Fiindcă, potrivit cu cel dintâi mediu al lui, polon și rusesc - a învățat la Universitatea din Harcov și a venit la noi ca tânăr format, - el avea ca normă a vieții romantismul lui Pușkin și Lermontov, individualismul războinic, care dispune capricios, cum vrea, fără milă, dar cu atâta genială plăcere, de tot: teorii, idei, sentimente, lucruri, oameni. Sigur și îmbătat de superioritatea sa, el, eroul în sens romantic, a înțeles să-și supuie, cu orice silințe ale sale și suferințe și pagube ale altora, toate. Teoriile - pentru el; știința - pentru el; pentru el literatura lirică, pentru el vieața cu miile de izvoare ale plăcerii, pentru el prietenii, gata a se jertfi ca robi vechilor regi barbari. Pentru el, pentru superba lui individualitate, căreia i se închina. Când rana adâncă a copilei iubite l-a oprit în avântul biruinților lui și i-a îndreptat gândul către alte lumi, el a înlăturat creștinismul pentru toți, legea celor mulți, săraci, și orfani, și a făcut, și dincolo de marginile traiului, palatul deosebit al mândriei sale. Și în vieață, în simțire, în scris, în gând, când te uiți bine, rămâne mai ales ce ai dat altora, ce ai lăsat de la tine, ce ai jertfit.