- Du-te, i-a zis, și fii liniștit, căci rămân eu aici, și grija mea e ca toate să meargă bine. Diminețile dar și câteodată și pe-nsărate încăleca și făcea când ici, când colo câte o inspecțiune ori îl trimetea pe Bughea, ceea ce era tot ca și când s-ar fi dus el însuși, căci tot om al casei era și Bughea. Zamfira, muma lui, fusese spălătoreasă în curte și-și ținea și băiatul cu dânsa. Vârlan, văzându-l isteț, silitor, sprinten și cu deosebire supus, a stăruit să-l ție la școală, iar după ce a trecut cele patru clase gimnaziale, i-a făcut loc la școala de la Herăstrău, ca să-l aibă mai târziu mână dreaptă a stăpânului la moșie. Îl și avea și era lucru de sine înțeles că Raumer, neamțul, stă numai până ce nu se va fi îndrumat Bughea îndestul, ca să-i poată lua locul. Când? Asta atârna, cam ca toate în curtea lui Stolnicu, de la buna chibzuință a lui Vârlan. De aceea Bughea se uita totdeauna-n ochi bătrânului și era gata să sară-n foc ori să se arunce-n vuitoare ca să-i intre sub piele. Îi și intrase. După masă, când sosea poșta, bătrânul a primit un plic mare de la Stolnicu și-i era parcă-i trece un junghi mare prin inimă.