<http://schema.org/articleBody>
"&amp;quot;E l Premi d&amp;#039;Honor de les Lletres Catalanes, que amb tant de goig he rebut, constitueix un exemple de la santa continu\u00EFtat que predicava un dels mestres noucentistes a la primeria del segle XX&amp;quot;. Aix\u00ED \u00E9s com Jordi Manent comen\u00E7ava a llegir el parlament del seu pare Albert, l&amp;#039;homenatjat de la nit, que per problemes de salut seguia el discurs assegut en una butaca de v\u00EDmet, amb un bast\u00F3 entre les mans. Per\u00F2 les circumst\u00E0ncies no van impedir que les paraules -si b\u00E9 no la veu- de l&amp;#039;histori\u00F2graf, poeta i narrador arribessin a tot l&amp;#039;auditori del Palau de la M\u00FAsica, que va escoltar amb silenci sepulcral, carregant energies per als aplaudiments. Muriel Casals, presidenta d&amp;#039;\u00D2mnium Cultural, somreia fent companyia al seu convidat i sentint encara les ovacions que el p\u00FAblic li havia dedicat quan va demanar la independ\u00E8ncia de Catalunya.Aquesta va ser la culminaci\u00F3 d&amp;#039;un acte que va comen\u00E7ar a un quart de nou del vespre, sota la immensa c\u00FApula de vidre de l&amp;#039;edifici de Dom\u00E8nech i Montaner. Des de les primeres files de la platea, el president de la Generalitat, Artur Mas, la presidenta del Parlament, N\u00FAria de Gispert, i quatre consellers observaven expectants un cant a la catalanitat en tota regla. Abans que Casals fes entrega de la famosa escultureta d&amp;#039;Ernest Alt\u00E9s que l&amp;#039;any passat va recollir Jaume Cabr\u00E9, els feligresos d&amp;#039;\u00D2mnium van escoltar les gloses de Pilar Garcia, presidenta del jurat, de Xavier Polo, fundador de l&amp;#039;Acad\u00E8mia de la Llengua Catalana, i de l&amp;#039;expresident de la Generalitat Jordi Pujol, ruixat amb el carisma de sempre. I, entre preg\u00F3 i preg\u00F3, van degustar una col\u00B7lecci\u00F3 d&amp;#039;entremesos esc\u00E8nics en honor al premiat.Les arrels d&amp;#039;una cultura&amp;quot;\u00C9s m\u00E9s important consolidar els nuclis existents que anar creant noves tribunes culturals o de catalanitzaci\u00F3&amp;quot;, apuntava Manent en un escrit optimista i esperan\u00E7ador. &amp;quot;M\u00E9s enll\u00E0 de la immediatesa que ens pot desorientar, cal mirar vers el passat i tenir una visi\u00F3 no esbiaixada del present&amp;quot;. Albert Manent va fer els honors obligats a les arrels de la cultura que tant l&amp;#039;han nodrit i que ara pot dir, amb total seguretat, que l&amp;#039;han fet arribar lluny. Mencions a la sang noucentista que tamb\u00E9 circulava per les venes del seu pare, i que reuneix noms fonamentals de la hist\u00F2ria de Catalunya com Josep Carner o Carles Riba, passant per l&amp;#039;historiador Jaume Vicens Vives.No \u00E9s que el premiat s&amp;#039;aferr\u00E9s amb capritx a un passat glori\u00F3s. L&amp;#039;inventari dels grans de l&amp;#039;\u00FAltim segle va ser una munici\u00F3 de luxe per disparar uns quants missatges encoratjadors. &amp;quot;Un eclesi\u00E0stic eminent i militant del catalanisme, Joan Carrera, em deia que l&amp;#039;obsessi\u00F3 per la hipercr\u00EDtica ens fa molt mal&amp;quot;, etzibava. &amp;quot;No creem frustraci\u00F3. Cal fomentar la il\u00B7lusi\u00F3 per fer de Catalunya un pa\u00EDs d&amp;#039;integraci\u00F3 i que t\u00E9 el noble orgull de proclamar-se gresol de nouvinguts&amp;quot;. Com deia l&amp;#039;homenatjat, la frustraci\u00F3 no serveix per a res. I, en canvi, \u00E9s bo recrear-se en l&amp;#039;esplendor dels novel\u00B7listes, poetes, prosadors, periodistes, actors de teatre, estudiosos de la llengua, la literatura, la hist\u00F2ria i tants altres &amp;quot;que cohesionen la solidesa d&amp;#039;un pa\u00EDs&amp;quot;. Mentre Albert Manent deixava l&amp;#039;escenari per una de les portes laterals, agafat al bra\u00E7 del seu fill amb una m\u00E0 i empunyant el bast\u00F3 amb l&amp;#039;altra, encara devia sentir amb un somriure com el p\u00FAblic entonava a l&amp;#039;un\u00EDson els primers versos d&amp;#039; Els segadors : &amp;quot;Catalunya triomfant tornar\u00E0 a ser rica i plena&amp;quot;."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/Catalunya-pais-dintegracio_0_499750071.html>