Zâna îl îndreptă încotro să apuce, ca să găsască mai degrabă pe soră-sa cea mică. Și Făt-Frumos, fără multă zăbavă, își iè ziua bună și pornește. Și mergând el încotro îi arătase, pe la prânzul cel mare iaca vede niște curți mult mai frumoase decât cele ce văzuse până acum. Și apropiindu-se de dânsele, numai iaca ce vede și pe iubita lui soție, care tocmai acum ghilea și ea niște pânză la fântână. Cum se văzură amândoi, se îmbrățoșară, cu ochii înecați în lacrămi, și, întrând în casă, Făt-Frumos întrebă ca' ce putere are zmăul ei și unde se află el acum. Ea spuse că-i dus la vânat și, când se întoarce, zvârle buzduganul de 12 mile de loc și izbește-n poartă; din poartă-n ușă, și din ușă se pune în cuiu. Și-atunci bucatele trebuie să fie nici reci, nici calde, cum îs mai bune de mâncare. Și când spunea ea acestea, se și aude buzduganul izbind în poartă, din poartă în ușă, și din ușă se pune în cuiu. Atunci zâna, cuprinsă de spaimă, îmbrățoșază pe Făt-Frumos și-i zice: Fă-te ce te-i face, că, de te-a găsi zmăul aici, te prăpădește! — Ba l-oiu prăpădi cu, cum am prăpădit și pe cei doi câni de frați ai lui.