Alți englezi trec în Țara Românească la cîteva luni după încheierea păcii de la Șiștov. Studentul de la Cambridge John B.S. Morritt of Rokeby (1772– 1843), viitorul prieten al romancierului celebru Walter Scott, vine din Ungaria, împreună cu un Stokdale și un Rondle Wilbraham, plus un pictor vienez, la 1794. În scrisorile[7] lui, neobișnuitul călător pomenește de bieții revoluționari francezi, prizonieri în Banat, cari zîmbind, se sting de osteneli și lipsuri, de drumul prin Ardeal, pe obișnuita cale a Dobrei și Devei, coborînd spre Sibiiu, unde se face vizită la Muzeul Brukenthal și la generalul Rolle, care asigură că la noi se înțelege nemțește, ba chiar latinește (!). Frumoase locuri la Turnul Roșu, dar proaste căsuțe țerănești în care oameni și porci dorm laolaltă. Ceva porumb împrejur; nici măcar o găină de prînzit. Drumuri care cer să se schimbe caii trăsurii cu răbduriii boi; căluții românești, cu toată rezistența lor admirabilă, cad pe drum și se caută împrejur alții la casele de poștă cu coperișul gîrbov și prispa înaltă. Pe alocuri țigani, vînduți „ca boii”. Prizonieri de război la turci sînt așa de mulți prin țară, încît Merkelius ajunge a trimite peste 5 000 la casele lor. Boierii sînt mai bine așezați și foarte îndatoritori.