Iar, în ce privește Muntenia, de care n-avem a ne ocupa, pentru că Bandini a cercetat mai ales Moldova, episcopatele au fost lăsate pe sama franciscanilor observanți din Bulgaria, al căror centru era Nicopol. Dar, revenind la Moldova, în lipsa episcopului polon, care cîteodată n-avea răgaz sau putință de a veni în Moldova, alteori n-avea aplecare să vie pe aici, se trimeteau din cînd în cînd vizitatori apostolici, alături de episcop și de multe ori contra lipsei de interes a episcopului. Avem a face cu mai mulți asemenea vizitatori, cari, de fapt, sînt mult mai importanți decît episcopii[1]. Între acești vizitatori doi sînt mai importanți: Marcu Bandini, un italian, iar, mai tîrziu, Petru Parcevich, slav italianizat, dalmatin, ori poate chiar bulgar, care Parcevich, ca și Bandini, purta titlul de episcop de Marcianopolis, în apropierea Varnei. Dar Bandini vine ca vizitator îndată după alt italian, după Benedetto Emmanuele Remondi, milanez, care, în calitate de misionar fără delegație specială, a fost în Moldova pe la 1635–6. Iată în cîteva cuvinte ce a văzut el: A fost la Galați, la Bîrlad, la Bacău, la Slănic, ca și la Cotnari, la Neamț, la Baia, la Suceava. La Galați a găsit o biserică de lemn și numai douăsprezece familii ungurești, dar se adauge că uneori vin și negustori catolici raguzani –, ultima mențiune despre raguzani, căci în a doua jumătate a veacului al XVII-lea, de decadență iute, îngustîndu-se raza operațiilor lui, orașul nu mai trimetea negustori în Moldova.