Te uiți în jur. Nu vezi prea bine. Auzi copii plângând. Mulți copii. Zilele trec. Încet, foarte incet … N-ai mai mâncat de 2 zile. Din când în când ușa aceea de fier se deschide, intră cineva și iți aruncă în fugă niște coji de pâine mucegăită. După ceva vreme ești atât de înfometat încât nu mai contează că e stricată. Apă? Un copil strigă că el a băut ce era pe jos… Știi bine ca pe jos nu e apă! Într-o zi ușa se deschide larg și intră mulți oameni. Oare ce vor? Și-au dat seama că a fost o greșeală și vă dă drumu? Se apropie de cuști. Poartă mănuși groase. Au și niște bâte cu ei. Deschid o cușcă. Copiii de acolo sunt speriați și nu vor să iasă. Un om merge în spatele cuștii și o lovește cu piciorul. Copii fug afară. Nu apucă să facă câțiva pași și un alt om îi lovește cu bâta. Primul copil cade fără suflare. Al doilea e lovit în față și i se rupe maxilarul și nasul. Sângele-i țâșnește peste tot. Ești îngrozit! Îngrozit!!! N-ai mai clipit deloc și nu reușești să înghiți nodul din gât. Cuștile sunt golite una după alta.