Acum, ai noștri îi ziceau Despot; el, cînd s-a încoronat și-a zis Ioan Vodă. În documente se prezintă ca fiul lui Ștefan Vodă. Ar fi vrut foarte bucuros să fie considerat, ca și Petru Rareș, înaintașul său, și ca și tatăl lui Alexandru Lăpușneanu, care era Bogdan, ca o odraslă a marelui domn care stăpînise o jumătate de veac și mai bine Moldova. Își zicea despot de Samos, „marchis” (marketlios) în legătură cu insula Paros din Arhipelag, dar, firește, în părțile acelea nu fusese niciodată un marchizat. Despotat fusese unul singur: al sîrbilor, și omul pretindea că se coboară din despoții sîrbi de odinioară, din familia Brancovici, care am văzut cît de multe și cît de strînse legături avea cu țara noastră: doamna lui Alexandru Lăpușneanu, Ruxandra, era fiica Elenei, și ea fiică a despotului Ioan. Străinul avea și o întreagă genealogie scrisă –, dar cei care-și scriu genealogia nu sînt totdeauna cei cari o posedă în adevăr. Înfățișîndu-și astfel genealogia, el se arăta ca descendent din Gheorghe Brancovici și-și mai zicea și Heraclid, afirmînd că se cobora din Hercule pe o cale pe care numai zeii din Olimp o puteau cunoaște. Iar poporul nostru, care n-a fost deprins cu cuvîntul de despot, l-a acceptat în calitatea aceasta, din care a făcut un nume: Despot Vodă.