Știința noastră e pornită dar din îndemn semitic și privind lucrurile din punctul de vedere al desvoltării intelectuale, se poate zice, că lumea modernă e semitisată. Ar fi însă o mare greșeală, dac'am zice, că e semitică știința noastră. Adevărul e, din contra, că semiții nici odată n'ar fi putut să atingă gradul de desvoltare știențifică, la care am ajuns noi. Progresul, în genere, e cu putință numai într'o societate cu rânduială bine așezată și dăinuitoare, iar istoria celor din urmă câte-va mii de ani e dovadă, că semiții nu sunt în stare să întemeeze asemenea societăți. Ceeace a făcut cu putință desvoltarea știențifică a fost simțământul nostru comun, abnegațiunea noastră, pornirea noastră spre înălțarea sufletească și iubirea de oameni, spre care ne-a îndrumat creștinismul. Scrutările arabilor erau îndreptate spre foloase practice, iar ale noartre sunt pornite din iubire de adevăr. Arabii erau alchimiști, care căutau meșteșugul de a face aur din materii fără de preț: noi suntem chimiști, care caută mulțumirea de a se fi încredințat despre adevăr în ceeace privește firea materiei. Oameni cu privirea îndreptată spre cele apropiate, semiții n'au putut și nici că puteau să ajungă unde am ajuns noi, care, cu ochii îndreptați spre înfinit, ne înâlăm și ne adâncim, ne perdem pe noi înșine în scrutările noastre și avem cultul științei.