Apâi mi-ați cerutără voie?... Patru zile cu cățeaua! Și Moș Teacă ieși pe ușa, strigând: — Rămâneți sănătoși! Dacă nu... la butuci! Compania răspunse-n cor: — Trăiți! *** A doua zi, Moș Teacă era aghiotant de piață. Slujba asta-i plăcea. Raportul comandantului spunea lămurit că aghiotantul pieței este mai mare peste piață. Deci se sculă de dimineață și se duse la slujbă... în hală. Era pe la ceasurile patru în zori de zi. Măcelarii, zarzavagiii, precupețele își așezau marfa. Era un zgomot infernal: se tăia carne, se striga, se mătura, căruțele umblau în toate părțile, capitala se deștepta din somn. Moș Teacă rămase încremenit. — Drepți! strigă el când ajunse în dreptul măcelăriilor. Dar nu-l ascultă nimeni. Trecu la zarzavagii același lucru. Se duse la precupețe nici o disciplină. — Ce-ați poftit, conașule? Avem ridichi bune de lună, lăptuci, castraveți, spanac... Toate astea îl amețiră. — Unde e plantonu? Ce fel de deciuplină e asta? Nu știți cine e mai mare peste piață? Dar degeaba, nimeni nu-l băga în seamă. Atunci își luă inima-n dinți și se repezi furios la un măcelar: — Ce faci aicea, leat? Cu cățeaua!... — Ce cățea, domle?! întrerupse măcelarul. Cățea e asta, ori vacă?! Nu vezi că-i gogeamitea vacă, cât dumneata de mare?!