Nu trebue óre să ne întrebăm, ce se fac ródele munciĭ lor și cum se risipesc bogățiile agonisite de dînșiĭ!? Ni-e destul să ne uităm împrejurul nostru pentru ca să ne încredințăm, că prea sînt mulți ceĭ ce trăesc pe nemuncite și în răsfățare din ródele munciĭ sĕvîrșite de Româniĭ, carĭ pier în miserie. Niște barbari, lipsițĭ de simțimênt comun, niște ingrațĭ, mișeĭ nevrednicĭ de lumina sórelui am fi și noĭ, dacă n’am pune umĕr la umĕr, ca să-l ocrotim pe Român și să punem hotar exploatăriĭ neomenóse, care-l duce la peire. Omenĭ sîntem și-l iubim pe om fie el Turc, Maghiar orĭ Evreŭ, dar tocmai iubind pe ómeni, trebue să fim cuprinșĭ de viuă repulsiune față cu indiviå iĭ degenerați, carĭ nu iubescși eĭ pe semeniĭ lor și nu sporesc prin munca lor rodnică bogățiile țăriĭ, ci îșĭ petrec viața adunând în mânile lo[r] ródele munciĭ sĕvîrșite de alțiĭ, ca prin ele să și-ĭ robéscă cu atât maĭ vîrtos pe ceĭ muncitorĭ și cu inima curată. Nu urîm pe nimenĭ, dar ținem să ne facem datoria față cu părințiĭ noștri, dându-ne silința de a feri pe némul nostru de agricultorĭ, care sécămana [scarmănă] pămîntului și istovesc puterile muncitorilor luĭ, de meșteșugarĭ-cârpaci, carĭ nu fac nimic cum se cade, de neguțătorĭ necinstițĭ și de speculanțĭ neomenoșĭ, carĭ turbură viața nóastră comercială și ne compromit creditul, de mijlocitorĭ nerușinațĭ, carĭ trăesc prin ruinarea economică și morală a societățeĭ în care se află.