Moș Teacă intră în companie cu o falcă-n cer și una-n pământ. — Drepți! Iute, răcane! Acum să vă văd! Ați auzit că-i rivuluție? Orden de la comenduire! Într-un minut, compania-i gata. Moș Teacă se pune-n fruntea ei, și pornesc în pas de voie. Pe tot drumul, până la cheiul Dâmboviței, Moș Teacă, mândru ca-n fața Plevnei, cu barba-n vânt și cu sabia la umăr, ține tactul marșului: — Un, doi! Un, doi! În sfârșit, ajung. — Companie, stăi! La-front! Compania execută mișcările, iar Moș Teacă vine-n fața ei spre a o instrui și încuraja. — Știți voi de ce v-a adus aici stăpânirea? V-a adus ca să nu să facă rivuluție! Ce este rivuluția? Rivuluția este când țivilii să scoală, și asta e! Soldatu este dator să facă ochii-n patru la rivuluție, că nu să știe unde-i inamicu! N-ai voie să fumezi, nici să stai de vorbă cu țivilii, leat, că tu nu ești țivil! Soldatu e dator să împuște ori să împingă pă oricine nu se supune la orden! În momentul acela, pe când Moș Teacă-și ține discursul, începe să plouă la pietre. Moș Teacă se retrage la spatele companiei și începe a comanda: — Pentru scrima cu baioneta, spre apăra-re!