Ionescu: Nu, dom'le! Profesorul: No, dar? Ionescu: Rotund. Profesorul: Vezi, așa, loază! (Se face un zgomot la ușă. O doamnă din înalta societate – doamna Ftiriadi – intră împreună cu un mops gras, care vine să se gudure pe lângă pedagog.) Profesorul (întâmpinând-o foarte emoționat): Onorată doamnă, eu încă mă recomand (ia cățelul în brațe). Doamna Ftiriadi (foarte volubil și pe un diapazon mult mai – nalt): Am venit pentru băiat... Să-ți spun drept că nu vream să-l aduc să dea examen la școala publică, nu vream să se amestece cu fel de fel de băieți rău-crescuți... Dar a stăruit tată-său... zice că e ordin de la minister... Și de-aia l-am trimis la d-ta care-i cunoști caracterul lui ambițios – de când îi ești meditator. Profesorul: Binevoiască numai onorata doamnă să iee loc. (Către Ionescu, care așteaptă în picioare): Tu meri la locu-ți... De hatârul mâni-tii, pe kine nu ke las repekinke! No, meri! (Ionescu merge la loc). Ioneasca (ridicându-se): Sărut mâna! Profesorul (demn): No bine! poți mere. (Ia scaunul Ioneaschii și-l pune lângă doamna nou sosită și așază cățelul pe el. Mopsul, mulțumit, îl linge pe nas. Mahalagioaicele ies foarte umilite. ): No, acuma tânărul Ftiriadi! Spune-ne să audă și ilustra matronă, onorata ta mamă: nu-i așa că pământul se-nvârke în jurul soarelui trei ani câke 365 ghe zile și mai apoi în al patrulea în 366 ghe zile?