Ajuns mitropolit de Chiev, întemeietor de tipografie, alcătuitor de catechism, creator al unei literaturi rusești și, prin originea lui aristocratică, prin legăturile lui cu curtea polonă, [a fost una] din cele mai mari personalități pe care le-a cunoscut poporul rusesc, căci viața culturală a întregii națiuni derivă de la prezența pe scaunul din Chiev a lui Petru Movilă sau Moghilă, a doua zi după epoca lui Mihai Viteazul. Iezuitul care a jucat un mai mare rol și în Ardeal și în Rusia a fost vestitul Padre Possevino, care a fost și un scriitor vestit,– în total o personalitate foarte interesantă. Așezați între ardeleni, poloni și rușii de supt coroana polonă, din Galiția și de peste Nistru, lîngă cazacii supuși pe urmă influenței țarului din Moscova, natural că și noi a trebuit să primim influențe de acestea iezuite. Sînt domni din a doua jumătate a veacului al XVI-lea cari au ocrotit propaganda catolică. Petru Șchiopul a fost prietenul acestei propagande: pe lîngă dînsul a funcționat multă vreme în calitate de cămăraș de Lăpușna, pe urmă de postelnic, un albanez italianizat, cu aparență de nobil venețian, Bartolomeo Bruți, frate cu tălmaciul ambasadorului venețian la Constantinopole, Cristoforo Bruți, și rudă cu alți membri ai aceleiași familii, rămasă în Capo d’Istria și în deosebite părți ale Italiei.