“ Pe Vârlan îl podidiră lacrămile. - Dar ce el? ce s-a-ntâmplat? strigă el, apoi citi mai departe. „Hotărârile mele sunt luate și nu se mai pot schimba. Procesul-verbal aci alăturat te va dumiri asupra celor petrecute. Te rog să-l păstrezi și să te folosești de el dacă Lucia ar face vreo pretențiune în ceea ce privește educațiunea copilului ori administrațiunea averii. Am informațiunipozitive că Leon a plecat ieri seară la Paris. Cu cel mai apropiat tren plec în urmărirea lui. Dacă mi-ar fi rânduit ca acesta să fie cel din urmă drum pe care-l fac, te rog să mă ierți pentru marea durere cu care te răsplătesc pentru tot binele ce mi-ai făcut și să-i fii ocrotitor lui Radu. Raul” Bătrânul trecu repede peste procesul-verbal. Se făcea într-însul constatarea oficială că d-na Lucia Stolnicu a fost surprinsă într-o situațiune compromițătoare cu d-l Leon Volbură, un amic al soțului ei. - Poate că mai e timp! strigă bătrânul sărind în picioare și trimise după Bughea, omul său de încredere, ca să-i spună că trebuie să plece fără întârziere la Paris. Bughea, un om scurt și îndesat, cam spân și cu fața plină de buburuze, își deschise mari ochii spălăciți și se uită nedumirit la dânsul.