În afară de aceasta Suceava e un oraș părăsit, care se va mai învrednici de oarecare importanță numai după trecere de două-trei decenii, pe vremea lui Ioan Sobieski, cînd polonii au ocupat orașul, au întărit vechea cetate și erau gata s-o și apere împotriva turcilor. Capitala adevărată în vremea lui Vasile este astfel Iașii, pe care călătorul nostru îi cunoaște supt numele vechi unguresc de Iâszvasâr (vasăr înseamnă tîrg, văr, cetate). Orașul se înfățișa acum mult mai bine de cum îl cunoaștem la sfîrșitul veacului al XVI-lea prin călătorul care vorbește despre Petru Șchiopul, despre curtea lui și despre înfățișarea capitalei în această vreme. Nu mai sînt vechii negustori levantini veniți din Pera sau din coloniile venețiene: curentul acesta s-a oprit. În schimb însă sînt mai mulți negustori așezați, cu prăvălii statornice. Și din cauza originii boierilor țerii chiar, acuma Iașii capătă o înfățișare mai răsăriteană. Vechii lumi românești, pastorală pe jumătate, iar în clădirile principale gotică după modelul ardelean, i se substituie din ce în ce mai mult alta, orientală. Aceasta se vede pînă și din arhitectura clădirilor bisericești mai recente; încă de la zidurile mitropolitului Anastasie Crimca și ale lui Ștefan Vodă Tomșa, cum e Solca din Bucovina, atît de rău atinsă în timpul din urmă de nenorocirile războiului, se văd ornamente, în jurul ușilor și fereștilor, care amintesc pe acelea ce se văd la fiecare pas în răsăritul persan sau turcesc.