Dar, pentru a strica efectul primei apariții, harnicii aderenți, devotați și convinși, ai dlui mareșal Averescu, ostași glorioși ai șomajului bucureștean, au izbutit să facă, la rîndul lor, ca regele României să omagieze prin apariția sa aceastălaltă manifestare a aceluiași „popor”. Aici însă s-a produs un incident pe care analele populare ale Capitalei noastre nu-l cunoșteau încă. O domnișoară făgărășeancă a avut eroicul curaj de a se opune cu succes mijloacelor bogate ale dlui Trancu- Iași. Cîștigînd prin singurele sale argumente politice un număr de onorabili servitori ai caselor bogate din București, a putut scoate în fața aceluiași Palat un număr aproape egal de apărători ai tronului. În ceea ce privește calitatea, ei ar putea fi considerați chiar ca superiori prin tot ce un țeran poate să capete în contact cu bucătăriile boierești, iar, ca alimentare, acești bine hrăniți ai ziselor bucătării ar fi fost în stare să facă praf pe bieții jigăriți ai șomajului fără termin. Astfel de scene jenează mai tîrziu pe toți aceia cari, în căldurile electorale, au participat la ele. Dar ele rămîn în paginile ziarelor, în fotografiile luate de amatorii cărora le place să facă haz, și ele se înscriu pe latura comică a istoriei contemporane.