Scrieți numai în registrul hotelului că sunteți ziarist, și tot se va aranja perfect… (După o pauză, cu o obrăznicie revoltătoare.) Totuși, domnule, îmi dați voie să vă spun că eu mă mir… Clientul: De ce te miri? Portarul: Că în România nu se găsește niciun om care să nu scrie la gazetă, care să nu fie îndemnat să-și exprime părerile la gazetă… Clientul (cu mândrie): Ehe… Portarul: Eu, domnule, știam că în viață mai sunt o sumedenie de alte ocupații în afară de ziaristică. Adică cum, nu sunt la d-voastră brutari? Nu sunt chelneri? Clientul: Negreșit, dar aceasta nu-i împiedică de a fi și ziariști. Brutarii, sau măcelarii, sau chelnerii sunt colaboratorii ziarelor breslei lor. Portarul: Am înțeles. În România toată lumea are câte o ocupație suplimentară, sau poate complimentară. Am înțeles… Va să zică, dacă cineva nu e ziarist de profesiune, cel puțin în orele libere se simte totuși obligat să scrie la gazete. Clientul: Exact. Portarul: Exact. Astfel se și înțelege că, deși la d-voastră toți oamenii sunt ziariști, totuși, aveți și cititori de ziare. Am înțeles. Unii scriu înainte de masă, iar după masă citesc, ceilalți citesc înainte de masă și după masă scriu… Am înțeles. Clientul: Afară de aceia, bineînțeles, care nu citesc de loc, care doar scriu… Dar acuma fii drăguț și-mi explică cum cunoașteți d-voastră așa de bine pe români.