Cînd sosește la Vaslui, află de depunerea domnului, Constantin Moruzi, și pentru că pusese piedeci negoțului cu Polonia, și de pecetluirea averii lui; pașa cel nou de la Hotin trecea în sus. Bîrladul e numai ceva mai bun decît Vasluiul. Pînă la Galați regiunea, frumoasă, fusese părăsită de locuitori. Galații sînt un port bun, dar n-au decît trei sute de case, în care locuiesc greci, armeni, evrei, turci, alături de români. Corăbii vin din Constantinopol pentru grîu, și din nou patriotul polon se gîndește la comerțul pe care l-ar putea face țara sa. Pe una clin aceste corăbii pleacă el la 22 ale lunii și, în cale, va vedea Isaccea, cu castelul, Tulcea, pur turcească, cu un alt castel; mai rămăsese ceva din podul care odată de pe malul acesta dobrogean ducea la Ismail. Pentru comparație cred bine să adaug aici ce povestește despre Țara Românească în 1791 un călător german, avînd legături cu von Diez, ministrul Prusiei pe lîngă Poartă, cu Knobelsdorf, succesorul lui, cu unul din curierii cari de la Constantinopol se trimeteau la Berlin. Lucrarea lui, manuscriptă pînă astăzi, se chiamă „Tagebuch einer Reise von Potsdam aus, durch Sachsen, Bayern, Steyermark, Venedig nach Constantinopel und zurück, über Bukarest, Siebenbürgen und Ungarn (mit einigen Zeichnungen) vom 8 april 1788 – May 1799” și se păstrează la Muzeul Național din Pesta[35].