După mai multe îngrijiri ce-i făcui, reeșii a-l scoate din acea teribilă pozițiune. După ce bătrînul își dobîndi forțele, mă privi cu aer de disperare și îmi zise lăcrămînd: — Călătorule, oricine ești și oricare ar fi interesul ce te-a îndemnat să vii în acest loc, aibi pietate de un bătrîn neputincios! În numele lui Crist! Nu cere de la mine narația unei întîmplări fatale, care ar putea să mă coste viața. — Reanimează-te, bunule bătrîn, îi zisei cu aer de compătimire, eu n-am venit aci ca să violez secretele tale, nici să turbur liniștea ta; și daca ți-am adresat aceste întrebări, ele n-a provenit din vreo intențiune rea, ci numai din curiozitate. Să ieșim de aci, bătrînule, căci temperatura acestei capele este rece și poate să-ți facă rău. — Să ieșim, fiule, adause bătrînul cu o voce tremurătoare. Ieșii din funesta capelă singur, ca să las bătrînului timp să stingă lampele; iar dupe cîteva momente ieși și dînsul și luarăm calea ce duce la castel, pe care o străbăturăm coprinși de întristare și fără a pronunța o vorbă măcar; dar cînd văzu bătrînul că rămăsese numai cîțiva pași pînă la castel, se opri în loc și cu o voce plină de melancolie îmi zise: — Iată, ne-am apropiat de castel; permiteți impotentului bătrîn să se retragă în solitudinea sa.