La care Paganini răspunse cu cea mai mare liniște și în stilul cel mai laconic: — Mă voi căi, da! numai de-mi va prisosi timpul, dar temîndu-se de răzbunarea ei, numaidecît părăsi balul și luă drumul către Milano. Ajunse la Milano în primăvara anului 1813, tocmai în timpul cînd se punea pe scena Teatrului de la Scala baletul intitulat Fantasmele de la Benevento. Muzica acestui balet, compusă de maestrul Sussmayer, continuatorul vestitului Requiem al lui Mozart, plăcînd prea mult lui Paganini, își luă dintr-însa o temă și compuse magica fantazie intitulată Fantasmele. Dar pe cînd el își făcea preparativele ca să o esecuteze pe teatru, simți un teribil atac al maladiei intestinilor, din care cauză întîrzie două luni darea concertului. În fine, restabilindu-se, esecută faimoasa sa compozițiune cu un efect mult mai mare decît acela la care s-ar fi putut aștepta artistul. Aci, pentru prima oară făcu cunoștință cu un alt geniu muzical, tot de un grad cu dînsul în celebritatea geniului muzical, de Rossini voim a vorbi, de acel celebru compozitor de opere și reformatorul teatrului melodramatic italian. La 1816, timpul întoarcerii sale din a treia călătorie artistică ce întreprinse în toată Italia, se afla la Ancona cînd violonistul Lafont da concerte la Milano.