O încungiură, o paratirisăsc cu luare-aminte: fetile mai vârtos să uită la părul ei cel galbăn și frumos cari să învăluia pe spinare ei, ochii ei cei dulci și strălucitori, măcar că obosiți de lacrimi: talie ei ce supțâri, mersul său, toate le aduce merare. Nimine nu poate ști de unde vine un tânăr așa frumos. Unul zâci: câ-i vreun om mari prifăcut; altul că ești vreun prințip amorezat de vreo păstoriță ; și maghistratul, cari era poeticul locului, mârturisăște: că este Apolon rânduit a veni spre a paște oile a doua oară. Chelestina, cari au luat numile de Marțelio, nu au întârziet a-ș găsi un stăpân. Acesta au fost bătrânul alcad(Giudecâtori) a satului, cel mai cinstit om a locului. Acest bun sătean curând au luat o mare iubire asupra Chelestinii. De abia au lăsat-o el o lună spre paza turmii sale și au însărcinat-o a privighé pe casa sa; și Marțelio îș împline datoria cu atâta blândeță și credință, încât stăpânu și argații să mulțămé deopotrivă, în vremi de 6 luni alcadu, cari era om piste 80 de ani, au lăsat desăvârșit stăpânire averii sale la iubitul său Marțelio: el încă să sfătuia cu dânsul asupra tuturor pricinelor ce îi aduce de giudecat, și niciodată alcadul nu mai fusăs atât de drept ca de când era povățuit de Marțelio.