Vorbe pentru a o descrie ?... Nu am, nu există. Câteva zile după venirea mea, devenirăm intimi, vorbiam împreună ore întregi, ne plimbam prin grădină, pe marginea unui râu care trecea prin mijlocul satului sau citiam maximele lui Pascal, autorul ei favorit. Dar intimitatea noastră era... cum s’o numesc ?... Câteva comparaținni vor fi mai lămuritoare: era intimitatea care poate există intie un poet și o stea; între un visător și natură. Am cunoscut atâtea femei în vieața mea ; m’am oprit lângă fiecare, liniștit și nestatornic; doritor de a le cunoaște pe toate și de a nu mă opri lângă nici una. De astădată însă, eu nu puteam să mă hotărăsc la nimic; mă simțiam stăpânit și învins. Această femeie era o perfecțiune, un ideal — era un monstru ! Da, un monstru, care avea tot ce se poate închipui. Cele mai mari uriciuni, ca și cele mai mari frumuseți, nu sunt niște monștri ? Și unii și alții ne fac să suferim ; unele dureros de oribil; celelalte dureros de dulce ! Era prea frumoasă, prea frumoasă! Ai fi iubit-o etern, cum se iubește vieața! Ai fi rămas lângă ea totdeauna, precum ai voi să rămâi în lumina visurilor, pe cari le ai uneori în diminețile de vară.