• Cu toate aceste evenimente, regiunea basarabeană își păstra prosperitatea pe care și-o datora numai regimului Domnilor Moldovei și inițiativei colonizatoare a boierilor și călugărilor acelei Moldove occidentale. Statistici, datând de la sfârșitul secolului al XVI-lea, vorbesc de marele număr de turme care serveau la aprovizionarea Constantinopolului. Marii proprietari ai țării își măreau fără încetare posesiunile de peste Prut; astfel Ureche, sfetnic al mai multor Domni timp de 30 ani, care obținu de la unul din acești potentați, Ieremia, o moșie lângă lacul Ialpug și cumpără alte moșii de la vechile familii Puică și Grecul. Vodă Ieremia însuși, aparținând familiei Movilă, care se sprijinea pe Poloni – garda moldoveană fiind compusă din soldații regelui vecin și moneda polonă fiind bătută și pentru principat, cu un semn distinctiv –, avea o mare parte din bunurile sale în această Moldovă Orientală. Viața românească era acolo atât de profund înrădăcinată, încât Turcii de la Bender întrebuințau limba română în corespondența lor cu starostele vecin de la Rașcov, în Polonia, și trebuie să notăm că în această corespondență, din care s-a păstrat o singură bucată, begul otoman nu numește „Bender” cetatea, ci păstrează vechiul nume românesc: „Tighina”. Viitoarea Basarabie era la această epocă – sfârșitul sec.