<http://schema.org/articleBody>
"Avui a les cinc de la tarda, a Perbes, un petit poble de la Corunya, s&amp;#039;enterrar\u00E0 un boc\u00ED de la hist\u00F2ria recent d&amp;#039;Espanya. Manuel Fraga, exministre de Franco, pare de la Constituci\u00F3, fundador i ordenador d&amp;#039;AP i el PP i president de Gal\u00EDcia, marxar\u00E0 per sempre. Ho far\u00E0 sense retre comptes pel seu passat i provocant que, de nou, el PP i el PSOE, els dos grans partits espanyols, tornin a fer pinya per preservar l&amp;#039; statu quo de la Transici\u00F3, de la qual ell va ser un dels grans protagonistes. El passat i els crims de la dictadura, la mem\u00F2ria hist\u00F2rica que el Jos\u00E9 Luis Rodr\u00EDguez Zapatero dels primers (i progressistes) anys a la Moncloa va revifar, segueixen sent un tab\u00FA a l&amp;#039;Espanya del 2012.Ahir, davant la capella ardent de Fraga al seu pis de Madrid, on el molt conservador arquebisbe de la capital, Antonio Mar\u00EDa Rouco Varela, li va fer una missa d&amp;#039;urg\u00E8ncia, la classe pol\u00EDtica espanyola va tornar a fer un gran exercici d&amp;#039;amn\u00E8sia, de repartir floretes i veure el got mig ple sense immutar-se.  Els dirigents del PP i del PSOE, acompanyats pel rei Joan Carles I  i la seva &amp;quot;pena&amp;quot; pel trasp\u00E0s d&amp;#039;un &amp;quot;gran servidor de l&amp;#039;Estat&amp;quot;, van assenyalar el seu paper com a moderador i &amp;quot;democratitzador&amp;quot; de la dreta i ponent constitucional. Del seu passat, del qual mai va renegar, vinculat a una dictadura que va matar i reprimir milers de persones, poc se&amp;#039;n va dir. Sols extramurs d&amp;#039;aquesta encara ampl\u00EDssima centralitat espanyola es van sentir veus cr\u00EDtiques. I qu\u00E8 hi ha fora d&amp;#039;aquesta centralitat? Els nacionalistes (i no tots) catalans i bascos i Esquerra Unida, que fa anys que s&amp;#039;ha desent\u00E8s del paper &amp;quot;reconciliador&amp;quot; que, amb Santiago Carrillo al capdavant, va tenir el Partit Comunista a la Transici\u00F3. A m\u00E9s dels dirigents d&amp;#039;IU, ERC, PNB, entitats memorialistes o alguna veu destacada de CDC, es van sentir alguns dels que van rebre la medicina d&amp;#039;un Fraga que, com a ministre de Governaci\u00F3, el que ara \u00E9s Interior, no va tenir contemplacions despr\u00E9s de la mort de Franco. L&amp;#039;Associaci\u00F3 de V\u00EDctimes 3 de Mar\u00E7, que reuneix els familiars dels cinc obrers assassinats per la policia que complia ordres de Fraga en una esgl\u00E9sia a Vit\u00F2ria durant una protesta sindical el 1976, va considerar una &amp;quot;mala not\u00EDcia&amp;quot; que mor\u00EDs sense ser jutjat i va definir-lo com &amp;quot;una refer\u00E8ncia del model espanyol d&amp;#039;impunitat&amp;quot;. Als obrers morts, el cantautor Llu\u00EDs Llach els va dedicar una de les seves can\u00E7ons m\u00E9s emotives, Campanades a morts , i ahir no es va estar de tornar a al\u00E7ar la veu per clamar que es tractava d&amp;#039;un &amp;quot;feixista responsable d&amp;#039;uns quants assassinats pol\u00EDtics pels quals mai se li han demanat responsabilitats&amp;quot;. Una actitud que no \u00E9s nova El que va passar ahir davant el domicili de Fraga no \u00E9s nou. I, amb els mateixos protagonistes, es repeteix cada cop que l&amp;#039;ocasi\u00F3 s&amp;#039;ho val. Els que l&amp;#039;elogiaven i en volien veure nom\u00E9s les virtuts s\u00F3n els mateixos que van reformar per la via r\u00E0pida una Constituci\u00F3 que ells, fent seu el discurs dels pares de la criatura aprovada el 1978, havien considerat sempre massa complexa de reformar per encabir-hi totes les aspiracions nacionals catalanes i basques. I eren tamb\u00E9 els mateixos que fa un mes, al Congr\u00E9s, van aplaudir d&amp;#039;all\u00F2 m\u00E9s durant minuts el rei Joan Carles en un moment en qu\u00E8 la monarquia, tocada pels negocis t\u00E8rbols del seu gendre, l&amp;#039;imputat I\u00F1aki Urdangarin, els demanava ajuda per preservar la instituci\u00F3. Jos\u00E9 Mar\u00EDa Aznar, que va prendre el relleu de Fraga al capdavant de la dreta espanyola a finals dels 80, va arribar a dir que amb ell moria &amp;quot;un home d&amp;#039;estat, un home bo que va lluitar per la llibertat&amp;quot;. El seu successor en el c\u00E0rrec, el socialista Jos\u00E9 Luis Rodr\u00EDguez Zapatero, tampoc es va quedar curt: &amp;quot;La seva traject\u00F2ria la defineixen el servei p\u00FAblic i la consolidaci\u00F3 de la democr\u00E0cia&amp;quot;, va assegurar. Als planys del PP, que en recordava el patriotisme i el &amp;quot;servei a Espanya&amp;quot;, s&amp;#039;hi van afegir dirigents del PSOE de totes les tend\u00E8ncies com Alfredo P\u00E9rez Rubalcaba, Carme Chac\u00F3n o Jos\u00E9 Blanco. A Catalunya, CiU va mostrar menys entusiasme (el govern i Jordi Pujol van ser freds per\u00F2 respectuosos) i les veus que m\u00E9s es van fer sentir van ser les m\u00E9s moderades de la federaci\u00F3. Josep Antoni Duran i Lleida va ser, diumenge a la nit, dels primers a sortir a lloar Fraga. Ahir s&amp;#039;hi va sumar Miquel Roca, que va quedar-se amb l&amp;#039;\u00E8poca autonomista de president de Gal\u00EDcia, o la presidenta del Parlament, N\u00FAria de Gispert. El conseller Llu\u00EDs Recoder, de l&amp;#039;ala m\u00E9s progressista de CDC, va afirmar que no tenia &amp;quot;motius per lloar-lo i s\u00ED molts retrets&amp;quot;. A Espanya, la mem\u00F2ria \u00E9s tab\u00FA."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cronica/Ladeu-Fraga-revifa-tabus-Transicio_0_629337130.html>