La Ocnele Mari se vede salina, cu 1 070 de lucrători, dintre cari 280 „ocnași”. La Rîmnicul-Vîlcii, case nouă pretențioase („fausse recherche”). La mănăstirea Dintr-un lemn se schițează stăreția și cimitirul, plin de frumoase cruci originale. [27] Mănăstirea e părăsită și călugărițele trecuseră la Surpatele, unde astăzi, printr-o schimbare a împrejurărilor, s-a mutat ruina. Se lucra însă la o școală de învățătoare, din fondurile brâncovenești. La Surpatele, viață activă și primire din cele mai bune. Se pot vedea lîngă frumoasa bisericuță, în toată întinderea lor îngrijită, chiliile astăzi pustii de atîta vreme[28], ba chiar și căsuțele din jos ale „surorilor”[29]. La Hurez, Lancelot găsește călugări. Egumenul de optzeci de ani e schițat[30], tot așa cum se schițase frumoasa călugăriță tristă de la Surpatele[31]. Călătorul petrece aici mai multe zile, găzduit în apartamentele brâncovenești. El descopere, între locuitorii leneși ai mănăstirii, un zugrav. Bistrița e reclădită în stil modern, nepotrivit cu tradiția: „arhitectul ei, rău inspirat, n-a izbutit decît să-i dea fizionomia unei bogate și solide cazărmi”[32], „ornamente pseudo-gotice”, fațadă de o „corecțiune rece”, biserică „al cării dom prea strîmt se leagă rău cu totalul construcțiilor”. „Pictura se depărtează prea mult sau nu se depărtează destul de tradiția bizantină; figurile ar voi să fie savante și naive, expresive și cucernice: ele sînt pretențioase.” Cîteva zile la Polovraci, unde se schițează natura muntoasă; bineînțeles și peștera, care i se pare artistului monotonă.