Se poate face forma și pentru mine și pentru d-voastră, dar din toate acestea țara n’ar trage niciun fel de folos, și nici profesorul nu ar avea bucuria că a înfățișat adevărul, nici ascultătorii n’ar pleca de aici cu bucuria că în anume chestiuni au primit lămuririle unui om care a cetit mai mult și mai ales care a trăit mai mult și, cum se întâmplă în casul mieu particular, a fost amestecat în toate rosturile țării. N’am fost ministru înainte de patruzeci de ani, n’am presidat o Cameră înainte de majoritatea politică, n’am fost așa de fericit în viață ca alții, dar poate tocmai de aceia am avut norocul ca și răul și binele acestei țări să fie necontenit aproape de inima mea, și binele ei împletit puțintel cu ceia ce am fost în stare să dau și eu, pe lângă atâția alții. Se poate, dar nu vreau să vă fac complici ai unor formalități goale de învățământ universitar. Aceasta este menirea adevărată a catedrei pe care o ocup — și, printr’o hotărîre a Corpurilor Legiuitoare, iscălită de Suveran, hotărîre care poate să facă neplăcere multora, dar nu eu voiu cere să fie anulată, eu sunt profesor până la sfârșitul zilelor mele la această catedră, ceia ce înseamnă că necontenit vă voiu aduce mai multă experiență, mai mult lectură și veți profita de pe urma unor lecturi pe care, cu enciclopedia care vă ocupă potrivit cu regulamentul Facultății, d-voastră înșivă nu le puteți face.