În toate administrațiile se fură. Zilnic sunt descoperiți înalți funcționari, care au prevaricat milioane. Măriți deodată cu talia nouă a țării, micii borfași au pierit spre a lăsa locul marilor deturnători. Evoluția zoologică este în ordine.” În coloanele altui ziar, Ora, organ guvernamental (13 Aprilie 1921), am citit: „Războiul în loc să fie un minunat prilej de accentuare a coeziunii morale între elementele armatei - un nesfârșit șir de nedreptăți a slăbit unitatea morală. înaintările excepționale, în loc de a fi un mijloc de selecție a energiilor, au fost un mijloc de căpătuială. Am văzut, și nu o dată, ofițeri de front rămânând cu același grad cu care intraseră în război, deși memoriul lor cuprindea cele mai frumoase mențiuni de capacitate de comandant și curaj ostășesc. Alături de acești uitați la înaintare erau cei care stătuseră în preajma cartierelor, cei care nu auziseră răcnetul morții, cei care nu văzuseră războiul decât în filmele cinematografice. Frumușeii ofițerași sedentari, anexe la cartierul cine știe cărei cocoane cu influențe oculte - s-au bucurat de toate binefacerile regimului excepțional. Pentru ei războiul nu a fost o mare școală de educație militară și o verificare a puterii individului de jertfa, ci o revărsare mănoasă de galoane și decorații pentru care se ciunteau alții în tranșee.” Mi-a mai căzut în mâini «moțiunea» votată de partidul național din Ardeal, care «6.