Ți-am spus o dată că-ți trag palme, și nu are nimeni să ți le ia de pe obraz. — Ba asta să n-o faci, îi răspunse feciorul rece, că mă pui la grea încercare. Atunci era atunci, iar acum e altfel. Hubăr, măcelar din buni-străbuni, înaintă hotărât spre el. Națl ținu în fața sa cuțitul pe care-l avea încă în mână. — Te rog pe toți sfinții, nu te apropia! strigă el. — Lasă cuțitul! strigă calfa, care se repezi apoi spre dânșii, ca să-i despartă. Era prea târziu. Simțind pe tatăl său în apropierea sa, aruncă cuțitul departe de la dânsul. — După ce m-ai nenorocit, n-ai să mă mai batjocorești, zise el apoi și îi dădu brânci, încât căzu pe spate de se lovi cu ceafa-n tocila din dosul lui. Așa, cu capul gol și cu mânecile sumese, cum era, el se depărtă cu pași repezi și ieși din curte fără ca să se mai uite înapoi.