Sunt aici o mulțime de români care vorbesc perfect franțuzește… Portarul: Ei bine, după gălăgia pe care o fac, după țipetele lor. „Mișelie! Pungășie!” Clientul: Vorbește, prietene, nu te jena, căci eu, ce-i drept, sunt bucureștean, dar sunt bulgar. Ți-am spus că sunt român numai pentru că eram curios de ce întrebi. Portarul: A, d-voastră sunteți bulgar?… Va să zică, nu sunteți ziarist? Clientul: Firește că nu. Portarul: Atunci, scuzați. Prețul odăilor e numai zece franci… Clientul: Cum, va să zică, ziariștii români plătesc mai mult? Portarul: Negreșit. Toți ziariștii de paradă… Adică de ce să ne înjure și să ne batjocorească dumnealor degeaba? Noi primim, dar atunci să plătească gras, fie că sunt ziariști, fie că nu sunt… și dacă nu sunt, tant mieux!… (Și scena continuă sau se isprăvește. Cum vreți.)