În ce privește însă mobilarea caselor, obiceiurile vechi sociale, ele se mențin ca și înainte, așa încît, pe lîngă elementele constantinopolitane, atîtea din tradițiile țerilor noastre rămîn neschimbate. Boierii deci sînt aceiași, rosturile nu se schimbă, iar inovațiile care se introduc în ultimul șfert al veacului al XVIII-lea sînt foarte puține și privesc numai chestiuni de amănunte, meritînd abia să fie relevate într-o expunere cu caracter mai general. Ceva însă din practicile răsăritene dispare în această vreme: înainte domnii noștri atîrnau de anumite persoane foarte puternice, de la Constantinopol, așa încît uneori era numit și cîte un tînăr fără experiență și fără pri cepere, cum au fost fiii lui Grigore Ghica Vodă, cari au domnit în întîia jumătate a secolului, ori fiii lui Mihai Racoviță: Constantin și Ștefan, dintre cari cel dintîi era un om pornit, care a bătut și chinuit pe medicul lui fiindcă-i murise doamna, iar celait, Ștefan, a fost cel mai mare bețiv, care s-a otrăvit bînd apă de melisă, singurul alcool care putea să-i mai facă efect. Oameni ca aceștia nu erau în stare să conducă singuri, să-și poarte corabia carierei lor politice printre stînci așa de teribile cum erau dușmăniile fanarioților. Atunci la Constantinopol era un grec care el era de fapt stăpînul.