E tot numai reminiscențe revoluționare și idei abstracte ungurești”. Regele isprăvește prin a constata că „pentru moment n-are ce pune în loc”. Și d. Argetoianu ajunge a dori o lămurire față de atitudinea dlui Titulescu. I se dă același răspuns ca și mie: „nu e alt guvern la îndemînă“. Cerînd, ca și mine, o întărire, i s-a propus un Consiliu de miniștri prezidat de rege, care să-i aprobe politica în chestia conversiunii. Consiliul se ține la 19 februar. Ministrul de Finanțe declară că renunță la împrumutul forțat, pentru care s-au declarat numai două mici grupări; finanțarea rămîne deci pe decembre, cînd va fi poate negociabil un împrumut sau se va ridica prețul cerealelor. Pînă atunci se vor prelungi cambiile. Rezervîndu-mi a vorbi la urmă, declar însă din capul locului că „orice măsură a ministrului de Finanțe, aprobată de regele, va fi sprijinită de mine, oricare mi-ar fi părerile, cu toate mijloacele mele și cu toată influența ce o am asupra unei mari părți din membrii Parlamentului”. Unii miniștri fac observații de detaliu, d. Sisești propuind moratoriul, pe care d. Argetoianu-l găsește periculos. Generalul Amza, care vorbește și ca vechi agricultor, afirmă că s-a mers prea departe, căci și clasa mijlocie e demnă de interes.