— Trebuie să facem un program de instrucție. Până acum te-ai jucat, dar acum e timpul să înveți. Entuziasmul lui Paul scăzu dintr-o dată. — Ce vrei să învăț? îmi ajunge cât știu. Spusese aceste cuvinte aproape răstit. Era în el un fel de rea-voință de elev leneș, pe care Nora o cunoștea, de la școală, prea bine ca să se sperie, sau ca să se supere. Prefera să treacă mai departe, ca și cum n-ar fi băgat de seamă. — Începem cu un exercițiu de plug. Plugul este o frână. Te ajută să-ți micșorezi viteza, ba chiar, dacă viteza nu e prea mare, să te oprești. Mișcarea e foarte simplă, în loc să mergem cu schiurile paralele, le deschidem într-un unghi, cu vârful înainte. Să te uiți cu atenție cum fac eu, și pe urmă vom încerca împreună. Nora porni în poziția de plecare, pe care i-o arătase dimineața, dar, când începu să ia viteză, îndoi și mai mult genunchii și depărtă schiurile unul de altul în partea dinapoi, apropiindu-le însă și mai mult în față. Cu vârfurile unite, cele două schiuri se deschideau ca două lame de foarfece, iar alunecarea se încetini automat, împiedicată parcă de o frână. — E greu?