— Las’, c-are să mănânce acolo mierte-fierte! striga, de după paravan sergentul sanitar. A treia zi m-am liberat din spital. Mă pregăteam să ies pe poartă, când aud în curte larmă mare. Mă duc să văd. Vreo douăzeci de sanitari făcuseră un cerc și priveau. De sus, glasul sergentului-major: — Să-l ridice de-acolo! Ce stați de căscați gura? — Ce s-a întâmplat? întreb pe un sergent. — Ia, nimica toată! Nebunul ăla de la sala de arest și-a dat drumu de pe fereastră. — Și? — Și... s-a făcut ciulama până jos. Nu știu de ce mi se păru că aud la ureche: „Cântă sfântu, cântă!” Am fugit.