Călătorii cari se înfățișează acum pot forma laolaltă un capitol deosebit din istoria acelora cari au străbătut prin regiunile noastre căutînd, sau găsind fără să caute, informații privitoare la dînsele. Sînt aceia cari cercetează Țara Românească și mai ales Moldova în legătură cu războaiele dintre turci și poloni – pentru că nu sînt încă de acei călători cari să vie la noi din dorința de a ne cunoaște. De la o bucată de vreme există o chestiune de interes general, am zice: european, care cuprinde și țerile noastre, și oameni din deosebite regiuni ale Apusului sînt îndemnați a veni în părțile noastre: e acest război turco-polon. Dacă a fost vreo țară care să fi evitat războiul cu turcii, e fără îndoială Polonia. Pe cînd Ungaria a fost aproape necontenit în război cu aceia cari, fiind păgîni, erau indicați ca dușmani pentru un regat apostolic cu misiune de cruciată, cu Polonia nu era așa. Polonia e cu adevărat un regat național, întemeiat de la început de oamenii săi pentru scopurile lor, și care deci nu căuta neapărat în necredința dușmanului un motiv de luptă. Cît timp polonii puteau să se ferească de dușmănia sultanului, au făcut-o. În tot secolul al XV-lea lucrul acesta se observă foarte bine.