La întoarcerea tîrzie, am trecut și pe la Milano, vorbind la”Cercul filozofic” de acolo: în toată Italia nu e oraș unde manifestările de intelectualitate să fie cerute mai mult și urmărite mai cu interes decît această mare și inteligentă capitală a Lombardiei. Mă vor ocupa în acest an și deosebite lucrări mai grele. În 1928 a apărut, fără a se fi luat măcar o notă la bibliografie în revistele pedagogice, unele cu un caracter aproape oficial, întinsa Istorie a învățămîntului, la a cărei alcătuire, cu toată prețioasa adunare de material a lui V. A. Urechiă, a trebuit să lucrez așa de mult, din paginile ei reieșind continuitatea unor sforțări cu caracter de originalitate în acest domeniu. Patru conferinți despre istoria Angliei, cerute de societatea anglo-română, au apărut în volum. Am păstrat nu numai conferințile mele de la Paris despre „cărțile populare în sud-estul Europei”, de care mă ocupasem întîiași dată, scoțînd și unele rezultate nouă, dar și ambele cursuri de la București: unul, continuare a seriei de Cărți reprezentative – începută de multă vreme cu Sfîntul Augustin și scriitorii de la începutul evului mediu —, care trata despre cronicarii celei dintâi cruciate, celait, menit să arăte care e de-a lungul veacurilor sensul cel adevărat, în veșnică evoluție, al ideii de libertate (Evoluția ideii de libertate).