Doamna se ocupă de a crea o bună școală de fete. Poenaru declară că se gîndește la un curs normal de preparație a profesorilor[19]. Pensionatele lui Monty și Mitilineu se împărtășesc de laude[20]. Foarte călduros se vorbește de armată. Garnizoana, de 400 de oameni, e compusă din soldați „perfect echipați, hrăniți și bine administrați”. „Această trupă”, scrie el, „e tot așa de frumoasă ca aceea a celor mai mari state[21]. O companie de tineri instruiți devotîndu-se carierei militare e atașată acestui regiment, și purtarea lor, ca și înaintarea lor intelectuală nu lasă nimic de dorit.” La căzărmi constată „o orînduială perfectă, o mare curățenie și soldați tari și zdraveni” (forts et robustes)[22]. Infanteria, „deși alcătuită din soldați foarte tineri, e vrednică să rivalizeze cu acelea ale Prusiei și Austriei”[23]. Rugat de domn, la care prînzește, să cerceteze ocnele, călătorul se informează de școli (umanioare și la Craiova), precum și de închisori (Telega, Giurgiu, Snagov, Rătești, Ostrov, cu cifre precise). La Ploiești, prefectul tînăr, un Florescu, îi arată temnița și spitalul, la Snagov află pe osîndiți putrezind în lene și umezeală, neîngrijiți la boli, de mor pe cale, zăcînd pe zdrențe și rogojini, fără a se dezbrăca vreodată; patru, cinci călugări rătăcesc fără rost, în clădirea acum în reparație[24], care posedă un venit de 10 000 de galbeni.