La Iași, dincolo de o regiune splendidă, 20 000 de locuitori în 2 0 00 de case, între care cîteva palate boierești, case de consuli, ateliere de fierari și rotari, cafenele cu lăutari, plus un birt german, lăudat foarte mult. Vodă Scarlat Callimachi trece între luxoșii lui arnăuți. În drum spre Bîrlad, turmele îndreptate spre Constantinopol. Scăpînd de carantină, croitorul ajunge, pentru a o regăsi, la Galați, cu case de lemn, dar mult negoț, tocmindu-se la un evreu, între alți mulți, care-l hrănește cu carne putredă, răcituri și pătlăgele vinete. Zilnic pleacă din comercialul port optzeci pînă la o sută de cai de olac la casa de poștă, cu un căpitan, un logofăt, un ceauș și un tatar. Necontenit vin corăbii care aduc orez, smochine, lămîi, pentru cereale, ceară și miere, pastramă, brînză, unt și său. Plecînd, el observă că Moldova ar număra, în orașele cu populație amestecată, în satele acoperite cu stuf și fereștile de hîrtie unsă, pînă la 550 000 de locuitori români. În Muntenia, Brăila, văzută în treacăt, de pe un vas cu grîne, are 10 000 de locuitori. La Sulina patruzeci și două de vase așteaptă încetarea furtunii. Cum se va întoarce după Eterie, va găsi, în 1821, toamna, la Galați, numai resturile caselor mistuite de foc.