<http://schema.org/articleBody>
"A l&amp;#039;antic camp de concentraci\u00F3 de Dachau, entre el maig i el juliol del 1947, un tribunal militar nord-americ\u00E0 va condemnar a la pena de mort Indalecio Gonz\u00E1lez, supervivent de Mauthausen, despr\u00E9s d&amp;#039;acusar-lo d&amp;#039;exercir d&amp;#039; oberkapo . El van penjar a la forca el 2 de febrer del 1949. De poca cosa van servir les peticions de clem\u00E8ncia del govern espanyol republic\u00E0 a l&amp;#039;exili. Laureano Nava va ser acusat de kapo auxiliar i condemnat a cadena perp\u00E8tua. M\u00E9s tard sol\u00B7licitaria la revisi\u00F3 del seu cas i sortiria de la pres\u00F3. Mois\u00E9s Fern\u00E1ndez no va tenir tanta sort. Va ser acusat de ser kapo auxiliar i d&amp;#039;haver colpejat amb una cullera de sopa un altre intern. Va ser condemnat a 20 anys de pres\u00F3. Ell no aconseguiria tornar a ser lliure: va morir d&amp;#039;un infart a la seva cel\u00B7la. Tan sols Domingo F\u00E9lez, que havia fet de barber al camp de concentraci\u00F3 i a qui van acusar de marcar amb una k els interns destinats al crematori, va ser absolt per falta de proves.La professora de dret internacional de la Universitat de Barcelona (UB) Rosa Ana Alija Fern\u00E1ndez defensa que a aquests quatre supervivents de Mauthausen no se&amp;#039;ls va garantir el dret a un judici just. Alija, que ha investigat a fons els documents del National Archives and Records Administration (NARA) dels Estats Units, va exposar la seva tesi al col\u00B7loqui internacional  De l&amp;#039;exili a la deportaci\u00F3  organitzat pel Memorial Democr\u00E0tic, que s&amp;#039;ha fet  aquesta setmana al Museu d&amp;#039;Hist\u00F2ria de Catalunya.Els quatre homes havien lluitat amb l&amp;#039;ex\u00E8rcit republic\u00E0 durant la Guerra Civil. Quan van perdre la guerra, com molts altres milers d&amp;#039;exiliats, van creuar la frontera i se&amp;#039;ls va enviar darrere les filferrades dels camps de concentraci\u00F3 francesos. Per deixar enrere les tendes aixecades improvisadament sobre la sorra de les platges, en esclatar la Segona Guerra Mundial, van unir-se a les companyies de treball estrangeres de l&amp;#039;ex\u00E8rcit franc\u00E8s. El 1940, quan els soldats alemanys van ocupar Fran\u00E7a amb el casc de ferro fermat al cintur\u00F3, el fusell penjat a l&amp;#039;esquena i el cansament enganxat a les botes, aquells homes van ser capturats pels nazis i enviats als camps de concentraci\u00F3 de Mauthausen.La prova diab\u00F2licaQuan sorprenentment van sortir de l&amp;#039;infern, on van morir 4.816 espanyols, es van haver d&amp;#039;encarar a un tribunal que ja els considerava culpables abans de comen\u00E7ar el judici. \u00BFEs va respectar la presumpci\u00F3 d&amp;#039;innoc\u00E8ncia? Els que els jutjaven tenien unes directrius molt clares: els acusats havien participat en una &amp;quot;empresa criminal conjunta&amp;quot; concebuda pels dirigents nazis. Els c\u00E0rrecs eren &amp;quot;terriblement imprecisos, la qual cosa avui seria del tot inacceptable&amp;quot;, assegura Alija. &amp;quot;A Nava, Gonz\u00E1lez, Fern\u00E1ndez i F\u00E9lez se&amp;#039;ls va acusar d&amp;#039;haver incitat, auxiliat, indu\u00EFt i participat en les morts, pallisses, tortures, inanici\u00F3, abusos i indignitats contra ciutadans no alemanys, per\u00F2 sense que es conegu\u00E9s exactament com, quan ni contra qui&amp;quot;, emfatitza la professora de dret internacional. En dret es coneix com &amp;quot;la prova diab\u00F2lica -explica Alija- perqu\u00E8 han de provar una cosa que no existeix&amp;quot;.Els condemnats van tenir dificultats per fer-se entendre i no van comprendre moltes de les preguntes o acusacions que se&amp;#039;ls van fer. Cap dels acusats dominava l&amp;#039;angl\u00E8s. A Dachau hi havia for\u00E7a traductors del franc\u00E8s i de l&amp;#039;alemany, per\u00F2 escassejaven els que manejaven l&amp;#039;espanyol. Al final es va rec\u00F3rrer, entre altres int\u00E8rprets, a una taqu\u00EDgrafa judicial, Eve Fridell Hawkins.Un any m\u00E9s tard, el 1948, Hawkins va enviar una carta al Washington Post. La taqu\u00EDgrafa titllava el judici de &amp;quot;burla&amp;quot; i denunciava que hi havia molts dubtes sobre si havien ent\u00E8s o no el proc\u00E9s: &amp;quot;No hi havia int\u00E8rprets espanyols a Dachau, nom\u00E9s hi havia una taqu\u00EDgrafa judicial que havia viscut algun temps a Sud-am\u00E8rica i una taqu\u00EDgrafa amb avantpassats de Nou M\u00E8xic que encara tenia menys flu\u00EFdesa. Van obligar a fer d&amp;#039;int\u00E8rpret la taqu\u00EDgrafa malgrat que s&amp;#039;hi va oposar perqu\u00E8 no tenia prou nivell per fer aquesta funci\u00F3 en un judici en qu\u00E8 estava en joc la vida d&amp;#039;uns homes. Per\u00F2 els espanyols, els neutrals, els no enemics, els innocents que passaven per all\u00E0, es podria dir, no importaven un rave a ning\u00FA. Tots plegats ens n&amp;#039;haur\u00EDem d&amp;#039;avergonyir. Jo ja ho he fet perqu\u00E8 jo era la int\u00E8rpret&amp;quot;. En les transcripcions hi ha moltes incoher\u00E8ncies que denoten que ni interrogador ni interrogant s&amp;#039;havien ent\u00E8s gaire.Els acusats van denunciar que &amp;quot;hi havia testimonis professionals, que testificaven en diferents judicis encara que ni tan sols coneguessin els acusats&amp;quot;. En el cas de Nava la defensa tamb\u00E9 va protestar perqu\u00E8, despr\u00E9s de les declaracions dels testimonis, el p\u00FAblic que assistia al judici informava els altres testimonis sobre el que estava succeint a la sala. Fossin o no culpables d&amp;#039;haver vexat i humiliat els altres presoners, la llista d&amp;#039;irregularitats comeses durant el judici \u00E9s llarga. Curiosament, l&amp;#039;acusaci\u00F3 parla de v\u00EDctimes poloneses, franceses, gregues, iugoslaves, ciutadans de la Uni\u00F3 Sovi\u00E8tica, noruecs, danesos, belgues, xinesos, brit\u00E0nics, turcs, nord-americans... per\u00F2 en cap cas es menciona ni un espanyol, quan eren molt nombrosos a Mauthausen.Tots els acusats van admetre durant el judici que havien fet tasques d&amp;#039; oberkapo , kapo o kapo auxiliar. El tribunal, per\u00F2, no va tenir en compte les circumst\u00E0ncies: ells tamb\u00E9 havien estat capturats pels nazis i eren presoners. Per l&amp;#039;acusaci\u00F3, simplement, Nava, Fern\u00E1ndez i Gonz\u00E1lez eren &amp;quot;culpables d&amp;#039;assassinats comesos volunt\u00E0riament sense cap tipus de respecte per la vida humana i sense haver estat sotmesos a cap tipus de coerci\u00F3&amp;quot;. Tots menys Nava van fer un al\u00B7legat final. Fern\u00E1ndez va argumentar: &amp;quot;Totes les acusacions s\u00F3n falses. Vull que el tribunal s\u00E0piga que he lluitat contra el feixisme durant onze anys, que mai he estat un criminal, que \u00E9s la primera vegada que estic davant un tribunal, que tinc dona i fill i que no els he vist durant onze anys i que, com a combatent contra el feixisme, crec que ja em toca tenir una mica de just\u00EDcia i poder descansar. Res m\u00E9s&amp;quot;."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/cultura/Victimes-dels-nazis-justicia-nord-americana_0_568743156.html>