El arată că a găsit în Moldova, pe la 1590, cincisprezece orașe și șeisprezece sate care aveau catolici, populația catolică fiind în număr de 1691 familii cu 10 700 de membri. În Bacău și împrejurimi – aproape era un sat foarte important catolic, Trebeșul – se aflau 4000 de case, și din populația aceasta 216 familii, cu 1692 oameni, aparțineau religiei romane. În oraș chiar era biserica Sfintei Marii și a Sfîntului Nicolae, de lemn. Domnia, în general, era foarte tolerantă față de toate confesiunile, și, cînd era vorba să se ridice o biserică străină, ea dădea din vistierie: astfel s-a dat și pentru acoperirea bisericii Sf. Marii din Bacău 500 de scuzi de aur, sumă foarte importantă. Dealtfel vistierul Moldovei pe vremea aceasta – nu vistierul cel mare, care era român, ci al doilea, –, Giambattista Amorosi, „pe care-l întîlnim pomenit și în alte documente, era catolic, italian, avînd un nepot care învăța la Roma, în Collegio dei Greci. În Trotușul vecin erau 68 de familii și 3 994 locuitori, cu biserică de piatră. În ceea ce privește predica la sate, ni se spune că se făcea în limba ungurească. Mai tîrziu, în secolul al XVII-lea, această limbă a fost înlocuită în parte prin cea românească, pe cînd călugării erau în cea mai mare parte italieni[10].