Cuprinsă de o spaimă, ea a fugit într-un colț. El după ea. Era ceva nespus de încântător. Numai începutul e însă greu, și el era din ce în ce mai mirat și mai încântat de rafinăriile ei. Pornită odată pe calea cea bună, ea era parcă toată viața și-ar fi petrecut-o împreună cu dânsul și ar fi fost în stare să fugă cu el în străinătate. Amețit de simțimântul celei mai depline biruințe și de fericirea omului ce nu mai are nimic de dorit, Nicu ar fi fost în stare s-o facă și aceasta, căci o dată sunt tinerețe, dar pentru așa ceva erau prea puțin cele trei mii de lei pe care i le dăduse cocoana Lucia, ba și din aceștia cheltuise o bună parte. Dimineața zilei următoare ea nu se mai rușina, da’ era nemângâiată. Ca s-o mângâie, dânsul a scos-o la plimbare, și acum dânsa nu mai strâmba din nas nici pe la magaziile de modă, nici pe la giuvaergii, ci ținea să arate că are gust și știe să aleagă. A și ales, încât mai pe înserate Nicu era neliniștit de gândul că n-o să-i ajungă banii pentru cele două-trei zile ce dânsa putea să petreacă la București și a început să mai strângă băierile pungii.