El întră pe la Cîmpulungul rusesc și Vijnița, pe cînd rușii 11 așteptau la Colomeia și așază pe ai săi în cvartire la Cernăuți. De aici, cu starostele de Roman, Grudzinski, el merge drept la Iași. Boierul care-l primi în numele învățatului domn deprins cu ceremonialul diplomatic apusean prin funcționarea sa ca mare tălmaciu al Porții, fu însuși Nicolae Costin, corespondentul de odinioară al ungurului Károlyi, ales pentru aceasta ca unul care era bun cunoscător al limbii polone. La audiență Potocki fu dus a doua zi, cu alai de seimeni și peici: el și cei doi ofițeri ce-l întovărășeau erau călări pe cai turcești împodobiți. Vodă-l întîmpină în fața spătăriei și-l duse în „casa cea mare”, unde-i făcu loc la stînga, cea mai mare cinste după eticheta orientală. Amîndoi, domnul și palatinul, stătură în picioare, avînd fiecare „șlicele”, unul cuca, celălalt pălăria, în mînă. Vorbiră latinește, discursuri solemne, apoi Potocki și Grudzinski rămaseră în convorbire tăinuită cu Mavrocordat. În sfirșit curtea-i văzu ieșind, petrecuți de stăpîn, pînă la spătărie. Un „cal moldovenesc” fu darul pe care-l căpătă a doua zi oaspetele. A patra zi, el pornea spre Bender: de aici era să meargă la Constantinopol, – unde ajunse la 24 iunie 1710, fiind socotit de unii ca pretendent la domnia Moldovei –, cu aga care venise anume pentru aceasta, iar moldovenii rămîneau să ție pe cei 3 000 de oameni din Cernăuți cu bani și cu „ialovițe”, cu vaci grase[6].