Doi boieri, secretarul și „mareșalul”, urează suedezului bună venire, secretarul știa latinește. Se laudă foarte mult îmbrăcămintea lor frumoasă: călăreau cai turcești, erau înveșmîntați în zale și cu piei de leopard, de panteră sau tigru, la șlic cu pene lungi. Muzica, și aici, cîntă: muzică turcească, căci călătorul semnalează flaute și țimbale; trîmbițe nu erau. A doua zi, e audiența la domn, foarte strălucită. Și aici boierii sînt îmbrăcați cu blănuri de jder. Mitropolitul asistă și el, și se descrie întregul palat, cu odaia de primire a lui Matei Basarab, sala de audiență avînd păreții îmbrăcați în adamască, și geamuri de sticlă, pe cînd odăile celelalte, opt sau nouă, nu erau tapetate și aveau fereștile închise cu hîrtie. Vodă primește în mijlocul sălii de tron. Se schimbă civilitățile obișnuite. Două scaune așteaptă pe Constantin și pe Ralamb. Domnul întreabă de sănătatea regelui Suediei și, pe urmă, cum ai noștri erau foarte curioși să afle ceva de la străini, cîteva ceasuri continuă întrebările, mai ales despre lucrurile polone. Pe urmă Constantin dă ambasadorului un caftan, adecă o mantie de brocard de aur, pe care ambasadorul îl refuză, părîndu-i-se prea scump, dar i se spune că așa e datina. Se aduce o carătă cu șase cai turcești, mai minunați decît cei cu cari a fost primit la sosirea lui.