Moș Teacă merge să inspecteze pichetele de pe linia frontierei. Înarmat până în dinți, cu sabia la brâu și-n fiecare buzunar cu câte un revolver, se urcă într-o căruță având drept vizitiu un harabagiu turc și alături de harabagiu doi soldați cu puștile încărcate. Sosește la pichetul nr. 18, între Kadichioi și Cranova. Santinela-l vede, strigă garda, care ia la umăr, pe când șeful de post, căprarul Albu, își face raportul. — Unde suntără turcii? întreabă Moș Teacă. — Care turci, trăiți, don căpitan? — Care turci, care turci! Contrabandiștii, rătane! nu face pă prostu, că la mine nu merge! Eu sunt catană bătrână!... — Trăiți, don căpitan, n-am prins nici un contrabandist... — Pentru ce nu i-ați prins? Ce faceți aici? Păziți porcii? Numa pă mine mă vedeți când viu? — Dacă nu trec contrabandiști... — Pentru ce nu trec? Dacă nu trec p-aici, atunci, va s' zică, trec pân altă parte! Va s' zică, nu sunteți în stare nici de-atâta lucru! — Trăiți, don căpitan... — Nu vorbi! Am să te dau în judecată pentru părăsirea postului în fața inamicului... Târșoru te mănâncă de-acuma! — Trăiți, don căpitan, n-am părăsit postu... — Dacă nu l-ai părăsit, unde sunt contrabandiștii?...