Ileana nici nu se ascunsese bine, până ce feciorul cel de împărat şi intră în casa cu o sabie ascuţită în mână. – Să-mi spui acuma, Ileana draga mea, grăi el, tu m-ai aruncat pe mine în pivniţă? – Eu! grăi Ileana de sub perdea. Feciorul de împărat dete o dată cu sabia peste sânişorii păpuşii. – Tu m-ai scos cu batjocura din ţară? întrebă el de-a doua oară. – Eu! grăi Ileana. Feciorul de împărat dete peste faţă. – Tu mi-ai vărsat mâncările? întrebă feciorul de împărat de-a treia oară. – Eu! grăi Ileana. Feciorul de împărat dete cu spada de sus în jos. – Tu mi-ai vărsat vinul? întrebă feciorul de împărat de-a patra oară. – Eu! grăi Ileana. Feciorul de împărat dete cu spada o dată cruciş şi o dată curmeziş. Iar Ileana începu a răsufla aburi de moarte. – Tu m-ai aruncat în cuţite? întrebă feciorul de împărat de-a cincea oară, şi mai în urmă. – Eu! grăi Ileana. Feciorul de împărat împunse acuma cu sabia în inima Ilenei, începu apoi să dea în toate părţile, şi cruciş, şi curmeziş, şi în lung, şi în lat, să dea din toate puterile ce avea, încât îi curgeau lacrămile pârău.