Totodată am fost și suntem și astăzi, pe cît se poate, în curent cu literatura didactică din Transilvania, încît am cunoscut mai toate lipsurile și toate bunurile abecedarelor apărute acolo, precum: abecedarul d-lui Zaharia Boiu, al d-lui Basiliu Petri, al d-lui Ștefan Pop, abecedarul și Organul pedagogic al d-lui Popescu și alte lucrări pedagogice. Prin urmare, cu aceste cunoștinți și cu practica pedagogică ce o făcusem ș-o făceam zilnic fiecare în clasă cu școlarii, eram în stare, credem, pentru a putea face Metoda nouă de scriere și cetire, fără să avem nevoie de a copia. La întrarea noastră în cariera didactică, fiind toți institutori de clasa I-a, n-am găsit alt abecedariu în școală, decît pe-a lui Iarca, abecedariu care era cel mai răspîndit pe vremile acele. Acest abecedariu însă nu mai corespundea cu cerințele timpului nici cu noul metod de învățarea cetirei prin scriere, după sistema fonetică. Pe lîngă aceste, abecedariul lui Iarca, nici în celelalte părți nu era întocmit în mod intuitiv, precum se cerea, căci cuprindea mai multe sentințe filozofice și teologice și alte bucăți instructive și morale, într-adevăr, însă nepotrivite cu priceperea școlarilor de clasa I-a primară. Astfeliu dar, de la începutul carierei noastre didactice, fiind lipsiți de un abecedariu întocmit cum se cade, chiar în anul 1863—64 ne-am întrunit și am luat hotărîrea de a ne aduna în toate serile, în localul școalei de la Trei Ierarhi, și a păși la coordonarea materialului, pe care, în vreme îndelungată și cu multă trudă îl adunasem înadins, și tot adunam, pentru întocmirea unui abecedariu.