El vine la sfîrșitul domniei lui Alexandru cel Bun pentru scopuri de cruciată și e trimis de ducele de Burgundia, care pregătea o mare expediție cruciată în Orient. Drumețul sosit din Lituania, care întră în Moldova, e Guillebert de Lannoy[1]. Guillebert de Lannoy a fost la curtea marelui prinț lituan Vitold, în limba lituană Vitovt. Posesiunile lui se întindeau pînă la Nistru, și acolo-și ținea el curtea. Călătorul nostru a văzut în solda lui tatari și moldoveni. Legăturile erau foarte strînse atunci între Moldova și lituania. Căci Alexandru cel Bun pare a fi trecut prin trei faze: o fază românească tradițională, cînd ținea pe doamna Ana, înmormîntată în mănăstirea Bistrița din județul Neamț, după aceea o fază lituaniană, nu polonă, căci polonii erau catolici pe cînd lituanienii, ortodocși, și Alexandru a luat de soție pe Rângala, vară a Iagelonilor, în sfîrșit faza bizantină, cu Marina. Cînd acest călător a fost prin țara noastră, Alexandru cel Bun se găsea supt influența Rângalei, căreia soțul ei i-a închinat biserica din Baia. Și el a căsătorit apoi pe fiul său Ilie cu o prințesă lituană, cu Marinca, adusă la soțul ei de acel nobil lituan Ghedigold, care avea un fel de marchizat la granița Moldovei și căuta pe vremea acestei călătorii să întărească zidurile Cetății Albe.