„Vremea era splendidă și dealul mitropoliei plin de curioși, mai ales străinii.”[53] Preoți și căpitani cetesc după amiazi proclamația lui Tudor la răspintii și fac rugăciuni, întovărășite de descărcarea pistoalelor. Seara, se interzic luminile. Disciplina e strictă, dar panduri vînd cu 40–50 de lei șaluri de 1 200–1 500, blănuri, ceasornice, giuvaiere[54]. Tot așa a văzut și pe mavroforii cu căciulă neagră și capul de mort, avînd cocarde tricolore: roșu, alb, negru. Se ridică și steaguri cu aceste colori și inscripția greacă: „în acest semn vom învinge”. Ipsilanti nu vine în casa Brâncoveanu, care i se gătise; boierii îl caută la Colintina. Tudor i-ar fi jurat, dar invitîndu-l să plece[55]. Boierii se îmbracă în costume de arnăuți ca să scape. La Ipsilanti vin fugarii din ocne, arzind palatul de la Mogoșoaia[56]. Se lucrează la Tîrgoviște, dar artileria erau cele patru tunuri luate de la pușcărie. Se anunțau 24 altele, cu beizadeaua Dimitrie și 16 000 de oameni. Se dau baluri, concerte, mese. Arnăuții aduc provizii de la țerani; la masa șefului se trimite pe zi: 50 de ocă carne de vacă; 30 de oaie, 20 de porc, 24 de păsări, 50–60 de pîni[57]; tot așa la beizadeaua Gheorghe. Turcii n-au făcut a suta parte din asemenea jafuri: „nu erau soldați; toți erau frați și prieteni, toți căpitani”.