A fi cum se cade ni-se pare ceva comun, dacă nu chiar o prostie, și privirile noastre se îndreptează cu un fel de uimire sfiicioasă asupra celor ce se deosebesc prin felul lor de a viețui și au îndrăzneala de a săvârși fără de perdea fapte, pe care părinții nostri nu le iertau, eară noi nu le aprobăm. Aceștia sunt interesanți, adese ori chiar admirați pentru dibăcia lor, și nu rar se întâmplă să facem haz când omul cum se cade e stropit cu noroiu de mișelul îmbogățit prin exploatare nemiloasă ori prin apucături josnice. Această îngăduința față cu cei ce-și bat joc de bunele noastre moravuri nu e semitică, dar e trecere spre semitismul practic. Semitismul IV Propagatorii spiritului semitic sunt în SOcietatea noastră fără îndoială mai ales evreii risipiți printre noi, și de aceea oamenii pripiți în judecată iau firească reacțiune contra semitismului drept o luptă pornită fie din ură de rasă, fie din fanatism religios contra evreilor. Nici nu se poate tăgădui, că în orișicare societate cu rânduială morala bine așezată evreii sunt primiți cu repulsiune și isolați cu atât mai vârtos, cu cât se isolează și ei înși-și. Lupta nu e în adevăr pornită contra evreilor, ci contra propagandei făcute de dânșii.