<http://schema.org/articleBody>
"La m\u00FAsica i les can\u00E7ons ens retornen les emocions m\u00E9s profundament perdudes en l&amp;#039;oblit. Sota aquesta premissa el dijous 12 d&amp;#039;abril la companyia Projecte Galilei estrenar\u00E0 a La Seca 14:45. M\u00FAsica entre dues guerres , un concert dramatitzat protagonitzat per l&amp;#039;actriu i cantant Rosa Galindo i el pianista Franco Piccino. La companyia ja ha abordat aquest format i la tem\u00E0tica de la mem\u00F2ria hist\u00F2rica en altres espectacles, com  Homenatge a Catalunya , La maternitat d&amp;#039;Elna i Al\u00EDcia ja no viu aqu\u00ED , per\u00F2 en aquesta ocasi\u00F3 Pablo Ley, el dramaturg, i Josep Galindo, el director, afirmen que han fet un espectacle molt diferent dels anteriors.  El mecanisme amb qu\u00E8 la companyia vol fer aflorar els sentiments del p\u00FAblic s\u00F3n la m\u00FAsica i les can\u00E7ons. Entre la quarantena de temes i peces musicals que formen l&amp;#039;espectacle n&amp;#039;hi ha de tan coneguts com  Lili Marl\u00E8ne , O bella ciao , La mer , Tatuaje , Damunt tu nom\u00E9s les flors , Smoke gets in your eyes , Rapsody in blue , A las barricadas , Over the rainbow i El cant dels ocells . Tots van ser compostos entre el final de la Primera Guerra Mundial i el final de la Segona. M\u00FAsica entre dues guerres  no \u00E9s, per\u00F2, un muntatge nost\u00E0lgic, i juga amb la reinterpretaci\u00F3 dels temes per situar-los en l&amp;#039;actualitat. Piccino toca sense partitures i, a m\u00E9s, improvisa, i Rosa Galindo interpreta els temes dialogant de tot cor amb el pianista. &amp;quot;L&amp;#039;espectacle t\u00E9 un punt de  reality show perqu\u00E8 es fa al moment, davant l&amp;#039;espectador. Cap funci\u00F3 ser\u00E0 igual&amp;quot;, diu la int\u00E8rpret. Com en els altres muntatges de la companyia, les imatges projectades tornen a tenir un paper important. En aquesta ocasi\u00F3, a m\u00E9s de posar l&amp;#039;acci\u00F3 en el seu context, contenen algunes sorpreses. Pablo Ley i Josep Galindo nom\u00E9s van avan\u00E7ar que estan extretes d&amp;#039;\u00E0lbums familiars. S\u00F3n imatges quotidianes que reflecteixen la lectura que els autors han fet de cada tema.Les v\u00EDctimes humils de la guerra &amp;quot;Estem obsessionats amb la gent normal perqu\u00E8 sempre \u00E9s l&amp;#039;escombrada per la hist\u00F2ria&amp;quot;, va dir Pablo Ley durant la presentaci\u00F3 de l&amp;#039;espectacle. L&amp;#039;objectiu de la companyia a l&amp;#039;hora de crear aquest espectacle \u00E9s activar la mem\u00F2ria dels espectadors i que se sentin reflectits, apel\u00B7lats i fins i tot q\u00FCestionats per l&amp;#039;espectacle. &amp;quot;La mem\u00F2ria \u00E9s ca\u00F2tica, en cap moment hem volgut fer un treball cronol\u00F2gic. Volem que la m\u00FAsica faci emergir les emocions i els records del p\u00FAblic. La interpretaci\u00F3 de les m\u00FAsiques i les can\u00E7ons permet que cadasc\u00FA s&amp;#039;hi relacioni des de la seva pr\u00F2pia perspectiva&amp;quot;, va afegir el dramaturg. &amp;quot;Dins aquest univers -deia Rosa Galindo- cadasc\u00FA es construeix el seu propi recorregut, que porta fins a la sorpresa final&amp;quot;. Les dues guerres mundials s\u00F3n dos dels esdeveniment m\u00E9s terribles de la hist\u00F2ria. Aix\u00ED i tot, com van recordar els integrants de Projecte Galilei, les can\u00E7ons de l&amp;#039;espectacle estan plenes d&amp;#039;una felicitat molt intensa enmig d&amp;#039;una \u00E8poca convulsa."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/cancons-cantava-gent-normal-bombes_0_676732349.html>