” Ca om cu multă prezență de spirit, el 1-a lăsat pe Goguță la locul lui și s-a dus să caute, trecând din vagon în vagon, pe cocoana Eliza. Nu-i însă, nu-i nicăiri. Întreabă ici pe un călător, colo pe altul, mai departe pe conductor. -A! domnule, - i se răspunse, în sfârșit - o doamnă, cum zici d-ta, a trecut în trenul ce trece la Brun. - Aoleo! strigă d-l Bondoc. A apucat pe un drum greșit și se pomenește la Praga fără bilete și fără para chioară la dânsa! Ar fi fost în stare să oprească trenul, să-l răstoarne și să ieie la goană pe toți nemții, dar locomotiva pufăia înainte și-l ducea cu o iuțeală de noauăzeci de kilometri pe oră. Vine conductorul să ceară biletele. - Domnule, îi zice într-o nemțească foarte deslușită, d-ta ai apucat un drum greșit: trenul acesta trece pe la Gaenzerndorf. D-l Bondoc a rămas ca trăsnit din senin. Drum greșit și el? Ce țară e aceasta, la care toate trenurile umblă pe drumuri greșite?! Dac-ar fi fost în țara lui, ar fi protestat cu cea mai mare energie împotriva unei asemenea răsturnări a toată ordinea; aici însă nu-i rămânea decât să-și dea pe față legitima indignațiune.