La Tecuci e vorba numai de închisoare și școală. Trecînd granița dintre cele două Principate, Appert merge drept la București. Îl cîștigă „măreția palatelor, bisericilor, parcului, plimbărilor acestui oraș atît de interesant și plin de nobile amintiri istorice”[16]. Mitropolia mai ales e „extrem de interesantă”. E bine primit de redactorul foii franceze, Journal de Bucarest, de profesorul Monty, de vechiul său prieten Gervais și chiar de Lorrain, consulul austriac. Se laudă și de întîmpinarea lui Ghica Vodă, acum întors în viața privată, de a ministrului de finanțe, frate al domnului în funcții, și de a lui Știrbei Vodă, însuși, decît care „e cu neputință să aibă cineva mai multe grații (plus de grâces) și bunătate”. Prefectul poliției, ginere al domnului, apoi Scarlat Ghica, colonelul Voinescu și Petrachi Poienaru-i sînt dați pentru a-l întovărăși, precum În Moldova fusese condus de președintele de tribunal Mihai Cerchez, de colonelul Fotea și de doctorul Russ. În ce privește închisorile, se fac obișnuitele calcule și observații (prea lungă prevenție: și doi ani pentru un an de osîndă). Nu se găsește nici un soldat închis, și de mulți ani nici unul n-a săvîrșit o faptă gravă. Ca spitale, cel militar e îngrijit, și călătorul vede tineri care-și fac practica acolo.