Și, iarăși, creatorii diversiunii Vaida nu puteau să prevadă marile calități dramatice de care vor da dovadă, în grațiosul menuet pentru prezidenția Consiliului, aceia cari vor oferi admirabilul spectacol al întrevederii fecunde de la Valea Seacă. Era o mare greutate și cu dozarea în Ministeriu a celor două nuanțe care stau gata de luptă. Nu s-a mai repetat scena de acum cinci ani, cînd d. Sever Bocu, masivul exponent bănățean, cel mai decebalic dintre ostașii partidului, se închidea la Capsa și nu vroia să presteze jurămîntul. Dar trebui să se recurgă la toate finețele spiritului de îndatorire și de tragere pe sfoară pentru a face ca fiecare ardelean, stăpînul adevărat al situației, să fie dublat de un țerănist și fiecare țerănist, puțintel indispus, să aibă căptușeala unui ardelean autentic, născut, alăptat și înțărcat, nutrit și îmbogățit de provincia sa natală. Era cu atît mai necesar, cu cît de la început șeful din culise, mireasa încă nenuntită a partidului, invitase provinciile, considerate după a sa părere ca niște simple colonii, să se unească împotriva”Vechiului Regat”, uzurpator și acaparator al pămîntului ardelenesc mai ales, în care cîteva mii de morți uzurpă în adevăr și acaparează de multă vreme pămîntul unde au picat luptînd pentru Ardeal.