Este mai greu ca tot ce am văzut vreodată. ― Ai dreptate, răspunse Edgar, dar bagă de seamă să nu-ți ardă mâncarea pe foc. Acest rac stălucește ca aurul șlefuit. De alfel, vom vedea mâine. Am să încerc să ți-l desenez. Edgar se așeză la masa mică, luă un condei și cerneală, dar nu găsea hârtie. ― Nu face nimic ! Asta ajunge. Scoase din buzunar o bucată de hârtie groasă, foarte murdară și făcu deasupra o schiță. După ce isprăvi desenul, îl întinse lui Glinka; dar în același moment o mârâială se auzi și un câine enorm, propitatea lui Edgar, se repezi în cameră sărind și lingușind. Când putu să scape de câine, prințul luă hârtia și rămase foarte nelămurit de desenul prietenului său. ― Nu văd nici un rac, zise Glinka. Îmi pare că ai desenat un cap de mort ! ― Un cap de mort ? zise Edgar. Ah ! d... Pricep ! Seamănă puțin ― dar foarte puțin, observă bine ! ― Se poate. Mă tem însă că nu ești bun desenator. Mă așteptam să văd racul așa cum mi l-ai... ― Cu toate astea nu sunt un neîndemânatic; am avut buni profesori și mă laud că desenez destul de bine.