Mă știi că avem Tanțilichi și eu legături. Am alergat pe la toți cu Lavinia. Mereu mi se zice însă: „Ce vrei!? Slavici l-a mâncat fript pe Tanțilichi al tău, l-a prostit, l-a făcut din om neom. Le-am spus că nu-i adevărat, că el a avut totdeauna convingerile pe care le are acum, că nu se pleacă decât în fața lui Dumnezeu. În zadar! M-am dus la Brătianu. Cumnatul meu, fratele mai mic al lui Tanțilichi, este aghiotantul lui. Chiar și acesta m-a brufituluit spunându-mi să plec, căci Brătianu e supărat și nu vrea să mă vadă. Ii știu însă prea bine pe oamenii aceștia și sunt încredințată că au să-și schimbe gândul. N-avem decât să stăruim noi amândouă. Spune, Lavinio» - adăugă apoi. «Da, tată - urmă aceasta. Am fost și la Morțun. Era foarte supărat fiindcă germanii aruncaseră puțin mai înainte o bombă asupra casei în care locuiește. M-a primit cu toate acestea după ce Dimitriu, care se afla și el acolo, i-a spus că sunt fiica ta. A fost surprins când a aflat c-ai fost dus la Domnești și l-a însărcinat pe Dimitriu să se intereseze. Dimitriu mi-a spus apoi să fim liniștite și mi-a dat o carte de vizită pentru Romulus Voinescu, care m-a primit foarte bine și mi-a dat voie să venim eu și Fulvia să te vedem.