Într-o epoca mai tîrzie erau foarte temuți în porturile acestea așa-numiții chefaloniți, greci din Cefalonia, cari, supt steagul britanic și ocrotiți de consulul englez, își permiteau tot felul de ticăloșii. Galații sînt descriși foarte pe larg de Boscovich. El întîlnește aici un ispravnic grec, care primește pe ambasador; fusese cîndva „sclav” la familia Șuțu – Nicolachi Șuțu era capuchehaiaua, dar de fapt stăplnul tînărului domn moldovean–, ceea ce trebuie să însemne numai: om de casă, și-și cumpărase o situație care-i renta, nu din cauza lefii, căci, pe vremea aceea, și la noi ca și în Apus, funcționarii nu trăiau din leafă, ci pentru anumite venituri, socotite oneste, de la persoane care aveau nevoie de dînșii. Pîrcălăbia de Galați l-ar fi costat douăzeci de pungi de bani, ceea ce însemna atunci foarte mult. Orașul este mărișor, avînd șapte biserici, – de fapt mai multe –, dintre care mănăstirea, unde a fost găzduit Porter. Trei dintre ele erau mari și încunjurate de ziduri. În ce privește populația călugărească, era foarte restrînsă, căci atîtea biserici se închinaseră Locurilor Sfinte, de nu mai ajungeau călugării, și atunci se întîmpla să fie doar cîte doi călugări pentru toate clădirile așa de întinse care încunjurau unele biserici.