Și astăzi se văd la Cotnari rămășițele unei mari biserici – cel puțin după proporțiile obișnuite ale țerii noastre –, cu ziduri care au fost atît de puternice, încît deși de foarte multă vreme părăsită, biserica aceasta se mai ține în picioare: se deosebesc încă ornamentele gotice. Desigur, clădirea – și e întrebarea dacă a fost terminată – era, oricum, cea mai Încăpătoare, și cea mai spațioasă dintre bisericile catolice pe care le-au văzut vreodată țerile noastre, și poate că n-ar fi stat în urma nici unei biserici ortodoxe în ce privește proporțiile și frumuseța. Erau însă atîția cari unelteau împotriva lui Despot. Alexandru Lăpușneanu fugise la turci, și turcii ocrotitori li acordau tot ajutorul trebuitor ca să se întoarcă în scaun. În afară de aceasta, erau boierii de țară, cari nu-l puteau suferi cu nici un chip pe străin. Atunci Tomșa – care a și luat domnia supt numele de Ștefan Vodă, căci Tomșa era propriul lui nume de botez, și el și-a zis Ștefan după numele lui Ștefan cel Mare, glorios, pe cît de popular – a ridicat pe boieri contra uzurpatorului și l-a asediat în Suceava (1564). Mulți din soldații cu leafă, și cu leafă scumpă, ai lui Despot au refuzat, în ceasul acesta suprem pentru dinsul, să-l apere.