Thouvenel a călătorit și la Brăila și pînă la Galați. În portul muntean a găsit un han cu ploșnițe, dar l-a răsplătit buna primire a lui Slătineanu, organizatorul orașului. Acesta i-a arătat cum populația a cresut de la trei sute de locuitori la 8 000, cum e compusă numai din creștini, turcii neavînd voie să se așeze; la 1831 venise grîu pentru două vase, acum, în 1837, pentru trei sute; austrieci, englezi s-au stabilit acolo ca și napoletani și greci. Franța are însă o parte foarte mică în acest nou comerț oriental: din 700 de case la 1832 una, iar în 1833 șase[22]. Călătorul e de părere că s-ar putea adăugi un vice-consul pe lîngă ai Angliei, Rusiei, Austriei, Greciei și Piemontului. În Galați, încă fără cheiuri și cu un început de oraș nou pe deal, sînt și genovezi și ionieni, pe lîngă greci. Numărul vaselor intrate în port era la 1832 de patru sute. De aici călătoria urmează, în tovărășia cutării princese fanariote, nepoată de domn, o semi-orientală exagerată (!) la Constantinopol, pe la Reni și Tulcea, cu negoțul de pește și lemne. Cîteva cifre statistice: la 1828 erau în principatul muntean 800 000 de locuitori. Între ei și țigani, cari se vînd cu 100 de franci plugarul, 50 fierarul, 500 familia.