— Luăm cîte-o tizană? îmi zice Verigopolu. — Mersi, dragă Iancule; nu pot bea șampanie; îmi face arsuri.... — Atunci, ce? — O bere... — Bine... eu iau tizană, tu ia bere. Intrăm la Cooperativa... Sunt douăsprezece trecute... — Țal! strigă Iancu. Și aruncă pe masa de marmoră o hârtie de o sută. Eu mă uit iar ca un imbecil... — Ei! monșer, dacă n-ar fi micile ei economii !