Erau atunci două feluri de venituri în Principate: veniturile ordinare, care erau ale domnului, și veniturile extraordinare, care erau ale statului. Lucrări de edilitate și de interes public nu se făceau deloc, pentru că toți banii mergeau la Poartă. Domnul are un cîștig de 600 000 de taleri pe an. Iar afară de aceasta trebuie să socotească dijma care se ia de la Cîmpulungul Moldovenesc, cuprinzînd valea întreagă pînă la hotarul Ardealului: Cîmpulungul plătea doar vechea dijmă, care făcea 24 000 de lei, și ni putem închipui ce însemna păstoritul în munți pe acea vreme, dacă numai de aici domnul avea un asemenea venit. Iată, în detalii, folosul domnului: 30 000 de taleri vama, 10 000 de taleri venitul sării, 15 000 venitul tîrgurilor. În fiecare tîrg cîntăritul se îndeplinea pe sama pîrcălabului, care făcea și judecata (din militar el devenise un simplu funcționar civil); și venitul cîntarului trecea și el pe sama domnului. În afară de aceasta erau dijmele obișnuite, nu cele speciale, – cum e oieritul –, care se luau numai de la țerani. Căci, încă de pe vremea lui Cantemir, boierii erau scutiți cu desăvîrșire de dijme, decît numai în cel dintîi an de domnie al unui voevod era datoria ca ele să se deie și de boieri, nu atît ca impozit, ci ca dare personală față de domn.