Apoi, cînd domnul se așeza în capitala lui, trebuia să deie agăi care-l punea în scaun 10 000 de taleri. Toate acestea se plăteau pe sama statului, nu a domnului. Dar mai era o sarcină. Pentru că se introdusese obiceiul, de cînd domnul nu mai era ales de țară, să se aducă plîngeri împotriva lui la Poartă, el era chemat la Constantinopol să se justifice, iar, dacă nu putea, era trimes în exil, și, trebuind să fie imediat un domn fără să se aștepte alegerea din partea țerii, se lăsa lucrul, de formă, în sama pribegilor de la Constantinopol, așa încît de multe ori zece oameni puteau numi domn pe cine voiau, dintre membrii, reali sau închipuiți, ai dinastiei; aceasta pînă la o vreme, căci pe urmă numea sultanul și de-a dreptul. Și turcii au prins a schimba pe domni foarte des, ca să cîștige sumele importante pe care le-am văzut: schimbarea se făcea la cite trei ani. Chiar dacă același stăpînitor era numit din nou în scaun, el trebuia să plătească din nou, și astfel s-au adaus alte daruri către sultan și puternicii de la Poartă. Se dădeau 25 000 de taleri pentru mucarer, întărire, dacă domnul era absolvit de acuzațiile ce i se aduseseră, iar, dacă altul era numit din nou, atunci el plătea după obicei.