Dintr-o scrisoare a unui basarabean: "Aici pe la noi în Basarabia e linişte, dar ca balaurul cel îngrozitor din poveşti se târăşte o reacţie care este mai ales pentru aceea ameninţătoare, pentru că vine, nu din partea guvernului, ci din partea societăţii şi poporului. La ultimele adunări din Chişinău - unul din cele mai "moldoveneşti" ţinuturi ale Basarabiei - când era vorba despre învăţământul pe limba românească în şcolile săteşti ale zemstvo-ului, toţi reprezintanţii, în număr de doisprezece, ai ţerănimii au fost contra, şi propunerea a fost răspinsă. D. Dicescu, mareşalul nobilimii, preşedintele adunării, a fost indignat, şi, după încheiere, nu găsia destule cuvinte pentru a explica ţeranilor ce nedemnă a fost purtarea lor într-o chestie naţională. "Alianţa Poporului Rusesc" - o societate extremă, cu scopul propagării ideilor naţionaliste ruseşti şi cu tendinţă pan-rusificatoare, răspândeşte ideile sale prin popor şi a deschis pănă acum o mulţime de secţiuni prin toată Basarabia. Ţeranii noştri se înscriu în "Alianţă"." 1906 (Neamul românesc, anul I, nr. 57.) Basarabia anunţă solemn că n-are nevoie de sfaturile noastre. Noi, mai modeşti, avem nevoie de lămuririle şi sfaturile oricui în anume privinţă ştie mai mult decât noi şi scrie pentru binele nostru. Cu riscul de a supăra şi altă dată pe tinerii luptători de la Basarabia, li vom spune oricând că ei nu trebuie să aibă nici o legătură cu vreun partid rusesc, ci să lucreze pe cale culturală - mai ales - şi cu ajutorul românilor buni din orice clasă la formarea unei conştiinţe româneşti acolo.