De ce, au căutat o samă de oameni, de arșița și de groaza focului, a ieșire pe o portiță ce este pe zid pe despre Bahlui, și acolo au luat pre mulți oameni în robie tătarii, și mulți și în heleșteul Bahluiului s-au înecat de groaza robiei. Au oblicit sultanul și Hmil hatmanul de fuga lui Vasile Vodă, și au trimis un mârzag la Vasile Vodă întrebându-l, că ce au fugit din scaun? De șagă este întrebare ca aceasta la vreme ca aceea”. Și cum o nenorocire de obicei nu vine singură, iată că după ce se retrage potopul tătarilor, încep frații între dânșii iarăși să se-nvrăjbească. Porneala se face de la Gheorghe Ștefan, logofătul lui Vasile Lupu. Îmbogățit din mila stăpânului și răbdarea norodului. Gheorghe Ștefan cugetă că nu i-ar sta rău pe cap coroana domnească . Pleacă din țară, capătă sprijin de la Matei Basarab și de la Racoți, domnul Ardealulului, și vine cu război asupra lui Vasile Lupu. Biruitor la început, biruit în urmă, fuge la domnul Munteniei. Vechea ură dintre cei doi voievozi se redeșteaptă. la Finta, pe lunca Ialomiței, din nou își măsoară puterile, și din nou bătrânul Basarab învinge. Fără oaste, numai cu ce-i pe el, Vasile Lupu fuge — și fuga asta e începutul prăbușirii, din care nu se va mai ridica.