Se vorbea chiar că Agatie l-ar fi pus în testament ca moștenitor principal. În orice caz, Mircea umbla foarte des prin casa cu crima și era foarte bine primit… Restul, adică crima, venea de la sine. Etern în goană după bani, Mircea a pregătit de mult uciderea bătrânilor, pe de-o parte ca să-i jefuiască, apoi ca să ajungă mai curând la moștenire… De vineri a răspândit vestea că a doua zi pleacă la Câmpulung la o nuntă mare unde speră să petreacă măcar trei zile. De fapt, își pregătea un alibi: El nu știe nimic, a lipsit din Pitești, eh! „Dar pe mine nu mă leagă nimeni de gard!” își zise Babulea cu mândrie. Își aduse aminte că Mircea e nepotul primului președinte al tribunalului. Avu o ezitare. Ce-o să spuie președintele când îi va aresta nepotul?… Dacă e criminal, n-am ce-i face. Mircea Lungu apăru în fața judecătorului de instrucție cam buhăit și morocănos. Fusese sculat din somn. Numai azi-noapte sosise de la Câmpulung și de sâmbătă nu dormise decât pe apucate, încât era copleșit de osteneală parc-ar fi tras la jug. Se cunoștea bine cu Babulea. Făcuseră împreună și câteva petreceri. De aceea Mircea întrebă nedumerit: — Ce s-a întâmplat, domnule președinte, de m-ai ridicat din pat când mi-era somnul mai dulce?