Au trecut timpurile când românii erau stăpâni pe țărișoara lor: trăiesc în țară mare, dar sunt legați-ferecați atât politicește, cât și în viața lor economică. După toate acestea ne așteptăm ca azi-mâine să se deschidă chestiunea panslavistă printr-un război cu Serbia, care-i are pe toți slavii în partea ei, în vreme ce noi am pierdut și stima, și încrederea, și simpatia tuturor popoarelor. Îți spun acestea din pușcăria de la Văcărești și vei înțelege faptele petrecute mai înainte de a mă fi întors iar aici. Am plecat la Modern cu inima îndoită. Colonelul Victor Verzea făcuse adică recurs contra sentinței prin care fusese osândit la moarte. Când maiorul Angheleanu venise la Văcărești, ca să-l ducă la Jilava, sentința nu era încă definitivă. Unul dintre cei de față a dat deci cu socoteală că mult nu are să stea colonelul la Jilava, căci Curtea nu va confirma sentința. «Aș’! - a zis maiorul pe rânjite. Am să-l duc în dosul fortului și să pun câțiva soldați să-l împuște.» Acesta era spiritul atunci predomnitor: la ce puteam să mă aștept eu, care în gândul celor puternici sunt cu mult mai vinovat decât colonelul, eu, om îmbătrânit în rele, și n-am nici starea, nici legăturile acestuia?