Nu cunosc alte scrieri ale lui Richard Kunisch, care-și publica abia în 1861 Bukarest und Stambul. Skizzen aus Ungarn, Rumänien und der Türkei, retipărită în 1859, tot la Barlin, supt titlul: Eine Fahrt nach dem Orient: Reisebilder aus Ungarn, Rumänien und der Türkii[35]. Era însă un cunoscător perfect al limbii franceze, un folclorist amator, un mașter în a face, nu numai versuri de societate, ci și bucăți de poezie în genul lui Victor Hugo, și chiar autorul unui volum frumos de povestiri, pe care-l citează. Spirit critic, dar fără generalizări pripite, acest german de cultură în mare parte și franceză face cîtva din drum pe Dunăre. Astfel ajunge, și el, în preajma Porților de Fier, pe care le descrie cu mult simț de pitoresc, să cunoască rasa românească supt solida înfățișare a bănățenilor. Mai departe, nu face cunoștință și cu elementul din principatul muntean, căci urmează calea de apă, fără a încerca să descrie malurile, pînă la Giurgiu, orășel amical, cu pavagiu prost și case țerănești. Aici e întîmpinat de vameșul care-i cere o „revisione” – zice el – pentru toate bagajele. Dus, în orașul încă neisprăvit, la „Hotel Italiano”, unde-l servește un Giuseppe, el se crede întîi într-un „han de tîlhari”, Räuberwirtshaus, fără ușă care să se închidă, fără ferești cum se cade, dar care, a doua zi, i se pare „relativ suportabil”.