În vremea aceea domnia o avea Ioan Teodor Călmășul, devenit Callimachi, bătrînul foarte învățat care dăduse o creștere bună copiilor lui, cum se va vedea din altă călătorie. În ceea ce privește însă pompa, ni închipuim că bietul creștin, extraordinar de zgîrcit, va fi oftat de multe ori cînd se va fi hotărît să primească pe sol după toate normele costisitorului ceremonial: era doar, spune cronica contemporană, „fricos de frig”, – adecă stătea și vara lîngă sobă –, și „scump“. Dealtfel Potocki venise puțin cam fără voia domnului, care ar fi dorit să scutească spesele[3]. Venind de la Hotin, pe calea cunoscută, el este întîmpinat la Tabăra, de hatman, cu peste 200 de soldați, ca și de postelnic, și de primul secretar al domnului. Acest secretar începe a fi ales dintre italieni și francezi: pe lîngă familia Callimachi a funcționat astfel un francez, de la Aix în Provence, om foarte de treabă, cu multă știință diplomatică și destule informații în ce privește lucrurile lumii, de la Roche: cel care primește pe poloni e însă levantinul Leonardi. I se face lui Potocki un compliment în limba grecească, care ajunsese să fie limba protocolară. După complimentul în grecește se oferă cafeaua, dulcețile, și, după salutare, boierii se întorc cu făclii spre Iași.