Întuneric beznă; colonelul ne conducea… Am ieșit din oraș, aci, în livadă… Acum răsare soarele. Stăm culcați în linie de trăgători, cu arma în mână. Noi suntem în aripa stângă, aproape de șosea. Maiorul a chemat pe comandanții de plutoane și ne-a arătat; De-acolo vine dușmanul! Dincolo de livadă e o porumbiște, iar mai departe începe pădurea. Locotenentul Crihan privește mereu cu ocheanul. Nu se vede nimic. 18, orele 6 și 10 minute dimineața. Un șrapnel trece peste capetele noastre spre podul de pontoane. Cel dintâi foc! Ai noștri s-au s… Klenak, 18 august, după Sabatz, la Ambulanță, după-amiazi. Zac și scriu… Urmez… Când a fâșâit șrapnelul sârbesc, locotenentul a strigat: „Ei, băieți, de-acu începe hora!” Dușmanul e la 1.500 metri. Dar nu era unde-l așteptam noi, în față. Focul venea din dreapta, dinspre pădure. Din trei în trei minute, câte un bubuit de tun. Ai noștri au răspuns tot cu tunurile. Pe urmă, tăcere. Poate să fi fost șase și jumătate când am plecat în linie de trăgători spre porumbiște. Căpitanul dădu ordinul: „Plotonul al doilea și al treilea, înainte!” Mergeam puțin la deal. Până la marginea porumbiștei ne-am târât pe burtă, nici n-am băgat de seamă. Amândouă plotoanele mergeau.