Convorbirile lor se mărginiau la afaceri de negoț, la întreprinderi financiare, sau la politica de toate zilele. Din când în când se făceau mici socoteli bănești, prin cari cei mai bogați se plângeau de scumpătatea hranei și locuinței. Pe toate aceste figuri, natura nu lăsase să-i scape o trăsătură fina; o expresie de bunătate, de inteligență. Toate erau scoase din acelaș tipar grosolan; făpturi cari apar cu miile pe minut, din cari apoi se recrutează nepăsătorii, cinicii, răii, adese ori, fericiții acestui pământ. Femeile lor, mai toate trecute de treizeci de ani, păreau niște bărbați în fuste. La ce vârstă avuseseră aceste femei farmecul sexului lor? Aceleași glasuri sparte sau aspre, aceleași gesturi grosolane sau stângace, aceleași fețe, peste cari sufletul nu mai trimitea nici o resfrângere, aceleași grămezi de carne cu nervi, ce nu puteau să vibreze la atingerea, nici a durerii, nici a fericirii, nici a pietății. Spiritul lor era dedat tot cu aceleași banalități și mizerii ale vieții de toate zilele. Dela întâia observație, contrastul ne izbise brutal: atâtea suflete moarte în fața celei mai mărețe priveliști a naturii! Ne simțiam străini în lumea asta. Ne gândiam la visătorii, la artiștii, la cugetătorii, cărora săracia nu le-a îngăduit să treacă dincolo de barierele orășelelor pline de praf, de noroiu și de negustori, pentru a-și înecă privirile și sufletul în zările albastre și largi!...