<http://schema.org/articleBody>
"Ala Montserrat la van haver d&amp;#039;ingressar el 2002 a l&amp;#039;hospital. Tenia 74 anys. I d&amp;#039;all\u00E0 en va sortir no nom\u00E9s curada, sin\u00F3 que amb una nova vida. Aquesta nova vida va arribar amb una trucada de tel\u00E8fon. L&amp;#039;hospital havia avisat els Amics de la Gent Gran que la Montserrat era una dona gran, v\u00EDdua, que se sentia sola i que tenia molt pocs vincles socials. \u00C9s per aix\u00F2 que li van telefonar. &amp;quot;Jo al principi no me&amp;#039;n fiava, perqu\u00E8 no sabia qui em trucava&amp;quot;, recorda ara la Montserrat. Per\u00F2 aleshores va escoltar la proposta que li feien i cada cop li va agradar m\u00E9s. Ja han passat gaireb\u00E9 nou anys i la vida li ha canviat del tot. El secret \u00E9s la Sara: la volunt\u00E0ria que la visita cada setmana, i que la Montserrat assegura que \u00E9s &amp;quot;com una germana, o fins i tot m\u00E9s&amp;quot;.Com li passava a la Montserrat, hi ha unes 150.000 persones de m\u00E9s de 65 anys a Catalunya que estan soles. &amp;quot;El prototip \u00E9s el d&amp;#039;una dona de m\u00E9s de 80 anys, v\u00EDdua, que cobra una pensi\u00F3 molt baixa, t\u00E9 molt pocs vincles familiars i ja no coneix els seus ve\u00EFns&amp;quot;, explica Oriol Alsina, director-gerent dels Amics de la Gent Gran. \u00C9s per aquesta situaci\u00F3 que centenars de voluntaris (750 a la seva associaci\u00F3, per\u00F2 tamb\u00E9 hi ha altres entitats que fan aquest voluntariat) han assumit el comprom\u00EDs de visitar com a m\u00EDnim un cop a la setmana una persona gran que viu en condicions com les de la Montserrat.L&amp;#039;objectiu dels Amics de la Gent Gran no \u00E9s nom\u00E9s fer companyia a les persones que se senten soles, sin\u00F3 que tamb\u00E9 lluiten contra l&amp;#039;exclusi\u00F3 social. I \u00E9s que Oriol Alsina alerta que &amp;quot;la soledat \u00E9s avui el principal risc d&amp;#039;exclusi\u00F3 social de la nostra societat, especialment per a la gent gran, perqu\u00E8 el fet no tenir lligams afectius comporta marginaci\u00F3 i pobresa&amp;quot;.Contra la marginaci\u00F3El director-gerent de l&amp;#039;entitat es remet a un recent informe publicat a Fran\u00E7a ( Les solitudes en France en 2010, de la Fondation de France), que analitza la situaci\u00F3 de soledat i a\u00EFllament en qu\u00E8 es troben quatre milions de ciutadans a l&amp;#039;estat ve\u00ED. Segons aquest estudi, les persones tenim quatre pilars b\u00E0sics de socialitzaci\u00F3: la fam\u00EDlia, la feina, les amistats i la vida c\u00EDvica.A mesura que perds algun d&amp;#039;aquests vincles, vas quedant m\u00E9s marginat dins la societat. I aix\u00F2 \u00E9s especialment greu en un moment econ\u00F2mic com l&amp;#039;actual, alerta Oriol Alsina: &amp;quot;Vivim en una societat que promou molt l&amp;#039;individualisme i en qu\u00E8 les relacions laborals, familiars i d&amp;#039;amistat estan canviant, i alhora moltes persones estan perdent la vida c\u00EDvica. Aix\u00F2 fa que la l\u00EDnia entre estar integrat i quedar fora de la societat sigui cada cop m\u00E9s fina&amp;quot;. I en posa un exemple: &amp;quot;Quan les persones amb vincles forts es queden a l&amp;#039;atur o cobren una renda molt baixa, tenen una xarxa de protecci\u00F3 que els impedeix caure en l&amp;#039;exclusi\u00F3 social. Per\u00F2 com menys vincles tenim, m\u00E9s risc tenim de quedar exclosos&amp;quot;.Resocialitzar-seAix\u00ED que la tasca dels 750 voluntaris dels Amics de la Gent Gran \u00E9s ajudar les persones que visiten cada setmana a reconstruir els seus vincles amb la societat. I no nom\u00E9s a trav\u00E9s d&amp;#039;ells, sin\u00F3 que s\u00F3n un est\u00EDmul per recuperar tamb\u00E9 la vida c\u00EDvica. I ho fan a trav\u00E9s de les sortides culturals, les festes en les dates assenyalades i les vacances d&amp;#039;estiu que organitza l&amp;#039;associaci\u00F3. La Montserrat procura no perdre-se&amp;#039;n cap. Fa mem\u00F2ria de tots els llocs on ha anat: &amp;quot;Tres estius vam anar a Begues, dos m\u00E9s a Lurdes i l&amp;#039;\u00FAltim a Vic&amp;quot;. I explica contenta que aquest any tornar\u00E0 a Osona: &amp;quot;Ja he trucat a l&amp;#039;associaci\u00F3 per dir que m&amp;#039;hi apunto&amp;quot;. I no vol estar-se d&amp;#039;explicar que en una activitat de l&amp;#039;associaci\u00F3 va poder con\u00E8ixer el tenor Josep Carreras.Aix\u00ED que ja no queda res de les teranyines que la Montserrat assegura que li havien sortit a la boca abans del 2002 &amp;quot;perqu\u00E8 no tenia amb qui parlar&amp;quot;, recorda amb tristesa. Per\u00F2 aleshores mira la Sara i la cara li somriu. El que avui la disgusta \u00E9s que fa dies que arrossega un constipat que li ha impedit apuntar-se a l&amp;#039;\u00FAltima sortida que han muntat els Amics de la Gent Gran."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/societat/Voluntaris-Contra-solitud_0_473352697.html>