<http://schema.org/articleBody>
"La lluita de classes . Quan anava a la Universitat de Barcelona encara hi imperava el materialisme dial\u00E8ctic i els professors ens parlaven de la Hist\u00F2ria com d&amp;#039;una cursa per etapes que tenia com a \u00FAnic motor el conflicte social, i com a dest\u00ED, l&amp;#039;acc\u00E9s al poder de la classe obrera. Avui dia, el marxisme mant\u00E9 el prestigi com a m\u00E8tode per estudiar el passat per\u00F2 no com a eina per transformar el present, i menys encara per predir el futur. Els conceptes de classe i lluita de classes resulten massa plans per explicar la complexitat de les relacions socials modernes. L&amp;#039;obrer escanyolit i brut de greix i el patr\u00F3 panxut amb el cigar a la boca s\u00F3n dos estereotips que no representen -almenys no del tot- la veritable lluita social d&amp;#039;avui.Riques i pobres . Per\u00F2, \u00E9s clar, s\u00F3n tan agra\u00EFts els estereotips! No \u00E9s estrany que la televisi\u00F3 hagi decidit fer-ne \u00FAs per explicar la crisi econ\u00F2mica de manera atractiva per a l&amp;#039;audi\u00E8ncia. A La Sexta, fins no fa gaire, hi v\u00E8iem un docu-reality anomenat Mujeres ricas , en qu\u00E8 un grup d&amp;#039;esposes de milionaris (el c\u00E0sting era insuperable) mostraven davant de les c\u00E0meres el seu tren de vida, la seva fr\u00EDvola visi\u00F3 del m\u00F3n i un desbocat desfici consumista. El programa va obtenir un merescut \u00E8xit, de manera que ara se n&amp;#039;ha estrenat una mena de seq\u00FCela, que porta per t\u00EDtol Princesas de barrio . En aquest cas, les que es confessen davant les c\u00E0meres s\u00F3n noies de barri perif\u00E8ric, petardes poligoneres tan fr\u00EDvoles o m\u00E9s que les Mujeres ricas , per\u00F2 amb la mala llet i l&amp;#039;agror derivada de les estretors econ\u00F2miques... agreujades pel fet que totes les princeses llueixen uns sensacionals pits operats.Els valors . No s\u00E9 qu\u00E8 en pensa el gruix dels espectadors, per\u00F2 en el meu cas, quan veig Mujeres ricas em sento inflamadament d&amp;#039;esquerres, i quan veig Princesas de barrio em torno irremissiblement de dretes. Detesto la lleugeresa de les opulentes, el seu nul sentit de la realitat, la injust\u00EDcia que encarnen; per\u00F2 tamb\u00E9 detesto la superficialitat de les poligoneres, que miren de fer la viu-viu entre queixes est\u00E8rils, demostracions d&amp;#039;est\u00FApida sup\u00E8rbia, operacions d&amp;#039;est\u00E8tica i la inevitable cr\u00EDtica als pol\u00EDtics &amp;quot; que s\u00F3lo est\u00E1n ah\u00ED p\u00E1 robar &amp;quot;. Les detesto perqu\u00E8 penso que molts dels que les vegin en acci\u00F3, especialment la gent treballadora i honesta, es preguntar\u00E0 si aquesta mena de personal mereix realment els beneficis de l&amp;#039;estat del benestar, que tant ens costa de mantenir.Per tant, si els programadors pretenien ressuscitar l&amp;#039;esperit de la lluita de classes, no se n&amp;#039;han sortit: els dos espais s\u00F3n esbiaixats, per\u00F2 el resultat global \u00E9s equ\u00E0nime, perqu\u00E8 ens mostra la pitjor cara de la riquesa i de la pobresa. En cap dels dos casos hi ha lloc per a la cultura de l&amp;#039;esfor\u00E7, l&amp;#039;afany de millora, el neguit cultural, la solidaritat i la consci\u00E8ncia social. Per damunt de rendes per c\u00E0pita i ideologies, Mujeres ricas i Princesas de barrio ens han demostrat que hi ha indicadors que s\u00F3n clarament interclassistes: un, per desgr\u00E0cia, \u00E9s l&amp;#039;abs\u00E8ncia de valors."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Karl-Marx-laudiencia_0_434956597.html>