Se explică astfel cum Sommer, mai iute la drum decît Peucer și Rheticus, a venit în Moldova și s-a pus în slujba lui, stînd aici pînă la sfîrșitul aventurii, cînd își căuta scăparea printre haracii viilor de la Cotnari. În ceea ce privește pe Graziani, acesta mărturisește că n-a fost în Moldova, ci în vecinătate numai, pe la Nistru, dar că a stat în relații cu polonii cari sprijineau la început pe Despot și cari au păstrat raporturi cu dînsul pînă la sfîrșitul domniei lui. Și e de ajuns o verificare cît de răpede a informațiilor lui ca să se vadă că izvorul acesta e unul din cele mai sigure. Venim acum la înseși mărturiile pe care le-am anunțat de la început Ele nu sînt, în unele puncte, deosebite de ceea ce se spusese cu treizeci de an înainte despre Moldova, în linii generale numai, iar nu în amănunte, de sasul Reicherstorffer, în Chorographia Moldaviae. De exemplu, acesta găsea și el că Moldova e foarte bogată: „În această țară nu se află a lipsi ceva ce ar putea fi de folos oamenilor; țara e foarte bogată și în mine de aur, de argint, de sare, foarte îmbielșugată în ogoare, vii, turme, în heleșteie cu feluri alese de pește; clima e blîndă, viața ușoară”.