Apoi brusc deschise un sertar și ascunse hârtiile într-un regulament de împroprietărire, iar scrisoarea o rupse în bucățele foarte mici și o zvârli în foc, mormăind cu o strângere din umeri: — Da urma urmelor… Să vedem… Adică de ce să-mi fac eu atâta inimă rea? În poarta ministerului, ieșind de la slujbă, se întâlni cu Faranga, dar trecu nepăsător, legănându-și ca de obicei mâna dreaptă… Acasă nevastă-sa îl întâmpină în antreu și, cu mare explozie de drăgălășie, îi ajută să-și lepede paltonul și se grăbi să i-l scuture cu însăși mânușița ei și să-l perie cu măturică, înainte de a-l agăța în cuier. Pascu îi mulțumi și intră liniștit în sufragerie. Dorina îl ajunse din urmă, repede și cu drăgălășia potolită… Potrivindu-și șervetul la gât, bărbatul o întrebă, îngrijorat: — Unde mi-ai pus paltonul, dragă, că am niște hârtii oficiale… Femeia îi aruncă o privire disprețuitoare. — Poate dorești să ți-l servesc la masă?… Vezi, așa ești tu… Niciodată nu știi să prețuiești o gentilețe… Apoi toată după-amiaza Dorina se perpeli și bufni fără astâmpăr. Totuși, la cină, Pascu îi mai zise, ca din întâmplare: — Ei, ce-ai făcut cu mama? Ți-a dat banii? De data aceasta însă Dorina izbucni: — Firește, eu să mă milogesc, și d-ta să huzurești… Destulă rușine că nu ești capabil nici măcar să mă îmbraci, de-am ajuns să nu mai pot ieși pe stradă!