<http://schema.org/articleBody>
"No feia gaire que Janelle Mon\u00E1e havia tocat a Barcelona. Va debutar a la ciutat -i a l&amp;#039;Estat- al febrer a la Sala Apolo, amb les entrades exhaurides, i es preveia que el xou de dissabte al S\u00F3nar de Nit seria id\u00E8ntic: la diminuta nova diva de la m\u00FAsica negra tot just divendres feia p\u00FAblic que est\u00E0 treballant en noves can\u00E7ons, aix\u00ED que el repertori continuaria sent el de l&amp;#039;aclamat debut en llarg The ArchAndroid (2010), una ecl\u00E8ctica col\u00B7lecci\u00F3 en qu\u00E8 hi caben R&amp;amp;amp;B, funk, pop, hip-hop i rockabilly.Quan van sortir els m\u00FAsics a l&amp;#039;escenari, per\u00F2, ja es va comprovar que hi hauria algunes novetats respecte al xou a l&amp;#039;Apolo. A Mon\u00E1e aquest cop l&amp;#039;acompanyava l&amp;#039;ArchOrchestra, \u00E9s a dir, la banda habitual (guitarra, teclats, baix, bateria, metalls i coristes) m\u00E9s una secci\u00F3 de cordes.Una formaci\u00F3 de luxe a la qual els problemes de so no van permetre lluir-s&amp;#039;hi del tot. Per\u00F2 la qualitat del xou, de les can\u00E7ons i dels int\u00E8rprets, comen\u00E7ant per la carism\u00E0tica Mon\u00E1e, i l&amp;#039;acurada est\u00E8tica de la proposta, amb ballarines i performances (va pintar un quadre que ja havia fet a l&amp;#039;Apolo), van fer perdonar que joies com Tightrope , Faster o Locked inside , no sonessin com es mereixien. De propina va caure una versi\u00F3 de l&amp;#039; I want you back , el cl\u00E0ssic dels Jackson 5, i Mon\u00E1e va regalar al p\u00FAblic un Moonwalk , l&amp;#039;ic\u00F2nic pas del desaparegut petit dels Jackson, a m\u00E9s d&amp;#039;emular, i d&amp;#039;homenatjar ambles visuals l&amp;#039;\u00EDdol James Brown.Abans de Mon\u00E1e, havia donat el tret de sortida de l&amp;#039;\u00FAltima nit del S\u00F3nar 2011 Chris Cunningham. El prestigi\u00F3s videoartista i realitzador de videoclips \u00E9s, entre d&amp;#039;altres, l&amp;#039;autor dels d&amp;#039; All is full of love , de Bj\u00F6rk, de Sheena is a parasite , de The Horrors i de Come to daddy , d&amp;#039;Aphex Twin, que la nit abans havia punxat a l&amp;#039;escenari on ahir Cunningham presentava al S\u00F3nar el seu nou espectacle audiovisual, que nom\u00E9s s&amp;#039;havia pogut veure abans a la Roundhouse de Londres i al Teatre de l&amp;#039;\u00D2pera de Sydney.En tres pantalles se succe\u00EFen imatges, sincronitzades entre si i, sobretot, amb la m\u00FAsica. Imatges de vegades m\u00E9s o menys abstractes, que eminentment mostraven la correspond\u00E8ncia entre imatge i so, i d&amp;#039;altres m\u00E9s narratives, mostrant situacions violentes. Tot plegat un treball fosc i torbador que un assistent al S\u00F3nar va definir a Twitter com &amp;quot;l&amp;#039;experi\u00E8ncia audiovisual de la seva vida&amp;quot;. Ll\u00E0stima que per culpa de la impuntualitat als escenaris (una constant en l&amp;#039;edici\u00F3 d&amp;#039;enguany del S\u00F3nar de Nit) l&amp;#039;espectacle de Cunningham coincid\u00EDs, m\u00E9s del que estava previst al programa, amb el de Mon\u00E1e. I ll\u00E0stima, posats a dir, que el concert de l&amp;#039;estrella electro-pop francesa Yelle coincid\u00EDs del tot, aquest ja fins i tot sobre paper, amb el de la diva R&amp;amp;amp;B. Costa d&amp;#039;entendre que les dues propostes m\u00E9s pop de la nit de dissabte fossin incompatibles l&amp;#039;una amb l&amp;#039;altra.Endurir el culUn altre dels grans moments va ser el concert dels portuguesos Buraka Som Sistema, dos DJ i dos MC que alternen micr\u00F2fon i ball. Repetidors al S\u00F3nar -per partida doble: tornaven al festival despr\u00E9s de tocar-hi el 2008 i l&amp;#039;endem\u00E0 tocaven al SonarKids-, els reis del kuduro, la m\u00FAsica de ball d&amp;#039;Angola que han actualitzat amb techno, van posar de cap per avall el descobert S\u00F3nar Pub i van for\u00E7ar el p\u00FAblic a enfortir els glutis amb el ritme desenfrenat. No en va, kuduro vol dir cul dur.Per\u00F2 de fet eren una relativa minoria, en la immensitat d&amp;#039;un recinte no gaire ple, els que van moure el cul amb els portuguesos. Si m\u00E9s no fins que va acabar el xou d&amp;#039;Underworld, que van provocar l&amp;#039;apoteosi quan van acabar amb Born slippy . Cl\u00E0ssics de l&amp;#039;escena electr\u00F2nica, aix\u00ED va sonar la seva proposta: cl\u00E0ssica, sobretot si se la comparava amb la del brit\u00E0nic Shackleton, que va despatxar dubstep empeltat de techno a l&amp;#039;escenari del costat. Ara, ning\u00FA va fer gala de tal capacitat de convocat\u00F2ria, ni el supergrup Magnetic Man, trio de productors dubstep estrella, capa\u00E7os d&amp;#039;enfilar hits a les llistes de vendes brit\u00E0niques. Ll\u00E0stima que Katy B, que va ser al S\u00F3nar divendres, no es qued\u00E9s per posar la veu en directe a Perfect stranger , el tema que canta al debut del trio."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/Janelle-Monae-Sonar_0_502749766.html>