Între alte mai multe broșure și foi periodice zării un afiș teatral, care anunța reprezentarea operei Mosè în seara acelei zile. Trimisei pe camerierul ospelului să-mi cumpere un bilet; iar la șapte ore intrai în sala teatrului și, cu toate că văzusem teatrul Fenice din Veneția, rămăsei foarte mulțumit. Interiorul acestui edificiu seamănă foarte mult cu al teatrului nostru, atîta numai că el are cinci ordine de loji și o capacitate de două mii persoane, pe cînd cel de la noi, cu toate sumele fabuloase ce a costat construirea lui, nu poate să priimească într-însul decît de la opt pînă la nouă sute individe. Picturile și ornamentele lui, deși sînt inferioare în artă și bogăție celor de la teatrele de primul ordin, sînt însă lucrate cu mult gust și acurateță. Am zis că erau șapte ore cînd am intrat în teatru; aveam dar să mai aștept încă o oră pînă la începerea reprezentării. Ca să nu pierz în darn acest timp, cerui permisiune de la intendentul teatrului ca să vizitez scena. O vizitai și rămăsei foarte mulțumit de curățenia și bunul ordin ce găsii într-însa. Departe de a vedea, ca la noi, o mulțime de dulgheri și lucrători furnicînd printre culise, și un mare număr de decorații trîntite ici și colo fără ordin, care împiedică circularea artiștilor și dă un aspect prozaic, departe iarăși de a vedea legioane întregi de lampiști, slugi și subrete de ale artistelor, și alte persoane ce se introduc furtivamente în scenă ca să privească reprezentările fără plată; aci nu văzui decît pe primul machinist, pe pictorul decorator și pe căpitanul guardiei teatrale.