În jurul cetăților regelui Ungariei, călătorul putea să vadă un număr de oameni strînși din toate părțile și așezați supt supravegherea și exploatarea dregătorului numit de rege, iobagul fiind elementul militar (numele poate fi peceneg). Aici nu este o inovație a ungurilor, cari nici n-au inovat nimic, ci au imitat pedant, precum imitează totdeauna popoarele finice, uralo-altaice. E sistemul cel vechi carolingian, germanic: cum au făcut carolingienii față de saxoni, în ținuturile locuite de aceștia prin mijlocul Germaniei și părțile mai orientale, tot așa au procedat și ungurii, plagiind pe carolingieni, astfel cum, mai înainte de aceasta, îi plagiaseră slavii din Panonia și din Moravia. Poporul nostru însă, aici ca și aiurea, nu cunoștea decît Țara Românească, pe care o împărțea pe rîuri; chiar și acuma poporul din Ardeal nu recunoaște Ardealul decît dincolo de Olt și dincolo de Bîrsa: Țara Oltului nu e Ardeal; și tot așa Țara Bîrsei e în afară de Ardeal. Chiar în părțile nordice și nord-vestice sînt ținuturi care n-au nimic a face cu Ardealul, precum Țara Oașului, de la Havas, care înseamnă în ungurește munte, și Maramurășul, al cărui nume vine de la una din apele care curg în aceste părți. În părțile de dincoace este țara Jiiului, țara Oltului.