Văzut-ai, domnule Carp, băieți tineri înhămați la căruțe ca animalele, ziua-n amiaza mare? Aceia sînt trîntoii care cer o zi pentru beție “ Specie de ciocoi afumat, văzut-ai niște odăi-beciuri. În fundul unor maghernițe murdare, neaerisite, fără lumină și fără foc? Acolo dorm, cîte cinci într-o chilie, trîndavii de funcționari comerciali! Știi tu, vecinic.repauzatule – odihnească-ți-se prostia ‘ – că sînt oameni care n-au decît o zi slobodă la Paști și una la Crăciun, care muncesc de la 5 de dimineață și pînă la l0—11 din noapte? Sînt trîntorii, sînt funcționarii comerciali! Auzit-ai de oameni tocmiți cu anul pentru o leafă pe care tu o dai lunar vizitiului î Acei oameni sînt bătuți, sfînt umiliți pentru fiecare greșeală; acei oameni sînt funcționarii comerciali care trîndăvesc o viață întreagă. Dar ce poți discuta cu o chintesență de impertinență? Ce poți discuta cu o ființă a cărei tigvă e așa de înfumurata, că dacă și-ar băga piciorul în cap l-ar scoate șuncă? Discuția de principii, discuția senină nu-și mai are locul aci. Cînd cineva îți respinge din capul locului un proiect de lege pentru motivul că clasa care-l cere e o clasă de leneși și de bețivi, acel cineva, fie el chiar șeful junimiștilor, a pierdut dreptul de a fi ascultat, comentat și combătut pe calea principiilor.