Deci lipsă desăvârşită a exclusivismului de rasă. După discursul cel mare al excelenţei sale, se putea vedea, la primblare, sâmbătă, "o mulţime compactă de evrei şi evreice gătiţi": sfioşi şi fricoşi cum sunt, scot de acolo pe creştini, cari, ei, au prostia de a se crede stăpânii ţerii din moşi şi strămoşi. La audienţe, guvernatorul abia poate scăpa de gura evreilor, cari "exagerează faptele" şi dau amănunte prea din cale-afară ca să le poată crede cineva în totul". Cea mai mică făgăduială-i face să năvălească a doua zi chiar după răspunsul definitiv. În viaţa de toate zilele, "e de necrezut uşor să prăzi pe moldovean, care merge de la sine înaintea jafului". Cine foloseşte şi cine l-a adus în acest hal, pe lângă buna administraţie muscălească, despre care va fi vorba îndată, înţelegeţi: împotriva legii de la 1882, care opreşte pe evrei de a ţine moşii în arendă, bieţii oameni prigoniţi le ţin mai pe toate, conrupând administraţia cu 50 de copeice, taxă de mită, la hectar. Altă lege opreşte aşezarea evreilor în sate. Ţinutul Hotinului are însă nu mai puţin de 8 000 în mijlocul sătenilor. Evreii sunt opriţi de a sta la hotare; la Noua Suliţă însă, unde se neguţează cu paşaportul cel ieftin - şi ilegal - de 3 ruble, un evreu face un venit de 15 000 de ruble pe an; un bon cu iscălitura acestui stăpân al stăpânirii hotărăşte tot, în schimb, el ţine pe toţi funcţionarii, cu casa, mâncarea, băutura şi toate viţiile.