— Ba din luptă, că-i mai dreaptă, zise Făt-Frumos. Atunci Strâmbă-Lemne apucă pe Fiul Iepei în brațe și-l trântește de se cufundă până-n glezne. Fiul Iepei, rădicându-se de jos, apucă și el pe Strâmbă-Lemne. și când îl trântește, se cufundă până-n genunchi. Strâmbă-Lemne se ridică mânios și, apucând pe Făt-Frumos, îl izbește de se cufundă până-n brâu. Atunci Fiul Iepei se rădică și el furios și, când apucă pe Strâmbă-Lemne, îl trântește de se cufundă până-n gât, scoate iute paloșul și vrè să-i răteze capul. Dar Strâmbă-Lemne, văzându-se în primejdie, se roagă de iertare, zicând că se prinde și el frate de cruce cu Făt-Frumos și-i va da ascultare la tot ce-i va poronci. Lui Făt-Frumos făcându-i-se milă, l-a iertat și pe acesta, l-a scos din pământ, i-a dat paloșul să-l sărute și apoi a pornit și s-a dus împreună cu dânșii la mă-sa. Și cum a ajuns, i-a zis: — Mamă, de-acum înainte, rămâi sănătoasă, că eu mi-am găsit tovarăși și mă duc cu dânșii în lumea lui D-zeu. Iaca-ți dau năframa asta, și când îi vedè trei picături de sânge pe dânsa, să știi că atunci am murit și să vii să mă cauți. Și cum a zis aceste, a și pornit cu tovarășii săi.