Crede că „zîna“ vine din Diana, Drăgaica, pe care o zugrăvește, ca și paparudele, ar fi Ceres, căci venea pe vremea sămănăturilor, iar Doina-i amintește pe Marte sau Belona. Astfel ideea interpretării prin origini romane clasice apare întîi la dînsul. Desigur nu este greșit să se caute această origine în obiceiurile din Italia, dar nu în cele adeverite de literatura scrisă, ci în obiceiurile actuale ale țeranilor din Italia și mai ales din regiuni absolut conservative, cum este a Abruzzilor și toată linia Apeninilor. Venim acum la boieri, și nu în ce privește titlurile, demnitățile și atributele lor în vremea lui Dimitrie Cantemir, ci supt un alt raport: ce însemnează ei în viața socială și în cultura timpului. Cantemir face o deosebire între cei vechi și cei noi. Cei vechi aveau obiceiul de a-și pregăti fiii pentru rosturile lor viitoare cu cea mai mare Îngrijire, și anume nu-i creșteau acasă la dînșii, ca să nu se deprindă răzgîiați, ci-i trimeteau intre străini, la alți boieri, să facă învățătura acolo. După ce se pregăteau trei ani la străini, servind la masă, curățind armele, făcînd pe „ordonanța”, tînărul venea la divan, de la divan înainta apoi la spătărie și ajungea postelnic al treilea, ceea ce era deocamdată foarte puțin, dar postelnicul al treilea putea să isprăvească logofăt-mare.