Apăi tu ofițer de țivili ai să te faci? Acuma să-mi spui ce este căpitanul. — Căpitanul este substantiv. — Cum ai zis? Sub stafie?! Patru zile sala de poliție și să te treci pă situație la raport... — Trăiți, don căpitan, substantiv comun, pentru că se dă la toate ființele sau lucrurile de același fel. — Nu vorbi! Răspunzi supiriorului? Să vie altu! Vine alt sergent. — Ia vorbește, leat, tu ce știi? — Trăiți, don căpitan, eu știu despre verb. — Spune, dacă știi, ce mic echipament are verbu ăla. — N-are nici unu... — De ce n-are? Să aibă! A fost la magazie? — Nu, don căpitan, ăsta e din gramatică... — Să nu crâcnești, mocofane! O fi fost el grămătic la el acasă; aici e melitar, nu merge cu fleacuri! Și Moș Teacă, desperat, face un raport către colonel, declarând că sergenții nu știu semnalele și n-au muniția-n regulă. Colonelul, cum află, pedepsește toată școala la pas gimnastic. — Aleargă, leat! le strigă Moș Teacă. Și eu am alergat până m-am făcut căpitan! Numai Caliopi a fost de vreo zece ori la don colonel!