La naștere omul primește 2 pungi: una-n care adună DA-urile și laudele, iar cealaltă pentru NU-uri și refuzuri. Punga cu DA se face tot mai ușoară pe măsură ce se umple. Atât de ușoară încât, la un moment dat, se ridică-n văzduh împreună cu omul care-o poartă. Dacă e prea plină ajunge sus de tot, unde aerul e rar și omul piere sufocat. În schimb, punga cu NU, în timp ce se umple, se face tot mai grea. Devine apăsătoare încât omul se-apleacă, gâfâind. Când e plină-vârf, cel care-o duce se prăvălește-n genunchi și cade strivit.