Intru ce mai seamănă triumfătorii de azi cu strămoșii lor revoluționari? A răspunde la aceasta este a face bilanțul societății burghezo-capitaliste, și pentru această analiză ne-ar trebui volume enorme. La l789—l793, poporul muncitor s-a luptat, alături cu burghezimea, pentru dărâmarea feudalismului; dar din toată această luptă n-a ieșit decît triumful burghezimii, care și-a întărit puterea ei de clasă, iar muncitorii au schimbat doar forma de serv în aceea de salariat. în locul stăpânirii de drept a feudalului, muncitorul are astăzi să îndure stăpînirea de fapt a patronului; în loc de lanțul politic, e lanțul economic; în loc de stăpînirea prin drept, e stăpînirea prin ban. Clasa burgheză, stăpînă, cuceritoare peste lumea întreagă. Își bate joc azi de aliațu-i de la l789—93, și puterea ei bănească crește în raport direct ou mizeria clasei apăsate. Fabricile mari au ruinat și au desființat pe micii producători, producțiunea de obiecte trebuitoare s-a transformat în producțiune de mărfuri, dominația prin puterea capitalului se întinde din ce în ce mai tare, crizele de supraproducție ruinează cu sutimile de mii pe muncitori, capitalismul este teroarea muncii îngenuncheate. Și cînd această clasă trădată, batjocorită, umilită, ridică glasul ca să strige nedreptatea ce o apasă, atunci burghezimea, care s-a întărit ou un arsenal întreg de legi și de organizații, scoate înaintea celor nemulțumiți poliție, judecători, armată… Căci nici un tiran nu este mai fără scrupul decît conspiratorul ajuns reacționar!