În ce privește demnitatea, aceasta se întîlnește și la romani, la bizantini, de unde, confundîndu-se cu vechea instituție uralo-altaică a bulgarilor, s-a alcătuit clasa boierilor la aceștia. Nu trebuie uitat că Moldova n-a fost ea la început supt influența celor de dincolo de Dunăre. Ea a fost întemeiată de curentul de inițiativă politică venit din nord-vest: a plecat din acel punct unde se reunește regiunea de N-E a Ardealului cu Maramurășul, Bucovina și Ardealul. O influență, prin urmare, a vieții slavo-bizantine în însuși cuibul de unde pleacă viitorii voevozi moldoveni este absolut neadmisibilă: numai după descălecarea Moldovei s-a scris actul slavon de-acasă care s-a descoperit mai acum în urmă. [1] Ei au venit cu idei politice ungurești. Aceste idei s-au amestecat pe urmă cu acele idei patriarhale care veneau din obiceiul pămîntului de la noi, de la populația românească găsită aici, și, ceva mai tîrziu, cu o influență politică pornită din lumea ruso-lituaniană. Această lume ruso-lituaniană era însă continuarea lumii rusești din Chiev; lituanienii erau numai clasa diriguitoare, militară și politică, iar supușii în cea mai mare parte ruși din Galiția, cari continuau viața rușilor din Chiev. Acolo, la Chiev, de pe urma legăturilor pe care nația rusească le avea cu bulgarii, în veacul al X-lea, cînd bizantinii chiamă pe rusul Sviatoslav să distrugă statul bulgăresc, instituția boierilor a putut pătrunde.