Compania lui Moș Teacă a ieșit cea mai proastă la școala de batalion. De aceea, colonelul a dat ordin să fie scoasă la instrucție de la 10 — 12, cu ofițerii ei cu toți, pentru ca pe viitor să știe cum se formează un careu. Cel mai amărât din pricina asta e Moș Teacă, pe care-l așteaptă acasă, cu dejunul, o cegă proaspătă adusă de un volintir din Galați. Toată lumea a plecat, numai ofițerii companiei consemnate sunt siliți să nu meargă acasă. Moș Teacă s-a hotărât, în fine, să ia o rezoluție fermă: „Am să-i dau o depeșă dumneaei să oprească cega pă diseară. Îi trimit telegrafic și tabachera să mi-o umple cu tutun.” Se duce deci la aparatul telegrafic: — Sergent, na tabachera asta, să mi-o trimiți acasă. Și să zici s-o umple. — Înțeleg, don căpitan. Să chem un soldat să v-o ducă... — Ce soldat, sergent? Trimite-o tu... — Trăiți, don căpitan, eu sunt de jurnă la aparat. — Ei și? Tomna pent'că ești de jurnă! Trimite-o cu tiligrafu! — Nu merge, trăiți, don căpitan... — Cum nu merge, rătane? Nu vorbi-naintea supiriorului. — Trăiți, don căpitan, telegraful nu duce decât idei... — Să nu fii obraznic cu mine, sergent, că te casez!