De acum poate să se povățuiască cu dînsul cum știe și la ce știe. Iertați-mi, vă rog, îndrăzneala! Al d-voastră întru tot supus servitor, I. Creangă Scrisoare Iași, 1881, iunie 11 Stimabile d-le Maiorescu, Ca să vă descriu biserica Buna-Vestire din Iași, nu am nevoie, căci domnia-voastră, care din porunca lui Dumnezeu ați lăsat aci un odor scump, o cunoașteți. La această biserică, diaconului servitor, anume Vasile Vasilescu, nu i-a fost destulă sărăcia, de care se bucură în genere clerul nostru de mir, și nici grozava boală de care sufere de vro zece luni de zile (așa că astăzi se află în spitalul Sfîntului Spiridon, cu candeletă în gît și numai cu o mînă de suflet, încît n-are să se mai poată hrăni cu meseria sa, chiar în cazul cel mai norocos, macar că este om tînăr, inteligent și cu cele mai bune purtări), a trebuit să mai aibă femeie și patru copii mici, cari mor în casă de foame. Asupra cărora respectuos chem îndurarea domniei-voastre. Vă salut cu adînc respect, I.Creangă Scrisoare Iași, 1881, iunie 17 Stimabile domnule Maiorescu, Dacă am îndrăznit a recurge la generozitatea d-voastre pentru nenorocitul diacon Vasile Vasilescu de la Buna-Vestire, am știut cărei inimi mă adresez.