Doar cel mai tânăr dintre ei, băiatul firav pe care în pistă nici nu-l văzusem decât la sfârșitul numărului, și-a ridicat capul deasupra ligheanului peste care se spăla gol până la brâu și m-a privit un moment. — Beb, îl numi femeia. Pe urmă, îmi făcu semn să viu la măsuța ei de toaletă. Îmi aprinse țigara și apoi o aprinse pe a ei de la mine. Porni să-și descheie nasturii bretelelor, dar plictisită că nu poate fuma liniștit, renunță, rămânând așa, cu tot spatele gol și cu un sân pe jumătate descoperit, sub tricoul acela nu destul de deschis ca să-i alunece cu totul de-a lungul corpului. Fuma cu stângăcie, ceea ce m-a surprins și-am spus-o. — De ce ții țigara între degetul gros și arătător? — Nu știu. M-am învățat, se vede, așa. Tăceam amândoi. Nu știam despre ce să-i vorbesc și mi-era necaz pe mine că venisem, căci eram cu siguranță ridicol între cei patru bărbați, care își vedeau de treabă în jurul meu, ca și cum nici nu aș fi existat. — E foarte interesant numărul dumneavoastră, vorbii eu în sfârșit, oprindu-mă la platitudinea asta, mulțumit oricum că găsisem ceva și că puneam astfel capăt tăcerii aceleia penibile.