Pe baza acestui act, care încununa străduințile reformiștilor, începură, la 1834, după încetarea ocupației cîrmuite de generalul Chiselev, să guverneze în Principatul muntean Alexandru Ghica, fratele, de aspect occidental, al domnului de la 1822, iar în Moldova istețul și energicul Mihai Sturza, care, fără egoismul și lăcomia lui, ar fi lăsat o mai frumoasă urmă în istoria regenerării noastre. Supt cel de-al doilea Ghica, supt urmașul său de la 1842 pînă la 1848, Gheorghe Bibescu, fratele, mai romantic și mai puțin capabil de a domina împrejurări grele, al lui Știrbei, supt Mihai Sturza, țerile noastre își schimbară aspectul, în sensul pe care-l lasă a se vedea și ultimii din călătorii pe cari i-am analizat. Un tineret format în școlile create și condus de ardeleni (August Treboniu Laurian, Florian Aaron etc. ), în ale Regulamentului Organic sau și în universitățile Apusului, se pregătea să ieie conducerea țerii, și călătorii străini vor găsi astfel, la curte, în adunări, în boerime, între negustori, oameni cu alte idei și aplecări, dacă nu și cu hotărîrea trebuitoare pentru a face binele pe care-l aveau în gînd, biruind prejudecăți care de fapt erau și în esența mai ascunsă a propriei lor ființi. Anul acesta 1821, cînd mișcarea lui Tudor Vladimirescu dădu astfel, alături de zbuciumul violent, dar burlesc în mare parte al Eteriei elenice în părțile noastre, o notă populară românească, nu ni e cunoscut îndeajuns prin călători străini.