Neguțătorie fără de pagubă nu se poate; înțelegea dar și Persida că trebuie să fie și câte un om care mănâncă și bea fără ca să plătească. Trebuia Națl să-și cinstească prietenii, și Persida s-ar fi simțit greu jignită dacă vreunul dintre dânșii i-ar fi cerut socoteala. Ea ținea însă socoteală și despre ceea ce beau și mănâncă prietenii, și din zi în zi socoteala era tot mai încărcată. Când câștiga în jocul de cărți, Națl era voios, iară Persida se simțea jignită de gândul că el ia în cărți banii de la oamenii veniți la casa lui. Îi făcea deci semn să cinstească pentru ca să arate că nu râvnește la câștig. El cinstea și masa se umplea de pahare, pe care Persida le umplea fie cu vin, fie cu punch, fie cu ceai. Când pierdea, Națl era nerăbdător, și Persida îi făcea semn să cinstească, pentru ca să arate că puțin îi pasă dacă câștigă ori pierde, că nu joacă decât spre a le face altora o plăcere. Așa ori așa, socoteala se încărca și Persida tremura când vedea cărțile de joc. Mai era apoi și o altă socoteală care o neliniștea pe Persida. Îi mersese vestea lui Națl că dă și pe datorie, și atât le trebuia oamenilor, ca să se îmbulzească.