- Staţi şi nu vă pripiţi, le zise iar fata cea fără de trup. Nu cumva socotiţi că-i veţi birui pe zmei aşa numai mergînd şi venind? Mare treabă vă aşteaptă! Pe mine m-a pus zmeoaica cea bătrînă aici ca să ţin mereu aprinsă pofta feciorului ei celui mai tînăr, fiindcă este dat ca toţi trei feciorii să-şi facă nunta deodată, şi cei doi fraţi mai mari le ţin pe surorile voastre, dar nu-şi pot face nunta cu ele decît după ce fratele lor cel mai tînăr mă va fi răpit pe mine. De cîte ori se întoarce de la vînătoare, el se opreşte acolo unde staţi voi acum, se uită cu dor şi însetare la mine, apoi îşi găteşte armele şi-şi hrăneşte calul cu jăratec, dar tot nu poate să plece, fiindcă nu mi-au venit încă zilele. Rămîneţi dar aici, ca să-l biruiţi, pentru ca nu cumva, pe cînd voi umblaţi în drumuri, el să mă răpească şi să sosiţi prea tîrziu la surorile voastre. Dar băgaţi de seamă - le mai zise ea - că afară de curtea lui nu-l puteţi birui fiindcă e nevăzut. De aceea, cînd se întoarce acasă, el îşi aruncă buzduganul cu atîta putere în poartă, încît pămintul se cutremură şi zidurile se surpă, îngropînd de vii pe oamenii pămînteni ce s-ar fi aflînd între ele.