Cînd plăteau și boierii, venitul se urca astfel la 20 000, pe cînd de obicei era numai de 10 000 de taleri. În afară de aceasta era desetina (ceea ce pe slavonește înseamnă tot dijmă), care se lua de la porci și de la stupi. Mai tîrziu goștina se lua de la porci, iar desetina era terminul pentru taxa de stupi. Acest venit aducea 25 000 de taleri pe an. Pe urmă se semnalează categoria de locuitori ai țerii cari erau datori a se prezintă la război cu calul lor: curtenii, cari nu plăteau toate dările, dar erau datori să încunjure pe domn la război, formînd sîmburele armatei. În loc de 600 000 de taleri, cît era odată venitul Moldovei, el ajunsese acum numai la 100 000. Ce se cuvine lui vodă strînge și păstrează cămărașul; vistierul are în grijă veniturile țerii. Pe lîngă aceasta, de cîte ori turcii cereau ceva, trebuia să se creeze un venit extraordinar: birul se lua astfel cu mai multe semestre înainte. Iată acum ce trebuie să deie țara. Tributul se trimetea cu carele domnești, în pungi cîntărite de vistier și pecetluite, după verificarea conținutului, la un termin invariabil, Sfîntul Gheorghe. La acest termin, dealtfel, porneau înainte vreme turcii în expedițiile lor războinice, pentru a se întoarce în țara lor la Sfîntul Dumitru, căci, ca și bizantinii, ei nu făceau campanie de iarnă.