Întâmplarea făcu să fiu odată de față când intră un țăran într-un magazin de fierărie. — Bună ziua! zise dânsul. — Ce dorești? — Aș vrea să cumpăr o coasă… Negustorul se repezi și trânti pe tejghea un mănunchi de coase. Țăranul se uită la ele chiorâș, cu niște priviri dușmănoase, apoi, întorcându-se cu dispreț și strâmbând din nas, murmură: — Aș cumpăra d-alea cu pajura tunului. Negustorul dădu la o parte coasele cu cap de taur și aduse vreo câteva din cele cu pajura tunului. — Da’ parcă mai sunt acolo, mormăi țăranul peste umăr. Prăvăliașul, om răbdător, aduse îndată toate coasele însemnate cu pajura tunului. Țăranul își alunecă ochii peste marfă, dar nici n-o atinse. Clătină din cap gânditor. — Ei, ce mai poftești? — De, mă gândesc că tot mai bine o fi să aleg una din cele cu cap de taur… Negustorul n-avu încotro; încărcă tejgheaua din nou cu coasele cele dintâi. Acuma însă văzu și țăranul că-și face de cap și deci luă din grămadă o coasă la nimereală. Închise întâi ochiul drept și cercetă coasa cu de-amănuntul, apoi închise pe cel stâng, ținând-o înainte, cu vârful în jos. Pe urmă o ridică în sus și o mai privi așa o bucată bună de vreme.