Ion Neculce (O samă de cuvinte) casa lui Vasile-Vodă, de-atâția ani întemeiată, cu mare cădere și risipă, și apoi la deplină stângere au purces de-atunci”. Gonit din țara-n care fusese atotputernic și pe care n-avea s-o mai vadă, ajunge, după zadarnice-ncercări de a se mai ridica, în închisoarea celor șapte turnuri de la Constantinopol. Soția și copiii, și tot ce e avut el pe lume, sfetnici credincioși, curți împodobite, odoare scumpe, averile lui toate cad în mâinile noului domn, Gheorghe Ștefan. Voievodul Munteniei nu e nici el mai norocos. O răscoal' a seimenilor lui și uneltiri de-ale boierilor, pururea nemulțumiți, îi amărăsc cele din urmă clipe ale vieții. Pe unii cu bani, pe alții cu sabia-i împacă, și stă paznic țării până la sfârșit. În ziua de 9 april 1654 — un an după izbânda de la Finta -Matei Basarab se stinge-n scaunul lui de la Târgoviștea. Gheorghe Ștefan Vodă după ce au prins pe Toma Vornicul Cantacuzino în Suceava, l-au îmbunat până a aduce pe fratele său Iordache Cantacuzino din țara Leșească, cu giurământ, de la Camenița; și apoi prinzând pe amândoi frații, i-au închis pre amândoi frații, împreună cu doamna lui Vasilie Vodă, la Buciulești, și acolo multă groază le făcea, și umbla noaptea cu luntre pre apa Bistriței, de-i speria că-i vor răsturna în Bistrița.