Când să plece boierii, Neagu băgă de seamă și se grăbi să vorbească: — Aveți dreptate voi: obiceiurile învechite trebuiesc călcate în picioare ca și interesele personale. Ruginiții, cu orice preț, înlăturați. Boierii îngălbeniră de mânie. Buhtea se întoarse către Costache Negură și zise liniștit, dar cu glasul tare: — Să-i spui lui Mihalache, din partea mea, că rău a făcut că nu și-a urecheat la vreme mucosul. Apoi ieși, cu capul sus, din cafenea, urmat de ceilalți... Tinerii amuțiră: tocmai după ce se duseseră boierii, își veniră în fire de cele auzite. Neagu începu să strige în gura mare că-i va arăta el cine-i mucosul. Tinerii îi țineau hangul; după părerea tuturor, duelul era de neînlăturat: Auzi dumneata, să se insulte un deputat, reprezentantul păturii culte, alesul tinerilor oamenii de viitor ai țării! — Cu ce s-a simțit insultat? strigă unul. Neagu nu i-a spus-o personal. Dacă și-a luat-o asupra dumisale, înseamnă că se cunoaște singur mai bine de cum îl știm noi. — S-au dus vremurile dumisale; astăzi nu ne mai sperie cu bătrânețea. — Bătrân-nebătrân, cum știe să arunce vorbele, trebuie să știe să-și deie socoteală de ele, strigă Neagu. Firește, după ce se domoliră puțin, se puse la cale duelul.