Ambasadorul voia să plece apoi, dar a fost poftit la masă. Masa aceasta s-a petrecut cam în modul următor: Cinci boieri l-au primit la portița din grădină căci, fiind vara, ospățul se gătise într-un chioșc sau foișor. Constantin sta la ușa foișorului. Nu sînt decît doi pe jețuri, ambasadorul și domnul, iar suita sta pe lavițe, după moda turcească, pînă se aduc felurile. Afară stau cîteva companii de infanterie nemțească. Pe masă se așază patru blide de argint acoperite cu capace. Cînd ia loc domnul, numai atunci se cheamă și suita oaspetelui și boierii de frunte, cari vin și se rînduiesc, după ce s-au spălat pe mini în odaia anterioară; ei mănîncă în talere de cositor. Felurile sînt bine gătite și se schimbă mereu. La urmă vin toasturile. Domnul ridică întîi păharul pentru sultan, cerînd iertarea ambasadorului că n-are cum face altfel; de fapt domnii noștri, din punct de vedere turcesc, erau niște „trădători”, cari „meritau” să aibă tratamentul lui Bràncoveanu,