Unul din călătorii cari în secolul al XVIII-lea merg la Constantinopol, este, deci, și acest conte Mniszech[1]. Jerzy August Mniszech, șambelan, apoi mareșal al Lituaniei, venea din țara lui trecînd, cum erau împrejurările atunci, întîi pe teritoriul turcesc, al Hotinului, pentru ca să ajungă pe teritoriul moldovenesc. În adevăr, dacă, la pacea de la Carlovăț, din 1699, polonii fuseseră siliți să părăsească speranțele lor de a avea amîndouă țerile noastre sau cel puțin Moldova, după încheierea acelei păci turcii au luat anume măsuri pentru ca de partea Poloniei să nu mai poată fi o amenințare, și una din aceste măsuri a fost să creeze, pe lîngă posesiunile pe care înainte de aceasta le aveau în Basarabia, pe lîngă teritoriile unde stăpîneau direct – în raiaua Chiliei, Cetății Albe, a Tighinei-Bender – o raia de nord-est, ocupînd Hotinul, ceea ce s-a făcut, ascunzîn-du-se foarte bine scopul, supt pretext de pregătire a unei expediții în Polonia, la 1713. Îndată după ocuparea Hotinului, pe care Moldova l-a cerut mai multă vreme și pe care credea să-l poată reocupa pe la 1730, în vremea lui Grigore Matei Vodă Ghica, s-a creat și raiaua, care cuprindea un număr de sate închinate, cum era obiceiul, pașei din cetate.