Pe de altă parte, secuimea ardeleană, care nu atîrna de-a dreptul de rege, și Maramurășul, în care elementul românesc joacă un rol așa de mare, reprezintă pentru Moldova altfel de sprijin în Carpați decît acela pe care putea să-l aibă Țara Românească, așa cum munții se desfășoară la Nord. În general, păsurile Munteniei sînt mult mai ușor de trecut decît cele din Moldova. Regele Ungariei încercase odată să împiedece o formațiune moldovenească neatîrnată, să unească demnitatea de conte al Bistriței cu secuii și cu Maramurășul și să dea în mîna unui Andrei, fiul lui Lațcu, care pare după nume să fi fost român, grija hotarului, însă încercarea căzuse, și acum și secuimea și partea săsească în jurul Bistriței erau iarăși elemente fără legăturăi între dînsele, incapabile de a forma un front împotriva Moldovei nou întemeiate. Moldova aceasta a lui Alexandru cel Bun înfățișează pentru cultura veacului al XV-lea într-adevăr un spectacol mult mai impunător decît Țara Românească, și aceasta chiar atîta timp cît trăiește Mircea. Alexandru are, și cînd rolul lui nu este hotărîtor, toată înfățișarea unei icoane împărătești im regiunea aceasta. La un moment dat, a luat în căsătorie pe o levantină, Marina, fiica lui Marin, spune letopisețul, și din cercetările făcute în urmă reiese tot mai mult că această Marina trebuie să fi avut legături cu familia domnitoare din Constantinopol.