– Ce vorbești, domnule? se poate să spui astfel de absurdități?... tocmai acuma să desființăm armata? – De ce nu? – Dumneata nu vezi cum se încurcă lucrurile în politică, care nu poți pentru ca să știi de azi pe mâine cum poate pentru ca să devie o complicațiune... Dumneata nu vezi ce se petrece în China cu boxerii, și toată Europa nu poate pentru ca să se-nțeleagă; asta e o chestie mare, nu vorbi așa, îmi pare rău! S-a răcorit binișor... Ceața s-a lăsat încet-încet peste capetele noastre, așezându-se iar la pământ. E târziu... Fanaragiul companiei de gaz a început să închidă becurile. Se face ziuă. Plătim și ne sculăm. – Unde mergem? întreabă Nae. – Eu - zic - mă duc spre casă. – Ai la o simigerie, trebuie să scoață covrigi calzi. – E târziu, Nae... – Eu nu mă duc d-acu acasă, zice Nae... Mai umblu prin oraș... pân-o face. – Cine să facă? – Nevastă-mea. – Ce? – O apucase aseară durerile. - !... – Nu pot, monșer, pentru ca să stau când face... Mă plimb așa de colo până colo; mai beau o bere, un macmahon, un șvart, mai vorbesc cu un prietin, trece vremea; și când mă-ntorc... gata.