Îl însoțea-n plimbările ce făcea călare, jucau împreună cărți, ieșeau la vânătoare, luau amândoi parte la petrecerile de tot felul și treceau regulat pe la birou de câte două, ba adeseori chiar și de câte trei ori pe săptămână ca să-i ție de scurt pe cancelariști, care îi știau de frică. Om de vreo douăzeci și șase de ani, nu tocmai înalt, dar binefăcut și chipeș, bălan, cu ochi albaștri și cu părul blond și totdeauna cam în plete, Zoltan ținea să nu treacă nicăieri nebăgat în seamă, își alegea bine îmbrăcămintea, făcea curte la femei de toate vârstele și de toate treptele și conducea cotilionul la serate familiale și la baluri de binefacere. Se pornise mișcarea națională și era la modă cultul lui Garibaldi, care era înălțat în slava cerului alăturea de Kosuth și de generalii Klapka și Turr. Domnișoarele purtau ca servitoarele părul în coadă lungă lăsată pe spate și împodobită cu două panglici late, una tricolorul maghiar, iar cealaltă cel italian. Tinerii eleganți se-mbrăcau și ei „național“. Zoltan purta cizme de carmajin roșu ca racul bine fiert, cu scârțâietoare la talpă și cu pinteni mari la călcâie, nădragi și giletcă de postav vișiniu, nădragii cu găitane verzi, iar giletca cu mari bumbi de argint, iar pe deasupra o atilă, o haină croită pe trup și lungă până la genunchi, postavul verde, iar găitanele vișinii ca nădragii.