La dreapta domnului boierii, îmbrăcați în blănuri de zibelină. Strassburg ține un discurs în limba latină; predicatorul curții, un grec, tălmăcește. Se spune că era om foarte învățat, care stătuse șapte ani la Wittembergul lui Luther, știind turcește, grecește, latinește, nemțește. Erau tradițiile lui Radu Mihnea, cel dintîi care a dorit să fie încunjurat de cărturari veniți din Apus. Domnul făgăduiește ambasadorului să-l conducă oamenii lui pînă la Dunăre. Apoi se așază la masă. Cîntă instrumente muzicale, care sînt trîmbițe, dar se poate întîmpla să fi fost și fluierele pomenite la intrarea lui Mihai Viteazul la Alba Iulia. Se începe prînzul. Străinul e așezat la dreapta domnului, care mănîncă într-un blid de argint; ceilalți, banul, vornicul, mănîncă în blide de lut, iar boierii mai mici în blide de lemn, fiecare după rangul lui. Mîncările se aduc răpede una după alta și se așază la masă grămadă. Și obiceiul era, în Răsărit, obicei păstrat pînă foarte tîrziu, să se înceapă cu budinca și să se termine cu friptura. În toate mîncările se punea miere după obiceiul turcesc, și din această cauză mierea noastră era foarte cerută la Constantinopol. Vinurile erau alese și foarte generoase, atît de generoase încît nu o dată băutorii se cufundau, cu vodă cu tot, supt masă, și lucrul nu era deloc afară din etichetă.