Chiar și cei ce tăceau numai în public tăceau, dar în atingerile lor cu germanii vorbeau tot ca noi, cei ce ne aflăm aici pe banca acuzaților. Oricât de îngrozitori ar fi fost nemții care au venit aici, D-voastre trebuie să știți și fără ca să vă spun eu că în ajunul venirii nemților s-au pus foarte multe stăruințe ca maghiari, turci și bulgari să nu intre în București mai înainte de a fi intrat germanii. De ce? Pentru că cei de aici ne temeam de maghiari, de turci și de bulgari și în acele împrejurări triste îi scoteam pe germani drept un fel de ocrotitori ai noștri contra aliaților lor. Nu aveți decât să cercetați pentru ca să vă încredințați că așa și era. Îngrozitoare lucruri au făcut bulgarii prin orașele și prin satele noastre, chiar și la București ce-ar fi făcut, dacă nu i-ar fi oprit germanii? Spunea domnul comisar regal că la Capșa bulgarii trebuiau să stea cu perdelele lăsate. Eu vă mai spun că în cele din urmă nu aveau voie să poarte armă. De ce? Cine-i oprea? Hotărât că nu noi, care nu aveam nici o putere. Este iubirea de oameni și durerea de neam ce ne-a făcut să vorbim cum am vorbit, nu numai pe noi, ci pe toți.