Îl interesează mai mult episcopia de Bacău a catolicilor săi, în număr de 50 000, cu două biserici și chiar două „palate“ episcopale, fiecare în ruină. Contra lui Recordon, tratat de lingușitor față de Caragea, precum și contra reeditării anacronice a notelor lui Salaberry[36] și a unei lucrări anonime, pe care n-o avem, La Valachie, la Moldavie et de Vinfluence des grecs du Fanal, după date mai vechi, scrie F.G. Laurençon, ca unul care a stat doisprezece ani în Țara Româneasca, o nouă lucrare, intitulată Nouvelles observations sur la Valachie, sur ses productions, son commerce, les moeurs et les coutumes des habitants et sur son gouvernement, cu pretenția de a lămuri ca „martor ocular» și revoluția grecească și aceea a lui Tudor. Începînd cu producția, Laurençon dă o slabă idee despre calitatea-i de „martur ocular” cînd spune că în Oltenia este și un rîu de mercur care „se pierdea fără folos în livadă” și a trebuit „să i se puie un zid destul de tare”[37], și că minele de cărbune „se află la suprafață, aproape la fiecare pas”, de s-ar putea trece produsul în Basarabia și la Odesa. Știrile nouă sînt foarte puține; doar mențiunea celor două-trei case din București care cumpără marfă franceză, mătăsuri de Lyon, postavuri fine, batiste, panglici, ceasornice, parfumuri și ceva romane; din Rusia se aduce acum și ceai, în schimbul vinului, care merge și pînă la Moscova.