În sfîrșit, perioada electorală, cu toate fierberde și cu toate agitațiile ei, a trecut. Țara reintră în obicinuitul ei calm, sub care se ascunde nemulțămirea adîncă a claselor apăsate, cum sub calmul mării liniștite se ascunde curentul care o va-nfuria curînd… Calmul acesta aparent cuprinde-n sine ura tăcută, nemulțămirea tăinuită și dorul de luptă al celor apăsați, și vai acelora care, pe orizontul senin al păcii, nu văd semnele prevestitoare ale furtunii mijind în depărtare! Noi, socialiștii, vîslași destoinici pe valurile societății moderne, vedem semnele acestea și dăm semnalul. E vremea să ne organizăm, e vremea să ne pregătim pentru lupta cea mare ce se apropie. Socialismul cheamă sub cutele steagului său pe toți dezmoșteniții societății de astăzi. Prin dezmoșteniți noi nu înțelegem numai o clasă restrînsă de oameni, ci pe toți obijduiții, pe toți aceia care sufăr urmările nedreptei alcătuiri sociale. Muncitorul cu brațele sau cu mintea, de la țară ca și de la oraș, tot acela care produce bogății din care numai alții se înfruptă, tot acela care-n schimbul unei munci de salahor de-abia-și duce viața de azi pe mîine trebuie să vină la socialism, pentru că numai socialismul îmbrățișează pe cei ce sufer și arată calea dezrobirii tuturor nedreptăților.