— Tată… Iar stă. — Tată, dă-mi să dau moșului un ban… a mai venit o dată… — Ioane! Ion a venit. — Ioane, du’ dă cumpără d-un ban bomboane, prăjituri și jucării. Copilul face ochii mari-mari: și bomboane, și prăjituri, și jucării?… Ion a sosit. A adus, d-un ban: un cornet de bomboane, o cutie cu prăjituri și un drum de fier cu mașină și cinci vagoane. Cămătarul dă un ban copilului. Cerșetorul repetă trist si lung: „Dati si moșului un ban”… — Copilul tatii, ce vrei tu: să dai moșului banul, sau să-l dai lui Ion ca să plătească bomboanele, prăjiturile și drumul de fier? — Nu-i mai dau moșului, că moșul bagă pe copii în sac… Și d-aci încolo de. cîte ori „copilul tatii” auzea pe vreun cerșetor, zicea: — Da… hî-hî… să-i dau un ban.., cîte nu cumpăr eu cu un ban! Gogulanul e blînd, și vesel, și bun, și fericit. Cu niște ochi negri, mari și strălucitori. Pletele sale, gălbui cum sunt căpușile de salcie la Florii, îi cad pe umeri în rotocoale fantastice. Și e mic drăguțul, dar viu, viu, și necontenit cu cîte o grije pe suflet. El a dat „pî-ie la mosu ă-la”.