În ce privește țara, Magni o cunoaște foarte puțin, și nici o știre de preț nu se poate culege de la dînsul, căruia i se par stricate bunele femei primitoare ieșite în calea lui. Satele de pe drumul mare sînt bîntuite de trecerea turcilor, cari însă, cum am văzut, sînt aspru pedepsiți pentru cel mai mic jaf; Magni însuși se folosește însă de orăteniile cotonogite cu bățul ale țeranilor noștri. Alte sate nu le-a văzut[4]. S-a întîmplat apoi că un călător francez care a zugrăvit o parte din activitatea războinică a regelui Ioan Sobieski. Dupont, vorbește și de întîia expediție a regelui în Moldova (1686), cînd el s-a înfundat în Bugeac și a adus peirea aproape totală a armatei polone. Acest Filip Dupont, călătorind prin locurile noastre, dă anumite descripții, ca aceea a deșertului ce se întinde de la hotarele Pocuției pînă la Iași, de pe urma războiului[5]. Călătorul, care a petrecut treizeci și trei de ani în Polonia, era în oastea lui Sobieski și în acea zi de 11 novembre 1673. cînd, supt Hotin, – descris cu bisericile ruinate, cu patru turnuri, cu grupul de case – sunetul trîmbiții din tabăra lui Ștefan Vodă Petriceicu, cea cu 5 000 de călăreți, arătă polonilor că moldovenii se supun.