Trei șferturi din colonie sânt aici, cu femeile, cu copiii, pănă la cei ținuți în brațe. Se sfiese a vorbi fiindcă li se zice că, atinși de înstrăinarea limbii „băsaduiesc” împestrițat cu ungurește, dar ce limpede și cald se rostește unul dintre acești fii credincioși ai nației! Și ei țin să-mi arăte ce pot în cântec: întaiu copiii, al căror cor e plin de atâta avânt; apoi, într’un colț, vibrantele glasuri ale bărbaților care se întețesc pană la cntusiasmul cel mai înduioșat când li zboara de pe buze versurile îndelung, apasat, dureros repetate ale „tricolorului”: Pe mormânt atunci să-mi puneți Mândrul nostru tricolor... Apoi în noapte cutiuțele de oțel ale trenului ne duc în Statul Ohio la marea colonie din Cleveland, 1.000 de Români, un oraș întreg.