Drumul tindea către cele două mari emporii de graniță ale Ardealului. Orașele se înfățișau foarte frumos: bisericile cele mari începuseră să se ridice. Biserica Neagră din Brașov, biserica vastă din Sibiiu. Mai deoparte Clujul, un Klausenburg pentru sași (nu de la Klaus, Nikolaus; ungurește, Koloszvár, cetatea lui Kolosz, pare a fi nume de împrumut), și el, ca privilegii de comerț, n-avea legături directe cu Transalpina noastră. În legătură cu comerțul, bogăția se dezvoltase foarte mult; industria era exercitată de bresle alcătuite după sistemul german: legăturile comerciale cu Germania erau așa de dese, încît orice se petrecea în viața germană de acolo avea influență asupra fraților din Ardeal. Breslele acestea, supt influența acelei vieți din Europa centrală, aveau și caracter miliar și politic. Cutare poartă, cutare parte din ziduri era apărată de cutare breaslă, corespunzind cartierului respectiv, în care se găseau mai mulți meșteri de o anume categorie. Piețile erau necontenit străbătute de mulțimea sătenilor cari veneau din împrejurimi, întinzîncl corturi, șatre, cum se întind pe alocurea și pînă în zilele noastre, deprinzîndu-se tot mai mult a cumpăra fabricatele pe care jupînii le scoteau în vînzare prin prăvăliile boltite, prin bolțile care încunjurau piața (de unde boltă, boltaș; prăvălie e de origine slavă, dar negoț, negustor au rămas latine).