Rădăcina, tot așa, indică numele celui care a întemeiat satul: Popăuți vine de la Popa, Climăuți de la Clim etc. Sufixul „ăuți» corespunde rusescului „ovce». Nu totdeauna sufixul este important însă pentru soluții istorice. Și rădăcina nu are, adesea, caracterul rusesc. Clim e mai mult rusesc, dar Popa nu e rusesc, iar Rădăuții vin de la Radu, care nu e rusesc, Bădăuții de la Bade. […] Cînd s-a întemeiat Moldova, nu erau deloc străini pe aici. Rușii, rutenii, – biserica „Rufenilor” din Iași înseamnă: a rutenilor – rusnecii cari-și zic astăzi ucraineni, acei cari nu s-au asimilat încă, au venit, în timpurile mai vechi, prin colonizarea de către domnii noștri cari făceau expediții în Polonia și pe urma lor aduceau un număr de oameni pe cari-i așezau în slobozii. Alții fugeau de la sine, de veneau aici, pentru că la noi țeranul era liber, iar acolo, în Polonia, șerb: în cazul cel mai rău ei erau „vecini”, dar „vecinii” la început nu erau șerbi, ci oameni cu contract, așezați pe pămîntul boierilor. Tirziu de tot au venit apoi alți ruși, acei cari au fost chemați de pe urma dezvoltării agriculturii în țerile noastre, cînd pacea din Adrianopol, la 1829, ni-a permis să exportăm grîul pe care înainte îl țineau turcii numai pentru ei, tot atunci cînd s-au adus de peste Dunăre, de proprietarii din Romanați, Vlașca, Ilfov, bulgari.