Preoţimea românească din Basarabia şi-a deschis de Sf. Dumitru tipografia de limba moldovenească. Inaugurarea ei a fost o zi care va rămânea înscrisă în analele culturii noastre, iar pentru basarabenii înşişi o dată din cele mai fericite. S-a şi vorbit româneşte la serbare. Prieteneşte pentru noi s-a arătat şi Mitropolitul, deşi e rus, şi chiar guvernatorul, care nu s-a sfiit a recunoaşte fiinţa celor un milion şi jumătate de "moldoveni" în Basarabia şi nevoia ce este de a li se da cetire pe limba lor. Din Bucureşti era de faţă tânărul Sergiu Cujbă, un basarabean şi el, care a vorbit răspicat şi frumos despre foloasele culturii, adăogind că ea nu înteţeşte răscoale şi nu aruncă în aer stăpânirile, ci-şi are - adăugim - drumurile şi metodele şi izbânzile ei (o, ce izbânzi minunate, trainice, veşnice!). Oficialii vorbeau ruseşte, deşi nu cu trufie, dar cinstiţilor preoţi cari au făcut tiparniţa în româneşte nu li s-a ţinut de rău că au făcut să audă şi ei ca şi oaspetele de la noi acea limbă al cării sunet se va desface din călătoriile harnice ale slovelor pentru cărţile bisericeşti pe înţeles. Începutul acesta cultural nu e strălucitor, nici pretenţios. Se începe acolo în plin veac al XX-lea, aşa cum s-a început aiurea cu mult timp în urmă, şi desigur nu fără folos.