În forma actuală, cum a fost degajată de săpăturile austriece, cu multă îngrijire, ea nu ni apare cum fusese în vremea lui Ștefan, fiind adausă în secolul al XVI-lea, pe vremea lui Ieremia Movilă, și chiar, mult mai tîrziu, în veacul al XVII-lea, cînd Ioan Sobieski pătrunse în Moldova cu armatele sale și polonii stătură o bucată de vreme în cetate. Fusese stricată, dealtfel, uneori, după cererea turcilor, și iar refăcută. Pe vremea lui Ștefan trebuie să fi fost mai mică decît acum. S-a găsit ceva dintr-un paraclis, care a trebuit să semene cu bisericile lui Ștefan cel Mare sau cu paraclisul cetății Hotinului, mai nou, și pe lîngă dînsul, odăile de strajă, subteranele unde se puneau proviziile care serveau pentru apărătorii cetății, și, fără îndoială, acolo erau și odăile de ședere ale domnului. Căci nu cred să se fi aflat lîngă vechea biserică din Mirăuți, unde Alexandru cel Bun adusese moaștele sfîntului Ioan. strămutate apoi în biserica Sfîntului Gheorghe din aceeași Suceavă, unde se găsesc și acum. Cit privește stilul în care vor fi fost făcute aceste biserici, se poate ști din atîtea alte zidiri ale epocei. În față era un zid închis, străbătut de ferești gotice, două întîi și mai tîrziu trei, – ferești înflorite cu rosațe.