Banul, măi, e unealta Dracului. Numai așa din senin nu-ți vine frica. De unde poți tu să știi prin ce fel de mâni a trecut banul pe care-l ai la tine?! Știi însă cu câtă sete aleargă omul după el și cu câtă îndârjire îl păstrează. Tu 1-ai luat, dar poate că acela de la care 1-ai luat nu ți 1-a dat cu toată inima: sunt și bani legați, ca jaf să fie cu ei și praf să se facă. Când pui mâna pe asemenea bani, ți-e frică, fără ca să-ți dai seama de ce, și tocmai frica te duce acolo unde praf se alege de ei. Să fie în ceas bun, dar nu trece nimic peste râvna omului îndârjit: moare, măi, și tot n-are odihnă, ci umblă mereu să neliniștească pe cei ce umblă cu bani legați de dânsul. - Ei lasă, că-i dezleg eu, răspunse Tașcă, și mai deșertă încă un pahar. Atâta rău! La mine cum vin, așa se duc. Sfredeluș se uită cu un fel de milă la el. - Se duc, de dus - zise el - dar vorba e cum se duc: de banul legat n-ai noroc. Dacă-ți cumperi vite cu el, dai de pagubă; dacă-ți zidești casă, îți merg toate de-a-ndoaselea.