Cum priimi vestea aceasta, noul bei se găti să întâmpine pre dușman cu ostile sale, și abia ieșise împrotiva lor cu regimentele ungurești și muntenești și din nou trimise să ceară ajutor, în vremea aceasta se apropii avantgarda cazacilor ce se cheamă aici satragi (ceahragi) în număr numai de trei mii și respinse oastea care beiul trimise asupra lor. Pe lângă însuși beiul s-au adunat ca la patruzeci mii ostași din moldoveni, unguri, nemți, valahi, șerbi și alte nații. Atunci era vremea sfintelor prăznuiri a Domnului, la care stă toată nădejdea acestei lumi de jos; dar de frică și de spaimă toți tăcea și n-au prăznuit sfânta săptămână. Beiul ieși din Iași cu toate oștile aceste mercuri, a doua săptămână după Paști; toți neguțitorii greci fură siliți a merge cu el la război. Curând se întâlniră cu cazacii și se bătură mercuri de la amează pană gioi la amează, când cazacii împrăștieră oastea beiului, pricinuindu-i mare stricăciune. Bătălia a urmat așa. Cazacii sta după tabere și întăririînaintea cărora era puse arabalele lor de tot feliul. în centrul poziției era ei cu caii lor păzind cea mai mare liniște și tăcere în baricadele lor, încât nu se vedea nici un om. Moldovenii gândea că sunt morți și trimiseră un detașament de darabani, ca la opt sute de oameni, spre recunoaștere.