Cine ar dori să aibă lămurirĭ precise cu privire la înrîurirea acestor clericĭ, dintre cari unii au ajuns și episcopĭ la noi, ba unul chiar Mitropolit, Dosofteĭ Filitis, se poate adresà la memoriul mieŭ recent, cetit la Academia Romînă, cu privire la legăturile noastre cu Epirul. În sfîrșit nu trebuie să uităm că, în același veac al XVIII-lea și pănă la revoluția grecească, noĭ am avut ca gardă a Domnilor noștri, înlocuind vechea gardă ungurească sau germană, Albanesĭ, «Arnăuțĭ». În fruntea lor stătea un căpitan Iordachi — născut însă în Vlaholivadi —, care a fost un ostaș foarte onorabil, ce s’a ridicat pănă la eroism — lucru pe care nu i-l cerea nimenĭ — în apărarea aceleĭ mișcărĭ greceștĭ care la noĭ n’a avut fără îndoială caracterul de seriositate tragică pe care l-a avut în Moreia și alte regiuni cuprinse de răscoală. În aceiașĭ vreme, cum se știe, în însășĭ Peninsula Balcanică, lupta pentru libertatea grecească, înțeleasă ca o luptă pentru libertatea creștină, în general, pentru restabilirea vremurilor bizantine, a zilelor Împărățieĭ crucii, a cuprins pe atîția Aromînĭ și pe foarte mnlțĭ Albanesĭ, cu toate că, iarășĭ, este foarte greŭ de făcut, în ceia ce privește anumite personalitățĭ, distincția între partea de sînge aromânesc și partea de sînge albanes.