Acest cneaz ar fi avut sub ordinele sale toată țara până la malurile Nistrului, deoarece ar fi avut un conflict cu Tătarii, care încetaseră să mai fie stăpâni acestor ținuturi din chiar vecinătatea fluviului. Nu s-a găsit însă niciodată originalul documentului conținând o donație în legătură cu acest eveniment. Avem a face cu un grosolan falsificat. • În orice caz, urmașul său, aparținând vechii dinastii, Roman, se intitula: Domn al întregii țări „de la munți până la malurile Mării (Negre)”, astfel că posesiunea de către Moldoveni a acestor ținuturi este absolut incontestabilă. În această epocă, spre 1390 se aflau pe Nistru două cetăți: aceea de la Hotin, la Nord aceea de la Tighina, Tehyn, pentru Podolienii vecini, mai spre sudul Moldovei, pe această graniță. Originea acestor castele este obscură: este sigur că dezvoltarea lor era datorită exclusiv existenții unui comerț internațional a cărui creștere începe cu creațiunea Principatului românesc. Ceva mai târziu Alexandru cel Bun a chemat de la Cetatea Albă pe mitropolitul canonic al Moldovei, tot așa precum Alexandru, Domnul Țării Românești a cerut cetății Vicina pe cel dintâi mitropolit al țării sale. Aceste fapte singure ar ajunge ca să dovedească strânsa dependență în care aceste porturi dunărene se găseau față de formațiile politice născânde ale națiunii românești.