– Mieluşico, zice ieduţul, priveşte, mi-au ieşit corniţele? Poveşti de Emilia Plugaru - Corniţele – Corniţele? În ce loc trebuie să-ţi crească? – În frunte, mieluşico. În frunte… – Nu văd nimic. – Te rog… pipăie cu copita! Simţi ceva? – Duţu! strigă speriată mieluşica. Ai două cucuie mari! Unde te-ai lovit atât de tare!? – Ura-a-a! Îmi cresc corniţele! Acestea nu sunt cucuie, sunt corniţe! Cântă: Am corniţe, am corniţe Mă voi apăra cu ele! Nu-i nimic că încă sunt Tare, tare mititele! Îmi vor creşte mari odată Şi pe Lup de bună seamă Îl străpung într-o clipită, De nimic nu-mi este teamă! – Duţu, mie când o să-mi crească corniţe? – Niciodată, mieluşico. Niciodată! Dacă te-ai fi născut berbecuţ, ar fi fost altceva… – Atunci… cine o să mă apere? Mi-e tare frică de lup, scânceşte mieluşica. – Aşteaptă până se va naşte un berbecuţ. El te va ocroti. Eu, de exemplu, numaidecât voi avea grijă de căpriţele mele… – Ieduţule, până se naşte, până creşte un berbecuţ, hainul de lup o să mă mănânce… – Vai, mieluşico, nu te întrista… Stai fără de grijă. Ştiu cine o să te apere, o linişteşte ieduţul. – Cine? – Maia! Maia e o fetiţă care are cârlionţi ca şi ai tăi.