Astfel e biserica Sf. Dumitru, care în liniile ei generale se păstrează pînă astăzi, înfățișînd, într-o formă deosebit de frumoasă, stema Moldovei deplin înflorită. Tot așa bisericuța pe care a întemeiat-o doamna lui Petru Rareș. Aceasta, Elena, căpătase, prin donația soțului, veniturile Botoșanilor, cari pînă la anume punct, din domnia lui Rareș erau încă un sat. Dar, cînd veniturile au fost ale doamnei, o femeie foarte pricepută, ambițioasă și iubitoare de clădiri religioase, ea a înălțat sfintele lăcașuri care vin din această epocă și pe care călătorii le vor fi privit cu admirație. De o parte era biserica Uspeniei sau Adormirii Maicii Domnului, făcută de dînsa ca și Sf. Dumitru din Suceava; pe de altă parte, biserica Sf. Gheorghe, zidită în același timp. Aceasta a fost răzăluită din tencuială spre a i se restitui forma primitivă, deși supt cealaltă era mai chipoasă, iar Uspenia este încă așa cum a fost făcută de ctitori. Dealminteri această regiune putea să aibă un interes deosebit pentru vodă, fiul Rareșoaii din Hirlău, al unei neveste de negustor care primea din cînd în cînd pe Ștefan cel Mare. Acolo, la Hirlău, se întîlnește o clădire specială făcută de Petru Vodă la locul de origine al mamei sale și unde se zice că însuși văzuse lumina zilei.