Tot noaptea se ajunge la Hotin, prădat de poloni. Cetatea pare frumoasă; polonii aveau garnizoană înăuntru pentru o veche datorie a Moldovei, de 100 000 de florini. Se trece Nistrul la vadul Braha, și se ajunge la Camenița. Aceasta la 1612. Pe urmă, la întoarcere, în 1613, primăvara, negustorul e cu șeizeci de care mari de cîte șase cai și tot felul de mărfuri într-însele: blănuri de sobol, altele mai ieftine, piei de iepure de casă, pe urmă postav, cuțite de fabricație germană, care se vindeau mai ales în împărăția turcească. Și omul se ruga să-i dea Dumnezeu „drum bun, fără ucigași”. Ajunge la Hotin, trece prin Ștefănești, Iași, Bîrlad, Galați, Măcin, refăcînd drumul descris mai sus. În sfîrșit el va întreprinde o nouă călătorie, pornind în iunie pentru ca la 27 iulie să ajungă la Liov. Această călătorie este una din cele mai importante, și ea ne lămurește direct asupra rosturilor comerciale care se făceau prin Moldova pe vremea aceea.