În veacul al XVII-lea de sigur că noĭ am avut încă o mulțime de legături cu Albanesiĭ, dar Albanesiĭ noștri nu apar, în cele maĭ multe casuri, decît în veșmîntul grecesc, și este foate greŭ pentru noi să facem deosebirea. Maĭ ales că legăturile noastre sînt cu elementul orășenesc din Epir, care era în mare parte grecisat. Vă vețĭ mira poate de ce nu vorbesc de Vasile Lupu și de Ghiculeștĭ. Fiindcă nu împărtășesc părerea Doreĭ d’Istria în ce privește albanismul curat al luĭ Vasile Lupu, a căruĭ origine balcanică, numaĭ în ce privește tatăl, — mama fiind Romîncă —, este evidentă, dar a căruĭ calitate națională este foarte grea de stabilit. Este tot așa de posibil ca Aga Nicolae, părintele lui Vasile, să fi fost un Aromîn, cît este de posibil să fi fost Albanes. Iar, în ce privește pe Ghiculeștĭ, eĭ aŭ trecut prin grecisarea totală, pănă să ajungă, pe urmă, în viața noastră. Cu oarecare îngrijire însă, prinzînd anumite nume, constatînd anumite legături, s’ar putea face o despărțire între ceia ce aparține Grecilor din Epir, din părțile sudice ale Albanieĭ, și ceia ce aparține elementuluĭ indigen, trecut supt firma grecească. Acelașĭ lucru se poate spune și pentru veacul al XVIII-lea, cînd clericĭ epiroțĭ aŭ jucat un rol de căpetenie în viața noastră.