*** Primirea pe care ți-o face Gherea nu seamănă cu a nici unui om pe care l-am cunoscut vreodată. E o bucurie întreagă când își vede un prieten, o bucurie care se manifestă cu căldură, fără nici un fel de ceremonie. Intrăm în casă, și cea dintâi grijă este să întrebăm ce face ceaiul. În așteptare, criticul înghite nedespărțitul bicarbonat de sodă. Când vine ceaiul — fără rom și fără lămâie — începe inter- vievul: — Când iese volumul al doilea din Literatură și știință? — Cred că are să iasă prin noiembrie. — Ce materie o să aibă? — Cred că o să am articole de Delavrancea, de Vlăhuță, Voinov, Găvănescu, O. Carp, Stavri... și toți cei din numărul trecut. — Dumneata despre ce ai scris? — Eu am un articol Artiștii-cetățeni. Vreau să arat, cu date biografice, că toți marii artiști au fost și mari cetățeni, că ei au fost întotdeauna în fruntea curentelor de luptă socială. Vreau să arăt că se înșală aceia care cred că artistul nu se poate pasiona decât pentru arta pură. — În privința asta, știi că am scris o serie de articole. Ce zici de tendințele în artă? — Zic că nu poți cere unui artist să scrie într-un fel ori într- altul, îi poți cere numai să se pătrundă de marile curente moderne.