De aceea a fost Tribuna arsă în piața Clujului, și cea mai însemnată urmare a mișcării naționale pornite de noi a fost înființarea societății Emke pentru propagarea în Ardeal a culturii maghiare. Când cu unul dintre procesele de presă ale mele acuzatorul, vestitul procuror regal Iesenszky, a stăruit ca jurații să-și dea bine seama despre efectele morale ale scrisei mele, căci eu sunt om care scrie având mereu în fața sa codul penal, și astfel nu se dă de gol intrând în conflict învederat cu textul legii. Tot atunci a scăpat vorba că nu e patriotism devotamentul meu față cu monarhul, pe care nu-l punea la îndoială. Nici c-am fost vreodată tras în judecată pentru lipsă de patriotism. Eram socotit primejdios ca dușman al poporului maghiar, ceea ce, de asemenea, nu eram. În urma asmuțirilor neîncetate însă, oamenii erau atât de dezbrăcați de firea omenească, încât nu mai erau în stare să înțeleagă că mișcarea pornită de noi purcedea din cea mai curată iubire de oameni, că noi susțineam cauza română pentru că li se făcea românilor o mare nedreptate și că am fi susținut cu același zel și cauza maghiarilor, dacă lor li s-ar fi făcut aceeași nedreptate. Ne luptam pentru asigurarea pașnicei viețuiri împreună a neamurilor de oameni pe care soarta le-a aruncat pe aceeași bucată de pământ.