O lume ca nelumea este posibilă, neîntreruptă fiind de-o altă ordine de lucruri. Există multe buruieni cari, aducând o mică modificare a organului vederii, crează înaintea omului o altă lume. O băutură preparată dintr-un burete mărește proporțiile lucrurilor. Un pai pare 2 mare cât o bârnă și omul, în reminiscența figurei ce o avuse înainte de asta, sare peste un fir de pai din drum. Un lan de grâu devine o pădure de aur, oamenii devin urieși și poate că povestea veche, că 'nainte urieșii locuiau pământul , atârna de construcția ochilor de pe atunci și nu de mărimea lor obiectivă sau, mai exact , de mărimea în care reflectă ochiul nostru de astăzi făpturile omenești. Care este criteriul realității ? Despre ochi nu mai vorbim ... Cine nu știe cu câtă realitate, cu cât adevăr se prezintă în vis chipuri cunoscute, grădini, case, strade ; urechea aude muzică plăcută și mintea și - aduce aminte cumc-a mai auzit odată această muzică ... Un amic se arată ... el a 'mbătrânit ||, vro câțiva peri albi are pe cap ... mintea-l compară cu reminiscența ce-o aveam despre dânsul , și închipuirea cum el a fost și vederea concretă cum este ni smulge părerea de rău : „Cum s-a schimbat omul acesta !"