„Mare bucluc pe capul meu taurul acesta! își zise el amărît. Toți întreabă, dar nici unul nu stă la tîrg. Ce va fi avînd taurul acesta de nu vrea nimeni să-l cumpere!? Ar fi fost în cele din urrnă-n stare să-l deie și de pomană — numai să scape de el. Iată, în sfîrșit, și unul care voia în adevăr să-cumpere. Acesta se suci, se-nvîrti-mprejurul taurului. Se uită la peptul lui și zise: — Frumos pept! Se uită la cerbice și zise : — Minunată cerbice! Se uită la cap și la coarne și zise: — Așa cap si așa coarne, mai înțeleg și eu! Ei, ce să-ți dau pe el? — Un leu — răspunse Petrea — și un gologan și o para: nu mai am din ce să scad. Omul se uită încruntat la dînsul. — Spune vorba de om cu minte — îi zise — și nu-ți bate joc de mine! Prea e frumos taurul ca să mi-l dai cu așa preț și să vede că vrei să mă iei drept cine știe cine... „Ahaha! își zise Petrea înviorat. Știu acum și eu de ce nu vrea nimeni să-l cumpere: prea e frumos, și se tem, precum se vede, toți, ca să nu le fie pricină de gîlceavă, cum mi-a fost mie, la casă."