Împreună cu dînsul mai erau ceauși, curteni, servitori, bucătari. Și i s-a părut englezei procesiunea foarte frumoasă: în viața ei n-a văzut, declară ea, un alai mai splendid decît al lui Mavrogheni ieșind din Constantinopol. Domnul, un om tînăr, a salutat-o în trecere, ceea ce pentru o femeie nu e niciodată indiferent. Lady Craven mai văzuse dealtfel în Constantinopol grădinile din Terapia, unde erau casele fanarioților mazili. La Silistra o întîmpină mshmendarul, care trebuia să se îngrijească, precum am mai spus, de caii de poștă, de hrană, de tot ce era necesar unei călătorii. Alaiul trece pe la Călărași, care este calificat drept un sat frumos, străbate Bărăganul meridional, zugrăvit ca o cîmpie frumoasă, unde pășteau o mulțime de turme; află ici și colo păduri și lanuri de porumb. În frunte cu arnăuții în serviciul domnului, călătoarea ajunge la Văcărești, unde, descriind curtea din mijloc, ea spune că sînt arcade gotice, dar peste cunoștințile ei arhitectonice trecem. Aici îi apare un personagiu îmbrăcat europenește, care-i spune că, deoarece ea vine dintr-o regiune contaminată de ciumă, trebuie să stea cinci zile izolată, și e introdusă într-o odaie fără geamuri, alături de care un om gemea. Domnul află însă de sosirea străinei și trimete o carătă împreună cu secretarul lui, și în compania aceasta, cu vizitii turci, cu un șambelan care ținea toiagul alb în mînă, pătrunde ea la palatul lui Mavrogheni din București.