Atunci noul domn e dus în biserică și așezat pe scaun. A doua zi crainicii cheamă lumea la curte. Constantin, deși proclamat, se ascunde, cum făcea papa la Roma și împărații la Constantinopol; e dus în biserică și aici se cîntă: „Vrednic este”; i se pune dulama, calpacul, surguciul; boierii vin de-i sărută mina. Aceasta s-a făcut la 9 april 1654. Domnul cel nou dăduse garanția că oastea nu va prăda. Căci obiceiul la Constantinopol, cînd murea un sultan, era ca, trei zile, ienicerii și spahiii să facă orice pentru ca a treia zi să se prezinte iarăși, liniștiți, la serviciu. După ce îndeplinesc toate lucrurile acestea, vine jurămîntul boierilor. Boierii sînt în biserică, oastea în curte. Se pun două mese: la una este mitropolitul, la cealaltă patriarhul (de obicei era numai una). Stau acolo oamenii cari notează jurămîntul, și se spune: „Jurați pe această sfintă evanghelie și pe această sfintă cruce că veți fi cu Constantin Vodă, fiul lui Șerban Vodă, un suflet și un sfat, ascultîndu-l și ajutîndu-i fără viclenie, atît în față, cît și în dos, neascunzînd de el nimic ce trebuie să-i fie știut, în tot cursul vieții lui și a voastre. Nu veți fi vînzători către el, nici veți lucra împotriva lui.