Cum ni cânți acum de bine, Să ni cânți și ’n viitor, Să te-asculte cei păstori, Să se bucure de tine. Toată seria ar trebui reprodusă, fiind nouă-nouță și acum. III. Necunoscuți se amestecă, meniți să nu-i cunoască niciodată nimeni, cu un pic de poesie, de sinceră și adevărată poesie, căzut întâmplător. Astfel blondul pedagog cu părul creț, viind în zori de prin cine știe ce mahalale rumene și sprincenate, lângă paturile de fier ale elevilor de internat ieșean, pe cari se chema că-i păzește, Carol Sachetti, care m’a avut în samă și pe mine, propuindu-mi total nepedagogic schimburi de ceasornice, în paguba mea, pe la 1889. Orice bun poet contemporan ar fi putut iscodi acest Pastel, unica manifestare poetică a simpaticului tînăr autor: OCTOMBRE Octombrie toamna-aduce, cu norii lăți în turme Și pasări pribege pornesc prin larga lume, Purtând albastre daruri, în sânul de pustiuri; Pârlite zac ogoare pe margine de râuri, Și frunzele,’ pe drumuri, stau moarte dezlipite Și inimele ’n sânuri ca ele-s veștejite, Iar vântul, sol de iarnă, jelește trist în horn... Perdelele-s lăsate și, picurând de somn, La masă, lângă sobă, pe visuri rătăcită, Lași gândul să alerge, în cale-i nesfârșită, Cum pleacă ’n murg de seară drumețul peste șesuri, Iar dulci, uitate basme, cu multe înțelesuri, Trec una câte una supt ochii mari treziți!