Se dau obiceiurile la nuntă, pînă la răspîndirea fructelor uscate și nucilor, observîndu-se că datina e romană, cu citații din Virgiliu și Catul; în sfaturile către mireasă el întrevede antica Dea Suada. Cîrpa, la scherpa, se pune pe masă, odată cu izvodul zestrei[4]. A văzut femeile servind pe ceilalți la masă și mîncînd apoi „în picioare și urmînd a căuta de bucătărie”. Vin la rînd datinele la naștere: ieșirea, a patra ori a cincea zi, la cîmp. A văzut însuși o mamă spălînd la fîntînă copilul născut în dimineața aceleiași zile, cînd lucra la cucuruz[5]. Nu se înfașă pruncul. Se descrie leagănul prins de grindă ori răzimat de zid, purtarea odraslei pe cap deasupra unei perne, în covata de pîne sau de rufe, pe cînd mînile torc, ori prins la sîn în traistă, pe cînd aceleași harnice mîni spală pelincele. Deprinși a juca în iarbă, copiii umblă în nouă-zece luni, în singura cămașă care li se rupe pe trup (crede că pe vremea turcească haraciul se dădea odată cu îmbrăcarea izmenelor). Păstoria e legată cu furtul de vite. Aceiași oameni aduc însă lui Caronni înapoi valiza pierdută. Se ucid lupii dintr-o izbitură de ciocan; și călătorul a văzut însuși o lupoaică oferită astfel palatinului la vînătoare[6].