Cu tăticul o ducea acum foarte bine. Îi făgăduia mereu că are să-i cumpere fel de fel de jucării și bunătăți, nu-l certa niciodată, iar seara se jucau și făceau împreună câte și mai câte nebunii. Într-o zi apoi tăticul îl luă pe genunchi și-l întrebă: — Ce zici, Bibi, să-ți cumpăr o măicuță nouă? Copilul se gândi puțin și răspunse: — Vreau, dar să-mi cumperi și ghete și un cal adevărat… Pe urmă tăticul veni cu o doamnă cu rochia roșie și cu ochelari pe nas și-i zise: — Uite, Bibi, asta va fi de-acuma măicuța ta! Bibi o privi bosumflat. Nu-i plăcea, deși doamna îi zâmbea foarte dulce și dădea mereu să-l mângâie pe păr. — Vrei, micuțule, să fiu eu măicuța ta? Bibi răspunse scurt și morocănos: — Nu. Tăticul a râs, iar doamna cu ochelari a zâmbit acru 5 și a zis: — Are să se obișnuiască cu mine și are să mă iubească, sunt sigură… Nu-ți închipui cât îmi sunt de dragi copiii!… Peste câtva timp, apoi, Bibi a văzut că doamna io cu ochelari a venit și s-a așezat de-a binelea în casă. La masă ședea în locul măicuții, dormea în patul măicuții și-i spunea într-una că ea e măicuța.