De când nu mai era copilă mică, nu s-a mai alipit astfel de tatăl său, și acum bătrânul tremura dezmerdat de această alipire. — Tată, - grăi ea așezat - spune-mi, ce ai mai văzut astăzi? — Ce am văzut, fata mea? Îi răspunse el. Multe am văzut. El se gândi puțin, apoi urmă: E drept, am văzut un lucru pe care trebuia să ți-l spun numaidecât când am intrat în casă. Am văzut pe Casandra cu copilul ei. — Sărmana Casandră! grăi Sevasta. — Am vorbit cu ea - urmă bătrânul - și, nu știu dacă am făcut bine, am spus că ai să mergi să o vezi. - Da, tată, am să merg, dacă dorești tu. - Nu, dragă, tu dorești. Ai umblat cu ea la școală și ți-a fost prietenă… Și acum tot la școală locuiește, unde tot le mai dă învățătură fetițelor. - Nici acum nu s-a împăcat cu el? Întrebă Sevasta. - De aceasta nici vorbă. Bărbatul ei este un om nenorocit. Ei tăcură câtva timp. - Tocmai mă gândeam astăzi - Începu Sevasta - să mă duc și la Anica. Anica era o prietenă la care Sevasta a fost făcut cunoștință cu Iorgu. Moș Mărian fu dar întrucâtva supărat auzind numele ei.