Defectul acesta provenind din puțina esperiență ce are în arta teatrală, credem că cu timpul se va corecta. D. Schviff, al doilea primo-tenore, are o voce guturală, fără vibrație și semi-răgușită (voce velata); osebit de aceasta, respirațiunea, fiindu-i foarte scurtă, îl pune de multe ori în pozițiunea de a nu putea lega și accenta bine notele, iar cînd voiește să dea vocei sale o mai mare vibrațiune, scoate note false. În jocul de scenă este atît de rece și manierat, încît cunoscătorii de teatru pot, de la prima aparință, a-l devina că este englez. Vocea domnului Steller, primul bariton, pare mult mai putintă și mai frescă în anul acesta. În partițiunea baritonală din opera Maria de Roban, prin tunătoarele sale note și frumoasa gesticulare, au escitat în publicul teatrului un entuziasm estraordinar. Domnul Melzi, al doilea bariton, nu are decît două note bune la coardele acute, iar celelalte se compun din tonuri răgușite și fără vibrațiune. Osebit de aceasta, prin figura lui cea comică și jocul de scenă foarte puțin natural și esagerat, de la prima sa aparițiune pe scena noastră atrase dezaprobarea publicului inteligent. Domnul Gaetano Baillini, primul bas absolut și profund, are voce închisă (cuppa), de un timbru neplăcut și foarte puțin intonat; în fine, avem curagiul a zice că și în cîntare, și în jocul de scenă, este mai slab decît secundul bas de anul trecut.