O rechiziție de cinzeci de care înseamnă în realitate două sute, ba chiar cinci sute[53]. Și totuși țara e o „mină de aur”, capabilă de a da anual vreo douăzeci de milioane de ruble în argint, o cincime din ce dă Rusia. În capitala munteană e o Capuă; […]. Ciceagov încearcă îndreptări: cantonamente sănătoase lîngă magaziile de provizii, restabilirea autorității divanului, înfrînarea hoților, supravegherea vămilor, îngrijirea producției, care constă mai mult în porumb, fiindcă el cere lucru de douăsprezece zile, căci pine mănîncă doar boierii, negustorii bogați, iar restul griului se exportă. Se gîndea și la o armată românească, supt un șef bun, și redactă un „proiect de organizare”, la răscoala în Bulgaria și Bosnia, la un mers spre Adriatică. Voia să facă și o hartă a Principatelor. Mitropolitul, pe care-l prezintă ca om „fără prejudecăți”, avînd legături în Grecia și pînă la Ali-Pașa de Ianina, pe lînga care trăise fără a se putea împăca, departe de a fi trecut în Rusia pentru că fusese arătat cu mîncător de carne în post, e întrebuințat ca să cîștige de la Aii încredințarea că nu va lupta contra rușilor și va opri și pe fiii săi, din armata otomană, de a lupta, atacînd chiar pe alți pași, credincioși.