Sora lui se uită primprejur și se îndreptă spre ușa cămăruței. O deschise. Dinăuntru se împrăștie, deodată, un miros de mucegai. Femeia rămase în prag ca zăpăcită, apoi aprinse lumânarea de pe masă și intră cu ea înăuntru. După câteva clipe, se întoarse cu un maldăr de haine vechi, ferfenițite. Bătrânul se strânse ghem și-o rugă de-abia suflând: — Pune-le… peste picioare. Femeia se uită la frate-său și se cutremură când îl văzu în starea aceea; puse hainele așa, grămadă, peste cergă, și plecă în fugă după doctor. Bolnavul ațipi. Într-un târziu i se păru că cineva îi apasă pe piept un bolovan de gheață: răsuflarea i se curmă; gheața parcă se topea și apa rece îi străbătea prin toate părțile din trup. Cu cea din urmă putere încercă să zvârle bolovanul, se încordă, dădu din mâni, din picioare, și se ridică în sus. Se uită primprejur și nu văzu pe nimeni. Focul ardea liniștit; dar în casă parcă era și mai rece. Atunci zări la picioare maldărul de haine; clănțănindu-i dinții, de-abia se întinse, prinse mâneca unui palton și-l trase mai peste el; din faldurile paltonului răsări poala unui surtuc; bătrânul vru să-l întindă deasupra, dar, rupt de oboseală, căzu din nou în perne.