Cînd Mihai Viteazul s-a așezat în Ardeal, sașii, cari n-au mîncat niciodată mămăligă, au poreclit pe Mihai Vodă: Mălai Vodă, din cauza mălaiului care se cerea necontenit de trupele lui. Încheind paranteza, se mai pomenesc în Joppecourt și coloniile de străini care erau la noi. Se spune astfel că pe lîngă franciscani era un episcop catolic la Cotnari. Mențiunea nu se întîlnește nicăiri aiurea. Am relevat-o pentru că este particular de interesantă. Acum venim la călătoria, mult mai interesantă, deși mai puțin întinsă, care e mai mult călătorie, decît descriere de război, a lui Paul Strassburg. Pe vremea lui, prin anii 1630, războiul de treizeci de ani era în toi. Purtat pentru rînduirea situației interioare a Germaniei, el a trebuit, ca și cel desfășurat supt ochii noștri, să cuprindă și regiuni mai îndepărtate; după o așteptare mai îndelungată, și țerile noastre au trebuit să fie amestecate în luptă. Ardealul lui Bethlen Gábor și lui Rákóczy I-iu, doi prinți de o foarte mare importanță, amîndoi cu situații regale, ambiționînd să se întindă pînă la Cașovia și la stăpînirea unei părți din marea Ungarie sfîșiată, a luptat, după îndemnul francezilor și al suedezilor, în lagărul calvin, deoarece clasa dominantă a ungurilor din Ardeal era calvină, – pentru scopuri naționale, dar supt steagul calvinismului.