Călătorul are informații destul de exacte în ce privește sarcinile domniei față de turci, ca unul ce era din Hotin, unde pașa avea de la noi anume venituri speciale și multe daruri, precum se vede, ca și atîtea alte elemente de politică, finanțe, viață socială și culturală, din registrele de contabilitate ale fanarioților din Moldova, după modelul anatefterelor lui Brâncoveanu[2]. Venitul domnului Moldovei este de 100 000 de galbeni, și din banii aceștia trebuia să i se dea Porții 100 000 de lei pe an (aiurea e vorba de 58 000). Chestiunea tributului este de acum înainte în continuă discuție, și rușii vor interveni ca să fie fixat odată pentru totdeauna, iar Poarta să nu poată cere o sumă mai mare și nici să-i poată pretinde plata dinainte. De la tratatul din 1774, necontenite clauze privitoare la plata tributului se întîlnesc, introducîndu-se din partea boierilor cererea ca tributul să fie dat, nu cu mina agentului domnesc la Constantinopol, capuchehaiaua, ci printr-un diplomat al puterilor europene. Afară de aceasta, la numirea de domn trebuie să se deie 1 200 de pungi de cîte 500 de lei fiecare, altă dată la mucarer, cum s-a arătat. Apoi la serbătoarea cea mare turcească a bairamului se trimeteau 200 de pungi.