Iată de ce avem dreptul să socotim pe stăpînitorii noștri mai rău decît pe niște barbari care s-ar fi năpustit în cîmpnle noastre ca să treacă tot sub foc și sub sabie. Ne găsim în fața unei invazii de lăcuste. Împotriva căreia trebuie să dăm alarma. Căci sîntem uimiți de cinismul acestor guvernanți odioși. Pentru ei, a ucide țărănimea, de pe urma căreia își plătesc tot luxul și toate destrăbălatele lor rafinern, este lucrul cel mai simplu din lume. Și – mai rău decît în vremea celei mai cumplite robii – li se pare că n-au de dat socoteală nimănuia. îi acuzi că sînt niște ucigași ordinari, ei îți răspund: „au fost instigatori”, ca și cum Mărunțelu ar acuza pe vecini că n-au lăsat pe victime să fie ucise. Fără îndoială, trăim în niște vremuri triste și rușinoase. Mai bine de o sută de ani de cînd în Franța s-au proclamat „drepturile omului”. În țara românească sătenii sînt asupriți mai rău ca sclavii, batjocoriți de toate liftele ce se năpustesc asupra satelor, și apoi asasinați mișelește, ziua-n amiaza mare, fără ca să aibă cineva dreptul să cheme la răspundere pe mizerabili. De-ar face conservatorii tot binele de acum încolo – dacă binele poate fi făcut de către conservatori – dacă ar intra cu toții la mînăstire și s-ar pocăi.