<http://schema.org/articleBody>
" &amp;quot;En un pa\u00EDs que gasta el mateix en cultura que en antidepressius, volem presentar un espectacle de circ que cura&amp;quot;, anunciava Salvador Sunyer, entre provocador i ocurrent. Com un venedor de remeis ambulant, el director del festival Temporada Alta presentava els espectacles que passaran pels escenaris gironins aquest cap de setmana. Els uneix el fet que s\u00F3n obres coreografiades en el sentit m\u00E9s ampli del terme i executades per noms internacionalment incontestables.Els set dits de la m\u00E0 de &amp;#039;PSY&amp;#039;  La companyia de Mont-real Les 7 Doigts de la Main ja no s\u00F3n un grup d&amp;#039;artistes de circ underground. Potser van n\u00E9ixer aix\u00ED, a recer del Cirque du Soleil i amb exmembres d&amp;#039;aquesta macrofranqu\u00EDcia, per\u00F2 nou anys despr\u00E9s d&amp;#039;unir-se, avui s\u00F3n una de les grans marques de circ al m\u00F3n: donen feina a m\u00E9s d&amp;#039;una cinquantena de persones, tenen diversos espectacles en gira alhora -un d&amp;#039;ells \u00E9s Traces, que va triomfar a Barcelona el 2009- i han creat un segell est\u00E8tic propi. &amp;quot;El Cirque du Soleil fa espectacles massa grans, que perden la personalitat de l&amp;#039;artista, s\u00F3n vestits bonics que es passegen per l&amp;#039;escenari i impacten a la vista. Nosaltres fem espectacles   m\u00E9s \u00EDntims, personals, amb personatges reconeixibles i que apel\u00B7len a les emocions del p\u00FAblic&amp;quot;, explicava ahir un dels integrants, Na\u00EBl Jammal. A PSY (abreviaci\u00F3 francesa de psic\u00F2leg) onze artistes interpreten personatges singulars amb malalties com agoraf\u00F2bia, trastorn de personalitat, paranoia, drogoaddicci\u00F3 o al\u00B7lucinacions, que curiosament es curen gr\u00E0cies a les t\u00E8cniques de circ: trapezi, malabars, equilibris, corda penjant, roda, salt o perxa. &amp;quot;\u00C9s un espectacle gens elitista i per a tots els p\u00FAblics, amb diferents capes de lectura. El repte era tractar la malaltia de manera sensible i humana, sense convertir-ho en una caricatura ni caure en una part massa fosca, perqu\u00E8 en el fons fem circ!&amp;quot;, resumia Guillaume Biron.  La naturalitat \u00E9s una de les claus de les produccions d&amp;#039;aquests quebequesos que actuaran avui i dem\u00E0 al Municipal de Girona, a banda de l&amp;#039;espectacularitat, l&amp;#039;emoci\u00F3 i la precisi\u00F3. L&amp;#039;escenografia -senzilla, desplegable i amb projeccions-, la m\u00FAsica i l&amp;#039;humor completen els set dits de la m\u00E0.  La &amp;#039;Pretaratio mortis&amp;#039; de FabreEl belga Jan Fabre \u00E9s un artista que costa de definir: \u00E9s core\u00F2graf, performer, artista pl\u00E0stic i dramaturg, com a m\u00EDnim. Els seus muntatges -Temporada Alta l&amp;#039;ha convidat en diverses ocasions- s\u00F3n un compendi d&amp;#039;arts, tenen un impacte visual i emocional incomparable i sempre acosten l&amp;#039;espectador a l&amp;#039;experi\u00E8ncia de la mort. Fabre ha passat per dos estats de coma cl\u00EDnic que han marcat la seva obra. Preparatio mortis n&amp;#039;\u00E9s un exemple: un solo amb m\u00FAsica d&amp;#039;orgue de Bernard Foccroulle que l&amp;#039;acosta al que \u00E9s sagrat, com una metamorfosi cap a la mort.  Un altar de vidre -que tant pot ser un \u00FAter com una tomba-, flors que fan olor de cementiri i papallones, que s\u00F3n el  vehicle de l&amp;#039;\u00E0nima, poblen l&amp;#039;escenografia. La ballarina australiana Lisa May -substituint la titular Annabelle Chambon, embarassada- far\u00E0 aquesta nit al Teatre de Salt l&amp;#039;exercici de l&amp;#039;animal moribund: &amp;quot;\u00C9s la lluita entre no voler morir i seguir vivint. Et porta a un tr\u00E0nsit en qu\u00E8 sembla que et falti l&amp;#039;aire i t&amp;#039;arrapis a la vida amb les ungles&amp;quot;, descriu Chambon.  Galv\u00E1n: cubista i flamencEl multipremiat bailaor Israel Galv\u00E1n, cara visible de la renovaci\u00F3 del llenguatge flamenc, homenatjar\u00E0 a La curva (dilluns al Teatre Municipal) un antecessor seu, el bailaor Vicente Escudero que l&amp;#039;any 1924 va triomfar a Par\u00EDs amb un espectacle flamenc de tocs cubistes. Galv\u00E1n aposta tamb\u00E9 per la transgressi\u00F3 sumant el seu talent al d&amp;#039;una pianista d&amp;#039;avantguarda, Sylvie Courvoisier, i al cante atonal d&amp;#039;In\u00E9s Bac\u00E1n. Revolts experimentals que s\u00F3n possibles perqu\u00E8 les arrels del flamenc estan ben ancorades."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/Temporada-Alta-circ-dansa-davantguarda_0_580741946.html>