Aci întîlni pe sîntul Petru cu cheile — Deschide poarta, moș chelar, că voi să întru! — Cine ești d-ta și de unde vii? — Viu de pe ceea lume; sunt jurisconsult, doctor în drept. Aproape jumătate din viața mea am învățat la carte; știu să apăr drepturile omului și am diploma de la facultatea din Tîrgoviște. — De așa ceva nici că se pomenește p-aci. — Dar d-ta cine ești? Sîntul Petru cînd auzi că-l întreabă cine este, nu se putu opri de a nu zîmbi cu milă și-i răspunse: — Precum mă vezi, eu sunt Petru cu cheile raiului; deschiz la cine se cuvine. — Bun lucru este asta, moșule. Dară cine te-a pus pe d-ta aci? — Ce fel, cine m-a pus? Iacă Domnul nostru Isus Christos; cine să mă puie? — Unde ți-e decretul de numire? — Ce este aceea decret? — Iacă, pitacul, formalitatea în puterea căreia ești pus în pîine. N-ai patalama la mînă? Eu te contest. — Ei! și ce face asta? — Face că cel întîi venit poate să te revoace, să te suspende, să te destituie și atunci rămîi cu buzele umflate. Unchiașul Petru, curat la inimă și tare în credință, stătu nițel de se gîndi și o îndoială oarecare păru a se furișa în inima lui.