- Dar ce să fac fără slugi? întâmpină ea. - Îți cauți altele! răspunse el. Slugi câte vrei! Da! E ușor s-o zici, dar greu s-o faci. Trebuie să ai o oarecare energie pentru ca să te lipsești așa, odată, de slugile care-ți cunosc rostul casei. Nici c-avea cocoana Alina timp ca să alerge după slugi; iar boierul avea tocmai acum foarte importante discuțiuni la club și nu putea, când țara-l chema, să se preocupe de micile mizerii ale casei sale. Rămas-au cu toții, și madama, și Jean, și Marița, tot mari și tari ca mai-nainte; singură Chiva a fost dată, dimpreună cu rău-crescutul ei băiat, afară din curte, iar aceasta pentru ca madama să-și poată citi capitolele mai în tignâ. Au trecut ani și iar ani de zile la mijloc: Gogu, păzit ca lumina ochilor și ferit de societatea rea, s-a făcut tânăr voinic și distins. După ce și-a luat la vârsta de șasesprezece ani bacalaureatul, s-a înscris la Facultatea de Drept, și la vârsta de douăzeci de ani era om făcut. Nu-i mai rămânea decât să-și facă cele șase luni de armată, pentru ca să se ducă apoi la Paris și să-și completeze studiile. Cocoana Alina era acum mai puțin tânără, dar tot frumoasă, tot plină de grații și mândră de băiatul ei, atât de mândră și de mulțumită, încât nu s-ar mai fi înspăimântat de gândul că el ar putea să aibă și frate.