Jud. : Pe cine să iei în birje? Leanca: Clondirul... că zicea... Jud. : Cine zicea? Leanca: Domn' Toma... se sparge... Jud. : Cine se sparge? Leanca: Clondirul, domn' judecător! Jud. (impacientat): Femeie, ce tot bârâi?... Răspunde odată lămurit la ce te-ntreb eu! Ce pretinzi d-ta acuma de la prevenit? Leanca (cu volubilitate): Onoarea mea, domn' judecător, care m-a-njurat dumnealui, pardon facu-ți și dregu-ți, și mi-a spart clondirul, că nu vrea să-mi plătească... (Cu obidă.) Că eu sunt o fomeie sârmană, și e păcat! vine dumnealui gol pușcă și bea până se face tun, și pe urmă, dacă am vrut să chem vardistul, dumnealui zice că mă sulemenește cu chinoroz și vrea s-o tulească, ș-a căzut peste tarabă și s-a făcut praf. Jud. : Ce s-a făcut praf ? Leanca: Clondirul cu mastică; și pe urmă vrea să fugă. Jud. : Cine? Leanca: Dumnealui. Jud. : Ei, ce pretinzi? Leanca: Onoarea mea și trei chile de mastică prima... Jud. : Bine; șezi și taci. Leanca: Care vine dumnealui... Jud. : Taci! Leanca: Tac, da... Jud. : Taci odată! Leanca: Am tăcut. Jud. : Iancu Zugravu! Ce ai d-ta să răspunzi la pretențiile reclamantei? Prevenitul (e afumat și pronunță foarte îngălat): Eu, domnule judecător, dumneaei zice, pardon, iar ai venit, mă porcule?