Fiind așadar că Doamna Lume sau Domnul Public e aceea sau acela care dă tactul atât la existența, cât și la judecata asupra unui umilit individ, ca sub... sau nesubsemnatul, de-a-ceea îmi iau și eu libertatea de-a-i adresa următoarea adresă prin care cer carte de legitimație sau răvaș de drum, pe vecie, pentru de-a cutreiera întinsul d-neai sau domniei-lui Imperiu. Signora sau Signore. Nu pot și nu voi a nega că influența ce exersați asupra mea e mare, ba încă nu vă iau meritul de-a declara în gura mare că o bună și poate cea mai bună parte din sufletul meu e opera matale și că, daca eu sunt rău, cauza e că mata ești rău sau rea. Daca sunt sceptic, cauza e că mata ești sceptică sau sceptic etc. etc. Am băgat încă alt rău de seamă la mata. Mata zici că în românește mai tot ce-i scris e rău scris, adică și ce nu e scris – și ceea ce nu-i scris nu se poate citi. Dar cauza ești însuți sau însăți mata. Reversul: pentru cine nu citește nu se scrie. S-a scris și mata n-ai citit. Azi mata nu mai citești. Dar scriitorimea nu mai e nebună să scrie pentru ca mata să nu citești.