<http://schema.org/articleBody>
"Si fundar \u00E9s crear una instituci\u00F3, refundar \u00E9s renovar-la quan amena\u00E7a ru\u00EFna f\u00EDsica i espiritual. El PSC necessita una urgent refundaci\u00F3. Les tres desfetes encadenades en un any s\u00F3n l&amp;#039;expressi\u00F3 de la desorientaci\u00F3 total en qu\u00E8 es mou. El PSC va n\u00E9ixer d&amp;#039;un pacte entre un moviment d&amp;#039;esquerres amb pedigr\u00ED de catalanisme i la federaci\u00F3 catalana del PSOE. En la fusi\u00F3 van pesar les enquestes que demostraven que el PSC tenia el glamur per\u00F2 el PSOE els vots. El resultat va ser un partit en qu\u00E8, per dir-ho f\u00E0cil, Sant Gervasi hi posava la imatge i el Baix Llobregat la maquin\u00E0ria organitzativa i la feina fosca. En conseq\u00FC\u00E8ncia, van venir uns anys d&amp;#039;estabilitat pol\u00EDtica: Jordi Pujol anava acumulant majories a la Generalitat i el PSC als ajuntaments i a Madrid amb el PSOE. L&amp;#039;equilibri al si del PSC es va comen\u00E7ar a trencar quan Maragall semblava ja en disposici\u00F3 de prendre el relleu del president Pujol. Fou el Congr\u00E9s de Sitges de 1994 que va consagrar l&amp;#039;hegemonia del Baix Llobregat. Moguts els fonaments, el terratr\u00E8mol es va retardar fins a la crisi del primer tripartit i la posterior sortida de Maragall. Des de llavors, el PSC no ha fet m\u00E9s que comptar les v\u00EDctimes i les destrosses i tapar les vies d&amp;#039;aigua amb cot\u00F3 fluix.   Catalunya ha canviat de dalt a baix i el PSC no se n&amp;#039;ha assabentat. Mai el PSC havia fet una campanya electoral tan allunyada de la realitat catalana. Curiosament, quan ha volgut ser m\u00E9s realista -fets, no paraules- \u00E9s quan el PSC ha viscut m\u00E9s als n\u00FAvols. Els fonaments d&amp;#039;un partit s\u00F3n: una milit\u00E0ncia integrada en la societat, uns l\u00EDders reconeguts que generin confian\u00E7a, un perfil ideol\u00F2gic que l&amp;#039;identifiqui, un projecte que marqui la ruta, una capacitat d&amp;#039;innovaci\u00F3 que no obligui a anar a remolc dels esdeveniments, i una ubicaci\u00F3 clara en el pa\u00EDs en qu\u00E8 opera. El PSC no t\u00E9 res d&amp;#039;aix\u00F2. Nom\u00E9s t\u00E9 una sortida: refundar-se. Ho va fer el PSOE a Suresnes, el 1978, per passar del vell socialisme de resist\u00E8ncia a la moderna socialdemocr\u00E0cia. El PSC t\u00E9 ara doble feina: renovar la socialdemocr\u00E0cia a l&amp;#039;\u00E8poca de l&amp;#039;humanisme digital i trobar el seu lloc a la Catalunya post-auton\u00F2mica."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Refundar_0_598740122.html>