Ah! striga tovărășițile meii, cât îi de frumos! cât îi de plăcut, dulce și politicos! Eli s-ar fi bătut de la dânsul. Las a giudeca cât îmi ațâța focul cari mă frige niște așa cuvinte. Cu toate aceste, tulburare în care am fost toată ziua au pricinuit o bună lucrare. Am dormit îndestul de bine păn la 5 ceasuri dimineața. Atunce m-am sculat din așternut și m-am îmbrăcat într-o clipală de ochi, am așteptat cu atâta nerăbdare precum și frică menuntu cel fericit a mântuirii mele. La ce de pre urmă, menuntu acest atât de dulce au sosit. Atunci, îmbărbătată de dragoste, m-am scoborât în vârfu degitilor și am agiuns la poartă, pe cari am deșchis-o, căci furasăm cheia de la Febi. îndată ci m-am văzut în uliță, am zărit pe îngerul păzitoriu meu ci mă aștepta. A zbura la dânsul ca o săgeată, a sări în carâtă și a m-arunca în grumajii săi, și — mână vezăteu: aceasta au fost una. Un părău de lacrămi, cele mai dulci ci am vărsat în viiața me, au izvorât atunci din ochii mei. Inima me de abia era în stare a puté cuprinde bucuriia ce sâmțăm de a mă vidé în brațăle unui tânăr așa frumos.