E unul și acelaș punctum saliens care apare în mii de oameni, dizbrăcat de timp și spațiu, întreg și nedespărțit, mișcă cojile, le mână una 'nspre alta, le părăsește, formează altele nouă, pe când carnea zugrăviturelor sale apare ca o materie, ca un Ahasver al formelor, care face o călătorie ce pare vecinică. — Și este într-adevăr vecinică. — In fiece om se-ncearcă spiritul Universului, se opintește din nou, răsare ca o nouă rază din aceeași apă, oarecum un nou asalt spre ceruri. Dar rămâne 'n drum, drept că în mod foarte deosebit, ici ca rege, colo ca cerșitor. Dar ce-i și ajuta coaja cariului care-a 'ncremenit în lemnul vieții? Asaltul e tinerețea, rămânerea 'n drum ? decepțiunea, recăderea animalului pățit — bătrânețea si moartea. Oamenii sunt probleme ce și le pune spiritul universului, viețile lor —încercări de deslegare. Chinul îndelungat , vecinica goană după ceva necunoscut nu samănă 7 cu aviditatea de a afla răspunsul unei întrebări curioase? — Dar mie mi se pare că unde-i un problem e totodată și deslegarea lui. — Da. Kant. Cei mai mulți oameni însă rămân întrebări, uneori comice , alteori neroade, alteori pline de 'nțeles , alteori deșerte. Când văd nas omenesc, totdeuna-mi vine să 'ntreb ce caută nasul iesta 'n lume ?