Pînă și legalitatea acestui Parlament poate fi pusă la îndoială. Ea a fost relevată la început de adversarii liberali, deși, după obiceiul țerii, de a doua zi chiar, acuzațiile, așa de grave, au fost lăsate să cadă. În adevăr, ca să se ajungă la cei patruzeci la sută cu cari se capătă prima, s-au rășluit, înainte de a se fi făcut socoteala cu privire la această primă însăși, voturile partidelor, grupărilor și improvizațiilor care n-au reușit să aibă doi la sută și care deci nu capătă nici un loc. În sine chiar, e o mare nedreptate ca aceste voturi, care pot fi socotite ca sterpe, căzute, risipite, să se adauge la soooteala unui partid pentru care cei cu voturile stricate n-au înțeles să se rostească. Încă mai gravă e situația legală a Senatului. Cum legea prevede reprezintanți ai Consiliilor comunale și județene, cum acestea au fost dizolvate, în forme admise de lege, cum comisiunile interimare nu pot îndeplini funcțiunea de a delega senatori, nu era decît o soluție, pe care un partid popular trebuia s-o prindă cu o nerăbdătoare bucurie: să se facă, economisindu-se astfel și o nouă cheltuială de milioane pentru aparatul electoral, alegeri la comună și județ în toată țara pentru ca de a doua zi acești aleși să poată face și ei alegerea pentru Senat.