În ultimul război, acest numismat, Felice Caronni, care făcea catalogul muzeului de la Hedervâr-Witzai, în serviciul căruia sta de douăzeci de ani, făcînd opt călătorii din Italia în Ungaria[2], fu luat de niște magnați și dus în Ardeal, care, cunoscut în treacăt încă de la 1790, îi plăcu prin munții lui verzi, bucurîndu-se, spune el, de aceste frumuseți din primăvară pînă în toamnă. Trece pe la Ciucea, Uiedin și Gilău, unde „Mecenatele” său, Ioan Eszterházy, vicepreședinte al Dietei, are proprietăți, la Cluj. Petrece la soția guvernatorului, principesa Salm din Viena, care vorbește și italienește, și află uneori pe arhiducele Maximilian. Românii sînt pentru el partea „cea mai muncitoare și utilă și cea mai numeroasă” din populație. Caracterul fizic frumos al lor îl impresionează, și-i descrie amănunțit (și la preoți). Nu sînt schilozi și contra vărsatului este un procedeu îndătinat[3]. Observă că opincile sînt așa-numitele cioce din Abruzzi. Se citează și harta Țerii Românești tipărită cu un chip de român pe dînsa, la Viena, de căpitanul Ruhedorf: „Se ne vede l’immagine assai ben espressa nella vignetta di ornato alla bellissima carta geografica della Valachia, edita non à molto a Vienna dal sig. di Ruhedorf, capitano del genio, ch’io pure conobbi già tempo di guarnigione in Milano”.