<http://schema.org/articleBody>
"&amp;quot;El que [Mahmud] Abbas fa buscant el ple reconeixement a l&amp;#039;ONU \u00E9s obrir la capsa de Pandora per a altres moviments nacionalistes arreu del m\u00F3n que busquen un estatus internacional. \u00C9s com si els corsos demanessin l&amp;#039;autonomia de Fran\u00E7a, o els bascos l&amp;#039;autonomia i la independ\u00E8ncia d&amp;#039;Espanya&amp;quot;. Eren paraules de l&amp;#039;exambaixador d&amp;#039;Israel davant de les Nacions Unides Dore Gold (quin nom m\u00E9s auri, per cert), per valorar la mesura del president palest\u00ED, Mahmud Abbas, que ahir va demanar al secretari general de l&amp;#039;ONU, Ban Ki-moon, l&amp;#039;adhesi\u00F3 de Palestina a aquest organisme com a membre de ple dret. \u00C9s a dir, el reconeixement de l&amp;#039;Estat palest\u00ED (petici\u00F3, per altra banda, sense possibilitats de prosperar, a causa de l&amp;#039;escassa predisposici\u00F3 dels estats europeus i del vigor\u00F3s veto dels EUA).Les declaracions del senyor Gold xoquen frontalment amb la mem\u00F2ria d&amp;#039;uns temps no llunyans en qu\u00E8 Israel va ser una refer\u00E8ncia indiscutible per als nacionalismes de les perif\u00E8ries hisp\u00E0niques. Com que eren declaracions per a Catalunya R\u00E0dio, i com a bon diplom\u00E0tic, el senyor Gold va evitar qualsevol refer\u00E8ncia al problema catal\u00E1n , per\u00F2 se li va entendre tot. La pretensi\u00F3 dels palestins de convertir-se en un estat (ni que sigui observador, com proposava Fran\u00E7a) \u00E9s indesitjable i topa de mala manera amb la legalitat vigent, com succeeix amb les reclamacions &amp;quot;nacionalistes&amp;quot; (es veu que Espanya i Fran\u00E7a no en s\u00F3n, de nacionalistes) de corsos i bascos. O de catalans.Hi va haver, com d\u00E8iem, un temps en qu\u00E8 el catalanisme s&amp;#039;identificava plenament amb Israel, molt especialment despr\u00E9s de la proclamaci\u00F3, per boca de Ben Gurion, de l&amp;#039;Estat hebreu. La construcci\u00F3 d&amp;#039;aquest estat -amb totes les circumst\u00E0ncies en contra i per part d&amp;#039;un col\u00B7lectiu que venia de patir la inf\u00E0mia de l&amp;#039;Holocaust nazi- desprenia una \u00E8pica necess\u00E0riament atractiva per a qualsevol poble que s&amp;#039;autoperceb\u00E9s oprimit i que tingu\u00E9s la voluntat de fer un pas endavant. I per si aix\u00F2 fos poc, la l\u00EDrica autogestion\u00E0ria dels quibuts resultava altament seductora per a l&amp;#039;esquerra aleshores utopista que donava per segur que tot estava per fer i tot era possible.Van passar els anys i, com \u00E9s prou sabut, la realitat va anar canviant. Israel va entrar sota la f\u00E8rula americana i va deixar de ser d&amp;#039;esquerres (\u00E9s el que passa amb les democr\u00E0cies, que el poder va canviant de mans), i les esquerres d&amp;#039;aqu\u00ED van accedir al poder i, conseg\u00FCentment, es van tornar c\u00EDniques i autodestructives. El paradigma es va capgirar, i la lluita palestina es va convertir en el referent (indiscutible) per a un cert catalanisme i una certa esquerra. I tanmateix, el dia que els palestins obtinguin el seu estat (un dia que crec que veurem, d&amp;#039;aqu\u00ED no gaires anys), no tardaran a convertir aquest estat en una eina de poder tan o m\u00E9s recargolada i brutal del que pugui ser l&amp;#039;actual Israel. I si mai Catalunya -deunid\u00F3- es converteix en un estat sobir\u00E0, li passar\u00E0 el mateix en comparaci\u00F3 amb Espanya. La condici\u00F3 humana, ves qu\u00E8 hi farem, t\u00E9 aquestes bromes."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/historia-Interminable_0_560344027.html>