Ajunge bolnav greu la București, unde iarăși află bună primire și îngrijiri. Țara i se pare întocmai ca Moldova în bine și în rău. Un milion de oameni au aceeași soartă ca frații lor. Se înduioșează de viața degradată a celor 80 000 de țigani, ale căror rătăciri le zugrăvește potrivit cu adevărul. La 18 mai părăsește Bucureștii ca să-și caute norocul mai departe. Pe vremea ciumei din 1819 Moldova a fost vizitată și de un grec cu numele de Kosmeli, care a tipărit apoi là Berlin, în 1822, o cărticică: Harmlose Bemerkungen auf einer Reise über Petersburg, Moskau, Kiew nach Jassy. E un bel esprit, care glumește cu subiectul său, cu sau fără chemare pentru acest gen, și care-i adaugă fel de fel de lămuriri subsidiare, a căror îngrămădire îneacă informația imediată, reală, folositoare. Vine din Moscova cu cei doi englezi cari-l întovărășeau de mult. Ba chiar a văzut mormîntul lui Constantin Vodă Ipsilanti, încetat din viață la 1816. „Era“, spune Kosmeli, „un om de spirit și de cunoștinți“. Grecul germanizat știe că bătrînul tată al celui înmormîntat la Chiev avea la uciderea lui, în 1808, optzeci de ani. Dealtfel el legitimază aceste crude măsuri – și aceea care atinse la 1812 pe frații Moruzi – prin spiritul trădător al fanarioților.