Hotinenii păstrează în schimb liniștea. De fapt ei se găseau mai aproape de Suceava, alcătuind cu acest vechi scaun de domnie și cu acel nou al Iașilor un triunghi perfect, în care se cuprind moșiile, cumpărate cu preț mare, ale boierilor cari aveau nevoie de Curtea Măriei sale, până la acei Stroicești cari ar fi putut fi domni, pănă la Movileștii cari purtară schiptrul voievozilor și la așa de bogata lor rudă, Isac Balica, frate după mamă al lui Vodă Ieremia și Vodă Simion, moștenitor al unei părți largi din averea acestei "doamne" Maria, înrudită cu Alexandru Lăpușneanu. Prin Băcioc, a cărui fată Tudosca luă pe vornicul Lupu, menit să fie Vasile-Vodă, și această nouă dinastie ajunse a se răzima cu deosebire pe moșii basarabene. După căderea ei, vin alți stăpâni de pământ, grecii cu bani mulți, începând cu Cantacuzinii. Încetul cu încetul, și încheind cu averea imobilă uriașă pe care un Costachi Ghica șio făcu peste Prut, ei distruseră viața țerănească neatârnată, grămădind pe cei din urmă răzeși, totuși mulți, în cei din urmă mari codri: al Chigheciului la apus, al Orheiului la răsărit. Neamurile cele vechi, cari căpătaseră o dată cu pământ moșnenesc și datinile de luptă ale celor dintăi stăpânitori, emigrară pentru a-și putea întrebuința armele, mai ales împotriva vechiului dușman, tatarul, turcul.