E absolut falș. Avem în spiritul poporului nostru o tendință spre inițiativă pe care Statul, croit după sistemul napoleonian, o înăbușe, dar care este capabilă să se ridice din nou. În artă, am unit influența orientală cu cea occidentală și cu fondul nostru propriu, creînd forma originale: grecii chiar recunosc, la Muntele Athos, în picturile de acolo, genul „moldo-valah”, absolut deosebit de genul lor propriu. Tot așa în materie politică a fost o colaborare de cugetare politică proprie nouă. Nici Regulamentul Organic, nici Convenția de la Paris nu ni-au fost hărăzite fără să fi vrut noi: toate acele vechi hatișerifuri, toate acele constituții următoare au venit din agitația pornită în mijlocul boierimii noastre. Ca să se vadă care era mentalitatea acestor boieri, iată ce cereau ei pe vremea aceea, înainte de tratatul din Siștov, cu austriecii, la 1791, înainte de tratatul din Iași, cu rușii, la 1792. După un text păstrat în însemnările lui Hammar, fost consul la Iași, mai tîrziu vestitul istoric al Imperiului otoman, boierii Țerii Românești declarau că nu voiesc ca țara lor să fie mai departe asimilată cu un pașalîc; decît să ajungă la ce a fost înainte, mai bine să-i apuce o catastrofă cosmică, să se cufunde ca Lisabona și Lima.