Atunci prinse a întreba pe încurcă-lume: — Și ce trebuie să fac ca să nu fiu clintit de la slujba mea? — Iacă, răspunse advocatul, să te duci la cel ce te-a pus în slujbă, să-ți dea un decret că ești numit definitiv. Sîntul Petru păru a da crezămînt ziselor advocatului, îl lăsă să intre și se duse drept la Domnul Christos. — Doamne, zise el într-o doară, mi-ai dat cheile raiului, m-ai pus în slujbă, ca să bag de seamă să nu se strecoare în rai vrun nevrednic de a vedea fața ta; dară decret de numire nu mi-ai dat; formalitățile nu sunt îndeplinite. — De unde-ți vine ție, Petre, astfel de gînduri străine de locul unde te afli? Au doară nu știi tu că aici unul singur este care poruncește și că numai voia lui se face? — Ba știu, Doamne; dară dacă ar veni cineva să mă conteste, să mă revoace, să mă destituie, cu ce să mă împotrivesc eu carele n-am carte la mînă? — Du-te, Petre, și-ți caută de treabă, și oi vorbi eu lui Dumnezeu. Domnul Christos apucă într-o parte și Petru se duse la treaba lui. Umblind încoa și încolo prin rai, Domnul Christos se întîlni piept în piept cu advocatul.