El începu a-i povesti dar cu de-amănuntul toate cele petrecute astă-noapte, de carele încărcate, de visul său rămas atât de clar în aducerea-aminte a sa, și îi zise: - Te rog, prietene, de dragul lui Dumnezeu! spune-mi pentru ce numai casele noastre sunt însemnate cu cruci? Te rog… În șirul convorbirii, Bátor devenea din ce în ce mai serios. Oricât de curios i se părea lucrul, împregiurările coincideau mult mai mult decât să poată fi luat în glumă. - Și-apoi ce crezi tu? zise el serios. Ce vor românii? - Ce vor? Ce cred?! Nimic nu cred. Eu știu, eu sunt convins, eu nu mă mai îndoiesc. Românii vor o vesperă siciliana. - Te asigur: astăzi seara, când vom fi cu toții în teatru, românii vor năvăli asupra noastră și în aceeași vreme și asupra caselor noastre. Bátor stete o clipă nehotărât. - Cu toate acestea, eu cred că crucile sunt făcute de primărie, observă el gânditor. În cazul acesta, trebuie să ne lămurim, dar fără zgomot. -Asta o voi și eu! răspunse Zoltán mulțumit. Ziua de astăzi este a noastră. Acum, că știm totul, nu mai putem să fim surprinși. - Negreșit, trebuie îndată să mergem la primărie. Eu sunt convins….