Întîi, natural, o descrie. În această descriere el insistă, mi se pare, prea puțin asupra frumuseților naturale, care, cum se va vedea, impresionează foarte mult pe Raicevich, dar se ocupă mult de agricultură. Înșiră producția noastră de grîu, care era foarte puțină pe vremea aceea, și de alte păioase, și în același timp de porumb, cu privire la care sînt numai cîteva linii. Un capitol mai întins cu acest subiect ni-ar fi folosit desigur mai mult decît zecile de pagini cu privire la originile episcopatelor de Milcov și de Argeș, la rasa românilor, pe care firește nu o admite ca fiind latină, ci ar crede că sînt slavi cari au învățat latinește și, mutîndu-se din Peninsula Balcanică, au venit în locurile noastre, unde, astfel, n-au nici un fel de drept. Se ocupă apoi de caracterul tuturor locuitorilor, discutînd de cînd au venit țiganii, dacă evreii sînt mai vechi decît cutare epocă din evul mediu la noi, dacă ungurii sînt conviețuitori de la cutare dată ori ba, lucruri în care grămădește o mulțime de erudiție, ca unul care cetise, nu numai pe Cantemir, ci atîtea lucrări germane care aveau sau ba legătură cu țerile noastre ba pînă și manuscrise, ca al lui Hayton Armeanul din veacul al XIV-lea, și știa franțuzește, latinește, ceva grecește, pînă și limbile engleză și spaniolă, citînd pe Don Quijote în original.