„Spuneți gubernatorului, au răspuns Mirvan, că de mi s-a făgădui ca și Zuma să rămâie în viiața, iarâș altă mărturisâre de la mine nu va dobândi.” Gubernatorul nu voie să-s afle în orașul Lima când vinovații era să-s ardă, pentru aceea s-au dus la o moșie unde ave casă și grădină departe giumătate de ceas de la oraș, de unde era noapte să-s întoarcă înapoi. Nenorocitul Ximeo în zadar alcătuia în sine mii de planuri ca să mântuie de moarte pe Mirvan și pe Zuma: ar fi adunat pe prietinii săi, dar aceasta nu era cu putință, căci ișpaniolii pază pe indieni în toate diminețile atâta de tari, încât nici nu puté vorbi în taină cu Azan și Tamir. în sfârșât, după toate s-au dat o proclamații prin cari să poronce tuturor indienilor din Lima să-s afle față la pedeapsa morții vinovaților. Indienii era fărâ arme: gvardia ișpaniolească s-au îndoit și s-au așăzat împregiurul grămăzii de lemne; pe lângă aceasta, soldați trebuia să întovărășască acești jărtve nevinovate la locul osândirii: nu mai rămăsăsâ altă decât a să supune poroncii! În vremi când aștepta tot orașul întristat această tragedie, gubernata zace în pat fărâ să știi nimica de această întâmplare; neodihna celor ci să afla pe lângă dânsa o au făcut a cerceta pricina: ea prepune că Beatrix i-a tăinuit cevaș.