Un guvern „național” e dorit de ei[43]. Țeranii sînt tratați cu simpatie: suflete bune, istețe, aplecate spre glumă, bucuroase de plăcere; buni ostași. Visteria li stoarce pînă la 150–200 de lei pe an, în total 8 000 000 pe an[44]. Bucureștiul, cu 14–15 000 de case și „100 000 de locuitori“ nu-i place călătorului, afară de unele case nouă. Și aici e vorba de trupa germană, care a dat reprezintații doi ani, de planul unei trupe de operă italiană, de „clubul nobil“, de primblări la Herăstrău și la Filaret, dar numai pentru popor; la Broșteni sînt circiumele pentru popor. La Tîrgoviște i se pare a fi văzut puțul lui Negru Vodă, unde arunca boierii și unde a fost aruncat însuși[45]. 0 O a doua parte e consacrată mișcărilor revoluționare, cu bănuieli asupra morții lui Vodă Șuțu, prieten al Franciei, dar copleșit de datorii și „adevărat prototip al falsității și perfidiei”, neîntrecut în intrigă, care, pe lîngă aceasta, e obosit și supus ordinelor consulului rusesc. Lasă vreo 20 de milioane familiei, și fiul, însurat cu o moldoveancă, e bogat însuși; fiica e logodită cu un fiu al lui Alexandru Moruzi[46]. Tudor ar fi cerut de la Divan 100–120 000 de lei pentru echiparea, odinioară, a pandurilor săi; de aici mișcarea lui[47].