Cu privire la Dobrogea, ni se vorbește de Babadag, arătîndu-se că aici sînt case rele, dar tîrgul e mare și frumos, „un grand beau bourg”. Crede, cum au crezut mulți, că în acest loc a fost Tomis, care se afla, evident, pe locul unde este Constanța acum. De la Babadag înaintează către Dunăre, ajungînd la Tulcea, un sat, dar în împrejurimea lui se găsește un fort mic cu șapte turnuri. Se descriu și insulele care se găsesc în față, cu livezile de acolo și cultura de cînepă ce se făcea în terenul acesta umed. De acolo se merge la Ismail, și avem și o zugrăvire a acestui oraș, care cuprinde o frumoasă moscheie a lui Cîzlar-Aga, șeful seraiului, care purta numele de Ismail, deși, cum am mai spus și cu prilejul altei călătorii, nu este nici o legătură între numele orașului și numele lui, căci orașul e foarte vechi: moldovenii li ziceau Smil. Interesant e ce ni se spune cu privire la populație: „cea mai mare parte din locuitori sînt valahi și moldoveni”. E de preț această mărturisire că, pe vremea cînd tatarii erau în Bugeac, cea mai mare parte a populației din Ismail se alcătuia totuși din români. Ea plătea haraciu direct Porții și părea să prefere dominația ei celei a voevozilor.