Și mam' mare scoate din săculețul ei un beret tot din uniforma canonierii le Formidable. – Te mai doare nasul, puișorule? întreabă mam' mare. – Nu... răspunde Goe. – Să moară mam' mare? – Să moară! – Ad', să-l pupe mam' mare, că trece! Și-l pupă în vârful nasului; apoi, așezându-i frumos beretul: – Parcă-i șade mai bine cu beretul!... zice mam' mare scuipându-l să nu-l deoache, apoi îl sărută dulce. – Cu ce nu-i șade lui bine? adaogă tanti Mița, și-l scuipă și dumneaei și-l sărută. – Lasă-l încolo! că prea e nu știu cum!... Auzi d-ta! pălărie nouă și biletul! zice mamița, prefăcându-se foarte supărată. – Să fie el sănătos, să poarte mai bună! zice mam' mare. Dar mamița adaogă: – Da' pe mamițica n-o pupi? – Pe tine nu vreau! zice Goe cu humor. – Așa? zice mamița. Lasă!... și-și acopere ochii cu mâinile și se face că plânge. – Las' că știu eu că te prefaci! zice Goe. – Ți-ai găsit pe cine să-nșeli! zice mam' mare. Mamița începe să râză; scoate din săculeț ceva și zice: – Cine mă pupă... uite!... ciucalată! Mamița pupă pe Goe, Goe pe mamița și, luând bucata de ciucalată, iese iar în coridor.