O rudă a lui Sigismund, Gabriel, care vroia să fie și rege în Polonia, un tînăr extraordinar de ambițios și de pompos, care, apoi, în cutare luptă de la 1611, cînd a fost bătut de Radu Șerban lîngă Brașov, se înfățișa cu aripi de vultur la coif, ca un erou de legendă, s-a gîndit să cucerească Principatele și și-a prefăcut gîndul în faptă: a surprins pe Radu Șerban cînd nu se aștepta, asupra Crăciunului, a împușcat cîni pe la Argeș și în alte părți, a despoiat bisericile de acoperemîntul lor de plumb și apoi s-a așezat la Tîrgoviște, de unde a scris sultanului că domnii noștri sînt ticăloși și mincinoși, pe cînd el este cel mai credincios și mai în stare a servi „Împăratului”, și deci cere să i se trimeată tuiurile, cozile de cai care însemnau înfeudarea lui, noul Gavril Vodă. Turcii n-au consimțit însă, și au trimis pe Radu Mihnea. Astfel și din partea Ardealului s-a încercat stabilirea unei unități dacice. Dacia întrase în conștiința politică a timpului, după ce umblase prin cărțile de istorie și arheologie și se prefăcuse în faptă de Mihai Viteazul. Gheorghe Rákóczy I-iu apoi a ținut și el să aibă Moldova și Muntenia totdeauna prietene: ambasadorii treceau necontenit de la o provincie la alta.