<http://schema.org/articleBody>
"ESGOTAT! Comen\u00E7o el dilluns postelectoral ben d&amp;#039;hora per\u00F2 no tinc temps d&amp;#039;absorbir tota la informaci\u00F3 que vessa de l&amp;#039;ordinador. Penjo una versi\u00F3 del Qualsevol nit pot sortir al sol del disc Anem al llit de l&amp;#039;Albert Pla al FB i al Twitter. Sisa obria la porta de casa seva a tothom amb aquesta can\u00E7\u00F3. Penso en la porta que ens queda per obrir despr\u00E9s dels resultats, amb la seguretat que no hi ha res a pelar amb el tema del pacte fiscal. Dif\u00EDcil obrir casa teva si ni tan sols \u00E9s teva. El barbut ja ho ha insinuat als primers discursos. Un altre cop el vell lema: &amp;quot;Una, grande y libre&amp;quot;. Surto a deixar els nens a l&amp;#039;escola. He d&amp;#039;anar a comprar per\u00F2 vaig poc abrigat i torno a casa. Penjo una altra can\u00E7\u00F3 a les xarxes, Rebel music, de Bob Marley: &amp;quot;Per qu\u00E8 no podem ser el que volem ser? Volem ser lliures&amp;quot;. Els vots d&amp;#039;ahir expressen que no som prou rebels. Quan s\u00F3c a casa faig un parell de trucades a l&amp;#039;oficina. Sembla que Sopa de Cabra: El retorn, amb els CD i el DVD dels concerts al Palau Sant Jordi, sortir\u00E0 al desembre. Quan arribo al quiosc a comprar l&amp;#039;ARA no s\u00F3n ni les 11 del mat\u00ED. Per\u00F2 ja no en queda cap. Pujo fins a Can Bellotera, per\u00F2 tampoc n&amp;#039;hi ha cap exemplar. Agafo el cotxe i arribo primer fins a Platja de&amp;#039;n Bossa. El senyor del quiosc em diu que no trobo l&amp;#039;ARA perqu\u00E8 he de buscar la portada del Diari de Balears. Per\u00F2 tampoc no n&amp;#039;hi ha cap. Quina ll\u00E0stima, m&amp;#039;he perdut l&amp;#039;estrena. All\u00E0 on vaig em trobo el mateix resultat: esgotat!!!EL DIABLE podria fer la cara d&amp;#039;aquest home amb els ulls verds i barba que hi ha a l&amp;#039;altre costat del sem\u00E0for. M&amp;#039;est\u00E0 sonant el Love in vain de Robert Johnson a les orelles. Em mira mentre travessa. No s\u00E9 qu\u00E8 pensa i no li aparto la mirada. Quan ja gaireb\u00E9 \u00E9s a la meva altura algun dels dos fa un somriure. No s\u00E9 qui \u00E9s primer, potser ell. Immediatament comen\u00E7o a travessar mentre al\u00E7o la m\u00E0 per saludar i obro m\u00E9s el somriure. De sobte un cotxe frena al meu costat. Tinc el sem\u00E0for vermell. Em giro amb un calfred a la pell. L&amp;#039;home ja no hi \u00E9s. He de vigilar abans de travessar. Ahir a la ronda Sant Pere una moto gaireb\u00E9 se&amp;#039;m menja. Em va anar d&amp;#039;un p\u00E8l. LA MOSCA DE SANT NARC\u00CDS \u00E9s el premi d&amp;#039;honor que atorga cada any el Col\u00B7legi de Periodistes de Girona, a m\u00E9s de la Mosca Borda, que \u00E9s l&amp;#039;antip\u00E0tica, i de la Mosca Grossa, que \u00E9s la positiva. El premiat amb la Mosca Borda d&amp;#039;aquest any \u00E9s Joan Pluma, l&amp;#039;actual director general de Patrimoni Cultural de la Generalitat i regidor socialista de l&amp;#039;Ajuntament de Girona fins fa pocs mesos. Escoltem el missatge que ha enregistrat entre les riallades de les 200 persones que omplen Can Marf\u00E0. Expressa l&amp;#039;orgull d&amp;#039;haver passat per davant de dos monstres de la comunicaci\u00F3 com Adif i el Girona FC en les antipaties dels periodistes, i els encoratja perqu\u00E8 segueixin treballant per la Mosca Borda. Quan pugen a recollir el premi en nom seu, apareix el Joan Pluma en persona en un cop d&amp;#039;efecte que desperta l&amp;#039;esclat dels assistents. Quan ens entreguen el premi d&amp;#039;honor, comento que segurament som els primers tios contents de tenir una mosca a la Sopa. A la fotografia dels premiats estic al costat de Joan Pluma, company de generaci\u00F3 i amb qui vaig coincidir en un Congr\u00E9s de Joventuts Treballadores a Sevilla fa 30 anys. El dia de la festa final alguns es van disfressar. En Joan es va vestir de dona barbuda.AVUI S\u00CD! He sortit de casa aviat, abrigat i amb el meu 1,20 \u20AC a la butxaca, per\u00F2 no he estat el primer a arribar al quiosc. M&amp;#039;he endut l&amp;#039;\u00FAltim exemplar de l&amp;#039;ARA, o del Diari de Balears... b\u00E9, dels dos junts, encara que costi de creure. M&amp;#039;ha tornat a anar d&amp;#039;un p\u00E8l."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/pel-barba_0_598140210.html>