I se mai pare că tot acest cler se gîndește la țarul ortodox; cutare calendar din București, larg răspîndit în Ardeal, ar fi chemat chiar nația la revoltă[21]. Se fac considerații și asupra populației românești: 850 000 după socoteala oficialilor, dar schismatismul unit singur dă 551 998 credincioși pentru biserica din Blaj. De la Grădiște se merge la Hațeg, Inidoara, Deva, Orăștie, Sas-Sebeș, pentru ca al nouălea capitol să fie consacrat istoriei, mai ales celei mai apropiate. În călătoria spre Jibău și Baia Mare e rareori vorba de români: ungurii, baroni și țerani, preocupă pe drumeț. La Cluj – de unde merge, pe la Turda, pe la Alba Iulia – pînă la Zlatna: află cai sălbateci din Moldova[22]. Salinele, minele de aur sînt acum pe primul plan. Un capitol va descrie pe săcui, altul pe sași (se notează colibașii Branului și nunții de hotar)[23]. Clujul, iarna, e prezintat în afară de români. De aici, întorsul la Pesta[24] John Paget a fost întovărășit de artistul G. Hering. Ca o călătorie prezintă Johann Michael Salzer, paroh și profesor la Mediaș, descrierea Ardealului (Reisebilder aus Siebenbürgen, Sibiiu, 1860), observațiile sale. Încă de la Biertan apar românii, „adevărat că voinici, dar leneși și iubind răgazul”, mai mult ciobani ignoranți.