Dă prea aspru cu suveica; apasă prea tare asupra iepelor și, când trebuie să bată firele cu spata, dă cu toată puterea. Aici ar trebui tocmai ca năsădeala să rămână rară, fiind făcută cu chibzuială. Tot ea a zis lui Bujor să facă dinții subțirei; de ce uită acuma că tot ce e subțire ușor se rupe? Dară nu s-au rupt dinții, ci părul de cal. Lucrul este cam slab, dară nici n-a fost făcut pentru țesătoare mânioase. Ileana stă cu suveica în mână, parcă s-a huluit casa asupra ei. Naica Floare n-aude războiul și intră să vadă ce e. – S-a rupt părul și cad dinții! – Pentru ce dai așa de tare? – Dară nu dau! Multă vreme s-a muncit mama și fiica pentru ca să lege dinții. Pânza era abia începută și, cu cât mai scurtă era pânza, cu atât mai mare necazul. Nu însă toată mâna era bună ca să facă acest lucru, mai ales acuma, când legătura trebuia făcută în război, cu grijă de fire. Asta numai unul o știe: Bujor. – Du-te, cheamă pe Bujor! grăi naica Floare când văzu că nu poate face nimic. Ileana sări de la război și plecă să cheme pe Bujor.