Muzica, arta cea mai belă și mai civilizatoare decît toate surorile ei ce enumerarăm, deși pînă la un timp sta amorțită, astăzi însă dă semne de viață și ne permite a spera că peste puțin vom avea și noi cultori demni în toate specialitățile ei. Chiar astăzi avem mai mulți juni care, prin încercările lor în arta compozițiunei, au dat dovezi de talent și inteligință muzicale. Să lăsăm de astă dată pe artiștii ce se află între noi și să vorbim puțin despre succesele d-lui Mihail Ialomițanul, primul tenore ieșit din națiunea română. Acest june, împins de amoriul artei, părăsi țara sa nativă și se duse în Italia ca să studieze muzica, arta sa de predilecțiune. Ajungînd la Milano, se dede cu ardoare la studiul muzicei vocale după frumosul metod italian și, în doi ani de veghieri și lupte în contra privațiunilor de tot felul, în luna lui iulie din anul corent cîntă, împreună cu alți celebri artiști, o leturgie solemnă (messa solenna) în care arătă Italiei robustele accente ale voacei sale omogene și plină de suavitate și dede probe evidente despre talentul și instrucțiunea sa muzicală; iar la periodul din Gloria ce începe cu „Grazzia…”, lăsă să se audă un do diez à la Tamberlicce surprinse pe tot auditoriul.