Iar, dacă Basarabia va rămânea săracă de flăcăi, ce pagubă e despre aceasta! Rusia e mare şi puternică, şi se vor aduce în această gubernie locuitori din altă gubernie pe care o va fi cruţat războiul. Dar cine ni va da nouă, acestui mic, sărac şi de o mie de ori nenorocit neam românesc pe ai noştri pierduţi pentru astfel de scopuri? Fiindcă suntem puţini şi slabi, noi vom pleca doar fruntea şi vom plânge, cum am făcut de atâtea ori şi pănă acuma. Ba încă, pentru a întrece caraghioasa grozăvie a împrejurărilor, noi nu vom şti anume unde se luptă cu moartea şi cad ai noştri şi, când vom afla, peste câteva săptămâni, că într-o încăierare uriaşă au căzut mai mulţi ruşi decât iaponezi şi că biruinţa a rămas astfel acestora din urmă, noi ne vom gândi cu oarecare mulţămire în cuget că dreptatea are şi ea zilele ei. Şi cuvintele cu care vom mărturisi acest gând vor fi singura noastră pomenire pentru fraţii noştri drepţi şi buni, pentru fraţii noştri nevinovaţi şi blânzi, morţi pentru cinstea acelui steag străin! În războiul fără folos, în războiul fără dreptate, în războiul altora pentru care sunteţi chemaţi să luptaţi şi să suferiţi, Dumnezeu, care nu vă va da biruinţă, să vă cruţe, fraţi români din Basarabia îngenunchiată!