<http://schema.org/articleBody>
"Fa un dia de papallona i mengem fruita de color piruleta. S\u00F3n les 12 i el Ferran s&amp;#039;acaba de llevar: Jo vaig a dormir a les 6 del mat\u00ED i em llevo a les 11. S\u00F3c home nocturn! Un vampir que beu caf\u00E8 amb sacarina. Et cuides? He baixat de 148 a 90 quilos. Nom\u00E9s faig dos \u00E0pats: esmorzo i sopo. I no prenc sucre. El Ferran \u00E9s un home alt, molt alt. Porta ulleres i bigoti. No \u00E9s f\u00E0cil descriure un bigoti: el seu \u00E9s dels que no es pot deslligar de la cara. O la cara d&amp;#039;ell. Des de quan el portes? Des de la meva tendra infantesa: des dels 17 anys. Per qu\u00E8? No m&amp;#039;ho he plantejat mai. \u00C9s com si em preguntessis des de quan porto orelles.El cr\u00EDtic . Me les miro: en t\u00E9 dues i m\u00E9s aviat petites. Mirada fulminant, llengua afilada. M&amp;#039;agrada com parla el Ferran. No muda les frases, per\u00F2 les omple de paraules pampalluga: com mossegades i massatges. La cr\u00EDtica sempre ha de ser negativa? La cr\u00EDtica sempre \u00E9s cr\u00EDtica i sempre \u00E9s mossegada. I la cr\u00EDtica constructiva no existeix? No. L&amp;#039;esperit cr\u00EDtic no es pot pervertir. T&amp;#039;han arribat a amena\u00E7ar? A la tele, no. A la premsa, s\u00ED, per\u00F2 em paraven les punyalades. Has popularitzat la figura del cr\u00EDtic de televisi\u00F3, ho saps? S\u00ED, ara \u00E9s m\u00E9s respectada i envejada. De fet, a El Peri\u00F3dico hi ha colzades per veure quan es mor el Monegal! El bigoti s&amp;#039;infla amunt i esclata una riallada.l&amp;#039;infant . L&amp;#039;\u00E8poca infantil de la vida dura una pila d&amp;#039;anys. Quan el Ferran riu, ho fa com un nen gran, amb una comicitat fabulosa. Li dic que m&amp;#039;agrada la tele, ell em diu que no hi ha ni bons programes ni de dolents: Nom\u00E9s maneres de mirar-los. Qu\u00E8 mires per gust? Jo sempre miro la tele per obligaci\u00F3: 8 hores al dia, 7 dies a la setmana. Encara et diverteix? S\u00ED. La mires en fam\u00EDlia? S\u00ED. La tele de casa est\u00E0 permanentment oberta. M&amp;#039;ho imagino i se&amp;#039;m pinta la cara de curiositat: L&amp;#039;opini\u00F3 de la teva dona compta? S\u00ED. I la dels fills i la de tothom! Per\u00F2 a casa manes tu, oi? S\u00ED. O almenys ho pretenc. Riure mut, mirada invisible. Ferran, tu vius per treballar? S\u00ED. I \u00E9s un gran error.la patata fregida . El Ferran no posa llacets a les coses: quan respon \u00E9s directe i honest. I gens afectat. Com ets com a pare? Aquest cap\u00EDtol \u00E9s dificil\u00EDssim. He sigut un pare bastant desastr\u00F3s. No he estat tot el temps que havia d&amp;#039;estar amb els meus fills. Assumeixo tot el que he fet, per\u00F2 si torn\u00E9s a comen\u00E7ar, el paper de pare el canviaria. I com a presentador, qu\u00E8 canviaries? Aix\u00F2 \u00E9s molt dif\u00EDcil. A veure, Bibiana: el presentador \u00E9s una patata fregida! I aix\u00F2 \u00E9s la gr\u00E0cia? Potser la gent, acostumada a tant de teatre, ha vist que aquesta patata fregida \u00E9s aut\u00E8ntica. Un tubercle rod\u00F3 que alli\u00E7ona? Ah, s\u00ED. A vegades m&amp;#039;han dit que semblo un ap\u00F2stol.la m\u00F2mia . Parlem de tres milions de coses m\u00E9s: Quantes coses que hi ha la tele, penso! La vida \u00E9s aix\u00F2 i el de m\u00E9s enll\u00E0. Quan vas arribar a la petita pantalla? De vell. Ara fa 8 anys. I quan la deixar\u00E0s? \u00C9s millor girar full que no pas que te&amp;#039;l girin. Jo no aspiro a res en el m\u00F3n de la tele: no aspiro a presentar el Pasapalabra , ni l&amp;#039; APM? . Me&amp;#039;l miro i faig n\u00FAmeros: Perqu\u00E8 tu..., quants anys tens? Silenci. I m\u00E9s silenci. I finalment: Mira, no s\u00E9 per qu\u00E8 \u00FAltimament ho amago. Aix\u00F2 \u00E9s de coqueto! S\u00ED. Ho s\u00F3c. Per\u00F2 t&amp;#039;ho dir\u00E9: en tinc 63. Ferran! Ni que fossis una m\u00F2mia! S\u00ED, i m&amp;#039;ho dius tu que en tens 26, no?"^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/patata-fregida_0_412158786.html>