Colonelul vine să inspecteze companiile de pe frontieră. Ajuns la Kadichioi, Moș Teacă îi iese întru întâmpinare, îi face cuvenitul raport și apoi scoate compania la instrucție. — La u-măr! — Compania ia la picior. — Ce-i asta, căpitane? — Apâi, domnule colonel, așa i-am învățat eu, pentru ca să nu disvulgăm secreturile armatii în fața turcilor. Colonelul e-ncântat de Moș Teacă și spune să comande pe loc-repaos. După asta se duce să examineze registrele, pe care le găsește în cea mai bună stare. — Dar Foile de zile unde-ți sunt, căpitane? — Foile? Le-am dat la spoitor, domnule colonel. — Dar Intrarea și Ieșirea? — Intrarea este prin fața geamiei, iar ieșirea... în fundul curții. Încântat peste fire, colonelul strânge cu profuziune mâna lui Moș Teacă și-i ordonă să dea soldaților ca recompensă câte două rații. Apoi pleacă. Moș Teacă pune atunci pe gornist să sune Adunarea-n pas gimnastic. Apoi, după ce se strâng soldații, le ține următorul discurs: — Ați văzut, mă? Don colonel a rămas foarte mulțumit. Așa să faceți totdauna, că vă bag în draci! Compania mea trebuie să fie a mai prima-ntâi! Când faci mânuirea armelor, să-ți pocnească pușca-n mână, râtane, că nu ți-e mâna de cașcaval!...