E însă cu mult prea puțin pe lîngă tot ceea ce avem. Și, astăzi, astfel de reproduceri ar putea să aibă, față de progresul netăgăduit al spiritului public, altă primire decît cu ani în urmă. Încă înainte de această epocă, Louis Dupré, un mare desemnator, elev al lui David, care servise pe Ieronim, regele Vestfaliei, vine în Turcia la 1819, recomandat anume marelui-dragoman Mihai Șuțu, pe care, ca și pe fiica lui, frumoasa Elena, îl va înfățișa înfășurat în largul lui caftan blănit, cu o extraordinară strălucire de colori. [1] Plecînd din Constantinopol, el va schița în cale alaiul noului domn, însuși Șuțu, care pleacă spre reședința sa moldovenească. În octombre, la București el va putea zugrăvi și pe doamnă, pe tatăl domnului și pe unul dintre boierii greci. Prin Brașov și Cluj, el se va îndrepta apoi spre Pesta. [2] Prin 1828 Hector de Béarn care, cu alți doi ofițeri, întovărășește pe un duce francez în Orient, vine din Polonia pe la Hotin și trecînd de-a lungul Basarabiei pînă la Isaccea se înfundă în Dobrogea, pentru a se întoarce la Paris prin Odesa. În Basarabia vede pustiu de stepă, sate rare, berze străbătînd cîmpiile întinse. La Bălți întîlnește o frumoasă femeie dormind lîngă copiii ei și desemnatorul e încîntat că poate prinde o schiță.