<http://schema.org/articleBody>
"La caiguda dels mercats financers als Estats Units i a Europa va provocar onades expansives que van sacsejar tot el m\u00F3n. Semblava que l&amp;#039;economia comen\u00E7ava una certa recuperaci\u00F3 i, de sobte, arriba un altre daltabaix.La resta del m\u00F3n desenvolupat ha de pensar com ajudar a apuntalar la recuperaci\u00F3. La Xina i l&amp;#039;\u00CDndia, grans economies emergents, han d&amp;#039;estar preocupades per com mantindran el creixement si no creix cap dels altres pa\u00EFsos. L&amp;#039;Am\u00E8rica Llatina est\u00E0 en una situaci\u00F3 interm\u00E8dia. El desenvolupament de la regi\u00F3 no ha assolit encara el mateix grau i penetraci\u00F3 que ha assolit en els gegants asi\u00E0tics. Tanmateix, el Brasil i  M\u00E8xic -amb un PIB de 2 bilions de d\u00F2lars i d&amp;#039;1 bili\u00F3 de d\u00F2lars respectivament i amb un nivell de vida superior al de la Xina o l&amp;#039;\u00CDndia- tamb\u00E9 rebran l&amp;#039;impacte de la crisi europeo- nord-americana, i potser m\u00E9s fortament del que havien previst alguns observadors de la regi\u00F3.La crisi financera sacseja en molts aspectes diferents els dos subconjunts econ\u00F2mics de la regi\u00F3 (el bloc del sud i el del nord). Quan l&amp;#039;economia nord-americana redueix la marxa, M\u00E8xic i els pa\u00EFsos del Carib i de l&amp;#039;Am\u00E8rica Central pateixen la desacceleraci\u00F3 d&amp;#039;una manera m\u00E9s immediata.Els pa\u00EFsos del bloc del nord tenen uns lligams m\u00E9s estrets amb els EUA, pel turisme, les remeses dels familiars que viuen als Estats Units, l&amp;#039;exportaci\u00F3 de productes i les inversions nord-americanes. Aquesta aflu\u00E8ncia de capital va disminuir dr\u00E0sticament en la recessi\u00F3 del 2009, per\u00F2 el gruix s&amp;#039;havia recuperat d&amp;#039;aleshores en\u00E7\u00E0. Per exemple, les exportacions mexicanes d&amp;#039;autom\u00F2bils i el turisme del Carib han tornat als nivells previs a la crisi. Les remeses encara no s&amp;#039;han refet del tot.Com m\u00E9s estrets siguin els lla\u00E7os nord-sud, m\u00E9s gran ser\u00E0 l&amp;#039;impacte de l&amp;#039;alentiment de la recuperaci\u00F3 dels EUA, per no parlar de l&amp;#039;impacte d&amp;#039;una recessi\u00F3. Aquesta nova adversitat econ\u00F2mica arriba en un moment particularment delicat, considerant els reptes pol\u00EDtics que han d&amp;#039;afrontar alguns d&amp;#039;aquests pa\u00EFsos: la criminalitat i la viol\u00E8ncia, a M\u00E8xic i l&amp;#039;Am\u00E8rica Central; les acaballes d&amp;#039;un r\u00E8gim, a Cuba (Fidel i Ra\u00FAl Castro no tenen cap substitut jove) i les eleccions a M\u00E8xic.El bloc dels pa\u00EFsos del nord de l&amp;#039;Am\u00E8rica Llatina amb prou feines ha pogut aguantar la recessi\u00F3 del 2009. Una nova crisi podria desfermar tensions socials que fins ara estaven sota control. El bloc del sud se&amp;#039;n va sortir millor l&amp;#039;\u00FAltima vegada, sobretot perqu\u00E8 bona part del seu creixement econ\u00F2mic recent ha estat alimentada per la demanda insaciable de la Xina i l&amp;#039;\u00CDndia de productes, com ara el ferro, el coure, la soja, el sucre, la carn bovina i de corral, l&amp;#039;oli, el peix i el caf\u00E8. L&amp;#039;efecte de l&amp;#039;expansi\u00F3 de la Xina i l&amp;#039;\u00CDndia ha estat m\u00E9s acusat en pa\u00EFsos com ara l&amp;#039;Argentina, Xile, el Paraguai i el Per\u00FA que no al Brasil o Col\u00F2mbia, on els mercats nacionals s\u00F3n encara m\u00E9s importants que les exportacions. Tanmateix, al Brasil i a Col\u00F2mbia tamb\u00E9 l&amp;#039;exportaci\u00F3 ha generat creixement i ha atret grans volums d&amp;#039;inversi\u00F3 estrangera en els sectors de producci\u00F3 de mercaderies. Aquests ingressos van propiciar l&amp;#039;acumulaci\u00F3 de grans reserves de moneda internacional, cosa que va fer cr\u00E9ixer la inflaci\u00F3, un efecte que es va agreujar per un malbaratament de diners atribu\u00EFble a causes pol\u00EDtiques en alguns pa\u00EFsos (el Brasil i l&amp;#039;Argentina), encara que no pas en tots (Xile i Col\u00F2mbia). El flux d&amp;#039;inversions estrangeres tamb\u00E9 va contribuir a inflar el tipus de canvi, de manera que S\u00E3o Paulo, per exemple, s&amp;#039;ha convertit en una de les ciutats m\u00E9s cares del m\u00F3n. Aquestes fluctuacions van ajudar a fer que el Brasil i l&amp;#039;Argentina se situessin en els primers llocs de la llista de pa\u00EFsos amb sobreescalfament: cosa que seria fatal si de sobte disminu\u00EDs la demanda de les mat\u00E8ries primeres i els aliments americans provinent de la Xina i l&amp;#039;\u00CDndia.El marge per estimular l&amp;#039;economia als pa\u00EFsos de l&amp;#039;Am\u00E8rica del Sud \u00E9s segurament m\u00E9s baix del que era el 2009, en qu\u00E8 unes pol\u00EDtiques antic\u00EDcliques vigoroses van moderar la sotragada econ\u00F2mica.Actualment, per culpa de la inflaci\u00F3 i la sobrevaloraci\u00F3 de les divises, el marge de maniobra \u00E9s m\u00E9s estret. I, d&amp;#039;altra banda, els problemes pol\u00EDtics als pa\u00EFsos del sud s\u00F3n ara m\u00E9s importants que fa dos anys. La presidenta del Brasil, Dilma Rouseff, ha demostrat que t\u00E9 car\u00E0cter i fermesa despatxant tres membres del gabinet tot just set mesos despr\u00E9s del comen\u00E7ament de la legislatura, per raons de corrupci\u00F3 o de comportament immoderat (tot i que el fet d&amp;#039;haver-los designat no demostra gaire perspic\u00E0cia). La presidenta de l&amp;#039;Argentina, Cristina Fern\u00E1ndez de Kirchner, veia gaireb\u00E9 segura la seva reelecci\u00F3 a l&amp;#039;octubre, per\u00F2 les eleccions locals a Buenos Aires i a C\u00F3rdoba han mostrat que Fern\u00E1ndez estava m\u00E9s feble del que preveia. El president de Xile, Sebasti\u00E1n Pi\u00F1era, veu com la seva popularitat cau en picat i s&amp;#039;enfronta al moviment de protesta m\u00E9s generalitzat i actiu al pa\u00EDs des de la caiguda de la dictadura de Pinochet. La no acceptaci\u00F3 pels estudiants del sistema educatiu ha fet esclatar la viol\u00E8ncia. Finalment el Per\u00FA t\u00E9 un nou president, Ollanta Humala, que encara \u00E9s una gran inc\u00F2gnita: es tracta de la c\u00F2pia d&amp;#039;Hugo Ch\u00E1vez d&amp;#039;anys enrere, o b\u00E9 d&amp;#039;una r\u00E8plica de Luiz In\u00E1cio Lula da Silva, com ara afirma ser.L&amp;#039;economia del subcontinent est\u00E0 ( grosso modo ) b\u00E9. El Brasil i M\u00E8xic, que signifiquen for\u00E7a m\u00E9s de la meitat del PIB i la poblaci\u00F3 de la regi\u00F3, tenen grans reserves de moneda forta i estan dirigits per equips de macroeconomia competents.El perill \u00E9s l&amp;#039;exc\u00E9s de confian\u00E7a: alguns l\u00EDders de l&amp;#039;Am\u00E8rica Llatina treuen pit davant les dificultats dels pa\u00EFsos m\u00E9s rics com si ells s\u00ED que &amp;quot;sabessin perfectament el que cal fer&amp;quot; en una crisi. Potser s\u00ED que ho saben, per\u00F2 aix\u00F2 no vol dir necess\u00E0riament que sigui factible."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/consequencies-del-desastre-financer_0_539346071.html>