Astfel se ivesc fel de fel de companii de negoț. Încă din 1768 una, întemeiată pentru negoțul în Orient, trimete un negustor, pe Nikolaus Ernst Kleemann, ca să meargă la Chilia spre a vedea dacă nu se pot înnoda pe acolo legături și cu raiaua turcească și cu țerile noastre. Agentul a făcut cu acest prilej o dare de samă foarte întinsă și a tipărit-o la Lipsea, în 1773, supt textul Reisen von Wien über Belgrad bis Kilianova. Că s-a tipărit cartea acolo e foarte explicabil. Pe vremea aceea bîlciul din Lipsea avea o foarte mare importanță, deși concurat de bîlciul silezian din Breslau, al Prusiei, și chiar de Viena: Orientul întreg primea marfă din Lipsea[2]. În călătoria lui Kleemann se vorbește de fapt despre Chilia. Călătorul știe și de cea veche, dar insistă asupra Chiliei Noi, spuind că orașul e foarte frumos așezat și foarte întins, cu mai multe moschei și două biserici armenești. Nu e îndoială că exista și biserica românească, pe care Kleemann n-a văzut-o, a Sf. Nicolae, care trebuie să fi fost în legătură cu zidirea lui Ștefan cel Mare și cu străvechea biserică munteană: ea ființa în secolul al XVII-lea, cînd a fost reparată de Vasile Lupu.