Mulți evrei în prăvălii înșiruite pe largile străzi nepavate la Chișinău, unde o franceză ține un magazin de mode. La Bender, aceeași priveliște ca la Chișinău. La Dunăre, unde locuitorii, pe lîngă negustori evrei, sînt moldovenii și ceva bulgari, el află armata lui Diebitsch și Wittgenstein gata de a trece în Turcia; populația nu arată nici un entuziasm. În Dobrogea, la Babadag, lîngă fîntîna sacră pentru musulmani, cazarma din 1806, a sultanului Mahmud. De aici se merge spre Bazargic, bine pavat, cu moschei și bazare. La întorsul din Șumla, Mangalia i se prezintă ca un sătuleț bîntuit de țînțari, dar cu frumoasă moscheie, iar Chiustenge în mijlocul întăriturilor păstrate, pe care le pecetluiește o inscripție turcească de mult pierdută. [3] Pictorul Théodore Valério, elev al lui Charlet, purtat prin multe țeri, vine în Orient prin Ungaria în ajunul războiului Crimeii la 1853, pentru a înainta pînă la Silistra, iar la 1855 el schițează în principatul muntean cutare țerancă, din Tunari, cutare dorobanț de poliție, pentru ca în Banat să culeagă țigani și la Oradea românul plet os în fustă ungurească și cu largă pălărie, la cîrciumă ori de pază înaintea boilor albi cu coarnele lungi[4]. D. Karadja a descoperit de dînsul și desemne inedite: splendidul cioban ardelcnesc cu căciula dreaptă, văzut în multe atitudini, altul purtînd pe umeri largu-i cojoc cu blana în afară, un al treilea, tînăr, cu privirea eroilor lui Grigorescu.