Şi în alte dăţi, pe alte plaiuri, din cartea bisericească pe româneşte şi-au luat zborul scrisul, şi apoi şi gândul românesc! Erau de faţă şi redactori ai ziarului Basarabia. Aceşti tineri crescuţi în şcoli înalte ruseşti, stăpâniţi de cetirea literaturii ruseşti revoluţionare, înrâuriţi de prieteni ruşi revoluţionari, nu puteau să vadă odată în ochi pe preoţii "înapoiaţi" ai unei legi de care vremile nouă n-ar mai avea nevoie. Prin popor, scriau ei, şi numai prin popor se poate face mântuirea poporului, pe lângă care grija pentru neam îşi are un rost ceva mai mic. Când li s-a dat aici sfatul de a uni într-un mănunchi pe toţi românii din toate clasele, s-a sculat cutare basarabean, medic în România, şi s-a răstit la mine căzăceşte, cu nagaica. Acum iată că şi bietul popa foloseşte la ceva. Şi dintre aceşti popi s-a ridicat chiar o urare, din inimă, pentru cel dintăi ziar românesc ce iese între Prut şi Nistru. S-a mulţămit de redactori, şi Basarabia laudă acum neobosit fapta preoţilor. Aşa e bine.