Oamenii începură să aibă părere de rău că se mâniaseră împotriva popei: — Prea ne-am cam pripit cu jalba aia... — Aruncați-o în foc... — O fi bând popa, dar alte păcate nu l-am văzut făcând. Chiar și moș Toader își schimbă vehemența: — Mai știi... sufletul popei o fi mai curat la Dumnezeu, decât al nostru. Noaptea ploaia s’a pornit ca un potop, care aținut doua zile. Câmpul reînviase; oamenii erau siguri că cea mai mare parte din munca lor era scăpată. După întâmplarea asta, multă vreme țăranii erau încă nedumeriți, cum se înduioșase Dumnezeu de rugăciunea unui popă beat. De atunci locuitorilor din satul Mierla li se părea foarte firesc ca popa lor să citească Evanghelia beat, să boteze copiii beat, sa meargă la înmormântări beat, să cunune beat. O singură dată, popa a slujit în biserica treaz, și oamenii erau cât pe aci să trimită la protopop o... jalbă.