În special la un scriitor foarte distins, cu forma foarte îngrijită, Heidenstein, silezian, care între altele vorbește și de aspectul Iașilor pe vremea aceasta, de palatul domnesc, de cele trei biserici ortodoxe, de cea armenească, de baia turcească ce era în Iași și care s-a păstrat pînă dăunăzi[9]. Dealtfel s-ar putea pomeni pentru epoca imediat precedentă și un izvor oriental, un călător grec, care și el dă știri despre Iași, despre domnul care stătea în scaun, mai ales despre el, Petru Șchiopul. Pe atunci, în a doua jumătate a veacului al XVI-lea, veneau o mulțime de prelați greci în părțile noastre. Veneau pentru că biserica din Constantinopol, și tot așa bisericile celelalte, din Alexandria, Ierusalim, Antiochia, ai căror șefi s-au îmbulzit la noi în decursul acestui veac, ajunsese foarte săracă. Privilegiile mari care fuseseră acordate de turci la cucerire, au fost, mulțămită prezenței în fruntea afacerilor a unor viziri abuzivi și a unor sultani care-i îngăduiau pe aceștia, necontenit îngustate. Așa i s-a luat patriarhiei ba o clădire, ba alta, și ea a ajuns, ca să se mai poată menținea, să se adăpostească, la sfîrșitul veacului al XVI-lea, în paraclisul bisericii adause pe lîngă „ambasada”, capuchehaielîcul Munteniei la Constantinopol, în „casa lui Vlad”, ruda domnului de atunci (1586).