De la o bucată de vreme, călătorul ar fi ajuns în Ținutul nou al cavalerilor teutoni. Cavalerii fuseseră în Palestina, la Locurile Sfinte, și îndepliniseră acolo funcțiuni permanente de cruciată; pe urmă, nemaiputînd trăi în aceste părți pierdute către necredincioși, au trecut în regiunile europene. Înainte de a ajunge în Prusia, pe care au colonizat-o în sens german mai tîrziu, ei s-au așezat, prin contract cu regii unguri, în părțile Brașovului. Au întemeiat cea dintîi adevărată sălășluire orășenească în Ardeal, aici la „Cetatea Coroanei” (Kronstadt), lîngă satul român al Brașăului, pentru regele Ungariei. Ei au început și Biserica Neagră, isprăvită însă mai tîrziu, dar desigur că încă în acest timp trebuia să existe pentru teutoni un burg, care avea și caracter religios și caracter militar, cum a fost în Prusia Marienburgul și altele, iar cultul Maicii Domnului, așa de răspindit și în secuimea rămasă pios catolică pînă. azi, era elementul moral de coeziune al acestor așezări. De la Brașov călătorul ar fi trecut, tot pe drumul cavalerilor teutoni, dincoace, la noi, și ar fi ajuns, cum am spus, în vechiul Cîmpulung, pe care elementele acestea teutonice, ca și elementele săsești și ungurești care au fost colonizate de teutoni în același loc, îl numeau Langenau (Au înseamnă cîmp, de unde finala, care se întîlnește așa de des la sfîrșitul localităților germane din răsărit).