Vasile ține un discurs; răspunde iarăși secretariul lui Timuș. Este, desigur, în descrierea polonă și o notă satirică față de cazaci, și de aceea poate că ar trebui ca din ridiculul înfățișării să se mai elimine cîte ceva. Pe urmă a început, în „sîrba” lăutarilor, jocul fetelor, iar Timuș, cu Wychowski și Fetera, șef al oștii lui, a fost încredințat unor paji, unor copii de casă, pentru a-l curăți și servi; și anumiți boieri îi stăteau la îndemînă. Iar el s-a așezat și a început a-și curăți unghiile, ceea ce nu prea era în obiceiurile domnești, pe cînd cazacii, băgîndu-se prin vii, încep să prade în jidovime. Ca alt act al căsătoriei vine masa. Timuș se face așteptat. Apare, în sfîrșit, îmbrăcat în costum polon convenabil. Se așază lîngă domn. Cînd se ridică păharele, tunurile bubuie afară și lăutarii cîntă, – cei turcești și cei românești pe rînd. Pehlivanii turci apar, și fac tumbele lor. Sîmbătă, Timuș se gătește de nuntă. Iarăși jupănițele și fetele întind danțul lor în spațiul liber dinaintea curții. Timuș se așază la o fereastră și, cum era mare iubitor de tutun, fumează – ceea ce, iarăși, nu era în obicei – privind la fete. Duminecă se face apoi al treilea danț, tot numai de femei; bărbații nu joacă.