Și el era la București, asistînd la balurile care serbătoreau biruința. Numai la 18 decembre 1806 părăsește orașul[18]. În ianuar 1807 era la Bender, unde generalul Hitrovo fură „grîne, lemne de construcție și tot ce putea servi la utilitatea și împodobirea caselor și moșiilor sale la Odesa”[19]. Tot așa face și cneazul Cantacuzino, care conduce amestecul de greci, moldoveni și ruși din care, la Odesa, Richelieu făcuse un corp de voluntari. [20] Luptele din Basarabia sînt descrise deci de un martor ocular. Langeron se bate la Ismail. El vede cum locuitorii turci din cetăți, deși se supun, sînt duși ca robi în Rusia[21]. De aici excelente descrieri, ca aceea a Chiliei. În același timp însă destăinuiește și intrigile de la București, rolul lui Constantin Varlam, fost ofițer rus în 1769 și șef al partidului favorabil ocupației, compus din Ghiculești, Grădișteni, Brâncoveni și Nenciulescu[22], al lui Constantin Filipescu, a cărui fată n-a fost amanta părăsită a lui Miloradovici[23], ci soția lui[24]. El cunoaște aici și pe „micul” Ledoulx, fiul unui cofetar din Moscova[25]. Zugrăvește spaima bucureștenilor cînd s-a aflat de marșul turcilor contra ora șului lor și recunoaște meritul lui Miloradovici de a fi oprit panica[26]. I se dă pentru aceasta o sabie de aur.