Stelele nu ne spun la nimeni. Altă dată mă culc pe nisipul mării, când soarele e în apus, să ascult simfonia undelor. Pretutindeni e soare, e lumină, sunt parfumuri!... Oamenii sunt buni, veseli și vorbitori; femeile iubesc. Și uit... și nu mai știu ce a fost; și nu mai sunt pesimist, nervos și blazat! Uf! am scăpat de boalele astea... Vechi speranțe, vechi idealuri se întorc iarăși și îmi cer găzduire în suflet. O adiere de reîntinerire se abate peste toată simțirea mea. De vieața de altă dată, pierdută în veacurile suferinței, mă mângâie această fericire târzie ... Dar ... ușa redacției se deschide cu sgomot: colegii mei intră grăbiți, așezându-se fiecare la biroul său. Condeele încep să alerge pe fășii pătrate de hârtie. Dela tipografie se aduc corecturile cari miros a cerneală umedă... Mă trezesc... Afară ninge mereu ...