- Costum? zise. De unde să-l iau? Ar fi, poate, să-ți dau unul din costumele mele, iară mască poți să găsești acolo și să ți-o alegi după plac. - Bun, grăi Raul. Dă-mi costumul. Pe cel mai jerpelit, numai soios să nu fie! Cât dai în palme, el fu apoi îmbrăcat ca orișicare chelner adevărat și, luându-și o servietă pe umăr și câte un pistol încărcat în fiecare dintre buzunările pantalonilor, o porni furtunatec pe urma celor două femei necredincioase, și dus a fost, încât nici el însuși nu era-n stare să-și dea seamă cum a ajuns, chelner cu mustața rasă și cu favoritele de un cot, în mijlocul sălii în care se-ndesuiau fel de fel de măsci, tot slugi și numai slugi, bucătărese, spălătorese, femei de casă, răndășițe, bucătari, rândași, vizitii, feciori de casă, toți și toate fiecare cu uneltele ce i se cuveneau, o-ntreagă lume de slugi, încât te mirai de unde-au putut să se adune atâția. Raul stetea năuc în mijlocul lor, ținându-și la spate mâna stângă cu servieta și netezindu-și din când în când favoritele lungi cu dreapta. În sala cea mare, de tot mare, nu era numai îndesuială, ci totodată și un zgomot de-ți venea să crezi că te afli-n fundul iadului: unii chiuiau, alții râdeau cu hohote, iar alții răcneau, și pe ici, pe colo, fie câte unul, fie câte una plângea, și mai multe orchestre cântau una peste alta.