Astfel Tîrgul Frumos își datorește fără îndoială numele mai mult încunjurimilor decît caracterului pe care l-a putut avea într-o epocă oarecare. Totul era plin de „iarbă deasă și de flori”. La Vaslui nu se spune că era populație evreiască, dar călătorul a fost mîncat de păduchi de lemn. Se merge la Scînteia, vad vechi. Pe aici, în apropierea lașului, se întîlnesc cirezile cele mari ale negustorilor, cari vindeau boii moldovenești pînă departe, și Boscovich laudă extraordinara mărime a vitelor cornute din toată Moldova. Ajuns lîngă Iași, el se așază lîngă Frumoasa, pe care o zugrăvește cu totul altfel de cum o face Porter: E un palat domnesc frumos mobilat, cu sofale; de o parte clădirea pentru recepție, de alta gineceul pentru femei, ambele cu aurituri pe păreți și sculpturi; plafoanele sînt frumoase. Este și o grădină, care a fost și mai tîrziu îngrijită, dar în cele din urmă distrusă cu desăvîrșire. Heleșteul din împrejurimi folosea foarte mult pentru aprovizionarea cu pește a lașului. Nefiind îndatorit, ca ambasadorul, să se arăte supărat, abatele a căutat să intre în relații cu domnul, și s-a dus deci să vadă foarte frumosul pavilion făcut cu ocazia mucarerului, a întăririi domnului. La Galați încă văzuse sosind pe capuchehaie cu decretul.