Tipuri omenești ciudate sau mărețe: țiganul sub toate aspectele lui de maimuță umană lîngă demnitatea sigură a țeranului nostru, lîngă neastîmpărul raselor orientale. Veșminte în care toate colorile cerului se amestecă, dar se armonizează: porturi mai ales femeiești, care variază de la un județ la altul, măntăli cusute cu șnururi ale surugiilor și dorobanților jandarmi, sarice ale ciobanilor, zdrențe bizare ale cerșetorilor și nomazilor, uniforme de oaste și de curte, în care se caută aurul și coloarea. Scene populare: hore la cîrciumă, îngrămădiri la dulap sau scrînciob, băieți cu, colinda, mulțimi de orașe sub casele cu linii orientale; cîte un bîlciu înfățișînd în rezumat toate felurimile de pitoresc ale țerii. Ici și colo, în sfîrșit, vechi morminte, misterioase ruine, mănăstiri, rămășițe de cetăți, frînturi de palate pustii, turnuri cu amintiri din antichitate. E adevărat că nici unul din acești desemnatori n-a prelucrat în tablouri schițele sale; ele au fost însă în parte publicate. Altele se păstrează încă inedite în marile colecții ale Academiei Române sau la particulari zeloși pentru arta și pentru trecutul nostru, cum e d. Gh. Sion. Lumea le cunoaște prea puțin. Acum vreo zece ani, am dat multe din ele ca supliment la Sămănătorul. Cîteva desemnuri necunoscute au fost expuse la 1942 de d. Sion în Palatul Artelor de la București; ele au fost dăruite Bibliotecei Universității din Cluj.