Avarii, întăriți de gloatele slave și bulgare, pradă ce mai găsesc de prădat în văile Dunării și pun stăpânire pe câmpiile Panoniei, de unde, timp de două veacuri, îngrozesc țările din răsăritul Europei până-n Constantinopol — Roma Bizanțului. De abia în anul 796, după multe lupte, Carol cel Mare, împăratul francilor, îi biruie, îl sparge cuibul din Panonia, vestitul Ring unde s-au găsit mormane de pietre scumpe, îi împrăștie și scapă lumea pentru totdeauna de pătura asta de barbari. — Trec numai zece ani, și bulgarii, sub regele lor Crum, ajung a fi cel mai puternic și cel mai temut popor din toată peninsula Balcanică. Așezați mai de demult în Moesia răsăriteană, peste slavi, în gloatele cărora fiind sorbiți, și-au pierdut limba și parte din sălbăticia neamului lor înrudit cu hunii și cu avarii, ei se folosesc de frământările din Apus și-și lărgesc hotarele țării cuprinzând toată valea dintre Dunăre și Balcani, de la Porțile de fier până-n Marea Neagră. Undele romane, împuținate de atâtea năvăliri, izbite acum de stânca asta mare și grea, pe care vârtejul întâmplărilor o aruncă-n mijlocul lor, se despart în mai multe vițe, ș-apucă unele-nspre Carpați, unde le trage matca, iar altele se răzlețesc, pentru cine știe câte veacuri, prin munții Macedoniei și pe coastele stâncoase ale Adriaticei, în Istria.