- Cum n-ai căzut? întrebă cocoana Alina mirată, în vreme ce madama se răci în tot trupul. - Am bălăcit - se lăudă el - cu Gogușor sub streșină și am dat cu bâta în baltă. Cocoana Alina se lăsă pe jumătate leșinată, pe jumătate moartă în jeț. Lucru nemaipomenit, de necrezut, înspăimântător: băiatul ei a bălăcit cu băiatul spălătoresei sub streașină și toți au mințit-o; n-avea în casa ei pe nimeni care să-i păzească băiatul și să-i spună adevărul. Nu! cu asemenea slugi ea nu mai putea să trăiască; asemenea oameni nu mai putea să sufere în casa ei; ea chemă pe Jean și-l trimise la club, ca să cheme pe boierul. Dar paharul amărăciunilor nu era încă plin. Jean nu plecase bine, când sosi medicul, d. dr. Furcă, un fel de maniac, care râse din toată inima când află cele petrecute, și în loc de a-l mustra pe băiat, îi zise un: „Bravo, voinice! » El îi pipăi pulsul, i se uită în gât, îl puse să-și scoată limba, apoi constată că n-are cocoana Alina de ce să se neliniștească. - Doctore, dar a tremurat! grăi cocoana, stinsă. - A tremurat - răspunse medicul - fiindcă îi era frig, iar acum s-a încălzit și nu mai tremură.