Ne duce la sârbi. Prin gări, lumea fâlfâie batiste și umbrele. Toți ne urează izbândă. Femeile plâng. …8 august. Azi-dimineață am sosit. Un sat croat. Eu cu plutonul meu plecăm mai departe, pe jos. Suntem escorta trenului. Soarele arde grozav. O să ne prăpădească zăpușala. …9 august. Suntem într-un cătun ciudat. Așteptăm tunurile. N-am mai văzut sat ca ăsta. E atât de lung, parcă n-ar avea sfârșit. Facem gardă la biserică fiindcă e satul sârbesc și se zice că sunt multe elemente suspecte. Căpitanul a și prins vreo șase țărani care o să fie împușcați. Așa-i ordinul de la divizie. …14 august. Ne plictisisem. Acuma însă ne-a trecut plictiseala. Am făcut treizeci de kilometri pe o căldură îngrozitoare. Se aude că ai noștri au trecut Sava și că la Sabatz e o luptă mare… Pe seară iar pornim peste o miriște. Ne scoase din sat fiindcă era vorba să se întoarcă cei de la Sabatz ca să se odihnească, dar n-au venit. Soldații cântă Deșteaptă-te, române! și glumesc parcă ar fi la manevre. …17 august. Ne-am întors în sat și am așteptat până azi-noapte, când a venit ordinul să venim aci în marș forțat și să așteptăm noi ordine. Am sosit la nouă dimineața și ne-am culcat.