<http://schema.org/articleBody>
"Una de les icones que quedar\u00E0 d&amp;#039;aquests anys de crisi econ\u00F2mica i pol\u00EDtica ser\u00E0 la imatge del president Rajoy sortint a marxa r\u00E0pida per una porta secund\u00E0ria, amb tot un seguici d&amp;#039;assistents al darrere, per escapar-se de les preguntes dels periodistes. \u00C9s tota una met\u00E0fora de la impot\u00E8ncia de la pol\u00EDtica. Un dirigent m\u00E0xim esporuguit que defuig el contacte amb la premsa, \u00E9s a dir, amb la ciutadania. Impot\u00E8ncia, per\u00F2 tamb\u00E9 angoixa i inseguretat. Por de dir avui una cosa, i haver de dir dem\u00E0 la contr\u00E0ria. Uns dies abans hav\u00EDem tingut una altra imatge d&amp;#039;una personalitat fugint dels periodistes. Era I\u00F1aki Urdangarin, en un carrer de Washington. Urdangarin, que ha estat esportista, corria, amb gambada alta i llarga. Rajoy caminava de pressa. Urdangarin se sentia perseguit per l&amp;#039;ombra de la reputaci\u00F3 perduda. Rajoy no volia donar la cara, com si tingu\u00E9s vergonya de les seves pr\u00F2pies pol\u00EDtiques. \u00BFQu\u00E8 ha de pensar la ciutadania quan veu que les elits fugen? Vivim un preocupant moment de desconnexi\u00F3 en les societats europees que fa perillar la democr\u00E0cia: les elits parapetades en un autoritarisme postdemocr\u00E0tic, els ciutadans veient-ho cada cop m\u00E9s negre. Ara que les pol\u00EDtiques d&amp;#039;austeritat d&amp;#039;Angela Merkel s\u00F3n ja motiu d&amp;#039;escarni fins i tot a la premsa anglosaxona; ara que  The New York Times ja ha donat nom a les seves pol\u00EDtiques (&amp;quot;sobredosi de dolor&amp;quot;), \u00BFno seria hora que els governs, en comptes de fugir, plantessin cara a una pol\u00EDtica que ens enfonsa dia a dia? \u00C9s la cohesi\u00F3 social la que est\u00E0 en joc. A Fran\u00E7a, l&amp;#039;extrema dreta i l&amp;#039;extrema esquerra pugen sensiblement en intenci\u00F3 de vot. Cada cop hi ha m\u00E9s gent que se sent exclosa de l&amp;#039;espai anomenat de centralitat a qu\u00E8 s&amp;#039;estan reduint les democr\u00E0cies europees. A Barcelona els menjadors socials estan m\u00E9s plens que mai. Els pol\u00EDtics no tenen dret a fugir: ni per fugir dels periodistes; ni per fugir de la realitat i aixoplugar-se en una austeritat convertida en mite incontestable. Llevat que vulguin que sospitem de les seves vertaderes intencions."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Fugides_0_682731721.html>