Aceste bande se compun, unele, din șapte pînă la opt indivizi, altele, de cîte patru, și unele, din cîte trei indivizi. Arangiate în modul acesta, ei își procură esistința dupe gradul cunoștințelor muzicale, uneori delectînd urechea bogaților și alteori pe ale săracilor, pe timp ce, dacă se vor introduce instrumentele de mai sus, negreșit că fiecare tacîm de lăutari va fi compus de la zece pînă la douăsprezece persoane, de unde rezultă că ei își vor scoate hrana foarte anevoie, din cauză că nu pot cînta pe la nunți, mese și alte petreceri decît pe prețuri foarte mari. Și nu credem că vor găsi cu înlesnire persoane care să le plătească după cuviință meritul și osteneala lor, mai cu seamă în poporul de jos, care este demult deprins a dansa și a asculta cîntece desmierdătoare de la cîte un tacîm de lăutari compus mai totdauna dintr-o vioară, o cobză și un nai, pe care îl plătesc cu ce pot, pe timp ce o bandă completă de lăutari nu ar avea cu ce să o plătească, pentru că ea ar cere de la patru pînă la cinci galbeni. Credem dar că ar fi mult mai bine a lăsa pe lăutari să-și formeze bandele lor, dupe cum îi va conduce interesele, și suntem siguri că ei își vor întocmi școala de muzică, de vor simți necesitate, sau vor trimite pe copiii lor a studia această artă în conservatoriul ce în curînd este a se înființa, unde vor putea dobîndi, fără mari sacrificie pecuniarie, o instrucțiune muzicală complectă, care i-ar pune în stare a compune în viitoriu muzică mai bună și acompaniată după regulile armoniei europene.