... În starea de nebunie toate ideile sunt de o cumplită realitate ... Omul e torturat , e pus pe cruce, e bătut, fără ca cineva să-l atingă. Cele mai cumplite dureri fizice sfâșie sufletul și-i brazdează fața ... din contra, dureri reale în senzul nostru îl găsesc nesimțitor ... Nu avem criteriu ... Nu știm dacă știm ceva ... O credem, fiindc-o cred și alții, pentru că e o normă predomnitoare , și asta nu fiindcă lumea ar fi cum ne-o închipuim, ci pentru că om cu om samănă mai mult ori mai puțin ... Poate-se zice însă că cutare om ciudat nu are drept când spune ceva? Cu ce-l combați ? ... Cu aceea că și alții zic ca tine că nu-i așa? Cu ce drept ? Valoarea privirei lui este aceeași cu valoarea privirei noastre ... numai c-a lui e izolată, pe când a noastră găsește și altele turnate pe-același calup . Dar e un visător? Bine. Cine? Noi ori el ? Asta e 'ntrebarea . ... Poate că noi nu facem alta decât visăm într-un fel și el într-altul... — Dar bine... vedem lumea. — Și el o vede. — Dar o pipăim. — Și el o pipăie.