Prin întețirea însă a seimenilor împotriva lui Matei, Constantin s-a făcut robul lor, și ei au ridicat tot felul de pretenții, pînă s-a ajuns la o nouă și strașnică răscoală, la nevoia de represiune prin intervenția lui Rákóczy din Ardeal, și atunci s-a distrus de fapt singura oaste de care mai dispunea Țara Românească, rămînînd de acum lipsită de mijloace proprii de apărare. Temperament de aventurier, domnul acesta, scos de turci pentru participarea la luptele vecinului și protectorului ardelean, va colinda lumea, trecînd, o clipă, și în domnia Moldovei cu ajutorul cazacilor. A fost și prin Maramurăș, unde s-a găsit un potir dăruit de dinsul,– pînă s-a prăpădit pe acolo, prin străinătate. Ralamb, cu soli de-ai lui Rákóczy, ajunge la Tîrgoviște după acea mișcare a seimenilor. Dă lămuriri asupra drumurilor, care erau foarte rele, mai ales că veniseră apele mari. Ajuns în margenea capitalei, domnul îi trimete înainte o caleașcă cu șase cai și două sute de boieri călări. Și acest călător observă îmbrăcămintea foarte luxoasă a curtenilor, iar despre oaste spune că era compusă din treizeci de companii de călărași, ceea ce dă aproape impresia unei oștiri. Lucru interesant, dacă ar fi adevărat, se pare că domnul a fost curios să vadă pe ambasadorul suedez cît mai degrabă și s-a amestecat între ostași pentru a-l zări.