<http://schema.org/articleBody>
"Pere Riera, l&amp;#039;autor i director, assegura que Desclassificats no \u00E9s una obra sobre la pol\u00EDtica ni sobre el periodisme. No ho deu ser, per\u00F2 el plantejament i la resoluci\u00F3 s\u00F3n clarament pol\u00EDtiques. Desclassificats ens posa davant l&amp;#039;entrevista per televisi\u00F3 que ha de fer una periodista, m\u00E9s o menys famosa, al president del govern en unes circumst\u00E0ncies dif\u00EDcils per al mandatari, que ha estat acusat d&amp;#039;un delicte d&amp;#039;abusos sexuals a menors. Escrita fa cinc anys (de fet Riera la tenia guardada en un calaix), l&amp;#039;obra ratifica una vegada m\u00E9s la sent\u00E8ncia que la realitat supera sempre la ficci\u00F3. Tot i que l&amp;#039;autor no ha fet res a la posada en escena per acostar-se al cas Silvio Berlusconi, les coincid\u00E8ncies s\u00F3n tan grans com encertades.Per\u00F2 V\u00EDctor Bosch, el president del govern d&amp;#039;aquesta obra, no \u00E9s Berlusconi sin\u00F3 un pol\u00EDtic que ha arribat al capdamunt de l&amp;#039;estat. Es considera un bon gestor i un bon governant, i les acusacions que li fan les troba normals. Vaja, que van amb el c\u00E0rrec. El seu comportament no \u00E9s la fugida endavant del cap d&amp;#039;estat itali\u00E0 sin\u00F3 una actitud homologable a qualsevol mandatari escollit pels electors per\u00F2 que t\u00E9 alguna cosa a amagar. Tampoc costa gaire d&amp;#039;imaginar, ja sigui a la nostra televisi\u00F3 o en una altra, el perfil de la locutora que interpreta Emma Vilarasau. Una dona segura de si mateixa disposada a enxampar el president i d&amp;#039;aquesta manera aconseguir un gran triomf period\u00EDstic. El Pulitzer, per qu\u00E8 no?Desclassificats ho t\u00E9 tot per convertir-se en un gran \u00E8xit, no nom\u00E9s al nostre pa\u00EDs sin\u00F3 all\u00E0 on es pugui estrenar. No diguem a It\u00E0lia. Pere Riera ha escrit una obra directa, sense cap ret\u00F2rica (amb un pol\u00EDtic pel mig ja es dif\u00EDcil!), un text prec\u00EDs, i ha dirigit els tres int\u00E8rprets amb una pulcritud sorprenent en un gaireb\u00E9 debutant en la posada en escena (la temporada passada va estrenar Lluny de Nuuk  al Teatre Nacional). Desclassificats  t\u00E9 tocs de com\u00E8dia, rampells molt seriosos i una troballa en el personatge del cap de premsa del president, que interpreta magn\u00EDficament Abel Folk. De fet, i aix\u00F2 ho podem explicar perqu\u00E8 es planteja molt aviat, el gir que fa l&amp;#039;autor en la trobada entre la periodista i la m\u00E0 dreta del pol\u00EDtic \u00E9s el que posa en marxa l&amp;#039;obra, trencant qualsevol expectativa realista per\u00F2 situant-nos en un lloc privilegiat de voyeurs de la breu per\u00F2 esmolada relaci\u00F3 entre ells i els dos homes.La resoluci\u00F3 del conflicte entre la periodista i el president per un fet inesperat (que no revelarem) \u00E9s del tot  versemblant i ens fa pensar en com es defensen alguns pol\u00EDtics, el president de la Generalitat valenciana, Francisco Camps, per exemple, posant per davant la gesti\u00F3 per sobre de l&amp;#039;honradesa. Desclassificats  \u00E9s una com\u00E8dia real sobre una pr\u00E0ctica pol\u00EDtica imagin\u00E0ria de la qual cap dels protagonistes surt ben parat."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/president-Cosa-amagar_0_446955358.html>