I se părea că focul acela, ca să ardă, avea nevoie de ei. I se părea că, fără oameni în jurul lui, se va stinge. Gunther îi aștepta la cabană cu nerăbdare. În cele trei zile câte trecuseră de la plecarea bătrânului Grodeck, fusese bolnav. În seara aceasta cobora pentru prima oară din camera lui. — Mai ai febră? — Astă-seară nu. Nu vreau să am febră de Anul Nou. Era încă foarte palid, dar ochii își recăpătau lumina lor dinainte. — Vă place ce am făcut în lipsa voastră? Casa era decorată cu ghirlande colorate de hârtie. Gunther era foarte mândru de opera lui. Pe un carton mare, alb, scrisese ca în filmele americane, cu litere frumoase de tipar: Happy New Year 24 1935. — Dacă am avea șampanie și muzică ar fi un reveillon adevărat, spuse el cu părere de rău. — Nu avem șampanie, dar avem vin. Cât despre muzică, dacă stăm liniștiți, se aude foarte bine de la Turing. Se auzea într-adevăr uneori un cântec depărtat de acordeon, pe care pe urmă îl acoperea pădurea cu vuietul ei de noapte. Nora părăsise pentru prima oară costumul ei de schi. Avea în rucsac o rochie de stofă neagră, simplă ca o rochie de lucru, pe care n-o îmbrăcase până acum, fiindcă la cabană se simțea mai bine în tunică și pantaloni lungi.