Boierii ar fi reclamat din nou dreptul de a-și alege domnul[48], înlăturînd și clerul grecesc. Se vorbește și de promisiunea lui Tudor de a scădea birul la cinci lei și de a desființa văcăritul, vinăriciul etc., ca odinioară. Țeranii nu-i ziceau decît Tudor Vodă[49]. El era deștept și tenace, respectat de ai săi; francezul îl crede capabil de a domni[50]. În ce privește mișcarea lui Ipsilanti, acesta fusese elevul lui Demangeot, dascăl francez, și era foarte instruit; cei trei prinți sînt frumoși ca mama lor, care „trecea în vremea ei drept întăia frumuseță din București”[51]. Se dau portretele lui Christari medicul, traducător cunoscut; al lui Caravia, ucigătorul turcilor de la Galați, sălbatec, cu ochii roșii, bețiv, prevaricator, fost soldat rusesc apoi buluc-bașă la Caragea; al lui Duca, agent al lui Ali-Pașa; al lui Iordachi, mic, slab, fără înfățișare, față distinsă; al lui Farmachi, înalt haiduc impunător, luptător de la 1806 la 1812, plin de răni așa încît nu putea să se suie pe cal, „drac împelițat”[52]. Se credea în cucerirea foarte apropiată a Constantinopolului cu strînsura de greci, între cari și din Odesa, Nijna, și fii de boieri. Pare că a văzut pe Tudor intrînd în București, între un preot cu crucea și „Teodor Macedoneanul” (Macedonschi), urmat de Farmachi.