E cât un munte, și se plimbă aici, în loc să meargă la oaste! Jenică își pierdu tot cheful. Nu mai e de trăit la Paris. Alergă la sanatoriu și nu mai ieși decât atunci când plecă cu tatăl său, însănătoșit, spre România. Acum e acasă și povestește cu însuflețire: — Tot Parisul e militarizat. E o splendoare! Bărbații în uniformă, automobilele aleargă, trenurile — cu soldați. E o splendoare! Nu vezi un civil pe stradă. Iar acei pe care-i vezi sunt sau copii, sau bătrâni neputincioși. Închipuiți-vă o scenă la care am asistat. Un tânăr se plimba nepăsător… Un tânăr chipeș… Făcea cu ochiul cucoanelor. Un gardist…