Uitându-se la mâna ei și la degetele ei subțiri și lungi, era încredințat că dânsa nu e Laura. Mai era apoi și că-n dosul ei stetea o matahală de om îmbrăcat ca arnăut, în fustanelă creață și la brâu cu hanger și cu pistoale. - Ești un caraghios! îi zise ea. Îmbraci hainele jerpelite ale unui chelner și-ți uiți în degete inelele cu diamante, care prețuiesc o avere întreagă. Nici această mână mică, albă și moale nu se potrivește apoi cu favoriții câlțoși pe care-i mângâi cu ea. Ce cauți aici, omule? Raul stete câtva timp zăpăcit: nu se putea dumiri ce are să-i răspundă. - Dar tu ce cauți? întrebă-n cele din urmă. Și de ce n-ai pus mască viind la bal mascat? - Eu ce caut? îi răspunse ea. Am un soț care nu se mulțumește cu o singură femeie și am venit să-mi caut și eu, drept răzbunare, încă un bărbat, iar de mască n-am nevoie, căci unde nimeni nu mă cunoaște, pot să-mi vadă toți fața, cum în adevăr o am, mască e și asta. Raul se-nvioră. - Am, zise, și eu soție care aleargă pe la baluri mascate fiindcă nu se mulțumește cu un singur bărbat.