După ce gustă din mâncare, porunci de-i aduse un jilț, se așeză într-însul și-și apinse o țigară. * Vestea că Buhtea se va bate în duel străbătu ca fulgerul tot târgul. Nimeni nu se așteptase să ajungă lucrurile până aici. La urma urmei, își ziceau cei mai mulți, ce mai vor băieții aceștia? Își aleseseră pe unul dintre ei, batjocoriseră, pe toate potecile, pe toți cei dinaintea lor, și-acum, când ajunseseră să le spuie bătrânilor în față cele ce scriseseră prin gazete, să provoace la duel pe cel care-i pusese la locul lor? Pe cine! Pe boierul Iorgu Buhtea, omul căruia nu era nimeni în ținut să nu-i datorească recunoștință! În câteva ceasuri, tot târgul trecuse de partea boierului Buhtea. Boierii își chemară băieții și, sub jurământ de afurisenie, le luară cuvântul că nici nu se vor uita la cei din șleahta lui Neagu, care-și necinsteau neamul. Boierul Furtună află tocmai seara, târziu, când se întoarse de la vie, vestea duelului. Coana Măndița nu se pricepea cum să i-o spuie: — Știi, Vasile, că Gheorghe Neagu v-a făcut ruginiți în cafenea? Boierul se făcu foc: — Măndițo, astfel de lucruri să nu-mi spui mie. Eu nu vreau să știu ce se vo