De la Ialomița la Ploiești drumul e însă de tot scurt: abia ai intrat în vorbă, abia ți-ai aruncat mrejele și ai și sosit. Ce era adică dacă lua bilet spre Buzău? La Sinaia nu-l aștepta nimeni, bani avea cu ridicata și putea să se întoarcă și mâine și poimâine și peste câteva zile la Sinaia. „Haid’! ” își zise, iar după ce sosi la Ploiești, își luă bilet până la Galați. Ce nu faci de dragul unei femei tinere, care-și aștepta bărbatul abia peste câteva zile?! Om cu gânduri ascunse, el a început s-o ieie pe departe, și s-o descoasă, ca să afle ce-ar zice ea dac-ar voi s-o întâlnească la Galați, undeva la vreun loc mai retras. Ea se cutremură: la Galați, unde toată lumea o cunoștea?! Peste putință. El nu era însă om care se sperie de greutăți. Era tocmai pe la amiază când se apropiau de Focșani. - Ar fi, zise, o minunată idee să ne oprim, să luăm masa aici, să facem o plimbare prin oraș și să urmăm cu trenul deseară drumul spre Galați. Ea se uită speriată la el, voi să-i întoarcă spatele, dar Nicu, oștean în putere, nu se da, s-a avântat în luptă crâncenă și a ieșit în cele din urmă biruitor.