Admirație și glorie? Hm! Mizerie. Dacă ai ști, dacă ai putea pierde pentru o singură clipă liniștea dumitale de om satisfăcut și dacă… Dar de ce stau eu să-ți povestesc toate astea. Du-te domnule, și te culcă. Noapte bună! Viorin se întoarse scurt pe călcâi și se pierdu cu pași repezi după colț. A doua zi, la facultate, Ferdinand Graz se apropie de Gelu și îl rugă să prânzească cu el la un restaurant din apropiere. Avea să-i vorbească și, într-adevăr, de îndată ce fură singuri, începu. — Aș vrea să cer scuze pentru cele ce s-au întâmplat aseară. Femeia mea e o nevastă de treabă, dar, cum să spun eu? prea energică uneori. Uite, ieri, când d-ta ai cerut lui Viorin să-ți cânte, ea s-a purtat urât. Ai avea dreptul să fi supărat. — Nu, zău că nu sunt. Și pe urmă… am primit deja o serie de explicații pentru treaba asta. — Nu, nu. Lasă-mă să termin. Vreau să rămânem prieteni și de vreme ce sper să mai vii la noi în casă, e mai bine să te previn. Știi d-ta cum o cheamă pe nevasta mea? — Doamna Graz, cred. — Agnes Graz. Agnes! — Frumos nume. — Da.