Săruta nădragii și se văicărea într-una: — O, pantaloni ai țărei mele adoptive! Primiți lacrămile mele de cel mai sincer regret! Că de mai ședeam un an în țara aia, o aduceam ou totul la casa mea de schimb! Și încălecai pe-o roată și vă spusei o minciună adevărată – și cu prorociri de viitor.