Da! ș-acum pentru „germanii culți!”… „Forța primează dreptul!” Pentru „germanii culți”, acum mai cu seamă!… „Suprema forță, supremul drept!”… „Forța universală, universalul drept!”… Of tocmai așa simțeau, și fără formule, strămoșii lor de pe timpul primilor împărați romani!… Dacă Germania, în proslăvirea forței brutale, nu va fi biruită, va sălbătici omenirea… Țăranul nostru este un ignorant civilizat și chimistul prusian un savant sălbatic!… Franța, Franța, cea mai nobilă perlă a rasei noastre… — Da, da, întrerupse Vladimir, clȘcl cil perfectă dreptate… Dar cu cine te lupți tu? — Adevărat!… A! și cînd mă gîndesc la un alt barbar, inconștient și savant, care se tîrăște d-a bușilea Înaintea Kaizerului, numind-l, fără pic de rușine, „deliciae generis humani, mă întreb: care ar fi deosebirea între spionii și polițiștii germani și profesorii lor universitari? Se șterse pe frunte de sudoare și… Încet: — Aș vrea să uit acest măcel provocat de invazia unui popor zgîrcit și lacom… — Bine, foarte bine… Bogdane, spune-ne ceva… Bogdan se lungise pe iarbă, cu fața-n sus, cu ochii Închiși și cu mîinile încrucișate sub cap. — Cu perdea sau fără perdea? — Cu, cu, răspunse Nohotiu, ștergîndu-se pe subt bărbie. Bogdan, cum stătea așa lungit, începu ca un om care ar fi vorbit în vis.