Se trece în apartamentele doamnei, care vorbește despre danțurile Apusului, și măriei sale i se pare curios cum persoane oneste pot să fie luate în brațe de bărbați străini și să se învîrtă în danț cu ei de-a lungul saloanelor. Domnul nu uită să trimeată complimente lui Kaunitz, ministrul de căpetenie al lui Iosif al II-lea și împăratului însuși. La sfîrșit se dau năfrămi foarte frumos cusute, de o valoare mare, și vizitatoarea e condusă acasă cu alai, după datina cunoscută nouă, din veacul al XVI-lea și al XVII-lea, cu muzică turcească și țiganii mergînd după dînsa. Lady Craven mai vorbește ici și colo, cît se pricepe, despre tribut, despre administrația țerii – și adauge că i-a plăcut de noi. Am ajuns deci și la călători de aceia cari găsesc că pot fi și aici lucruri care să-i satisfacă. „Ar fi foarte greu să afli pe lume un colț mai agreabil decît acesta.” Pretutindeni în cale a găsit țerani cari să-i ajute trăsura a trece prin locuri grele. Case de boieri și mănăstiri așezate în locuri foarte pitorești o încîntă. Și concluzia ei despre țara noastră este că ar fi „un diamant mal enchassé”, care ar avea nevoie numai să fie pus în lumină de o mînă dibace și harnică.