N-am la dispoziție cartea unui Günter, care a fost prin aceste părți pe la jumătatea veacului al XVIII-lea. Descrierea, din 1785 a lui Johann Lehmann, în Reise von Pressburg nach Hermannstadt în Siebenbürgen, e însă de o însemnătate deosebită. Omul a fost de cinci ori în Ardeal și spune singur că în 1782 era de față, în Deva, cînd, cu toată lipsa de pîne, preoții români nu dădeau voie credincioșilor lor să calce postul pentru a mînca de frupt. Data aceasta, venind de la Pressburg, el trece Tisa la Seghedin, se îndreaptă de acolo, prin Sîn-Miclăușul-Mare, la Timișoara, oraș liber de la 1782, în care notează cele două Rathhause: al sîrbilor, mai vechi, și cel nou, al coloniștilor germani, unul cu teatru, celait cu o „redută”, casa comitatului, „casina”, cele două mănăstiri franciscane și clădirile frumoase din „Fabrik”. Trece la Lugoj, oraș românesc și oraș nemțesc, cele două cartiere fiind despărțite prin apă: aici află o cafenea cu biliard și admiră castelul contesei „Saro“, proprietara celor mai multe terenuri. Pe pămînturile ei, bine îngrijite, direct, Lehmann se îndreaptă spre Făget, cu două sute de case românești și treizeci poate germane, avînd două lăcașuri ale noastre și unul al minoriților din Lugoj; de aici spre „mizerabilul“ sat Rușavița.