Bisericile-i displac, afară de a Colții pentru partea „suedeză”, dar menționează chioșcul și primblarea de la mitropolie. La Șosea vede temple de lemn și ruine artificiale, o mașină de apă. Îl interesează tot ce privește medicina lui, dr. von Mayer, vienez, dus cu vodă în Oltenia, sasul Witmann, medic militar, cehul Hatscheg, tot în armată, medicul de județ Warkum, din Württemberg, Grunau de la Filantropie, Sacarelli, Nisati, hirurg, dr. Leibi de la carantina din Giurgiu, unde călătorul se oprește la „Hôtel de Valachie”, spițerul curții Steege, care recomandă o farmacopee munteană. Spitalele „nu stau în nici o privință în urma institutelor similare ale statelor celor mai liberale, ba chiar le întrec prin noutatea lor și potrivita organizare”[27]. Alături cu Poenaru, „ein ebenso feingelbildeter als geistreicher Mann”, cercetează școala normală cu patru clase, gimnaziul cu șase și un adaus pentru filozofie, litere, drept și matematică, avînd vreo douăzeci de învățători în curte. Muzeul cu vase etrusce de pe moșia lui vodă. De la el va fi aflat gîndul de unire cu Moldova și Ardealul[28]. Dar în rîndul întîi li stau la inimă germanii lui, pe cari ar voi să-i crească prin colonizări, peste cei 30 000 de sudiți. Semnalează foia din București a profesorului Schweder, Deutsche Bukarester Zeitung, reapărută apoi „de la începutul lui 1848”, otelul lui Brenner, vienez, sosit de la 1828–9, profesorii D. de Kladny, Schwesler, Berbics, de la Sf.