<http://schema.org/articleBody>
"Dissabte vaig tenir la impressi\u00F3 d&amp;#039;estar vivint un nou i rar fen\u00F2men, com si el Bar\u00E7a hagu\u00E9s travessat una altra pantalla i hagu\u00E9s obrat un nou prodigi, m\u00E9s enll\u00E0, encara, de tota la gamma de meravelles que ha estat capa\u00E7 de treure&amp;#039;s del barret aquests darrers anys.Tot va comen\u00E7ar com sempre, o sigui, amb golejada, llu\u00EFment col\u00B7lectiu i tres gols de Messi. Despr\u00E9s, el 3-0 final va portar el r\u00E8cord de les setze vict\u00F2ries consecutives i l&amp;#039;entrenador rival, Quique S\u00E1nchez Flores, ho va rematar amb eleg\u00E0ncia a la sala premsa amb una frase que capturava la dimensi\u00F3 del moment: &amp;quot;Ha estat el Bar\u00E7a universal, el n\u00FAmero u, un equip genial&amp;quot;. I llavors vaig navegar entre portades i em vaig trobar amb la del Marca, en qu\u00E8 hi deia: &amp;quot;El Barcelona es converteix, de manera oficial, en el millor equip de la hist\u00F2ria de la Lliga, en sumar setze vict\u00F2ries consecutives&amp;quot;.O sigui que la m\u00E0gia de dissabte era que el Bar\u00E7a de Messi havia aconseguit establir di\u00E0leg amb el Madrid de Di St\u00E9fano. Cinquanta anys despr\u00E9s, i amb m\u00E8rits i qualitats diferents, el Madrid de les Cinc Copes d&amp;#039;Europa i el Bar\u00E7a del sextet i les setze vict\u00F2ries s&amp;#039;estaven parlant de tu a tu, de mite a mite. Es parlaven els equips i els dos jugadors, la llegenda blanca i el jove blaugrana. Ho va dir l&amp;#039;entrenador de l&amp;#039;Atl\u00E8tic: &amp;quot;Messi \u00E9s el Di St\u00E9fano del segle XXI&amp;quot;. I ho va reblar Guardiola: &amp;quot;No ser\u00EDem el que som si Messi no hi fos&amp;quot;.Els comentaris que vaig llegir dissabte a la premsa de Madrid em van fer pensar que el r\u00E8cord de les setze vict\u00F2ries havia commocionat el Madrid m\u00E9s que no pas el 2-6 o el 5-0. Una cosa \u00E9s que et golegin un dia, i una altra \u00E9s que et destronin per sempre. No ha estat un r\u00E8cord m\u00E9s dels molts que aquest equip ha anat escolpint. Ha semblat com si tothom fos conscient de la magnitud del canvi hist\u00F2ric que el Bar\u00E7a ha anat forjant en els \u00FAltims vint anys. Messi, Xavi, Iniesta i companyia han estat l&amp;#039;\u00FAltim relleu d&amp;#039;una cordada que s&amp;#039;ha enfilat a les barbes del mite i ja no es possible fingir que el que est\u00E0 passant a Barcelona \u00E9s un accident.L&amp;#039;expressi\u00F3 que el Bar\u00E7a &amp;quot;\u00E9s universal&amp;quot; ho sintetitza amb encert. Universal \u00E9s aquell que queda fora de les discussions mediatitzades pels colors i les passions i s&amp;#039;al\u00E7a al selecte territori dels patrimonis col\u00B7lectius, all\u00E0 on es conserven les obres mestres constantment revisitades. Curiosament, i per acabar d&amp;#039;afegir raresa a la nit del dissabte, no va ser el millor partit del Bar\u00E7a. Anys enrere haur\u00EDem dit que l&amp;#039;equip havia estat sensacional, per\u00F2 ara el llist\u00F3 de joc est\u00E0 tan amunt que quan li ataquen com ho va aconseguir l&amp;#039;Atl\u00E8tic a estones, al Bar\u00E7a se li veuen les costures.Gran cap de setmana, aquest. Ahir l&amp;#039;entrenador del Madrid va lamentar que a Messi no li donin m\u00E9s puntades de peu. L&amp;#039;home \u00E9s aix\u00ED, qu\u00E8 hi farem. Mentrestant, Messi parla amb Kubala, Di St\u00E9fano, Pel\u00E9 o Cruyff, i el Bar\u00E7a s&amp;#039;ent\u00E9n amb el Madrid de Di St\u00E9fano. El de Mourinho, ara mateix, li queda una mica lluny."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Dialeg-futbolistes_0_422957754.html>