Cum se poate ca să fiu cu toate acestea om sărac - după ce m-am vândut și azi, și ieri și alaltăieri!? Am zis dar, să vină domnul comisar regal și să arate: m-a văzut pe mine trăind în belșug? M-a văzut la baluri? M-a văzut la teatre? M-a văzut în călătorii? M-a văzut risipind averi? Cum m-am vândut? Ce s-a făcut prețul vânzării!? După toate acestea D-sa vine aici și vă spune D-voastre: Domnia lui s-a plâns că este sărac lipit pământului și de aceea a scris! D-voastre îmi sunteți martori că eu nu am zis aceasta. A spus un neadevăr știind că nu e adevărat ceea ce spune. Domnule Președinte și Onorabilă Curte, Ar fi o rușine - nu pentru mine, ci pentru societatea în mijlocul căreia am trăit cum am trăit, dacă la bătrânețe aș fi ajuns într-o stare încât să fiu nevoit a mă face trădător pentru că n-am ce să mănânc! Vă rog, eu nu sunt om care nu are nevoie de nimic. Domnia sa mi-a zis: să te fi dus să mături strada. Foarte frumos! N-am însă nevoie de așa ceva: totdeauna găsesc lecții particulare din care pot să trăiesc. Țin dar, înainte de toate, să relevez că aceasta a fost o injurie din partea domnului comisar regal, și vă rog pe D-voastre, ca mai înainte de a lua o hotărâre s-o întrebați pe D-sa, dacă mai stăruie ori nu asupra acestui lucru.