Sute de mii de oameni, de flăcăi, cu neveste, copii şi mame, vor trebui să piară pentru aceasta, ca şi cum ar fi vinovaţi de cea mai mare nelegiuire. Şi iată că acum, între atâtea veşti zguduitoare care năpădesc în fiecare zi, ca bombele şi gloanţele acolo, cade şi aceea că un ucaz împărătesc a chemat supt steag pentru a-i trimete pe câmpul de luptă oştenii din guberniile Basarabiei, Chersonului şi părţilor vecine. Gubernia Basarabiei? Noi cunoaştem această "gubernie", şi ca o perdea neagră ni cade înaintea ochilor la această veste, între atâtea, despre război. În această gubernie, care se întinde de la Prut pănă la Nistru, ape cântate în doinele noastre, de la Hotinul în cetatea căruia pietrele nu sunt legate cu alta decât cu cel mai bun sânge al nostru care, uscându-se de veacuri, s-a făcut tare ca bronzul, pănă în Dunărea-mamă, în această lată, roditoare, luminoasă gubernie, sunt târguri de evrei şi de ruşi, şi de bulgari, şi de lipoveni, şi de greci, şi de nemţi şi de atâtea neamuri străine. Dar toate aceste târguri nu sunt nimic, ca frumuseţă, ca preţ, ca muncă şi vechime străduitoare şi chinuită, pe lângă sutele de sate albe, cu care sunt înflorite toate şesurile, toate miriştile de aur, toate pajiştile verzi, toate popuşoiurile arse de secetă, toate livezile pline de roadă.