Se duce şi s-apropie, îi stropeşte. Dracii ţipă şi-i zic: – Mă rog, finul lui D-zeu, ce vrei ţi-om face, numai nu ne arde. – Dacă mi-i aduce zmeul cel scăpat, eu v-oi da drumul. – Mă rog, iaca mă duc să-l aduc. Ş-a luat un cârd de draci straşnic de mulţi. – Da viu poate nu ţi l-om pute aduce. – Mort nu vreau, viu să mi-l aduceţi. Şi s-o apucat dracii s-o făcut un fedeleş de fier şi s-o dus după zmeu să-l puie ‘n el. Când l-a adus aşa era fedeleşul de greu, de numai dracii-l putea ridica. – Pune-l aici. Dă din bici şi-l suie la – mpăratul cu fedeleş cu tot. Îi Zice ‘mpăratul: – Ce ai aici? – Aici-i toată puterea mea ‘mpărate… arată-mi fata ori o destup. Împăratul de-odată s’o’ngrozit, da pe urmă (el, viclean) o aduce s-o vadă el. Da-mpăratul pe unde se suie pe dealul cel de steclă nu se ştie, el avea o putere straşnică, neştiută. După ce-a adus-o, da el după ce-a văzut-o a nebunit, aşa i-o picat de dragă. Da, să ierţi d-ta, şi el ei. – Voinice! te-i cununa cu fata mea, dar dacă mi-i spune cum dai drumul puterii d-tale.