenit cade asupra lor, înlocuind pe acela al veacurilor, par a avea o venerabilă vechime. Turnurile, terasele lor se caută și se întrec. Au vreme oare acești oameni așa de ocupați, cu simțul idealului aproape tocit, să dea o adevărată viață unor asemenea lăcașuri sau Dumnezeu trebuie să se mulță-mească numai cu ce i-a dăruit atâta mărinimie în împărțirea câștigului necontenitei munci? Ai noștri n’au decât o hală, de aceleași proporții ca la Campbell și cu aceleași profeții fericite pentru viitor.