Astfel el e bine informat asupra situației în părțile noastre. Știe că, la năvălirea lui Ioan Vodă cel Cumplit în Țara Românească, cu 60 000 de oameni, și ambasadorul francez stăruise pe lîngă atotputernicul vizir Mohamed Socoli pentru reașezarea în scaun, prin intervenția militară turcească, supt conducerea beglerbegului Rumeliei, a lui Alexandru Vodă cel izgonit[5]. Aceasta pentru că Henric al Poloniei era în conflict cu Ioan, din întețirea vestitului aventurier Albert Laski, îndemnătorul și ajutătorul, apoi dușmanul lui Despot cel de o samă cu dînsul, care Laski nu voia numai să i se restituie Hotinul, „uzurpat” de moldoveni, „pretinzînd că era în hotarele Moldovei și că Laski nu făcuse omagiul”. El se afla la Paris, de unde, în legătură cu planurile lui, bine cunoscute, de domnie românească, oferea pentru tronul muntean 10 000 de galbeni creștere la tribut, pe lîngă darul în valoare de 200 000 alții, pentru Socoli și încă trei pași[6]. Cunoștințile parizianului merg chiar așa de departe, încît știe și locul unde, după lupta dintre Ioan și Alexandru, acesta se retrăsese cu 10–12 000 de oameni, aștepînd pe turcii beglerbegului: „schat Joanestschte”, satul Ionești (? ), la Dunăre, desigur în raiaua Giurgiului. Dealtfel la ambasadorul regal, episcopul d’Acqs, se prezintaseră soli și de la Alexandru, care voia să-și răzbune, și de la Ioan însuși, care dădea explicații: ambii se arătau gata să fie la Poartă într-un an pentru a se judeca acolo cearta dintre dînșii.