Iar Iisus auzea și tăcea. Și Simon nu știa ce va face dânsul și grije multă avea. Și era cam la al nouălea ceas, și bătea soarele. Și iată că au ajuns ei la casa lui Simon Petru și a lui Andrei. Și auzeau bocetele bolnavei. Și norodului milă nu era de ea, căci limbută și vicleană foarte o cunoșteau. Iar Simon într-ascuns căuta cu ochiul la Iisus, că nu știa ce ar grăi. Și Iisus citea gândul său și s-au oprit în uliță și au zis lui: — Ce vrei să spui, spune mai în grab’. Și privea în pământ Simon Petru, neîndrăznind să grăiască. Iar Iisus zise lui: — Îndrăznește, Simone. Și Simon Petru au răspuns și au zis: — Tămăduiește pre ea, Doamne, că mama muierii mele este și bunica pruncilor mei mulți, care, iată-i, se joacă între ei pe-afară. Iisus au zâmbit că au văzut sfiala sa și turburarea în sufletul lui, care se rușina grăind. Iar norodul s-au mâniat dacă au auzit graiurile acestea, și au ridicat pumnii și au strigat cu glas mare: — Nu asculta pre el, Doamne, că blestemată este muierea aceea, iar pre dânsul cu bățul bate și de râs face pre el.