Puiul de tigru cunoaşte foarte multe poveşti despre Lună, dar niciodată nu a văzut-o în realitate. Poveşti de Emilia Plugaru - Visul lui Tigruţ – Bunico, întreabă el, cum arată Luna de pe cer? – O, Luna e mare, rotundă, portocalie, seamănă cu un bostan copt. – Dar cum arată un bostan copt? – O, un bostan copt e mare, rotund, portocaliu, seamănă cu Luna când e plină. – Vreau să văd Luna! Arată-mi-o! Te rog! – Nu pot, puiule. Luna răsare doar după ce toţi picii adorm. – Atunci arată-mi un bostan copt, scânceşte Tigruţ! – Mâine, puiule. Acum e târziu. Dormi! Bunica îşi mângâie şi sărută nepotul. A doua zi dis de dimineaţă Tigruţ îl întâlneşte pe puiul de elefant. – Lefănţică, întreabă el, ştii cumva cum arată un bostan copt? – Da. E mare, rotund, portocaliu. Priveşte-l! E unul chiar aici. Puiul de tigru priveşte nedumerit bostanul. – Lefănţică, întreabă iarăşi Tigruţ, ai văzut vreodată Luna de pe cer? – Nu, răspunde Lefănţică. Doar am visat-o. Luna răsare după ce eu adorm. Iar mie îmi place somnul. Cine doarme mult – creşte aşa ca mine. Vezi cât de mare sunt? – Aha, e de acord Tigruţ. Eşti foarte mare.