Cînd îşi în fire, el se afla faţă-n față cu calul său, care se scutură o dată, acum de-a doua oară, se prefăcu într-un f ăt-frumos cu plete lungi şi grăi: - Oriunde te-ai duce, norocul să-ţi fie tovarăş de drum, că m-ai scăpat de Mama-Pădurii. Află că eu sunt feciorul Împăratului Roşu şi am pornit s-o caut pe sora mea, dar la marginea drumului am găsit pe Mama-Pădurii, care mi se plîngea că nu mai poate merge și m-a rugat s-o duc în spinare, iar după ce mi s-a făcut milă de ea și am primit să mă încalece, m-a prefăcut în cal și mi-a ursit ca tot cal să rămîi pînă ce nu i se va face milă unui voinic de mine și nu mă va încăleca pentru ca să-l trec pe tărîmul ăsta, unde iarăși am să mă fac ce am fost. Grozav i se părea de bine lui Băiet Sărac fiindcă nu mai era singur. El luă azima cea de tărîţe, o rupse în doauă şi-i dedte jumătate din ea feciorului de împărat, ca să fie fraţi de cruce şi amândoi purtaţi de acelaşi dor. Feciorul de împărat gustă din azimă, şi cum îmbuca, putere-i creştea şi dragostea i se întărea.