<http://schema.org/articleBody>
"\u00C9s commovedor veure com Ernest Maragall intenta desmarcar-se del seu partit, entregat sense manies a l&amp;#039;estrat\u00E8gia de Carme Chac\u00F3n, amb una breu pessigada al Twitter, que ha esdevingut -en certa manera- el seu \u00FAnic altaveu efica\u00E7. La invisibilitat d&amp;#039;all\u00F2 que un dia es va anomenar sector catalanista del PSC es posa de manifest amb aquesta mena de rampells individuals, quixotescos, que a l&amp;#039;aparell del partit no li fan ni pessigolles, tot i la dignitat del cognom Maragall i el que encara representa. El m\u00E9s sorprenent, per\u00F2, no \u00E9s que el socialisme catal\u00E0 s&amp;#039;oposi de manera tan rotunda a la sobirania fiscal (situant-se al costat del PP i enfront la UGT, per esmentar dues sigles a l&amp;#039;atzar), sin\u00F3 el fet que Carme Chac\u00F3n exerceixi el lideratge  de facto de Madrid estant, sense que ning\u00FA de la nova direcci\u00F3 digui ni ase ni b\u00E8stia. El PSC no nom\u00E9s est\u00E0 perdent la batalla de la centralitat catalana amb CiU, sin\u00F3 que s&amp;#039;encamina perillosament cap a la irrellev\u00E0ncia, i no sembla que el seu primer secretari estigui en condicions de canviar aquesta in\u00E8rcia. Ja es pot afirmar que no hi ha hagut cap mena d&amp;#039; efecte Navarro ; el socialisme catal\u00E0 ho fia tot a la recuperaci\u00F3 del PSOE. S&amp;#039;obre una magn\u00EDfica oportunitat per a ICV i ERC, dues formacions que, amb m\u00E9s o menys errors, mostren almenys un cert instint de superviv\u00E8ncia. "^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cronica/cop-Twitter_0_639536083.html>