Astăzi, o samă dintre autorii de abecedare nu văd bunătatea unei asemine cărți, decît numai în figuri; și nu se mai gîndesc la alta decît ce feliu de figuri ar iscodi, crezînd că figurile singure au să învețe pe copil a ceti și a scrie, iar nu învățătorul cel sîrguincios și competent. Și dacă unii dintre ei mai știu și cîte-o leacă de nemțască ori franțuzască, îți răspund cu îngîmfare: „Așa-s acum toate abecedarele în Germania, sau, așa lucrează toți abecedariștii din Franța, Svițera etc.” Știm că pe acolo sunt abecedare și de aceste. Dar întrebarea este, dacă autorii acelor abecedare îs bine convinși că figurile sunt de trebuință la cunoașterea literelor, sau lucrează și aceia numai din fantazie. După cît cunoaștem și noi, ca mijloc de a sprijini memoria copiilor, nu sunt pînă acum decît literele însăși, căci cu ele ne ajutăm la scriere și cetire, iar nu cu figuri. Prin urmare, ne pronunțăm contra figurilor, luate ca mijloc pentru a se ajunge la cunoașterea literelor și spunerea sunetelor. Iar pentru partea a III-a a abecedarului, cît și pentru cărțile de cetire, unde se predau cunoștinți mai întinse despre lucruri și ființi, mai ales de acele care nu se pot găsi la noi, acolo figurile sunt de trebuință.