M-am bucurat dar când a venit turcul să-mi spună c-o ia și-n starea în care se află. lată că au trecut însă doi ani și mai bine fără ca să fi avut vreun câștig pe urma banilor băgați în acele ziduri mucegăite. Cum îți poate trece prin gând că mi-e milă de turcoaică?! Tu știi prea bine că am colea în sertarul mesei hotărârea judecătorească în virtutea căreia pot să scot în vânzare tot ceea ce găsesc în casă și-n prăvălie. M-am și dus s-o fac aceasta. - Dar te-a răzbit mila când ai văzut-o plângând și bocindu-și cei trei copii, îl întrerupse Caliopi. Chiriac mai vârtos se supără. - Ba mai puțin îmi pasă ce se va alege de dânsa și de copiii ei! întâmpină dânsul. Vorba e însă, cu ce m-am ales? Am să iau de la dânsa peste patru mii de lei, iar din cele ce am găsit în casă și-n prăvălie nu pot să scot nici două mii. Nu e oare mai cuminte ca acum, după ce s-a sfârșit războiul și azi-mâne poate să se-ntoarcă și turcul, să-i lași în pace, ca să-și vândă mărfurile, mai cafea și ceai, mai măsline și lămâi, mai rahat și zaharicale, mai scrobeală, săpun și altele de felul acesta?