Ata, ata, numai ada, BERTHA Hotel "Neubauer" etajul 3, nr. 8" După ce-mi îmbătai inima, recitând în minte cuvintele ei, mă dusei în dormitor și mă lungii cu fața în sus. Închisei ochii și amorții în pat. Germană... Bertha... Ce nume frumos!... Numai germanele știu să iubească... Rândurile ei, rău scrise, sunt fermecătoare, tocmai fiindcă sunt rău scrise... Ea n-a voit să-i scrie altcineva scrisoarea... Bine, scumpa mea Berthă!... Literele sunt strâmbe și tremurate... Nu știe să scrie... Știe să iubească... Mai bine că n-a învățat carte... E o inimă curată și sinceră... Voi afla cine este... Mă iubește... Bertho, Bertho, viața mea va fi jucăria ta!... S-o mângâi, s-o torturi... numai s-o iubești... Eu să-ți torn apă limpede în mâni ca să te speli... eu să te șterg pe obraji... eu să-ți închei ghetele și rochia... eu să-ți dau părul pe spate... eu să ți-l curm pe la mijloc c-o panglică albastră... eu să-ți "înțeleg" caprițiile, numai din privirile tale... Ce dulce și curat vei zice tu "de iubezg"!... Dacă ai vorbi bine, n-ai vorbi așa de drăguț... Închipuirea îmi lipea buzele de mânele ei albe, mi le afunda în obrajii ei rumeni, mi le îneca în părul ei învolt.