_:ncb21233f96724f12b7f3e91fd7f371a8xb0
<http://schema.org/description>
"L&#039;aprovaci&amp;oacute; dels PGE &amp;eacute;s aleshores el cavall de batalla entre ERC i JxC; un m&amp;eacute;s dels molts que tenen. I no tan sols un cavall, sin&amp;oacute; una brigada de cavalleria d&#039;enfrontaments, tothora, a tot arreu i per tots els motius. Sembla que no hi ha cap punt de trobada entre els dos partits independentistes, cosa que tothom lamenta amb to plany&amp;iacute;vol. Per qu&amp;egrave; dimonis els dos partits independentistes no s&amp;oacute;n capa&amp;ccedil;os d&#039;anar units?, ploriqueja la legi&amp;oacute; de tertulians i opinadors de tota mena en&amp;nbsp;tota mena de mitjans. Potser perqu&amp;egrave; un d&#039;ells no &amp;eacute;s&amp;nbsp;independentista? Que els mitjans, tertulians, intel&amp;middot;lectuals org&amp;agrave;nics i inorg&amp;agrave;nics i altre&amp;nbsp;gent&amp;nbsp;del savoir vivre&amp;nbsp;repeteixen com a lloros aix&amp;ograve; de &quot;partits independentistes&quot; no fa independentista qui no ho &amp;eacute;s. Els &quot;partits independentistes&quot; no poden anar units perqu&amp;egrave; nom&amp;eacute;s hi ha un. ERC no &amp;eacute;s un partit independentista, encara que ho digui per enganyar l&#039;electorat. L&#039;aprovaci&amp;oacute; dels PGE, &amp;ograve;bviament, suposa garantir l&#039;estabilitat del gobierno i l&#039;Estat espanyol. I, si no ho he ent&amp;egrave;s&amp;nbsp;malament, per a tota la legislatura, perqu&amp;egrave; aquests comptes s&amp;oacute;n plurianuals. Tota una vict&amp;ograve;ria per al gobierno espanyol d&#039;esquerres&amp;nbsp;i un cop greu a les aspiracions de Catalunya. Dues raons encadenades s&#039;esgrimeixen&amp;nbsp;per justificar l&#039;aprovaci&amp;oacute; dels PGE: 1a) l&#039;estabilitat del gobierno i de l&#039;Estat espanyol &amp;eacute;s beneficiosa per a Catalunya. 2a) en especial si es tracta d&#039;un gobierno d&#039;esquerres que t&amp;eacute; una actitud m&amp;eacute;s favorable a una soluci&amp;oacute; pactada de la q&amp;uuml;esti&amp;oacute; catalana. &amp;Ograve;bviament, totes dues falses. El govern del PSOE-UP no nom&amp;eacute;s no ha aturat la repressi&amp;oacute; policial, judicial i penitenci&amp;agrave;ria contra Catalunya, sin&amp;oacute; que l&#039;ha intensificat. I no nom&amp;eacute;s l&#039;ha intensificat al carrer, sin&amp;oacute; tamb&amp;eacute; en el&amp;nbsp;pla institucional, deixant clar que mai permetr&amp;agrave; un refer&amp;egrave;ndum d&#039;autodeterminaci&amp;oacute; a Catalunya. &amp;Eacute;s fals que un gobierno espanyol d&#039;esquerres sigui m&amp;eacute;s favorable a una soluci&amp;oacute; pactada per a Catalunya que respecti els drets fonamentals dels catalans. Absolutament fals. I els que ho defensen saben que &amp;eacute;s fals. Les esquerres espanyoles compren sempre a la dreta el seu dret a governar anant contra Catalunya encara amb m&amp;eacute;s empenta repressiva nacional espanyola. L&#039;aprovaci&amp;oacute; dels PGE &amp;eacute;s beneficiosa per a Espanya i per a l&#039;esquerra espanyola; no pas per a Catalunya i l&#039;esquerra catalana. Per qu&amp;egrave; doncs ERC aprova aquests pressupostos? Perqu&amp;egrave; tamb&amp;eacute; &amp;eacute;s esquerra espanyola, esquerra espanyola a Catalunya, quintacolumnistes d&#039;una esquerra espanyola contra Catalunya, disfressada d&#039;independentista per fer m&amp;eacute;s mal, com les bales dumdum, que esclaten dins el cos de la v&amp;iacute;ctima. Aix&amp;ograve; ens duu a la falsedat de la primera ra&amp;oacute; justificativa: l&#039;estabilitat de l&#039;Estat &amp;eacute;s beneficiosa per a Catalunya. Una falsedat hist&amp;ograve;rica i actual perqu&amp;egrave; aquest ens de ra&amp;oacute; casern&amp;agrave;ria/eclesial que es diu Espanya, est&amp;agrave; bastit sobre una relaci&amp;oacute; desigual d&#039;espoli colonial i opressi&amp;oacute; pol&amp;iacute;tica que contradiu el principi essencial de tot Estat democr&amp;agrave;tic de dret: el lliure consentiment de la gent. A Catalunya hi ha una part molt considerable de la gent que no dona el seu lliure consentiment a l&#039;Estat espanyol i vol la independ&amp;egrave;ncia. No &amp;eacute;s possible saber quants perqu&amp;egrave; l&#039;Estat no permet fer un recompte via refer&amp;egrave;ndum, per&amp;ograve;, en qualsevol cas, no inferior a dos milions i escaig sobre una poblaci&amp;oacute; de set milions i mig, una quantitat que obligaria uns governants responsables a prendre mesures per resoldre la desafecci&amp;oacute;. A Espanya, al contrari, l&#039;Estat nega l&#039;exist&amp;egrave;ncia de la desafecci&amp;oacute; que es continuar&amp;agrave; manifestant fent impossible all&amp;ograve; que els experts anomenen &quot;la governan&amp;ccedil;a&quot;. La situaci&amp;oacute; normal&amp;nbsp;de l&#039;Estat espanyol &amp;eacute;s la inestabilitat amb Catalunya com a conflicte enquistat. Si arriba el cas que&amp;nbsp;el gobierno, l&#039;Estat, assoleix l&#039;estabilitat, ser&amp;agrave; sempre en detriment de l&#039;independentisme i de Catalunya. No &amp;eacute;s altre el sentit de la nova normalitat&amp;nbsp;de S&amp;agrave;nchez, a la qual els republicans donen suport encara que cerca la destrucci&amp;oacute; de l&#039;independentisme catal&amp;agrave; o precisament per aix&amp;ograve;, at&amp;egrave;s que ERC &amp;eacute;s la quinta columna nacional espanyola contra Catalunya. ERC &amp;eacute;s un partit espanyol.&amp;nbsp;Els republicans s&amp;oacute;n espanyols fins al moll de l&#039;os i Rufian parla dels seves arrells espanyoles perqu&amp;egrave; no en t&amp;eacute; d&#039;altres. Consumeixen mitjans espanyols en castell&amp;agrave; i s&#039;interessen per q&amp;uuml;estions espanyoles que moltes vegades no tenen res a veure amb Catalunya. No s&amp;oacute;n f&amp;iacute;sicament espanyols, per&amp;ograve; ho s&amp;oacute;n mentalment. El seu marc mental &amp;eacute;s espanyol. Un partit &quot;d&#039;esquerres&quot;&amp;nbsp;que pacta amb altres partits de la mateixa condici&amp;oacute; a Espanya,&amp;nbsp;per&amp;ograve; no amb un partit catal&amp;agrave; independentista a Catalunya perqu&amp;egrave; &amp;eacute;s &quot;de dretes&quot;, no &amp;eacute;s un partit independentista. &amp;Eacute;s una visi&amp;oacute; espanyola del m&amp;oacute;n. El mateix es pot dir d&#039;una part important de la societat catalana. Per&amp;ograve; en el cas dels pol&amp;iacute;tics, sobretot els que fan pol&amp;iacute;tica a Madrid, es tracta d&#039;una integraci&amp;oacute; plena a l&#039;univers espanyol. Els diputats republicans a Madrid i, per extensi&amp;oacute;, tota la direcci&amp;oacute; republicana, fa pol&amp;iacute;tica en clau espanyola, en clau fraternal d&#039;esquerra espanyola, per a la qual la &quot;q&amp;uuml;esti&amp;oacute; catalana&quot; &amp;eacute;s una pedra a la sabata. Com es pot vendre aix&amp;ograve; a Catalunya com el cam&amp;iacute; cap a la independ&amp;egrave;ncia &amp;eacute;s una q&amp;uuml;esti&amp;oacute; molt intrigant que es resoldr&amp;agrave; el 14-F. Aquesta data es veur&amp;agrave; si la c&amp;agrave;rrega de la brigada lleugera republicana contra les bateries independentistes de la llista del president Puigdemont t&amp;eacute; alguna possibilitat d&#039;&amp;egrave;xit o si el 14-F ser&amp;agrave; la derrota definitiva, la Balaclava d&#039;ERC, i deixa lliure el cam&amp;iacute; cap a la independ&amp;egrave;ncia."
<https://elmon.cat/opinio/pressupostos-discordia-283758/>