Și-a grăbit moartea, și atîta tot. Iată un monarh. Avea tot pentru ca să fie un om fericit. Și și-a răpit singur liniștea, și și-a zdrobit singur viața, pentru că n-a înțeles înțelepciunea veacului său, că nimeni nu poate pune stavilă uriașelor valuri pe care cerințele istoriei le aduc. În locul lui va veni mîine altul; se vor schimba încă vreo cîțiva țari, poate, pe tronul șubred, și nici energia lor, nici moartea lor nu va stînjeni din cale aceea ce e fatal să vie. Mîine nimeni nu-și va aduce aminte decît cu groază că a existat un Alexandru III; iar poporul tot va triumfa, oricîte hîrburi și oricîte tronuri i s-ar pune în cale.