E înalt, spătos, cu mâinile și picioarele peste fire de mari. Ochii lui de un albastru spălăcit sunt umezi și sinceri ca ai unui câine. Uneori acești ochi îți fac impresia că nu văd nimic; stau nemișcați și aiuriți. Atunci Filip tace și se gândește. Când îți vorbește, ochii lui te privesc drept și adânc în ochi, par’că ar voi să-ți străbată în suflet. Glasul său e cald și sfios. În trupul acestui colos de optsprezece ani e un suflet de copil. Când îl vezi, ai crede că e în stare să lupte cu un taur, și cu toate astea n’a îndrăznit până la vârsta asta să sărute nici o fată. Un prieten al său, băiat voinic, frumos și îndrăzneț, i-a spus de multe ori să se ferească de dragoste. Fetele au guri prea dulci și mai totdeauna ele te fac nefericit Prietenul său a iubit pe o fată cu părul moale și mătăsos ca mătasea porumbului. Apoi fata a fugit c’un altul, care nu eră frumos ca prietenul său, dar avea să moștenească o avere mare dela părinți. Și Filip încheie această banală poveste de iubire cu o privire și un gest cari ar însemna: — Eu n’am să iubesc pe nici una !