Așa a fost Evreul în Egipet, așa în timpul viețuiriĭ luĭ în Canaan, așa a rĕmas și după ce a fost alungat și din acéstă a doua patrie a luĭ și așa e și astă-zi. La acéstă lipsă de simțămęnt comun ne gândim cu toțiĭ când vorbim despre semitism și zicem, că Evreiĭ sunt un element disolvant. Osîndițĭ prin insuficiența constituțiuniĭ lor organice a nu putea să întemeieze eĭ înși-șĭ, prin sine o societate trainică, eĭ nu se mărginesc a stărui cu îndărătnicie în apucăturile lor egoiste, ci profită de tóte împrejurările și se vîră pretutindenĭ, ca să-șĭ propage felul de a fi și de a vedea, decĭ să semitiseze și societatea, în mijlocul căreea trăiesc. Trebue orĭ nu să combatem acéstă înrîurire destructivă a Evreilor? Atât suntem de semitisațĭ, în cât numaĭ fórte puținĭ dintre noĭ se maĭ îmbărbătéză să dee un rĕspuns hotărît la întrebarea acésta. E par’că te degradezĭ tu însuțĭ pe tine, dacă mărturiseștĭ adevĕrul, și pe când Evreiĭ sunt de o obrăsnicie, de care numaĭ eĭ sunt capabilĭ, noĭ nu suntem în stare să înfrînăm pe aceĭa dintre noĭ, care fac causă comună cu dânșiĭ și propagă semitismul fără de sfială. Unde are să ne ducă slăbiciunea acésta!?