— Bună seara, Avrum. — Muni pleci, coconaș? — Mâine, Avrum. — La chite ceas ? — La opt dimineața, Avrum. — Am să hiu. A doua zi, dimineața, birjarul a venit la ora hotărâtă și am plecat. Urcând un deal, mi-am întors privirea spre pădure: cu fruntea veșnic înălțată către cer își visă visul ei de pace și singurătate. Și sufletul mi se îmbruma de nu știu ce tristeță, depărtându-mă de cerul acela larg, de liniștea aceea nesfârșită, cari îmi deprinseseră mintea și simțirea cu gânduri atât de senine și bune ; cu farmecul unei poezii fără seamăn ...