- Mă iartă - îi zisei - dacă-ți mărturisesc că n-o înțeleg asta. Sunt atât de mulți oameni mai săraci care iau parte la ea. - O fac - răspunse el - fie pentru că sunt nevoiți s-o facă, fie pentru ca să scape de sărăcie agonisind averi prin mijloace neiertate. Acesta e lucrul asupra căruia îți spuneam că abia după masă am să te dumiresc. Băiete, cafele! strigă apoi, luând pozițiunea prin care examinatorul neînduplecat îl bagă-n răcori pe candidat. În fața lui se oglindea atâta asprime, încât iar nu-l mai cunoșteam. - Tocmai aceasta e! stărui dânsul. Ca să poată răzbi, oamenii aceia aleargă, dau din mâni și din picioare, se fac luntre și punte, umblă târâș-grăpiș după câștiguri necinstite, săvârșesc și trec cu vederea fapte neiertate, încât la fiecare pas ești nevoit să dai mâna cu nemernici pe care-i disprețuiești, ori să săruți mâna unor femei care nu sunt vrednice să-ți ridici pălăria-n fața lor. - O fi - am întâmpinat eu - și oarecare exagerare la mijloc. Chiar însă, și fiind toate adevărate, nu ai decât să nu iei parte la viața politică pentru ca să scapi de neajunsurile împreunate cu ea. - Te-nșeli! răspunse el. Oamenii și femeile de care-ți vorbii îți ies pretutindeni în cale și nu numai au trecere, ci chiar și stăpânesc în societate și nu te sufăr în mijlocul lor, ci te fac urgisit dacă nu umbli-n căile lor.