Îngenunchează și Moldova, lângă sora ei de mult îngenuncheată. Rareș, în a doua domnie, sporește haraciul la 12.000 de galbeni. — Și talger cu două fețe — între turcii care i-au dat puterea de azi, și nemții care i-o făgăduiesc pe cea de mâine, își trăgănează, vro șase ani deșerți, o nenorocită de domnie fricoasă și neroditoare. De-aci încolo, pentru părăduirea țării, singuri domnii și boierii ei se fac în mâinile turcilor coadă de topor. Rareș moare la 1546. Fiii lui se arată și mai nevrednici de-a purta schiptrul slăvitului lor bunic: Ilie, după cinci ani de stăpânire încărcată de cele mai urâte păcate, pleacă la Constantinopol, unde se leapădă de legea strămoșească și se face turc. Ștefan, fratele lui, e și mai ticălos: Un an își bate joc de țară, de avutul, de cinstea, de viața oamenilor. Boierii, ne mai putându-l răbda îl ucid într-o noapte de petrecere desfrânată, afară, în lunca de la țuțora, dărâmând cortul peste el. Aleg dintre ei pe Joldea, logodnicul domniței Ruxanda, fiica lui Rareș, — iar boierii fugiți în Polonia aleg pe unul Petrea Stolnicul, ce zice că ar fi un fiu din flori al lui Bogdan Chiorul, și-și ia pentru domnie numele de Alexandru.