<http://schema.org/articleBody>
"Els locos tenen fama. Fama de deixar-se la pell a l&amp;#039;escenari i fama d&amp;#039;anar a la seva, fins al punt que si els proposen de fer una gira europea, potser diuen que no. S\u00F3n amateurs i no \u00E9s que se&amp;#039;n vantin, per\u00F2 s\u00F3n el que s\u00F3n, d&amp;#039;aqu\u00ED que la feina que els posa el plat a taula cada dia sigui la principal prioritat. El jazz, per\u00F2, \u00E9s el seu aliment, d&amp;#039;all\u00E0 on han menjat vitalment des de fa quaranta anys, almenys els fundadors, el clan Gili, la fam\u00EDlia Trepat i els germans Gonz\u00E0lez. El 31 de gener va fer quaranta anys que s\u00F3n dalt l&amp;#039;escenari i ho volen celebrar amb un concert que faran el 20 de mar\u00E7 a L&amp;#039;Auditori amb alguns dels seus amics , \u00E9s a dir, Josep M. Farr\u00E0s (trompeta), Toni Sol\u00E0 (saxo tenor), Ignasi Terraza (piano), Big Mama (cantant), Oriol Roman\u00ED (clarinet), Biel Ballester (guitarra), Mart\u00ED Elias (bateria), Benjam\u00EDn Le\u00F3n (orgue hammond ), Arnau Boix (trompeta) i Joan Chamorro (saxo bar\u00EDton). &amp;quot;Tots v\u00E9nen de bona gana i a baix preu&amp;quot;, ironitza Ricard Gili, l\u00EDder i trompeta de La Locomotora Negra.Cap al maig, tamb\u00E9 faran el seu fam\u00F3s ball d&amp;#039;aniversari al Casino de l&amp;#039;Alian\u00E7a del Poblenou. I a la tardor, protagonitzaran un concert especial al Festival de Jazz de Barcelona i, potser, els tindrem voltant pel m\u00F3n a l&amp;#039;estiu. Potser, potser, els veurem fins i tot al Festival de Newport (Nova York) i al de l&amp;#039;\u00DAmbria (It\u00E0lia). Tot dep\u00E8n de les converses del Festival de Jazz de Barcelona amb els seus hom\u00F2legs i partenaires mundials i, sobretot, que l&amp;#039;assemblea de La Locomotora Negra accepti all\u00F2 que tots els artistes d&amp;#039;aqu\u00ED somien, la projecci\u00F3 internacional.Ha plogut for\u00E7a des que la formaci\u00F3 va n\u00E9ixer gr\u00E0cies a una audici\u00F3 matutina i dominical que el pare de Ricard Gili feia a la Cova del Drac del carrer Tuset. Quim Gili sempre posava discos, per\u00F2 aquell \u00FAltim dia de gener del 1971 va decidir que els seus fills toquessin en directe els est\u00E0ndards del jazz que la parr\u00F2quia sentia enllaunats. Les sessions havien comen\u00E7at el 1963 i els programes de m\u00E0 ja els pintaven Carles, Toni i Ricard.Professionalitzaci\u00F3?Les sessions es deien, precisament, La Locomotora Negra. D&amp;#039;aqu\u00ED el nom, doncs, d&amp;#039;un grup que deu ser de les  big bands m\u00E9s velles del m\u00F3n, segons confessa el mateix Gili, i que, malgrat tot, no s&amp;#039;ha professionalitzat mai. Gili, de fet, assegura que nom\u00E9s van tenir un dubte sobre aix\u00F2, cap a mitjans dels anys 70, quan tots havien acabat els estudis i havien de decidir quin cam\u00ED prendre. &amp;quot;Aleshores jo treballava d&amp;#039;arquitecte en una urbanitzaci\u00F3 pirata i si m&amp;#039;haguessin emp\u00E8s una mica, potser m&amp;#039;hauria decantat per la professionalitzaci\u00F3&amp;quot;, indica el trompetista. Alguns m\u00FAsics de la primera fornada -i dels que han vingut despr\u00E9s- s\u00ED que van acabar professionalitzant-se.La Locomotora Negra \u00E9s gaireb\u00E9 un clan. Al quintet original (Carles i Ricard Gili, Tom\u00E0s Gonz\u00E0lez, T\u00F2fol Trepat i Miquel Soler) s&amp;#039;hi han afegit dues generacions m\u00E9s joves, cosa que ha provocat en algun moment algun desequilibri, diu Ricard Gili, com, per exemple, que hi hagu\u00E9s tres saxos, tres trombons i dues trompetes. &amp;quot;Crisi no n&amp;#039;hem patida cap, per\u00F2 s\u00ED que ha volat alguna baqueta en un assaig&amp;quot;, manifesta el l\u00EDder. La cohesi\u00F3 \u00E9s possiblement la clau de la perman\u00E8ncia i d&amp;#039;un so que, tot i l&amp;#039;amateurisme, han valorat cr\u00EDtics com el mateix Stanley Crouch, que els va veure fa uns anys al Palau de la M\u00FAsica i no es va estar de dir-los que es veia que no eren professionals, per\u00F2 que tocaven jazz amb una sensibilitat que poques orquestres del m\u00F3n saben.La big band espera tenir continu\u00EFtat m\u00E9s enll\u00E0 de la biologia dels membres fundadors. Al Festival de Jazz passat ja van imposar el seu mestratge tocant amb la Barcelona Jazz Orquestra, que representaria la generaci\u00F3 dels fills, i la sorprenent Sant Andreu Jazz Band, que serien els n\u00E9ts. &amp;quot;Nom\u00E9s m&amp;#039;agradaria que la qualitat es mantingu\u00E9s&amp;quot;, diu Gili. &amp;quot;Ens plantegem una sortida digna&amp;quot;, afegeix, rialler. El p\u00FAblic \u00E9s seu -omplen el Palau sempre que hi toquen- i poder transferir-lo a les noves generacions seria, creuen, el seu llegat."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/cultura/Locomotora-Negra-no-satura_0_440355987.html>