De această a doua tentativă de a ni distruge cu desăvîrșire viitorul, de a împiedeca orice dezvoltare de stat națională, ne-a scăpat năvălirea tatarilor. Din episcopia de Milcov a rămas, ca și din exploatarea minelor de către sași la Baia, anumite urme în nomenclatura geografică; numele de Sascut înseamnă în ungurește Fîntîna Sasului. Focșanii, în schimb, sînt extrem de recenți, cam de prin anii 1700, pe locul satului Stoești, mai mult decît pe al urmașilor „moșului” Focșea. Venim la al doilea rînd de orașe, cele întemeiate între Siretiu și Prut. Sînt mai vechi decît existența domniei. Și se poate adăugi că, deoarece unde există orașe este imposibil ca viața rurală să nu se resimtă de vecinătatea lor, în Moldova domnia a trebuit să găsească o viață mai înaintată și în ce privește satele, și de aceea regimul patriarhal, cu cnezi și juzi de sate, e, aici, mult mai puțin păstrat decît în Muntenia. N-am putea spune care a fost cel dintîi oraș moldovenesc întemeiat supt influența galițienilor: probabil însă că acelea din regiunea de nord a țerii, care s-a chemat pe urmă Bucovina: Siretiul și Suceava, numite după apele cè curg în preajma lor. Evident că vor fi existat tîrguri mai înainte, poate chiar destul de însemnate, dar așezările mai mari, așa cum le cunoaștem prin documente, sînt datorite emigranților.