Din acest creștinism de misionari au rămas anume tradiții, pe care le întîlnim nu numai în părțile noastre, dar tot așa trebuie să fi fost și la bulgari înainte de a se fi alcătuit o biserică bulgară, în relație cu Constantinopolul. și chiar documentar se dovedește că era prin părțile Panoniei înainte de măsura pe care a luat-o regele morav de a întemeia o adevărată biserică, atîrnînd de Scaunul sfîntului Petru. Am pomenit și mai sus pe vlădicii fără căpătîi cari veneau cine știe de unde și cari mergeau din loc în loc, avînd mai mult popasuri decît locuințe în anumite schituri de lemn, unde populația, în legătură cu anumite datine ale cultului păgîn, era obișnuită să aducă daruri, lucruri consacrate, care se păstrează de obicei de la o religie la alta. Un schit de lemn, evident, nu se poate ținea declt un timp relativ scurt, deși acel din pădurea Căpoteștilor, în județul Vaslui, care exista pe vremea cînd Vasile Lupu s-a adăpostit acolo de tatari, la 1650, se vede pînă acum și poate să aibă o durată și mai lungă. Tot așa se întîlnesc în Maramurăș multe biserici de lemn, cîte una avînd vechime de secole. Călătorul nostru, care văzuse în Ardeal marea, impunătoarea biserică săsească, trecînd în satele românești, găsea ca loc unde să stea preotul, episcopul, canonic sau necanonic, lăcașul acesta de lemn.