Mitropolia, pe care a stricat-o cu desăvîrșire Lecomte du Noüy, samănă cu a cazacilor și cu – Sfînta Sofia, avînd douăsprezece turnuri. Lîngă dînsa era casa mitropolitului. Împodobită cu picturi reprezintînd Facerea Lumii, Ierusalimul, Muntele Sinai, Athosul. E aici o sobă de olane colorate, fereștile sînt gotice, chipuri de sfinți se văd pe păreți; în unghere scînteie arme, frîie scumpe. Masa se ia într-o foarte frumoasă sală cu fereștile dînd în grădini și livezi. Serviciul îl fac „comiși” ai mitropolitului, îmbrăcați în blănuri de samur. Acuma se întră în carnaval: nunțile sînt dese. Pavel de Alep le descrie. Mirele merge călare pe stradă cu muzica după dinsul; mireasa-l așteaptă, încunjurată de prietenele ei. Se face un joc în jurul casei. Împărțindu-se flori artificiale, lucrate la Veneția și în Germania. Slujba cununiei se face în biserică, niciodată acasă, și mireasa, care umblă cu părul descoperit, primește o năframă din care nu se vor mai desface cosițele ei. Și călătorul judecă: „femeile, fetele sînt fără pată, curate, cuviincioase în purtările lor”. Pavel are prilejul să vadă și o îngropare de om bogat. În Tîrgoviște nu se întrebuințează obiceiul popular al bocitoarelor. Cheltuiala de îngropare se ridică pînă la 200 de galbeni, sumă extraordinar de importantă pentru vremea aceea și care arată că societatea era foarte luxoasă.