- Nu! - zise el cu toată hotărârea - eu nu pot să fac ceea ce e împotriva firii mele! Vorba e numai că hotărârile unui om care a ajuns să nu-și mai poată număra perii cărunți foarte ușor se schimbă când e la mijloc vreo femeie care e și tânără și frumușică. Cocoana Firica, femeie trăită în lume, nu voia să-l siluiască pe Voicu. O încercare însă nu putea să-i strice. Goreanu, unul dintre prietenii lui Voicu, luase de curând în căsătorie pe o verișoară a Olgăi; ce ar fi fost adică dacă s-ar fi întâlnit ca din întâmplare la Goreanu? Cucoana Firica își dedea parola de onoare că are să pună lucrurile la cale astfel încât chiar nici nevasta lui Goreanu să nu bănuiască nimic. Vorba era numai că e greu de tot să poftești la casa ta o fată și un flăcău fără să bănuiești nimic, și încă mai greu e ca un om de curând căsătorit să știe ceva ce n-are să afle și nevasta lui. Cucoana Firica puse lucrurile la cale așa ca Olga să vie după-amiazi cu lucrul la prietena ei și să rămâie și la masă, iar d-l Goreanu să-l aducă apoi și pe Voicu, ca din întâmplare, la masă.