O vară întreagă erau nevoiți să-l mai îngăduie. Seara, copiii auziau dela părinții lor vorbe rele despre Evreu. * * * E în noaptea Paștelui. Către zi, creștinii ies dela biserică. Ivirea dimineții are o seninătate solemnă, e ca decorul unui epilog măreț. Băieții preotului, în înțelegere cu alți camarazi, s’au vorbit să pue foc la casa Evreului. Vor face mult haz ... Furișându-se, cu lumânările aprinse, unul dintre ei s’apropie de fereastra care dă în stradă. Perdeaua e lăsată: întuneric și liniște. Cei dinăuntru dorm adânc. La un semn, toți sar gardul și intră în curte. Au în brațe maldăre de paie și cârpe muiate în gaz. Câțiva se ridică pe spinarea celorlalți, ajung cu mâna strașinele uscate și vechi, vâră înăuntru paiele, cârpele și dau foc. Apoi se împrăștie. După săvârșirea crimei, toți se înfricoșează deodată și simt nevoia de a se ascunde. Trece puțină vreme. Un fum negru și gros începe să izbucnească printre despicăturile strașinilor, și fâșii imense de flăcări se ridică în aer...