— Ce te vor fătul meu? ce te vor? Oh! tigri cu chip de om! Vor să te omoară. — Și pentru ce, tată? zisă copilul plângând, eu n-am făcut nimărui nici un rău. — Călăi, tâlhari, ucigași, strigă Wilhem scrâșnind din dinți. — Aide, sfârșaște! zise Guessler. Soldații s-au aruncat pe el și i-au smâncit copilul. Wilhelm s-aruncă la picioarele calului lui Guessler. — Domnul meu, îi zise el, încleștând mâinile, domnul meu! Eu sunt care te-am ofensat apoi dar pe mine trebuie să mă pedepsești, domnul meu, pedepsește-mă, omoară-mă; dă pe acest copil maicei sale. — Eu nu vreu să te omoare, strigă copilul, debătându-se în brațele arcașilor. — Domnul meu, urmă Wilhelm, femeia și copiii mei vor lăsa Elveția; îți vor lăsa casa mea, ogoarele mele, se vor duce să cerșitorească din oraș în oraș, din casă în casă și din colibă în colibă, dar, pentru numele lui Dumnezeu, cruță p-acest copil! — Este un chip să-l scapi, zise Guessler. — Care? strigă Tell, sculându-se. Oh! care? spune, spune degrabă, și dacă aceea ce voiești a cere de la mine este în puterea unui om, o voi face. — Nu voi cere nimic care să fie peste putința ta.