Însemnătatea audienței de la 25 se găsește în cronica lui Radu Greceanu, care ne face să vedem fastul de care era întovărășită orice „țărmonie“ la curtea bogatului și mîndrului domn muntean. Se trimete o carătă mare și alte trei mai mici cu ginerele brâncovenesc, Radu Iliaș. Fiii domnești duc pe Paget pe scara cea mare la un foișor unde este întîmpinat de vodă. Din foișor e dus în sala divanului, unde se află toată partea militară a curții Brâncoveanului, căpitanii, ceaușii, stegarii. Erau așezați în perfectă ordine, imitînd, după putință, lucrurile care se vedeau la Constantinopol în împrejurări de felul acesta. Căci perfecta etichetă constantinopolitană era socotită ca una din datoriile în viața politică ale domnului muntean. În odaia de alături, spătăria cu stelele, stăteau boierii toți, după rangul lor. Patru tunuri salută intrarea aici a solului. Audiența ține mai multă vreme, vodă fiind pe un pat, iar Paget în chiar „scaunul domnesc”. Ce au vorbit, evident, că nu ni va spune cronicarul Brâncoveanului, chiar dacă va fi știut. Apoi se întinde masa, la care iau loc Paget, fratele lui, „boierii“ aceștia englezi la mîna dreaptă, iar boierii țerii la mîna stîngă. Ce era atunci eticheta mesei domnești în Muntenia ne-o putem închipui foarte bine după eticheta pe care o cunoaștem, în cele din urmă amănunte și cu toată precizia dorită, din Descrierea Moldovei a lui Dimitrie Cantemir.