), n-a făcut alta decît a luat un abecedariu nemțesc și, prin ajutoarele altora, tot așa de competenți, l-a tradus în românește, ca vai de el! Și dacă voiesc d-nii Florantin și Densușanu, pot găsi originalul de pe care a tradus M. Șvartz. Însă, după cît se vede, l-a schilodit așa de rău, traducîndu-1, că n-a rămas din el decît o caricatură; căci, nu ne vine a crede că asemine lipsă de întocmire și asemine întortocheri de idei și nepotriviri să fi fost în vrun abecedariu nemțesc, cum se cade. Înainte de toate, deși s-ar părea că abecedariul răposatului M. Șvartz este întocmit, în totul, după metoda legografică-fonetică, dar în realitate nu este, și iată de ce: la început, în pagina I-a, cartea lui Șvartz părăsește, într-adevăr, sistemul cel învechit de a pune toate literile în șir alfabetic, și introduce numai cîte una, însă nu înlesnește copiilor calea de a putea disface cu ușurință cuvintele în sunete, și de a ceti fără greutate, ușurînd această cale, printr-un material bogat de cuvinte monosilabe și propoziții ușoare, după cum face cartea noastră Metoda nouă, lucru ce ne-a costat destul timp și multă osteneală, pînă ce am adunat și coordonat acest material, care nu se vede nici într-un abecedariu românesc de pînă atunci; iar de atunci încoace, se vede în abecedarele autorilor cari ne-au copiat fără păsare, schimonosind lecțiunile întocmite de noi.