Borsum[17]. Calfă de croitori, de loc de lîngă Hildesheim, el vine în căutare de lucru prin Liov spre Iași, în tovărășia conaționalului său Meyer, în vara anului 1817. Din Cernăuți, el se îndreaptă spre graniță, unde un vameș voia să împartă cu dinsul cămășile care-i erau pe plac, primind în schimb taxă sau ceea ce i se părea cuvenit. Pînă la Herța drumeții dau de boieri cu arnăuți, de negustori poloni, iar în acest sat moldovenesc, cu circiumă evreiască – 6 parale prînzul – de țigani și alți indigeni fioroși. Dincolo de Herța, în codrul vestit, unde se rătăcise un evreu cu lulele, altă spaimă în fața unor țerani cari se dovediră cei mai politicoși oameni din lume. Ca să ajungă la Dorohoi, încunjurat cu lanuri de porumb, încă un popas la cîrciumă: mămăligă la masă și pat de lemn cu rogojini. Iar codru, iar frică și iar ajutorul dumnezeiesc prin trecerea unor boieri cu arnăuți. La Botoșani află ocupație, – o sută de lei pe an – la un conațional din Posnania, însurat cu o unguroaică. Aici mănîncă harbuji, ascultă muzică de țigani la cafeneaua cu băncile îmbrăcate în rogojini și văd un vinovat bătut la falangă, apoi frecat la tălpi cu sare.