— Atunce, di madam Buzdrogovici, soția mè, pentru ci n-ai pomenit nimică?.. nici chiar numele!.. Să fi fost fără compliment — nu pretinde!.. dar nici macar numele!? — Domnule maior. . . — Mișălule! strigă Edmond. Și scurt mișcarea! până să-i zică unul dintre amici «Ăra! da, stăi, bri omule!» îi trage două palme vajnice și iese. — Nu mai înțeleg nimică, pi onoarea mè! zice Edgar și iese și el.