La Galați apoi se dau 5 000 de locuitori, la Botoșani 1 000 case, ceea ce face 5 000 de oameni, la Hotin 20 000 de locuitori, la Izmail 10 000, la Tighinea 18 000, la Cetatea Albă 15 000, la Chilia 6 000 – ceea ce arată că pe vremea turcilor orașele basarabene erau relativ mult mai prospere […] În Țara Românească, populația Bucureștilor este de 60 000 de locuitori, a Brăilei de 30 000, a Giurgiului de 18 000. Pe lîngă aceasta este o statistică cu privire la Bucovina din 1811, în care se vede că populația provinciei era compusă din 226 486 locuitori, dintre cari numai 3 414 evrei. Și aici ca și-n alte izvoare, precum descrierea lui Splényi, pe care n-o putem considera ca opera unui călător, fiind un raport administrativ, dar din care vom trage folos, în comparație, aiurea, nu se face deosebire între populația ruteană și cea moldovenească. Firește că erau ruteni în număr mult mai mic, căci ei au venit colonizați de austrieci, gonindu-i sărăcia din Galiția. Aici erau catolici, în Bucovina se făceau ortodocși pentru a beneficia de averea fondului religionar. Astăzi toată regiunea de la Prut în sus e locuită în majoritate de ruteni, cari, deși vorbesc rusește, au păstrat vechiul costum moldovenesc mai bine ca noi, iar numele satelor și familiilor sînt din cele mai vechi și mai frumoase românești: unii bătrîni își aduc aminte că, abia cu cîteva decenii în urmă, se vorbea încă românește în casa lor.