Băiatul României burgheze se însoară – să-l înzestreze burghezia, căci al ei este băiatul, pe dînsa o reprezintă, pe dînsa o apără, din ea este născut. În ea trăiește și în ea va muri. Ce caută la noi, ce caută la banul săracilor milogul acesta de carnaval, care stă pe saci cu aur și strigă că i-e foame? Pesemne nu degeaba cîntă Biblia lor; talantul să se dea aceluia care are mai mulți! Obrazul subțire se ține cu cheltuială. Burghezia românească a vroit să-și plătească luxul regalității și al unei dinastii ereditare – apanagii, liste civile și dotațiuni sînt azi fatale. Numai un lucru: noi, care nu ținem de loc la acest lux burghezesc, noi, care ne putem dispensa și de vodă și de moștenitor, n-am putea fi, oare, scutiți de această nouă contribuție? Tînărul care se înzestrează cu japca ar face bine să se adreseze la aceia care l-au născocit, nu la biata țară, care nu-i întru nimic vinovată de apariția junelui la picioarele tronului Într-o bună dimineață, lui vodă i-o veni pofta să adăposteze o droaie întreagă de dălhăuci – nu cumva țara asta trebuie să-i înzestreze pe toți? Cel puțm dacă vodă i-ar face, l-am premia în baza legii pentru îmbunătățirea rasei; dar așa, cine nu știe să adopte?