Cine a făcut aceste cruci și pentru ce le-a făcut? La aceste întrebări ce-și face îl cuprinde o îngrijare, o neliniște pe care o simte omul în fața unui lucru de care nu-și poate da seamă. El își caută explicarea în capul său, și îngrijirea se încordează până la spăimântare. Apucat de o gândire nehotărâtă, Zoltán pleacă spre vale. Pe casa vecinului său Bányi Béla, o cruce roșie… Merge mai departe. Pe casa amicului său Lâszló Antal, două cruci roșii… Mai merge câțiva pași și se oprește încremenit înaintea unei case mici, dar curate… Da! el nu se înșală. Aici locuiește Munteanu: pe casa acestuia nici o cruce… În capul său s-aprinde o lumină înfricoșătoare; începe să înțeleagă ce vor grămezile ce văzuse ieri și pentru ce românii nu veniseră la teatru; începe să înțeleagă zgomotul de astă-noapte, carele încărcate de oameni… să înțeleagă, în fine, ce însemnează crucile roșii. Ca gonit de un vrăjmaș neîmpăcat, el străbate ulița în jos și în sus… Pretutindenea casele locuite de maghiari sunt însemnate cu cruci roșii. Deodată se oprește înaintea unei case mari. Este a lui Paveleanu. Un român, dar și el are trei cruci roșii. A!… el a fost aseară la teatru.