<http://schema.org/articleBody>
"El concert de Janet Jackson al Poble Espanyol va ser molt estrany. En primer lloc, perqu\u00E8 la petita dels Jackson semblava haver esborrat de la seva mem\u00F2ria la visita que va fer a Barcelona el 1995. &amp;quot;Aquesta \u00E9s la primera vegada que toquem a Espanya&amp;quot;, va dir conven\u00E7uda davant d&amp;#039;un p\u00FAblic estupefacte. El temps acostuma a fer males passades i un sector del p\u00FAblic comen\u00E7ava a dubtar de si mateix: havien vist realment Janet al Palau Sant Jordi o ho havien somiat? Estaven davant la mateixa Janet de setze anys enrere? Si no era aix\u00ED, quina de les dues tenia m\u00E9s possibilitats de ser un clon de la veritable germana de Michael?Amb aquestes preguntes surant sobre un ambient pesat i xafog\u00F3s, quatre gotes de pluja grosses sobre les galtes i uns quants llamps que acabaven d&amp;#039;emmarcar la nit, els assistents intentaven gaudir d&amp;#039;un recital basat en els 35 n\u00FAmeros 1 que Damita Jo ha aconseguit. El xou prometia intimitat i grans \u00E8xits, una f\u00F3rmula a priori atractiva per\u00F2 que tamb\u00E9 plantejava un repte important: com acomodar les explosives i poderoses bases r\u00EDtmiques que sustenten els temes de la Jackson en un format \u00EDntim?La intimitat es redu\u00EFa a un aforament de 3.500 persones i un escenari m\u00E9s petit de l&amp;#039;habitual, per\u00F2 on s&amp;#039;encabien tots els elements d&amp;#039;un espectacle a gran escala (m\u00FAsics en directe, ballarins i pantalla). El tema dels n\u00FAmeros 1 es resolia amb una s\u00E8rie de popurris que enlla\u00E7aven fins a tres o quatre can\u00E7ons seguides, amb la qual cosa quedava una sensaci\u00F3 agredol\u00E7a de xou envasat al buit, preparat per servir en qualsevol lloc i en qualsevol moment. Una vintena d&amp;#039;\u00E8xits que els fans van empassar-se a tota velocitat.Els interludis tamb\u00E9 van ser estranys. Primer ens va mostrar, en v\u00EDdeo, diverses facetes de Jackson com a actriu i, despr\u00E9s, un \u00E0lbum de fotos promocionals de diversos moments de la seva carrera. Semblava com si la cantant busqu\u00E9s reivindicar-se al marge de l&amp;#039;ombra del seu germ\u00E0 i, fins al final del concert, quan van apar\u00E8ixer junts en el v\u00EDdeo de Scream i en fotos d&amp;#039;infantesa, el fantasma de Michael nom\u00E9s va fer-se present en la sorprenent similitud f\u00EDsica i en la manera de cantar de Janet. Pel que fa al ball, la comparaci\u00F3 resulta inevitable: Janet no t\u00E9 la gr\u00E0cia de Michael.Fetes totes les objeccions possibles, nom\u00E9s queda reivindicar l&amp;#039;innegable valor de les can\u00E7ons. De m\u00FAsica comercial tamb\u00E9 n&amp;#039;hi ha de bona i temes com Control i Rhythm Nation ho s\u00F3n. Les bases gaireb\u00E9 industrials en primer pla, els baixos musculosos i les capes de sintetitzadors superposades s\u00F3n l&amp;#039;argamassa d&amp;#039;una arquitectura compositiva ben travada, mentre que certa complexitat en les estructures evita l&amp;#039;avorriment. Ll\u00E0stima que tot sembl\u00E9s tan automatitzat, fins i tot el bis, un Together again  celebrat per un p\u00FAblic se n&amp;#039;anava a casa d&amp;#039;aquella manera. Se&amp;#039;n recordar\u00E0, ella de tot aix\u00F2?"^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/societat/Janet-Jackson-passeja-grans-envasats_0_517148296.html>