<http://schema.org/articleBody>
"Els editors Ester Pujol, la directora liter\u00E0ria del Grup 62, em va convidar al sopar del Gremi d&amp;#039;Editors que es va fer a la Llotja de Mar. Des d&amp;#039;una taula molt agradable, amb escriptors com Ramon Solsona, S\u00EDlvia Soler, Jordi Cornudella o M\u00E0rius Carol, vam escoltar amb atenci\u00F3 algunes dades que desconeix\u00EDem i que, des del modest cau dels creadors, ens van interessar. Xavier Mallafr\u00E9, el nou president dels editors catalans, que en un sol any ha donat un bon impuls al gremi, va deixar anar algunes d&amp;#039;aquestes xifres en el seu parlament. Dos de cada tres euros que ingressen els editors catalans es produeixen fora de Catalunya. El 50% de la creativitat editorial del sector del llibre de tot l&amp;#039;Estat es genera a Catalunya. 1.500 de 3.000 milions. El negoci editorial \u00E9s un dels 13 cl\u00FAsters de l&amp;#039;economia catalana. La llengua catalana \u00E9s la vint-i-dosena llengua liter\u00E0ria m\u00E9s tradu\u00EFda al m\u00F3n. A Catalunya, el 60% dels llibres es venen en llibreries mentre que en altres comunitats aut\u00F2nomes la xifra baixa al 40%. Dels 10 grups editorials m\u00E9s importants del m\u00F3n, 8 s\u00F3n europeus, 2 formen part del Gremi d&amp;#039;Editors i un t\u00E9 la seu a Barcelona (el senyor Lara, per\u00F2, no era al sopar). Catalunya, sent el 95\u00E8 espai de poblaci\u00F3 mundial, \u00E9s l&amp;#039;onzena pot\u00E8ncia creativa editorial del m\u00F3n. I, el m\u00E9s curi\u00F3s del que vaig descobrir, les Publicacions de l&amp;#039;Abadia de Montserrat s\u00F3n els editors que, sense interrupci\u00F3, fa m\u00E9s anys, i m\u00E9s segles, que imprimeixen llibres a tot el continent europeu. En el seu discurs, m\u00E9s enll\u00E0 de les xifres de got mig ple, Mallafr\u00E9 va escriure una frase que em va fer pensar: &amp;quot;La lectura m&amp;#039;ha ajudat a assumir millor la mort dels \u00E9ssers que estimo&amp;quot;. M\u00E9s enll\u00E0 del bagatge cultural o de l&amp;#039;oci, la lectura com a inversi\u00F3 de vida. Ben vist. Els intocables La hist\u00F2ria de sempre. Un c\u00E0rrec, amb molt poder, es pensa que \u00E9s intocable i que les pot fer de l&amp;#039;al\u00E7ada d&amp;#039;un campanar perqu\u00E8 mai ning\u00FA no els pescar\u00E0. L&amp;#039;espiral de perversi\u00F3 sol cr\u00E9ixer a mesura que no els enxampen. Luis Rold\u00E1n va falsificar el seu curr\u00EDculum fins que va arribar a manar a la Gu\u00E0rdia Civil. All\u00E0, amb el Rafael Vera, van repartir-se els fons reservats com van voler, que per aix\u00F2 eren reservats. Tots dos van passar per la pres\u00F3 per\u00F2 els diners no els hem vist mai m\u00E9s. Mario Conde, des del talaiot de Banesto, tamb\u00E9 es va creure immune. F\u00E8lix Millet, amb l&amp;#039;escut del Palau de la M\u00FAsica, l&amp;#039;honor del seu cognom i bons padrins pol\u00EDtics i medi\u00E0tics, va buidar la caixa i encara \u00E9s hora que el jutgin. Urdangarin ni tan sols est\u00E0 imputat, t\u00E9 tota la presumpci\u00F3 d&amp;#039;innoc\u00E8ncia, per\u00F2 quan el rei t&amp;#039;ha repudiat i, sobretot, quan al museu de cera treuen el duc de Palma de la fam\u00EDlia reial i el recol\u00B7loquen amb els esportistes, ja tens una sent\u00E8ncia molt pitjor que la pena de telenot\u00EDcies. Hi ha hagut mitjans que han esperat que el rei don\u00E9s perm\u00EDs per posar el dit a l&amp;#039;ull a l&amp;#039;I\u00F1aki. D&amp;#039;altres ja fa dies que fan periodisme. Ahir mateix publicaven que Urdangarin va facturar 144.000 euros a la candidatura de Madrid 2016 per &amp;quot;ajudar a perfilar el lema&amp;quot;. No \u00E9s delicte, per\u00F2 \u00E9s molt car. I fa pudor. Aquest esport nacional, de com m\u00E9s amunt penja el xori\u00E7o m\u00E9s protegit se sent, no \u00E9s una exclusiva catalana, ni espanyola. A Israel, l&amp;#039;expresident Moshe Katsav acaba d&amp;#039;ingressar a la pres\u00F3 -i s&amp;#039;hi tirar\u00E0 set anys- per una violaci\u00F3. Jacques Chirac, ahir mateix, va ser declarat culpable en el cas dels llocs de treball ficticis que encara arrossegava de quan era alcalde de Par\u00EDs. Al final, se sabr\u00E0 tot. Cauen com mosques. Tots poderosos. Curiosament, i no deu ser casualitat, tots homes\u2026"^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/editorsEls-intocables_0_610138987.html>