Cînd Poarta izgonește, pentru bănuieli de trădare, după îndemnul lui Sebastiani, pe Ipsilanti și pe Moruzi, acesta protestă de sentimentele lui franceze. Doamna, care se gătea să între în palatul cel nou și căreia-i murise unul din copiii mai mărunței, e foarte necăjită, deși asemenea schimbări nu sînt noi pentru dînsa. Familia pleacă la 1 septembre, cu favoritul lui vodă, boierul Manu. Boierii regretă pe Moruzi, și poporul „l-a întovărășit cu binecuvîntările lui, aruncînd pîne și flori în cale-i ca să-i arăte cîte nenorociri a ajutat el în țară”. Doamna se pornește pe urmă spre a-l găsi la Varna. Cît despre Ipsilanti, el „se pregătise de mult» și, supt pretext că merge la Afumați, trece prin Ardeal spre Rusia, lăsînd în urmă „garda” neplătită și gata de răscoală. După un interegn, în care zilnic boierii țin divan, prezidați de mitropolit, Veniamin Costachi, noul domn, Scarlat Callimachi, sosește. I se atribuie un caracter exclusiv grecesc; ar veni cu greci, a căror atitudine politică față de ruși inspiră mai multă încredere. Caimacamul lui nemulțămise prin totala lipsă de interes, pe cînd în largul țerii pradă cine vrea. Domnul cel nou grăbește sosirea lui, luînd o suită mică și refuzînd ceremonia îndătinată la Galata; așteaptă pe doamnă, fata lui Mavrogheni, pentru a îndeplini ceremoniile tra diționale.