Giurgiu e forma românească a lui Gheorghe, precum, față de forma bisericească Nicolae, Nicoară e forma populară. Mai tîrziu, mult mai tîrziu, în legătură cu vama s-a făcut cetate, și lîngă cetate s-a strîns un oraș. Călătorul, negustor sau diplomat, care ar fi cercetat ceea ce era să fie la jumătatea veacului al XIV-lea Moldova, ar fi găsit și aici juzi, dar ei erau mai închegați în ținuturile de jos, decît în Moldova. Aceasta nu înseamnă, cum s-ar crede de cineva judecînd superficial, că regimul de juzi și voevozi nu exista și în Moldova, fiindcă documentele nu-l pomenesc. În cele dintîi acte de donațiune ale domnilor Moldovei se întîlnesc totuși mențiuni ca acestea: „dau locul cutare unde a fost jude cutare” sau „juzi cutare și cutare”. Aceasta înseamnă, deci, că sistemul juzilor exista încă, pe o vreme cînd în Muntenia judecia sau județul, – judecia e hotarul, baza teritorială, județul e autoritatea, – populația fiind mai deasă, mult mai deasă, s-a dezvoltat pînă la situația care durează și în timpul nostru, căci hotarul a rămas cam ca acela de la 1300. Față de departamentele franceze, atît de proporționate, de parcă ar fi fost trase de geometri, cum au și fost trase după 1789, județele muntene prezintau forme din cele mai nesimetrice, fiindcă ele corespund tradiției de odinioară.