În clipa când va putea răcni către cineva, indiferent cine, cu o umbră de bănuială: „Tu ai ucis!… De ce i-ai ucis?”, atunci afacerea va fi pe roate, chiar dacă cel apostrofat nu va avea nici în clin, nici în mânecă cu crima. Aici însă lipsea parcă însăși posibilitatea bănuielii, încât Babulea își zisese furios aseară închizând dosarul: — Deocamdată toți piteștenii pot fi criminali sau niciunul… Ceea ce dovedește că eu sunt idiot! Pe urmă lucrurile s-au mai limpezit puțin, fiindcă azi-dimineață a lucrat mai sistematic. A reconstituit cronologic desfășurarea întâmplărilor după depoziția dată poliției de către d-na Zița Vasiliu… Era sigur că bătrânul Agatie Vasiliu a fost sâmbătă dimineața în piață, unde s-a întâlnit cu fratele său Take, soțul Ziței, negustor chiabur. Sâmbătă după amiază servitorul preotului Tănăsescu a intrat în curtea lui Agatie, trimis de stăpânul său să-l cheme pentru a încheia socotelile eforiei bisericești. Servitorul a bătut la ușa marchizei, dar n-a răspuns nimeni și a conchis că nu e nimeni acasă; preotul însuși, aflând aceasta, a socotit că bătrânii vor fi ieșit până la Take sau vor fi plecat la București, cum aveau obiceiul să plece uneori, probabil spre a stârni zelul vreunor debitori răi-platnici. Sâmbătă pe seară servitorul popii a fost trimis din nou și s-a întors cu același răspuns.