În prefața de la cealaltă carte el se războiește cu domnul, punîndu-i în sarcină cele mai oribile lucruri care se pot spune despre un om, pe cînd laudă pe Dimitrie Cantemir, omul cel foarte învățat. A străbătut apoi Italia și alte țeri, murind cum mor aventurierii. Bogat la un moment dat, el avea 60 000 de galbeni, sumă imensă pentru timpurile acelea. Pe Nicolae Mavrocordat am spus că-l acopere de toate calomniile: e de neam foarte prost, rudele lui vînd cărbuni și oi în Orient; doamna nici n-a fost nevasta lui, ci a unui morar; copiii pe cari i-a avut cu dînsa sînt deci bastarzi; și-a cumpărat tronul; urăște pe rudele lui, și i-a arătat un fel de otravă pe care punînd-o în cafea ar fi scăpat de surori și nepoți, cari erau la Constantinopol; n-a făcut tot timpul decît să prade pe supușii lui. Ignorînd biblioteca pe care a adunat-o, spune că nici nu știe ce se cuprinde în cărțile lui, că toate lucrările cu care se laudă le-au făcut alții. Domnul ar fi vrut să fure munca lui Dimitrie Cantemir, Istoria turcească și o carte despre „Dacia”, care este tocmai Descrierea Moldovei. Cînd l-a chemat pe Schendus să lecuiască ciuma, era plin tot palatul de femei etc.