Tot ast-fel meșteșugarul nu-șĭ exercită meseria, ca să trăiască maĭ ușor, ci ca prin producte solide să satisfacă în mod efectiv trebuințele publiculuĭ, și nu avem să suferim în mijlocul nostru cârpaci, care nu-și pricep meseria și lucréză în pripă și pe apucate, ci numai adevĕrațĭ profesioniștĭ, carĭ lucréză perfecționându-și meseria. Nu se petrec însă tocmaĭ așa lucrurile în viața nóstră, dar așa voim să se petrécă. Maĭ e încă multă barbarie la naĭ: sînt încă proprietarĭ, care-și lasă moșiile în părăginire orĭ le istovesc prin exploatarehoțéscă, sînt parvenițĭ, carĭ s’aŭ ridicat prin slugărnicie orĭ prin apucăturĭ mișelescĭ, sînt neguțători, carĭ se îmbogățesc ruinând pe alțiĭ, sînt meșteșugarĭ, carĭ strică tot ceea-ce le cade în mână, sînt, dar voim să nu mai fie. Dacă dar strĕiniĭ, carĭ s’aŭ stabilit în mijlocul nostru, se împacă cu felul de a viețuĭ, pe care îl voim noĭ, și sînt gata să muncéscă întins și cinstit alăturea de noĭ, eĭ pot să fie siguri, că-ĭ vom îmbrățișa cu stimă și cu iubire, orĭ și care ar fi legea și neamul lor, căci îmbrățișând pe ceĭ vrednici se ridică neamul nostru. Aceia dintre dînși însă, carĭ nu voesc orĭ nu sînt în stare să se împace cu acest fel de a viețuo, să nu-și facă ilusiunea, că vom înceta vre-o dată a ne da silința să-ĭ isolăm ca pe niște înciumațĭ.