Nu s-a uitat nobila figură a Mitropolitului Moldovei Iosif, cel închis în lumea datoriilor sale duhovnicești, a cărților pe care cu nesfârșită iubire le aduna, a facerilor de bine care-l aduseră a fi unul din oamenii cei mai săraci ai orașului. Cel din urmă reprezintant al marelui curent de reformă bisericească, pornit, aproape în același timp, la Râmnic de marele episcop Chesarie, inițiat și în cultura enciclopediștilor Apusului, și la Neamț de sfântul monah Paisie, ucenic, precum astăzi o știm, al lui Antonie Mitropolitul Moldovei, va ocupa un loc de cinste atunci când se va lămuri pe deplin - fiecare faptă după ce a fost, fiecare gând după adevărul lui, fiecare om după felul cum și-a îndeplinit chemarea - istoria Bisericii românești în veacul al XIX-lea. Se știe că Iosif Naniescu a primit cinul călugăriei, în 1835, la Buzău, de la Chesarie, episcopul, cu așa de mari merite culturale, de acolo. Acesta însuși fusese crescut de Iosif al Argeșului, cărturarul ales, având legături în Ardeal cu dr. Molnar, și Iosif venea de la Râmnicul lui Chesarie. Astfel numele de Chesarie și Iosif întovărășesc lumina care călătorește, îndemnând după raza ei mulțimile de clerici râvnitori de învățătură, de la Râmnic la Argeș, de la Argeș la Buzău, de la Buzău la Argeș, unde a păstorit un timp Iosif Naniescu, iar de aici la Iași.