El dă și lugojanca răzimată de umărul voinicului soț, frumoasa femeie din Giurgiu, legată turcește la cap, și puiul de țigan din București. Fără ilustrații, cîteva rînduri fără însemnătate se consacră de fostul consul Tancoigne Bucureștilor pe cari i-a cercetat la întoarcerea din Orient, unde fusese trei ani plecînd din Constantinopol, în septembre 1807 pentru a întovărăși în Persia misiunea generalului Gardane. În afară de această schiță fugară a capitalei muntene el semnalează la Constantinopol evrei din Principate, „mai curați în îmbrăcăminte”. [5] La 14 august al anului următor, el părăsește definitiv Constantinopolul îndreptîndu-se spre Dunăre; de la noi trece la Liov. În cale știri despre lagărul marelui-vizir; la Giurgiu ienicerii sînt în revoltă; așa încît un medic italian trebuie să-i capete ordine la trecere pentru pașii de Nicopol și Vidin, unde e și un arhiepiscop grec. Fostul consul francez la București, Étienne-Adolphe Billecocq, tipărea la 1848[6] un Album moldo-valaque de format mare, adăugind ilustrații de Michel Bouquet. Ca motto al interesantei publicații, formînd un supliment al ziarului l’Illustration, se găsesc următoarele cuvinte ale lui Ludovic-Filip, regele Franciei, către autor: „Știi d-ta că-mi spui lucruri de care d. Guizot și nici vreunul din ambasadorii mei habar n-are?” Prefața, adresată unui deputat al noii Republice, C…, poartă data de 5 februar, și ea pomenește apariția cîtorva planșe din acest album la edit orii Albert & Goupil.