În aceste pieți nu era rar să se întîlnească și oameni de la noi, trimiși ai celor dintîi domni, cari veneau pentru tot felul de rosturi, ca să cumpere ceva pentru vodă sau pentru boieri, ca să aducă un dar judelui sau juraților cari-l încunjurau, formînd consiliul municipal al orașului săsesc, ca sa transmită vestea unui domn mort și a urmașului care se ridicase în scaun ori amenințarea izbucnirii unui război. Veneau toți aceștia cu ceea ce se numește în socotelile sașilor „evangelium”, vestea bună, chiar cînd nu era bună. Îi găzduiau în anume case sașii, li dădeau de mîncare și băutură, ținînd samă de posturile noastre, făcînd socoteală de untdelemnul, de peștele dat, pentru acești oaspeți, veniți din Țara Românească sau din Moldova, căci veneau și moldoveni, mai ales la Brașov, – la Sibiiu foarte rar –, adesea și în alt centru săsesc, Bistrița, pe unde se trecea obișnuit la Baia și de la Baia către Siretiu și Suceava. Pe lîngă negustori și purtători de „vești bune” erau chiar de la început și pribegi, învinși în luptele politice de la noi, pribegi boieri și domni pribegi. Ei erau obiectul unui joc de bursă politică al sașilor; dacă pretendentul ajungea să capete moșia părintelui sau rudei sale, evident că pentru orașul ce-l adăpostea era un foarte mare avantaj.