<http://schema.org/articleBody>
"Deuen venir d&amp;#039;un \u00E0pat, perqu\u00E8 parlen de menjar: &amp;quot;\u00BFQu\u00E8 t&amp;#039;has demanat, tu?&amp;quot;, li pregunta Montserrat Tura. &amp;quot;La pasta&amp;quot;, respon Carme Chac\u00F3n. &amp;quot;\u00BFI qu\u00E8 tal?&amp;quot; &amp;quot;Bona, bona. Al dente&amp;quot;. Hom podria pensar que dues dirigents del seu nivell aprofitarien aquest moment d&amp;#039;intimitat a l&amp;#039;ascensor per intercanviar parers sobre la situaci\u00F3 del m\u00F3n mundial o, com a m\u00EDnim, de la del seu partit, que d\u00E9u n&amp;#039;hi do; per\u00F2 no, fins i tot dues l\u00EDders com elles tamb\u00E9 saben parlar de trivialitats: &amp;quot;Sempre has estat dona de pasta, tu, eh&amp;quot;, continua Tura. &amp;quot;Cremo molta energia&amp;quot;, somriu Chac\u00F3n.No ens enganyem, hi ha una certa tibantor. Ja es va veure amb tot l&amp;#039;embolic de l&amp;#039;Estatut, quan la Chac\u00F3n va dir all\u00F2 d&amp;#039;acatar sent\u00E8ncies i la Tura una mica m\u00E9s i li diu el nom del porc. Per\u00F2 la sang no va arribar al riu perqu\u00E8 la Montse, en el fons, la compr\u00E8n. Aix\u00F2 de Madrid t&amp;#039;atrapa, i quan un tasta la villa y corte que no li vinguin m\u00E9s amb autonomies. La Carme ara ja nom\u00E9s somia / despatxar amb Joan Carles i Sofia. Aquest rodol\u00ED se&amp;#039;l saben fins i tot els sergents  xusqueros. La Tura sembla que s&amp;#039;haur\u00E0 de conformar amb els comtes de la Ciutat Comtal, que no se sap ni qui s\u00F3n.&amp;quot;Jo he triat les verdures i m&amp;#039;he equivocat completament&amp;quot;, confessa la Tura. &amp;quot;Ja hi deus estar acostumada. A equivocar-te, vull dir&amp;quot;, deixa anar la Chac\u00F3n, mantenint el somriure. I ara s\u00ED que s&amp;#039;ha passat. Una cosa \u00E9s la ironia i una altra la mala llet. La Montse nota com la sang li puja als polsos, per\u00F2 prem els llavis i es controla. Cal mantenir les formes. Sempre ho ha fet i ara no li donar\u00E0 el gust a aquesta de perdre el control. &amp;quot;Carme, el teu problema \u00E9s que has escoltat massa cops el mateix himne i aix\u00F2 t&amp;#039;ha fet perdre el criteri musical&amp;quot;. Ni la pr\u00F2pia Tura sap a qu\u00E8 ve aquesta frase per\u00F2 li ha sortit de dins. Aix\u00F2 \u00E9s que ja la portava de fa dies i, com deia l&amp;#039;\u00E0via, les arraconades s&amp;#039;han de treure que si no et surt una pansa."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Pasta-verdures_0_409759038.html>