A doua zi vizita ambasadorului la domn, care-l primește la scări, îi vorbește un ceas și jumătate ș;-l duce la masă, „sumptuoasă”. Lîngă ei doi, așezați, fiii pomeniți ai lui Brâncoveanu, ginerii, boierii; de altă parte suita engleză cu Toma Cantacuzino. Prinz de „măcar șapte ceasuri”, cu mult vin bun și toasturi pentru sultan, pentru împărat, pentru regina Angliei, în salve de tunuri; se adauge, de domn chiar – „deosebită curtenie, ospitalitate și amabilitate“ –, urări pentru toți străinii de față. La urmă vodă îmbracă pe musafir cu un caftan scump. „Palatul prințului, cu apartamentele și grădinile alipite e în adevăr nobil și măreț, și, cu toate că nu poate fi comparat cu unele din ale altor prinți creștini, e mult preferabil acelora în care turcii ignoranți atît de ambițios se complac.”[3] La 26, după biserică și predica obișnuită, vizită la patriarhul de Ierusalim, Hrisant Notara, cărturar de frunte și îndemnător la școli în ambele noastre țeri. Pe înaltul cleric îl află într-un han făcut de Brâncoveanu, „cu apartamente largi și prăvălii”, cedat Sf. Mormînt, căruia-i dă la douăzeci de pungi pe an: e Sf. Gheorghe Nou. Un astfel de vizitator nu putea să neglijeze tipografia. Se lucrează atunci la o carte arabă pentru patriarhul de Antiochia, la un Chiriacodromion al lui Maxim.