Deocamdată, prin aplicarea legii rău cugetate și rău alcătuite, pe lîngă că e viciată în chiar principiul ei, s-au realizat „economii” de același preț, material și moral, ca și cele de la mandatele refuzate pentru neplata integrală a contribuțiilor. Și, cum un articol pentru care stăruisem, ca să nu treacă locuri importante din învățămînt pe mîna nedibace a începătorilor, permitea ieșirea din lege a valorilor recunoscute din corpul didactic, nu s-a pus nici o grabă în formarea comisiunii care e chemată să decidă dacă este sau ba cazul unei excepții. Nu iese mult, dar totuși se mai pișcă puțintel în sistemul nou al guvernului „proaspăt și de popularitate”, cum se exprima la sfîrșitul lui mai suveranul. Cerusem pe vremuri ca statul să primească la ghișeurile sale hîrtia dată de dînsul în loc de plată. Deci, în ce privește hotărîrea care a admis-o, rămîne a se vedea la ce rezultate se va ajunge în practică, fiecare administrator financiar știind că se pune în evidență trimețînd cît mai mulți bani. Dar, pe lîngă aceasta, era de rezolvat chestia, de mult urgentă, desperată, – aducîndu-ne delegații peste delegații, punîndu-ne în vedere falimente de vechi case, cu trecut onorabil, adevărate creațiuni românești, care, dispărînd, ar fi aruncat pe stradă mii de muncitori, sortiți bolii și morții, sau instrumente de tulburare, gata de orice risc —, a datoriilor statului la furnizori.