Madama își ridică înveselită ochii spre el. - Efectul picăturilor lui Fowler! exclamă ea. Cum să nu-i dea?! Fericită era că poate, în sfârșit, și el să mănânce mai mulți pesmeți deodată. Acesta era al doilea pas, făcut cu inimă mai ușoară. Și pe când madama era foarte fericită că poate să citească în toată tihna, Gogu era fericit să se joace cu un adevărat băiat, și-a ajuns să cunoască o mulțime de unghiuri și de chichițe din curtea și din grădina lor. În amurgul serii, când madama, nemaiputând să citească, 1-a chemat, el s-a întors cu fața înviorată și cu gura plină de vorbe. „Da! zicea în gândul lui, am să-i spun madamei cât de bine ne-am jucat și ce haz are băiatul acela. ” Nu i-a spus însă nimic. De ce să-i spună?! Seara apoi Gogu n-a mâncat mai bine decât de obicei, dar era lucru firesc după ce mâncase atât de mult la patru, și cocoana Alina era foarte veselă și stăruia ca Gogu să ia înainte picăturile și să stea cât de mult în grădină, chiar și dacă timpul n-ar fi de tot frumos. Madama era și ea de părerea cocoanei, iar Gogu n-avea decât să facă ceea ce i se spune.