S-au prezintat în Cameră hîrtii de cinci sute de lei rupte transversal în două: era vorba de opozanți; din partea cealaltă s-ar fi putut prezintă alte dovezi asemenea. Carăle cu rachiu s-au oprit la porțile tuturor satelor ardelene. Pe alocurea oamenii veneau așa de beți încît și-ar fi pus pecetea, cu care băteau toate paginile caiețelului candidaților, și pe nasul lor propriu sau pe fruntea dlui magistrat președinte. Oamenii s-au deprins așa de mult să cîntărească buzunările candidaților, încît și aceia dintre dînșii cari-și păzesc obrazul și detestează astfel de metode au trebuit „să puie la bătaie” pînă la o sută de mii de lei în cele mai mici județe. A te prezintă altfel a ajuns a fi o naivitate. Alegerile democrației române de sufragiu universal sînt exact la nivelul celor engleze de pe vremea Georgilor, cînd oratorul vorbea pe butoi, iar alegătorii operau la cep. Orice valoare reprezintativă a unor astfel de manifestări populare se înlătură de la sine. E o luptă a pumnilor și o luptă a pungilor. Făgăduielile de a se da păduri – că atîta a mai rămas —, de a se cumpăra vaci, de a înmulți banii, de a ridica prețul grînelor și vitelor trec numai în al doilea rînd: omul vrea să vadă ce are în palmă, ca să voteze alandala ori să înjure din toată puterea bojocilor pe acela căruia i-a dat, ca om „onest”, votul prealabil plătit.