Și cîțiva franci sînt de ajuns unei familii sărace și nenorocite pentru pîine de azi pe mîne. Ceea ce vă lasă inima să dați „cu împrumutare lui Dumnezeu” puteți trimite Onorabilului preot Alexandru Gavrilescu, de la Buna-Vestire care singur mai susține familia numitului diacon de vreo zece luni de zile, prin mila cîtorva poporeni creștini, cari îl cunosc. Dumnezeu, care v-a împodobit cu atîtea haruri, are să vă deie d-voastre de aiurea. Iar pentru mine veți face să am partea celui mai din urmă ucenic a lui Lumînărică. Vă salut cu adînc respect, I. Creangă Scrisoare Iași, 1881, decemvrie 16 Stimabile domnule Maiorescu, Am auzit că ați avea bunătate a traduce cîteva din poveștile scrise de mine. Doresc a se face cîteva îndreptări: unele scăpate din vedere la tipar, altele tipărite fără șir. La Soacra cu trei nurori: „Soacră, soacră, poamă acră, De te-ai coace cît te-ai coace, Dulce tot nu te-i mai face; De te-ai coace toată toamna, Ești mai acră decît coarna; De te-ai coace-un an ș-o vară, Tot ești acră și amară; Ieși afară ca o pară; Intri-n casă ca o coasă; Șezi în unghiu ca un junghiu”. La Harap-Alb: „Lumea asta e pe dos, Toate merg cu capu-n jos; Puțini suie, mulți coboară, Unul macină la moară; Ș-apoi acel unu!...” Vă salut cu adînc respect, I. Creangă Scrisoare Iași, 1882, noiemvrie 13 Stimabile domnule Maiorescu, Iaca chiar acum, la 6 oare dimineața, am gătit de scris anecdota pentru România jună și o și trimit cu poșta de astăzi.