Se dădeau bătălii cu pumnii în jurul urnelor. În acest timp căutam în străinătate clipa de odihnă pe care credeam că o merită ostenelile mele de un an întreg, unite cu tot ce poate lăsa pe suflet un an ca acela care abia se încheiase. Plecat în februar la Paris, am vorbit despre Franța din Cipru, revenind la vechile mele studii despre această țară de cruciată la care mă dusese cariera zbuciumată, în urmărirea aceluiași ideal, a lui Philippe de Mézières. Astfel de conferințe, la care se vor adăugi, în anul următor, acelea despre Armenia Mică din Cilicia, și aceasta o formațiune de cruciată, pe care o stăpînea spiritul francez, formează în intenția mea o prezintare, nouă, a Fraudei dincolo de Franța, despre care vorbeam cîndva dlui Doumergue, pe atunci numai președinte al Senatului, și vioiul, surîzătorul, foarte cultul om politic francez recunoștea că așa ceva nu s-a făcut încă și mă îndemna călduros s-o încerc. De acolo am trecut, în mart, prin Madrid, pentru călătoria în Portugalia, unde am regretat numai așa de puținele mele mijloace, pe care criza momentană a reizului, răpede încheiată însă printr-o admirabilă mișcare patriotică, le crescuse foarte puțin: pînă astăzi frumoasele mînăstiri din locuri izolate mi-au rămas necunoscute.