Al doilea: domnul comisar regal a venit și v-a spus că eu am plecat din Transilvania pentru că fusesem acolo condamnat. Va să zică am fugit de acolo. V-am arătat aici scrisoarea prin care răposatul T. Maiorescu stăruia să viu în Țară. Aceasta la 1887. V-am mai arătat, tot de la 1887, scrisori în care M. S. Regina Elisabeta stăruia să vin profesor la Azilul Elena Domna având locuință, întreținere și leafă de 500 lei eu și alți 500 lei soția mea ca director. Domnul comisar regal trebuia să cerceteze dacă am venit ori nu. N-am venit. De ce? Pentru că dincolo unul dintre fruntași, părintele Dr. V. Lucaciu, avea un proces de presă. Mi-am zis dar: nu se poate să pleci acum, tocmai acum. Ar fi o deserțiune. Am rămas - și din fericire pomenitul Rege Carol I mi-a dat dreptate. Am mai avut apoi la 1888 un proces de presă în chestiunea generalului Dodă care, ales deputat în dieta ungară, a zis: «Eu n-am ce căuta în camera ungară, unde nu e loc și pentru români!» Eu am zis în coloanele Tribunei: Bine a zis Traian Doda! Pentru articolul în care am zis aceasta am fost osândit la un an de temniță, pe care l-am stat în anul 1888-l889.