Cafeaua se servește în salon. D-ra Pavugadi se așază la clavir și-ncepe. Mache în picioare, transportat, extaziat, se lasă dus de acele valuri de armonie... Dar Lache îl trage discret de mânecă și-i zice încet, ca să nu turbure liniștea artistei: — E absurd, monșer, să intru în casa dumitale cu toporul... și dumneata, mă-nțelegi... — Lasă, Lache!... — Lacuna asta trebuie, monșer... — Lasă, Lache... s-ascultăm, Lache!... — Ești teribil, monșer, parol!...