― Vai ! e prins bine de trunchi stăpâne ! Înțepenit cu un cui mare. ― Bine ! răspunse Edgar mulțumit. Acum, bagă de seamă la ce ți-oi spune : caută ochiul stâng al craniului. ― Oh ! vai ! mi-e frică, stăpâne, îl privesc bine, dar nu are de fel ochiul stâng. ― Caută, neghiob blestemat ! Știi să-ți deosebești mâna dreaptă de cea stângă ? ― Fără îndoială, mâna stângă e aceea cu care țin lemnul. ― Dar tu ești stângaci, și ochiul tău stâng e de aceiași parte cu mâna stângă. Poți dar acum să găsești ochiul stâng al craniului sau cel puțin locul unde a fost ochiul stâng. Ai găsit ? ― Ochiul stâng al craniului este în aceeași parte cu mâna stângă a craniului ? Dar craniul n-are mâini ? ! ― Ce bombănești acolo, bestie înnegrită ? ― Uraa, am găsit ochiul stâng ! Ce trebuie să fac acum ? ― Scoboară racul pe alături atât de mult cât va ține ața. Bagă de seamă să nu dai drumul firului. ― Am făcut stăpâne ! Mișcarea asta nu era greu de făcut. Racul se legăna și lucea la capătul firului ca o bucată de aur.