A fost și la Neamț, la Agapia, și a văzut acolo frumoasele lucrări cu acul pe care le conducea însăși doamna lui Moruzi[7]. Rapoartele consulare ale lui Reinhard însuși lămuresc asupra afacerilor politice a căror grijă i se dăduse. Sebastiani era nemulțămit și de Reinhard și de Parant pentru că „ofensaseră Poarta». Acesta e cuprinsul rapoartelor trimesului, care sosi, în drumul spre Poartă, la București în ziua de 28 iulie[8] și plecă în ziua următoare. Cunoaștem interesanta lui conversație cu Ipsilanti, căruia-i cerea să nu sprijine revoluția sîrbilor, pe care de fapt domnul din București o ajutase din toate puterile[9]. Între documentele care se păstrau înainte de război în Biblioteca Academiei Române era și o scurtă descriere franceză a trecerii ambasadorului extraordinar francez, și aveam copia ei între hîrtiile mele: în momentul de față n-o regăsesc, dar originalul se află probabil printre piesele care, în 1916, au fost transportate în Rusia. Englezul Thomas Thornton, negustor, fost consul la Odesa (1804), înseamnă în titlul chiar al lucrării sale din 1807 (a 2-a ediție, 1809; multe traduceri), Starea de față a Turciei – tradusă, parțial, și în românește de Dinicu Golescu (Buda, 1826), după unele semne, după altele de un scriitor necunoscut – calitatea sa de a fi petrecut „cinsprezece ani în Constantinopol și în provinciile turcești”.