— Domnilor, v-am spus că focul este chiar aci, în comună! Focul este dasupra capetelor noastre, ca să zic așa! Președintele intelimarii tresări; se uită în sus și, nevăzînd nici un foc, îngînă de cîteva ori „da-nda, da-nda” și aduse la gură un pahar cu vin. — Domnilor, și ca să vă dovedesc că focul este în mijlocul nostru (la mijlocul lor erau patru sticle mari cu vin negru), n-am decît să vă întreb: unde sînt proprietarii noștri? La misteruri, în brațele hidrei! Unde sînt ceilalți avocați? Unde? Răspundeți-mi! — în brațele hidrei! — Unde sînt moșnenii? — în brațele hidrei! — Unde sînt proprietăresele? — în brațele hidrei! — Unde sînt avocățesele? — în brațele hidrei! — Și știți cine învîrtește misterurile aci, în Necule? — Cine? Cine? întrebară cu toții dodată, repezindu-se în picioare. — Fostul judecător, fostul infam, fostul bandit, avocatul Panaitescu! — El va da foc comunei? mormăi președintele intelimarii. — El? el?… el? răcni Pricor telegrafistul, răsturnînd o sticlă cu vin, pe care o ridică atît de repede, încît un pic de vin nu se vărsă. El a aruncat pe proprietari, pe avocați și pe moșneni, cu nevestele lor, în brațele hidrei?… El? Ei bine, domnilor, hotărîți ce e de făcut cu el și voi face!