(Mie): A venit cineva în lojă la ele? Eu: ... Tincuța: Mitică... Eu: Care Mitică? Măndica: Ei! care Mitică... Tincuța: Lefterescu, locotenentul... Eu: Să mă credeți, cuconițelor, pe onoarea mea va spun, da nu pot să zic, pentru că eu... Măndica: Pentru că dumneata ești cavaler și au vrei să spui. Tincuța: Da', pe Lefterescu l-ai văzut în circ! Eu: Mi se pare că era într-un stal, drept în fața mea. Măndica: Lângă loja ei!... (Tincuții) Ai văzut? Ai înțeles acum pontul... Vezi, dacă ești proastă? Tincuța: Peste poate! Eu (aruncând o privire pe fereastră și văzând o trăsură închisă, care a tras la scară): Vorbești de lup și madam' Potropopesco la ușă. Tincuța: Ea! Măndica: Vezi ce obraznică e!... Eu (având un presentiment și luându-mi pălăria): Doamnelor, dați-mi voie să vă salut... Îmi pare bine că vă găsesc totdeauna vesele și grațioase... Eu trebuie să mă retrag. Tincuța (tăindu-mi calea): Așa degrab'? Eu: Vă asigur, că... o afacere... urgentă... Măndica (acoperindu-mi ușa): Fără să iei măcar un ceai? Eu (apăsat din ce în ce mai mult de vechiul meu presentiment): Parol... Măndica: Tocma acu'? Tincuța (smulgându-mi pălăria): Peste poate! Eu (trebuind să cedez, cad zdrobit pe un puf.) Feciorul: Madam' Potropopesco.