Dacă mai era apoi vorba să-i facă mortului înmormântare creștinească, erau nevoiți să-l aducă și pe el la casa babei. - Așa n-o să te mai poți întoarce nici la noapte acasă, îi zisei iar. - Se-nțelege că nu! răspunse el îndârjit. Nu vezi, că se-nserează și eu tot n-am ajuns să văd de treburile mele?! Toate merg alandala. Nu m-apuc bine de una și dau cu socoteală că n-am pornit-o bine, trebuie să încep alta. Se-nțelege că n-o să mă pot întoarce, urmă el, plimbându-se încă mai îndârjit prin casă. Cum să mă întorc, dacă pentru una am venit ți alta fac, nu-ncep bine una și la alta trec? Afurisit să fie cel ce-a pornit războiul. Eu mă uitai zâmbind la el. - Războiul 1-ați pornit voi, cei ce n-aveți răbdare ca să așteptați ceea ce vine-n virtutea desfășurării firești a lucrurilor, îi zisei. Închipuindu-vă că puteți fie să grăbiți, fie să împedecați ceea ce trebuie să vie, vă avântați… - Nu! strigă el. Eu și alții ca mine, care ne-am avântat, am fost îmbrânciți în valurile apei adânci: nu ne-a rămas decât să dăm din mâni și din picioare. În vreme ce noi sângeram pe câmpul de luptă ori răbdam prin tranșee de foame și de frig și eram mâncați de păduchi, ei chefuiau departe-n dosul nostru și adunau bogății pentru zilele viitoare.