Spânul: Ca jocul de șah… Și acolo mergi înainte cu o figură, tragi înapoi o figură, dai afară pionii și pierzi partida… Ei vezi, întocmai așa-i războiul! Bărbosul: Mă rog… Tu știi să joci șah? Spânul: Firește că… nu știu. Bărbosul: Așa da. Fiindcă nici eu nu știu… De aceea, ce să-ți spun, pricep mai bine războiul decât jocul de șah. Spânul: Stai, dragă, că-ți explic eu tot. Stai!… Uite… Va să zică, jocul de șah e ca războiul. Oștile se înșiră față-n față, pe urmă încep să avanseze… Bărbosul: înțeleg. Exact așa-mi închipuiam și eu. La dreapta stau prietenii, la stânga dușmanii. Apoi comandanții strigă „uraa!”… Și trag cu puștile și cu tunurile unii în alții. Spânul: Idiot ești, bre!… Cum crezi tu că două armate o să se înșire așa, ca două echipe de elevi de liceu sau ca figurile de șah?… Ce prostie!… Bărbosul: Bine, nu spui tu că jocul de șah e ca războiul? Spânul: Am spus-o numai ca să te fac să mă înțelegi mai bine. Dar războiul e cu totul altceva decât jocul de șah. Ce dracu, nici atât nu știi? Războiul modern se bazează pe legea pompării, pe care trebuie s-o știi din școală… Rușii merg înainte, nemții merg înapoi, nemții merg înainte, rușii merg înapoi.