Poate orișicare dintre noi să cadă în asemenea păcate, și mulți și cad în adevăr, cad însă dându-și seamă, că au păcătuit, ascunzându se cuprinși de rușine și câindu-se de faptele lor. Jidovul ori jidovilul le face aceste fără ca să se rușineze, cu un fel de fală, ca ceva firesc, drept dovezi de destoinicie, ispitând și pe alții să le facă și luând în bătaie de joc ori urgisînd pe ceice nu le fac. Lupta e pornită de semiți și de semitizați pentru înlăturarea bunelor moravuri. Nu e tradițiune ori regulă de viață, nici preocupare religioasă ori națională, care nu e luată în bătaie de joc, ei terfelesc tot ceeace nouă ne e sfânt, și e destul să stăruim asupra obiceiurilor moștenite dela părinții noștri pentruca să fim urgisiți de dânșii și prigoniți făra de cruțare. Puși astfel în stare de legitimă apărare suntem nevoiți a ne folosi de toate armele, ca să conservăm ființa morală a societății, și, dacă mai e destulă putere de viață în societatea noastră, vom ajunge în cele din urmă să i izolăm pe evrei și să punem capăt propagandei semitice. Aceasta e adevărata ființă a antisemitismului modern: pornit din simțemântul de conservare morală, el e prin chiar firea lui intransigent, dar dușmănos nu poate să fie.