Popasurile sînt căsuțe de lut, acoperite cu paie și avînd la ferești hîrtie unsă în loc de geamuri; fumul iese prin coperiș; în jurul focului stau copiii aproape golași, lîngă părinții lor. Mămăliga e întinsă înaintea tuturor. Tînărul Stürmer observă îmbrăcămintea de vară a oamenilor, care „samănă absolut cu a strămoșilor lor, așa cum sînt înfățișați pe Columna lui Traian”. Dar „toată înfățișarea de afară vădește o mare neîngrijire și o adîncă decădere către animal”. Chiar acei dintre locuitori cari nu sînt gușați au „sufletul însemnat cu marca robiei”: „între locuitorii Turciei europene românul e acela căruia-i pasă mai puțin că și-a pierdut libertatea“. Pe un pămînt așa de bogat trăiesc abia 650 000 de suflete. La Curtea de Argeș, „tîrg mare cu o biserică mănăstirească, ce se zice a fi cea mai frumoasă din Țara Românească”; șase altele se mai află în localitate. „Se văd încă ruinele vechiului castel al domnului și multe case de piatră.” Prin Măniceștii lui Radu cel cu evanghelia din vremea lui Petru Vodă Cercel, pe o cale bună, se ajunge la Pitești, în mijlocul unei cîmpii bogate în porumb și orz: mănăstirea pe care o vede e desigur Trivalea, clădită de vlădica Varlaam în veacul al XVII-lea; se mai văd „opt biserici și multe case impunătoare”.