Se servește pe urmă cafea și tabac. Urmează, a doua zi, împărțirea de daruri. Domnului i s-a dat un ceasornic de porțelan, doamnei o garnitură turcească de cafea, în porțelan, cumnatului doamnei, un Caragea (Antohie), secretarului domnesc și scutarului domnesc alte lucruri din același material, ori postavuri și galbeni de aur. La 11 ambasadorul pleacă, după o ultimă slujbă la catolici și, petrecut de alaiul obișnuit, trece prin Ghermănești, Huși, unde-l întîmpină 150 de soldați, Trestiana, locurile de provincie avînd deci oarecare garnizoană; apoi pe lîngă codrii Chigheciului, din margenea Bugeacului, în mare nevoie de ostași cari să ajute, – paza tatarilor prădalnici fiind încredințată codrenilor, apărători ai graniței și hoți (v. haiducul Codreanu). De la Huși, Mniszech se îndreaptă, prin Giurcani, Crețești, Oancea, Foltești, spre Galați, unde-l întîmpină ispravnicul Cantacuzino, cu care schimbă daruri, trimețîndu-se de acesta năramze, lămîi și două căprioare. La plecare, Cantacuzino își conduce oaspetele pînă peste Dunăre, la Măcin, oferind dulceți și cafea. Interesant de notat mai este că, trecînd printr-un sat unde era o nuntă, ambasadorul roagă pe nuntași să joace, ca să vadă obiceiurile populare. Venim acum la alt călător polon, contele Potocki, dintr-o foarte mare amilie. Contele trece prin Moldova, mergînd la Constantinopol, în 1759.