Țeranul s-ar hrăni din mămăligă și bătaie. Pină și femeile celor de sus, inculte, ar plictisi (anecdote obraznice și de la balul mascat). Trecînd la situația revoluției în Ungaria, König constată că românii doresc bine, deși în ascuns, revoluționarilor […] Soldați austrieci în zdrențe și flămînzi se văd pe străzile capitalei muntene în 1849, și consulul rus, în înțelegere cu boierii, îi ajută din produsul unui vodevil francez. Orașul petrece. Un capitol întreg cuprinde ironii asupra revoluției „iuncărilor” munteni, cari nu știau ce înseamnă o revoluție, aceasta fiind – și e adevărat – „un puternic, general strigăt al istoriei universale” (ein lauter, allgemeiner Ausruf der Weltgeschichte). La noi a fost doar o „copilărie”, un Knabenstreich[31]. Lipsea burghezia, care nu poate fi „o colecție de cizmari, croitori și vînzători de stafide”, iar țeranul e „stupid, greoi și leneș”; nu era nici lipsă de pîne, nici lipsă de lucru, unde se lucrează doar trei zile pe săptămînă. Călătorul pretinde – și este ceva – că supt ocupație boierii se pleacă înaintea rușilor, își mărită fetele cu ofițerii lor și-și trimet copiii la școlile militare ale țarului. Un bun portret al turcului occidental Faud, la Omer-Pașa se vorbește și de soția lui săsoaică, o copilă de unsprezece ani[32].