Despre povești A fost odată ca niciodată ... că de n-ar fi fost, nici eu n-aș fi cumpărat domeniul astă să o găzduiesc ... A fost odată o poveste căreia nu i-a plăcut să rămână singură, și m-a rugat să mai scriu încă câteva care să-i stea alături. Și am tot scris, ... și am tot rescris ... până am ajuns aici: o cărticică de 56 pagini ce contine 6 povești: Dragoste furată, Cine mai crede în om, Liniște regală, Anul nou, Moș Crăciun și De ce murim. De fapt am scris mult mai mult, dar până la urmă le-am ales doar pe acestea. E foarte ușor de scris povești, dar e foarte greu de scris una care în final să spună ceva. Sunt o groază de povești cu zmei, balauri, zâne și prințese. Copil fiind, eram atât de încântat de ele că le știam pe dinafară. Acum însă, nu-mi mai amintesc nici cum încep, nici cum se termină și nici ce conțin. Vag îmi aduc aminte de niște scene în care un cal se bate cu un zmeu, în timp ce Făt-Frumos mănâncă jăratic ca să placă unei tipe blonde ce se plictisea într-un castel. Le-am uitat! În schimb, n-am uitat o poveste simplă care mă stoarce de lacrimi de fiecare dată când o citesc: Fetița cu chibrituri.