Cu această ocazie înseamnă trei sate care se găseau în direcția Rucărului: „Crisonlitz”, Scala, „Rosnau”, care nu este Rîșnovul din Ardeal. Iată și ce se cuprinde despre Țara Românească. La Motraye ajunge la București, unde stă cîteva ceasuri. Carol al XII-lea cere să i se dea cai și un mehmendar pentru a-l conduce. „Orașul e foarte spațios, bine locuit, dar murdar și rău clădit.” Palatul domnesc pare „mai comod decît frumos”. Drumețul a văzut lume multă pe stradă, și observă că jupănesele se îmbracă după moda din Constantinopol, acoperite și vara cu blăni; haina este lungă. În cap poartă un calpac de sobol, o tocă. Femeile din popor se îmbracă însă după datina cea veche. În ce privește așezarea părului, este același ca forma pe care pictorii vechi i-o dau în înfățișările Maicii Domnului. După aceea se trece pe lîngă palatul din Mogoșoaia, al lui Brâncoveanu, care există și acum, renovat. Francezul recunoaște că e „o clădire mare, destul de măreață”. Domnul a făcut aici și o biserică, în care e zugrăvit el cu toată familia lui –, fresce foarte frumoase. Clădirea este „foarte regulată și clădită europenește”. Se pomenesc și unele „bonnes peintures” și, în același timp, acele plafoane frumos sculptate de care am mai pomenit.