Să nu mai creadă studenţii în cuvintele rectorului? Să-şi facă ei convingerea că ministrul instrucţiunii este un păcălici de rând, care pentru obţinerea unui rezultat dorit e capabil de o minciună? Dar aceasta este o morală groaznică, pe care numai codicele ocultist o mai poate concepe. Şi pentru ruşinea vremii în care trăim, noi convenim mai lesne a crede că a fost şi aci o manifestare de demenţă, cum se arată în toate actele acestui guvern desperat. E o tovărăşie pe care n-o leagă nici o idee superioară, un sindicat de interese meschine, care trăieşte din expediente şi care, în total, e o casă de nebuni. Să sperăm că ţara va scăpa în curând de această aglomeraţie smintită.