„Ce-ți pasă, răspunde cu trufie trecătoriu, agiunge c-îs a meli.” El vre atunci să le iei de la don Pedro, dar acesta, nemaiputându-să stăpâni, îl împinge, scoate sabie și îi zâce: „Vânzătoriule! Vei mărturisi păcatul tău, sau vei muri pe loc.” Zicând acești cuvinte, lovești pe protivnicul său cari să diiafefsăști vitejaște, dar în sfârșit cade rănit de moarte. Toată adunare aleargă la această priveliște: împregiură pe don Pedro, îl prind, îl trag la închisoare; și hangiu îs trimete fimeia ca să chemi pe preot, în vremi ci să duce însuș la alcadu ca sa-i ducă besacteaua, povestindu-i toate întâmplarile. Care au fost mirare, bucurie, frica Chelestinii, cunoscând diiamanturile sale și înștiințându-să de fapta cavaleriului închis! îndată ea aleargă la han; preotul venisă; și bolnavul atins de îndemnările sale, au mărturisât denainte giudecătoriului că, cu doi ani mai înainte, trecând noapte pe o uliță a Grenadii, o tânără fimei, la o zaluzie, îi dasă besacteaua aceea zicându-i să o țâie păn ci să va scoborâ; că el fugisă cu giuvaieriurile și că să roagă lui Dumnezău să-l ierti de acest furtișag, precum și damii aciia pe cari nu o cunoște. După această povestire au murit, și Chelestina au alergat la temniță.