<http://schema.org/articleBody>
"La sort, personificada en els responsables del Teatre Lliure de Gr\u00E0cia i El Canal (Centre d&amp;#039;Arts Esc\u00E8niques de Salt/Girona), han donat al dramaturg catal\u00E0 Pau Mir\u00F3 una bona m\u00E0. En concret, quatre asos com els actors Andreu Benito, Jordi Boixaderas, Jordi Bosch i Boris Ruiz, protagonistes d&amp;#039;Els jugadors, obra que es representar\u00E0 aquest cap de setmana al Teatre de Salt dins del festival Temporada Alta i que es presentar\u00E0 al Teatre Lliure de Gr\u00E0cia del 19 d&amp;#039;abril al 20 de maig de l&amp;#039;any vinent. \u00C9s l&amp;#039;\u00FAltima partida tra\u00E7ada per Mir\u00F3 des de la trilogia B\u00FAfals, Lleons i Girafes (2009) i la direcc\u00F3 de Pluja constant (2010).Una hist\u00F2ria petitaEscrita pel dramaturg a les instal\u00B7lacions del mateix Teatre Lliure -on li van habilitar un camerino com a estudi, cosa que va propiciar la implicaci\u00F3 de tot l&amp;#039;equip-, l&amp;#039;autor defineix Els jugadors com &amp;quot;una hist\u00F2ria de personatges, senzilla i que aposta pels petits detalls&amp;quot; i en qu\u00E8, segons Jordi Bosch, \u00E9s m\u00E9s important el que els personatges &amp;quot;no diuen que el que diuen&amp;quot;. Sense moralitat ni judicis, Mir\u00F3 ofereix pinzellades de la situaci\u00F3 actual, en qu\u00E8 la crisi i la inestabilitat econ\u00F2mica han canviat els valors de la societat: &amp;quot;Es marginen les persones velles i se centren les forces en els joves&amp;quot;, va afirmar. Aquestes dues idees, l&amp;#039;edat i la relaci\u00F3 nefasta, gaireb\u00E9 virulenta, que tenen els protagonistes amb la gent jove, s\u00F3n les que van inspirar el text.Els quatre jugadors de la seva obra -un barber, un enterramorts, un actor i un professor de matem\u00E0tiques- s\u00F3n homes a la cinquantena, desarrelats, que no encaixen dins els par\u00E0metres actuals, amb un futur incert, un present descoratjador i amb un passat que no va ser millor. La partida habitual a casa del professor de matem\u00E0tiques, interpretat per Andreu Benito, \u00E9s l&amp;#039;espai on comparteixen les seves insatisfaccions i mis\u00E8ries personals i on troben ajuda. Aquesta desesperaci\u00F3 els fa prendre una decisi\u00F3 que els portar\u00E0 cap a un final massa arriscat, per\u00F2 que est\u00E0 a l&amp;#039;altura del que s\u00F3n: jugadors.Divertit i respectu\u00F3sMir\u00F3 ha volgut potenciar la ironia i la simplicitat del text i la for\u00E7a dels int\u00E8rprets, &amp;quot;sense els quals l&amp;#039;obra no caminaria&amp;quot;, segons va confessar, i en qu\u00E8 la figura del director no ha tingut gaire pes. El cl\u00EDmax final -que Mir\u00F3 va revelar als periodistes durant la presentaci\u00F3, per\u00F2 que preservarem del p\u00FAblic potencial- va ser la part m\u00E9s complicada pels actors, segons va explicar Jordi Boixaderas. &amp;quot;Hem hagut d&amp;#039;entendre el clima d&amp;#039;en Pau, el seu m\u00F3n, i tal com pensa transmetre-ho al p\u00FAblic&amp;quot;.Els jugadors\u00E9s com un conte (els protagonistes s&amp;#039;anomenen per la professi\u00F3, no pel seu nom) que dura poc m\u00E9s d&amp;#039;una hora, que succeeix sempre a la cuina d&amp;#039;una casa i que est\u00E0 protagonitzat per quatre personatges addictes (al sexe, a les subst\u00E0ncies, al joc i als maltractaments) que Mir\u00F3 ha sabut tractar amb respecte i sense les pretensions de les obres de cr\u00EDtica pol\u00EDtica."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/cultura/Addiccions-ironia-jugadors-Pau-Miro_0_587941238.html>