<http://schema.org/articleBody>
"El poeta medieval Jean Bodel va escriure: &amp;quot;Hi ha nom\u00E9s tres mat\u00E8ries que ens estan esperant / la de Fran\u00E7a, la de Bretanya i la de Roma la gran&amp;quot;. Vost\u00E8 va triar la de la Bretanya. Per qu\u00E8? La mat\u00E8ria de Bretanya em va interessar molt per la seva modernitat. Els cantars de gesta s\u00F3n un g\u00E8nere molt tradicional: el que em sembla \u00FAnic de la mat\u00E8ria de Bretanya \u00E9s la combinaci\u00F3 d&amp;#039;un gran arcaisme, reflectit a la part m\u00EDtica d&amp;#039;aquests relats, i la part important de modernitat que contenen. Per comen\u00E7ar, \u00E9s la primera vegada que el text manifesta que \u00E9s una ficci\u00F3 novel\u00B7lesca i que es para atenci\u00F3 a individus concrets: interessen els cavallers que surten de la cort del rei Art\u00FAs. Bona part de les narracions que ha tornat a explicar a Historia del Caballero Cobarde comencen amb aquesta sortida del castell i l&amp;#039;endinsament en les possibilitats quasi infinites del bosc. A les primeres novel\u00B7les, Art\u00FAs es queda a la cort com a centre del cercle. El car\u00E0cter passiu del rei respon a la idea de la monarquia celta, segons la qual al rei no li calia moure&amp;#039;s, simplement havia d&amp;#039;ocupar l&amp;#039;epicentre del regne, el punt imm\u00F2bil de la circumfer\u00E8ncia. En novel\u00B7les posteriors com  Perlesvaus el rei Art\u00FAs ja surt del castell i apareix com a cavaller errant. El bosc \u00E9s un espai inici\u00E0tic on el cavaller s&amp;#039;endinsa amb la voluntat d&amp;#039;arribar a trobar-se a ell mateix. Un dels cavallers m\u00E9s moderns \u00E9s, probablement, Gawain. Gawain \u00E9s un personatge molt atractiu, en la novel\u00B7la art\u00FArica. Hi ha una s\u00E8rie de novel\u00B7les en vers de la primera meitat del segle XIII dedicades exclusivament a Gawain, tant en la tradici\u00F3 francesa com en l&amp;#039;alemanya. \u00C9s el que ha donat lloc a la novel\u00B7la postcl\u00E0ssica: alhora que s&amp;#039;escriuen en prosa les novel\u00B7les sobre la  queste del Sant Grial s&amp;#039;escriuen les novel\u00B7les en vers, protagonitzades per Gawain. Aqu\u00ED, els valors estables de les novel\u00B7les de Chr\u00E9tien de Troyes s\u00F3n posats en dubte: una de les caracter\u00EDstiques fonamentals \u00E9s que ja no hi ha cap objecte concret que es busqui. Gawain busca simplement pel plaer de buscar. Quins altres personatges destacarien per la seva modernitat? El cavaller Dinadan busca el sentit del m\u00F3n i no el pot trobar. Aqu\u00ED hi veiem un nihilisme incipient que em resulta molt interessant... La novel\u00B7la art\u00FArica imagina la possibilitat que pugui no arribar a passar res, plantejament que al segle XX ser\u00E0 el punt de partida de moltes novel\u00B7les i obres de teatre. Un altre dels personatges moderns seria Calogrenant, cavaller que es dedica a explicar la hist\u00F2ria del seu frac\u00E0s, cosa que es podria relacionar f\u00E0cilment amb l&amp;#039;arquetip de l&amp;#039;antiheroi.  Hi ha, tamb\u00E9, aquest Cavaller Covard que fuig de l&amp;#039;enfrontament. Vaig voler titular el recull de contes a partir de la hist\u00F2ria del Cavaller Covard precisament per la subversi\u00F3 de l&amp;#039;\u00E8tica cavalleresca: un cavaller sense valor -i l&amp;#039;argumentaci\u00F3 de l&amp;#039;abs\u00E8ncia de valor- em sembla fascinant. Al relat, el Cavaller Covard es troba amb Gawain, paradigma del cavaller perfecte. Cal dir, per\u00F2, que una de les grandeses de la novel\u00B7la art\u00FArica \u00E9s la demostraci\u00F3 que aquesta perfecci\u00F3 no serveix per als grans reptes: ni trobar el Grial ni aconseguir la reina. A les novel\u00B7les de Chr\u00E9tien es veu molt clar: s&amp;#039;ha d&amp;#039;anar m\u00E9s enll\u00E0 de les convencions socials per arribar fins als grans objectius. Tornar a explicar algunes de les narracions m\u00E9s conegudes de la mat\u00E8ria de Bretanya tamb\u00E9 implica, d&amp;#039;alguna manera, anar m\u00E9s enll\u00E0 de les convencions socials. Reivindicar Art\u00FAs i els cavallers al m\u00F3n del segle XXI pot semblar, a simple vista, anar contracorrent. La intenci\u00F3 era mostrar el que \u00E9s essencial del corpus art\u00FAric. Rescatar, d&amp;#039;una mat\u00E8ria prolixa i complexa, les hist\u00F2ries m\u00E9s meravelloses. He fet el proc\u00E9s invers al de l&amp;#039;escriptor medieval: si Chr\u00E9tien es dedicava a fer una conjointure d&amp;#039;hist\u00F2ries que s&amp;#039;explicaven oralment i de manera independent, jo he destru\u00EFt la unitat de les novel\u00B7les del segle XII i XIII per agafar-ne els moments m\u00E9s importants, aquells que tenen un valor pl\u00E0stic significatiu i que estan carregats de simbolisme. &amp;quot;El conte narra un dest\u00ED&amp;quot;, va escriure Isak Dinesen, escriptora a qui cita a l&amp;#039;ep\u00EDleg del seu llibre. La novel\u00B7la art\u00FArica \u00E9s un discurs ficcional sobre la vida i la mort fet en lleng\u00FCes vulgars, properes al poble, a difer\u00E8ncia de la cultura llatina. El nucli de les novel\u00B7les art\u00FAriques s\u00F3n contes, i \u00E9s per mitj\u00E0 d&amp;#039;aquests contes que es convidava a la reflexi\u00F3 del p\u00FAblic -i actualment, dels lectors-. Aquesta reflexi\u00F3 d\u00F3na lloc al di\u00E0leg. La part m\u00EDtica d&amp;#039;aquests relats tamb\u00E9 \u00E9s molt important. Els mites tenen una gran capacitat de fascinar, per aix\u00F2 sobreviuen al temps i a l&amp;#039;espai. Es modelen i s&amp;#039;actualitzen perqu\u00E8 tenen una veritat moral, \u00E8tica i de vida. Necessitem un m\u00F3n simb\u00F2lic perqu\u00E8 portem el s\u00EDmbol a dins: caracteritza i singularitza l&amp;#039;\u00E9sser hum\u00E0."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/suplements/llegim/Victoria_Cirlot-Literatura_medieval-Siruela-Jordi_Nopca_0_617338292.html>