Se aduc patru scaune pentru Boscovich și suită. Domnul e întovărășit și aici de fratele său, Alexandru, care a fost pe urmă și el domn în Moldova, mai fericit decît Grigore, care, tînăr încă, a fost tăiat după cîtăva vreme, fiind bănuit de turci ca trădător față de ruși. Și unul și altul fac cea mai bună impresie străinului. El îi și descrie: Domnul era de un caracter destul de blind și amabil, plin de politeță și de deprinderi și sentimente bune. Alexandru, tot așa de bine educat. Domnul vorbește grecește, dar, ni spune Boscovich, mai mult din etichetă, căci știa și franțuzește; Alexandru, care n-avea nici o situație oficială, vorbea în limba franceză. În această odaie se înjghebă o conversație asupra fizicei, asupra camerei optice; vodă cere o mulțime de lămuriri despre niște instrumente noi și se interesează în cea mai mare măsură de ele, cerînd să i se trimeată și lui[7]. Face astfel cea mai bună impresie. Dealminteri un tată ca Ioan Teodor Callimachi, format la școala din Liov, în legătură cu ambasadorii străini, trăit în cea mai bună societate, nu putea să-și crească fiii altfel. După ce isprăvește audiența, călătorul părăsește Iașii, și, pe drumul obișnuit, se îndreaptă spre Zelescic, unde era frontiera dinspre Polonia.