Ceea ce cred că poate interesa iarăși este că mărcile oltene, așa cum le cunoaștem, nu existau înainte de ocupația austriacă; generalul Stainville este cel care le-a hotărît, și cred că și mărcile celorlalte județe s-au luat după cele impuse Olteniei de generalul austriac. În afară de informațiuni geografice ofițerul are oarecare știință despre trecutul țerii. Vorbește de sarmați, de împăratul Traian, de Isaac Anghelul și de altele. În ce privește limba noastră, se recunoaște că este de origine latină și că ar fi sămănînd mai mult cu latinește decît limbile romanice din Apus. Oltenia o apreciază foarte mult, ca una ce este un adevărat bulevard pentru Ardeal. Trebuie să fie ținută cu orice preț, și se cere să fie completată cu Loviștea argeșeană. Țara-i pare anonimului foarte sănătoasă, aierul fiind veșnic în mișcare; de jur împrejur a fost ciumă, numai aici nu. Cîrmuirea numără un ban și vornici cari au fost prefăcuți în funcționari statornici pe vremea austriecilor. Se ating și deosebitele clase sociale. Despre religia țerii se arată că sînt prea mulți preoți, uneori pentru un sat patru, iar pentru un tîrg și zece. Aceasta venea din faptul că, atunci cînd un țeran nu voia să plătească birul, mergea la Vidin ca să dea ceva vlădicăi grecesc, care-l făcea preot, și, din momentul ce era preot, nu mai plătea birul.