Călătorul polon spune că a trecut pe la Hotin, care, cum am văzut, fusese amanetat polonilor. A mai fost amanetat și pe vremea lui Despot, care căpătase în felul acesta bani și sprijin militar; a fost din nou amanetat pe vremea Movileștilor, dar, cînd a trecut Kuszewicz, stăpînirea polonă, după pacea cu turcii, în urma expediției personale, la Nistru, a sultanului Osman, nu mai exista la Hotin. Drumul se făcea atunci tot în diagonală, prin Basarabia de nord drept la Ștefănești. Ambasadorul a întrat la Iași, și aici l-a primit Ștefan Tomșa, care era încă în scaun. În Muntenia însă a fost primit de Radu și de fiul lui: Radu însuși era bolnav de ochi, din care cauză a trebuit să părăsească la un moment dat țara pentru a se îngriji. Fiului, ca unul care a fost așezat ca domn de foarte tînăr, i s-a zis Copilul, Coconul. Drumețul a fost deci primit și de acest Alexandru Coconul pe care-l va supraveghea, în momentul cînd se va întîmpla ca tatăl să lipsească, mama lui, doamna Arghira. I-au ieșit înainte curtenii, și în fruntea lor acela care, pe vremea aceea, juca un rol foarte important pe lîngă Radu Mihnea și familia lui, acea personalitate grecească despre care a fost vorba și mai înainte, cel dintîi diplomat al Moldovei pe atunci, Constantin Batiște Vevelli.