— Dar nu... — Nu vorbi!... Sergent, am să te torn la gherlă! De ce nu i-ai învățat?... — Acuma a venitără... — Nu vorbi! Acuma, nexe-acuma!... Da' când vreai să vie? Tu ai să judici când trebuie să vie? Cine ești tu? Cine ești tu, mă? N-auzi? Cine ești tu? Prin urmare, căpitanu este tata cumpaniei, și cumpania este fata. Să fiți fete, că vă iese fetia pă nas dacă n-oți fi!... Sergenți și caporali, fiți aspri, da severi; nu fiți blegi, nu fiți mămăligi, că vă iuțesc cu unt de neft[1]!...Rupeți rândurile, marș! Soldații pleacă, Moș Teacă intră-n cancelarie. — Sergen-majur, să știi că mie nu-mi prea plac răcuții ăștia. Știu eu; pă ăi mai proști îi dă în cumpania mea, pentru că numai eu îi mai deștept... Când m-a luat pă mine de răcut cu arcanu, era lumea mai dezghețată, eram toți unu și unu... Acuma s-a prostitără... Și așa are să fie mereu până când guvernu n-o înțelege că nu merge să răcutezi soldații dintre țivili! Țivilu n-are deciuplină-ntr-însu, domle!