„Pe aceste drumuri întâlneam adesea câte 20-30 de căruțe care mergeau împreună; pe fiecare din ele era o fată, întorcându-se de la târgul din satele din apropiere, extrem de frumoase și nesulemenite, cu o cunună de flori pe cap, pentru a arăta că sunt încă de măritat. Trecând, cumpăram de la ele lapte, prepelițe (pe care ele le numeau în limba lor așa) și ouă, de care multe din aceste fete aveau căruțele pline până sus, și orânduite în așa fel, încât mergeau pe ele și se susțineau fără să le spargă”. Este vorba de ținutul Hotinului, unde în urma stabilirii Turcilor la Camenița, țăranii ruși de pe malul stâng al Nistrului se refugiaseră sub protecția Pașei de Hotin, formând această insulă ruteană pe un teritoriu care, după cum se vede, la epoca în care fetele românce vindeau prepelițe, era locuit de vechea populație băștinașă.