Un om avea o grădina plină de câini. Îi iubea, mult de tot, pe fiecare-n parte. În fiecare zi îi mângâia și-i lua în brațe. Dacă făceau prostii, îi ierta din inimă. Dar câinii îmbătrâneau, se îmbolnăveau și mureau. Iar omul se întrista tare de tot la fiecare moarte. Atât de tare încât, într-o zi, se decise să nu mai țină niciun câine. Dumnezeu avea Grădina plină de oameni. Îi iubea, mult de tot, pe fiecare-n parte. Dacă greșeau, îi ierta din inimă. Dar oamenii îmbătrâneau, se îmbolnăveau și mureau. Iar Dumnezeu se întrista tare de tot la fiecare moarte. Atât de tare încât, într-o zi, se decise să nu mai țină niciun om.