Tomșa cu vornicul Moțoc fug în țara Leșească, unde sunt uciși din porunca regelui, care se teme de întinsa putere a turcilor. A doua domnie a lui Lăpușneanu ține cinci ani, și începe cu acel înfricoșat ospăț al sângelui, în care patruzeci și șapte de boieri sunt măcelăriți sub ochii fulgerători de ură și de cruzime sălbatică ai domnului. Ca să arate c-a rupt orice legătură cu polonii și cu trecutul, strămută scaunul domnesc de la Suceava la Iași — mai în câmp și mai aproape de turci, cărora întru atât li-i de supus, încât, ca să li facă voia, pune de dărâmă toate cetățile și întăriturile Moldovei, afară de cetatea Hotinului, straja dinspre leși. Mai jos decât atât, nu se poate scoborî un cârmuitor de țară. — Toți au groază de el. La 1568 cade bolnav. Otrava îi grăbește sfârșitul. — Bogdan, fiul și urmașul lui, un copilandru de vreo cincisprezece ani, nu se gândește decât la jocuri și la petreceri. Polonii îl prind ușor în mrejele lor, îl împresoară, îi dau sfaturi, și-l iau, chipurile, sub pavăza ocrotirii lor, care de mult nu mai înseamnă nimic. Patru ani răsună glume și cântece de veselie în curtea domnească de la Iași.