Este o imensă arhivă la Roma, a congregației de „Propa ganda Fide” („Pentru răspîndirea credinței”), care se ocupa de toate provinciile cîștigate împotriva păgînilor sau ereticilor. Un inventariu al acestor bogății lipsește, și s-au tipărit numai relațiuni întâmplătoare, sporadice. În scrierile părintelui Possevino despre Ardeal[5] se vorbește despre situația poporului românesc de acolo. Este chiar un pasagiu foarte important în care se constată existența unui vlădică românesc la Alba Iulia. A fost o discuție foarte pasionată în ce privește rostul acestui episcopat. Cîțiva, printre cari mă număr, susțin că românii n-au avut un mitropolit rezidînd în capitala Ardealului decît pe vremea lui Mihai Viteazul și din cauza influenței lui; alții, sprijiniți pe anume acte, dubioase, pretind că încă din secolul al XV-lea era un mitropolit al Ardealului. Acesta se pare cu totul imposibil, pentru că situația românilor din Ardeal era așa de umilă, cu atîta despreț erau priviți de oficialitate, încît un mitropolit al lor așezat în fața episcopului catolic, în însăși reședința principilor Ardealului, e nelogic. De fapt, pe vremea aceea, se făcea în Ardeal printre români o foarte puternică propagandă calvină, căreia i se datorește și traducerea în românește a o mulțime de cărți sfinte sau predici și tipărirea acestor cărți.