E o mare publicație de proporții largi, cu desemnurile în colori[7]. Billecocq califică pe Bouquet de artist din cei mai distinși și de prieten al său. Publicația avea un interes politic, revoluționar. Fostul consul voia să tragă atenția asupra celor „aproape nouă milioane de valahi cari au aceeași mamă ca și noi, vorbesc o limbă latină și se recunosc între ei prin numele de roumains, adecă români”. Și el amintește că în atlasul școlar al lui Lesage, întrebuințat încă la 1848, teritoriul nostru, „mare cît o treime din Franța și încă mai bogat”, e trecut, după actul de anexiune din 1806 al țarului Alexandru I-iu, ca provincie rusească. Pentru a nu se crede că Bucureștii sînt „Bucara”, Billecocq, prietenul aspirațiilor noastre, înfățișează deci „peste patruzeci de desemne capitale, încredințate celor mai celebri artiști pentru a face să se vadă de aici bogățiile prezentului, amintirea trecutului, speranțele viitorului”. Lucrarea se vede a fi fost pregătită de autor în castelul său de la Villebon, încă din septembre 1847. Dar data publicației e 21 septembre 1848 și ultimele pagini cuprind istoria revoluției nenorocite a republicanilor din București. O altă culegere a lui Bouquet dă în splendide planșe colorate cea dinții serie de porturi populare românești.