<http://schema.org/articleBody>
"Tenint en compte el que som, aquest pacte fiscal amb els republicans e\u0301s el millor que el president Barack Obama podia haver fet, ja que apujar els impostos en una e\u0300poca de crisi econo\u0300mica no hauria estat una bona idea, i a me\u0301s, els republicans tenien prou vots per evitar-ho. Pero\u0300 tenint en compte el que hauri\u0301em de fer, aquest pacte e\u0301s simplement una altra injeccio\u0301 de morfina a un pai\u0301s que ha de fer coses grans i difi\u0301cils, pero\u0300 nome\u0301s vol fer-ne de petites i fa\u0300cils. Encara tinc la sensacio\u0301 que estem me\u0301s pendents de llimar difere\u0300ncies entre els dos partits, que de crear difere\u0300ncies que beneficii\u0308n tot el pai\u0301s.Els EUA d\u2019avui em recorden, me\u0301s que mai, una parella de treballadors en la qual el marit acaba de perdre la feina. A me\u0301s, tenen dos fills estudiants de secunda\u0300ria i una hipoteca, i han esgotat el cre\u0300dit de les seves targetes banca\u0300ries. Per acabar-ho d\u2019adobar, recentment han decidit acollir el seu cosi\u0301 problema\u0300tic, Kabul, que no se\u2019n surt i va rebotat de parent en parent. Mentrestant, la mainadera i\u0301ndia d\u2019aquesta fami\u0301lia, que oferia els seus serveis de cangur a canvi d\u2019allotjament i menjar, ha estat admesa a l\u2019Institut Tecnolo\u0300gic de Massachusetts (MIT) amb una beca completa i els deixara\u0300 d\u2019aqui\u0301 a uns mesos. Que\u0300 hi poden fer?Una estrate\u0300gia possible seria resguardar-se, no gastar ni un ce\u0300ntim en res que no sigui el menjar, la hipoteca i pagar deutes. Anirien fent, pero\u0300 no tindrien gaire futur. Una altra estrate\u0300gia seria demanar un pre\u0301stec contra el valor de la po\u0300lissa d\u2019asseguranc\u0327a de vida per compensar la manca d\u2019ingressos, continuar vivint com abans i esperar que el marit torni a trobar feina abans no se li acabi la prestacio\u0301 d\u2019atur.La tercera estrate\u0300gia, la correcta, seria dir-se: \u201CD\u2019acord, estem en una situacio\u0301 totalment nova per a nosaltres. El pare no ha recuperat la feina. Si volem un futur millor, necessitem un pla per reduir les despeses, estalviar i invertir tot el que puguem, i tan sa\u0300viament com puguem, perque\u0300 ja no tenim coixi\u0301. Enguany, en lloc d\u2019anar a Disney World, anirem de ca\u0300mping a un parc natural; i el que haurem estalviat, ho farem servir perque\u0300 el pare pugui fer un ma\u0300ster. Perque\u0300, de fet, l\u2019i\u0301ndex d\u2019atur entre persones amb carrera universita\u0300ria e\u0301s nome\u0301s d\u2019un cinc per cent. A me\u0301s, deixarem de comprar tota mena d\u2019aparells tecnolo\u0300gics nous, com ara accessoris de mo\u0300bils o videojocs, i aprofitarem els estalvis per contractar professors particulars de fi\u0301sica i de violi\u0301 per als nostres fills. Finalment, li direm al nostre cosi\u0301 Kabul que ha de trobar feina, buscar-se una casa i aprendre a valer-se per ell mateix\u201D.Igual com la nostra fami\u0301lia imagina\u0300ria, necessitem un pla, no llaminadures. Segurament la citacio\u0301 ci\u0301nica de la setmana (cortesia de The Daily Beast) pertany a Dan Bartlett, l\u2019exportaveu de l\u2019administracio\u0301 de George W. Bush, que parlava de la reduccio\u0301 d\u2019impostos que Bush va establir \u201Cprovisionalment\u201D fa deu anys per als americans me\u0301s benestants: \u201CSabi\u0301em que, poli\u0301ticament parlant, un cop fas una llei, e\u0301s gairebe\u0301 impossible fer marxa enrere. No e\u0301s pas una mala here\u0300ncia. Francament, em satisfa\u0300 que ha\u0300gim estat capac\u0327os de posar aquest parany\u201D.Bartlett no va fer cap reflexio\u0301 sobre com aquesta reduccio\u0301 d\u2019impostos, que esgota el pressupost, afectaria les mancances actuals del nostre pai\u0301s. Nome\u0301s va fer un gest de celebracio\u0301 perque\u0300, per dir-ho en termes esportius, el Partit Republica\u0300 havia fet un gol a Obama.Sembla que no en siguem conscients: som a dins d\u2019una fossa i encara cavem. Els nostres nivells educatius s\u2019estanquen; les nostres infraestructures estan deteriorades. No tenim prou incentius per acollir alhora la innovacio\u0301 i la manufactura, i no importem prou talent en una e\u0300poca en que\u0300 hem de competir pels llocs de treball amb indis i xinesos mal pagats pero\u0300 ben preparats. Per poder respondre a tot aixo\u0300, necessitarem una poli\u0301tica hi\u0301brida nova, que indiqui on hem de reduir, on hem d\u2019estalviar, on hem d\u2019invertir, que hem de gravar i que\u0300 hem de desgravar. Posar en marxa aquesta nova poli\u0301tica e\u0301s una tasca revoluciona\u0300ria que encara espero que Obama pugui portar a terme.E.J. Dionne, en la seva columna a The Washington Post, citava el congressista Tom Perriello, del districte de Virgi\u0301nia, que havia dit que els votants estaven menys interessats en el bipartidisme que en el postpartidisme. I aclaria: \u201CEl que busquen e\u0301s algu\u0301 que solucioni el problema, i no una solucio\u0301 a mig cami\u0301 entre els dos partits\u201D.Llegeixin l\u2019article de dimarts de The New York Times sobre com els especialistes en educacio\u0301 internacional van quedar parats en assabentar-se que els estudiants de Xangai superaven els de molts altres pai\u0308sos, tant en les proves de lectura com de matema\u0300tiques i cie\u0300ncies, segons l\u2019informe PISA (Programa per a l\u2019Avaluacio\u0301 Internacional dels Alumnes), que avalua el rendiment escolar d\u2019estudiants de 15 anys en 65 pai\u0308sos. Si\u0301, Xangai representa el millor de la Xina, pero\u0300 el millor de la Xina actualment te\u0301 uns resultats superiors a la resta del mo\u0301n. Els estudiants americans de 15 anys ocupen el catorze\u0300 lloc en les proves de lectura, el dissete\u0300 en cie\u0300ncies i el vint-i-cinque\u0300 en matema\u0300tiques, per sota de la mitjana.L\u2019economia no e\u0301s com la guerra. Que un guanyi no vol dir que l\u2019altre perdi. Per tant, que la Xina hagi millorat e\u0301s bo per al mo\u0301n. Pero\u0300 el que no pot ser bo per a Ame\u0300rica e\u0301s que cada vegada que tenim un problema demanem un pre\u0301stec a un pai\u0301s que no nome\u0301s estalvia i treballa me\u0301s que nosaltres, sino\u0301 que tambe\u0301 comenc\u0327a a superar-nos en educacio\u0301. Necessitem un pla."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Encara-cavem_0_387561451.html>