Știa ce trebuie să facă, fiindcă știa ce voiește Mara, muma ei! Îi venea dar să intre în pământ când vedea că Anca a simțit, a-nțeles parcă slăbiciunea ei și se uita cu ochii scrutători și miloși la dânsa; un fior rece o cuprindea când se gândea că de la Anca vor afla toți ceea ce nimeni în lumea aceasta n-ar trebui să știe. Și cu cât mai mult se silea să se ascundă, cu atât mai vârtos se dădea de gol! — Ce e cu tine, Persido? Ce s-a întâmplat? întrebă Trică cam mirat. — Ce să fie? Nimic! răspunse ea speriată. El se uită lung în ochii ei. — Tu ai văzut pe Națl, Persido, ai vorbit cu el, îi zise apoi încet. Ea se îndreptă și-și ridică capul. — Da, răspunse, l-am văzut și am vorbit cu el, dar asta nu e nimic! — Lasă-l dracului pe neamțul acela! grăi Trică îndârjit. Tu o știi pe mama! Să nu-l văd pe aici, că dau de păcat. — Nu fi nebun! zise ea. Ce am eu cu el?! Lasă-l să se plimbe; fă-te că nu-l vezi. O să vie o dată, de două ori, și n-o să mai vie dacă va vedea că nu-l bagă nimeni în seamă.