<http://schema.org/articleBody>
"Tot va comen\u00E7ar amb un mocador de seda pintada que el seu germ\u00E0, el fot\u00F2graf Francesc Guitart, va portar de Par\u00EDs per regalar-li a la mare. La Kima tenia deu anys i va quedar fascinada pels colors, pel tacte. De molt jove va estudiar orfebreria a Flor\u00E8ncia i despr\u00E9s, finalment, va rec\u00F3rrer It\u00E0lia en tren i fent autoestop, a descobrir m\u00F3n. &amp;quot;Va ser un aprenentatge fant\u00E0stic&amp;quot;, explica l&amp;#039;artista. &amp;quot;No tenia ni un lloc on dormir i ni un duro. Als pares ni se&amp;#039;ls va acudir preguntar-me on viuria. Ara m&amp;#039;esgarrifo nom\u00E9s de pensar que ho pugui fer la meva filla&amp;quot;.  Trobo que els teus pares eren molt moderns! Confiaven completament que ens en sortir\u00EDem, que no ens ficar\u00EDem en embolics i que mai far\u00EDem res mal fet. Va ser important\u00EDssim tenir sempre un suport absolut. Els pares tenien poca formaci\u00F3 per\u00F2 molta intel\u00B7lig\u00E8ncia i una visi\u00F3 molt \u00E0mplia sobre tot. Amb unes vides dificil\u00EDssimes! El pare, que va caure presoner i va estar tres anys tancat, mai estava amargat. Sempre deia: a tot arreu hi ha bona gent. Havent viscut la trag\u00E8dia de la Guerra Civil, el seu lema era: &amp;quot;Mai ens ensorrarem!&amp;quot;  On vas aprendre a pintar sobre seda? Aqu\u00ED no hi havia escoles i com que aquell mocador de seda era de Par\u00EDs, doncs, cap all\u00E0! Quan vaig tornar, tenia el bagatge de la t\u00E8cnica per\u00F2 no sabia ben b\u00E9 qu\u00E8 volia fer-ne. Aquell estiu an\u00E0vem per primer cop a Menorca i va ser revelador. Vaig comen\u00E7ar pintant sobre seda el que veia: el mar, les roques, el reflex del sol.  \u00C9s una t\u00E8cnica oriental? S\u00ED. A Par\u00EDs, als anys 20 i 30, els artistes miraven cap a l&amp;#039;Orient i es va posar de moda la  chinoiserie . \u00C9s una t\u00E8cnica xinesa d&amp;#039;origen i japonesa despr\u00E9s que va entrar a les escoles de belles arts franceses amb un departament propi. Aqu\u00ED hi entra molt m\u00E9s tard i de diferent manera, \u00BFcom t&amp;#039;ho diria?, de treballs manuals. No consideren que sigui un art ni crec que li donin la import\u00E0ncia que t\u00E9.Pensar que la seda la fa una eruga! I que encara avui cap tecnologia ha aconseguit imitar-ne ni el tacte ni la caiguda! Les erugues fan el capoll d&amp;#039;on s&amp;#039;extreu el fil. Els diferents tipus de seda que hi ha depenen de la manera de teixir-los, de la trama, de l&amp;#039;ordit. En surten milers de varietats. S\u00F3n les mateixes erugues que portem a l&amp;#039;escola dins una capsa de sabates? I que els nanos alimenten amb fulles de morera. \u00C9s la  Bombyx mori , l&amp;#039;eruga que fa el 90% de la seda que es fa al m\u00F3n. I s\u00F3n molt delicades. Els llocs on fan sericicultura s\u00F3n com quir\u00F2fans: la gent va amb mascaretes i guants, perqu\u00E8 s\u00F3n molt sensibles a les malalties, s&amp;#039;estressen i tenen canvis d&amp;#039;humor [riu]. Si es posen malaltes, el fil no surt regular. Tot i que en algunes sedes la gr\u00E0cia es que surti irregular.   Com passes del llen\u00E7 a fer indument\u00E0ria? D&amp;#039;una manera natural, org\u00E0nica. Des del comen\u00E7ament feia mocadors, fulards i quadres. La meva mare era modista i jo havia crescut entre teles, botons, fils, patrons. Volia que les meves peces formessin part de la vida, del carrer, que fossin tridimensionals, que es belluguessin, que no nom\u00E9s estiguessin penjades a la paret.  Per qu\u00E8 tries per a les teves desfilades dones normals, de totes les edats, i no models professionals? Perqu\u00E8 em sembla que aix\u00F2 \u00E9s la veritat, i no aquella mena de miratge estrany. No hi estic en contra, \u00E9s una gran ind\u00FAstria, per\u00F2 ja ho he fet i no m&amp;#039;interessa. Tot est\u00E0 ple de prejudicis. Prefereixo dones reals, properes. S\u00F3n molt m\u00E9s atractives.  Quan pintes sobre seda, no val a badar, oi? O perds la feina o aprens a aprofitar els errors. Sovint els errors et porten a llocs on no hauries arribat. He apr\u00E8s a deixar-me portar pel que est\u00E0 passant. Hi ha un di\u00E0leg molt viu perqu\u00E8 la t\u00E8cnica ha de ser molt r\u00E0pida: els colors s\u00F3n molt vol\u00E0tils i s&amp;#039;assequen de seguida. Aquesta corda fluixa de no saber qu\u00E8 passar\u00E0 em continua interessant i divertint.  Aix\u00ED que no es planifica? Al principi, s\u00ED, fins que em vaig adonar que planificar, en comptes d&amp;#039;enriquir, empobria. M&amp;#039;estimula trobar camins nous. \u00C9s molt millor deixar fluir les coses, no imposar res: senzillament, saber escoltar.  Sembla que parlis d&amp;#039;una filosofia de vida. Em toca molt tot el que sigui emocional, m\u00E9s que les coses materials. Ha sigut fonamental descobrir la meditaci\u00F3. Medito cada tarda durant una hora. Em d\u00F3na molta pau i em distancia de tot. La meditaci\u00F3 no \u00E9s posar la ment en blanc, no. Et v\u00E9nen un munt de pensaments! Has de concentrar-te en la respiraci\u00F3 i intentar deixar passar aquestes imatges. T&amp;#039;anir\u00E0 b\u00E9, perqu\u00E8 aquest any viatjar\u00E0s molt. S\u00ED. Despr\u00E9s de Manila, participar\u00E9 en una exposici\u00F3 col\u00B7lectiva en moltes ciutats del Marroc. Al setembre anir\u00E9 a Nova Delhi: \u00E9s un gran projecte perqu\u00E8 m&amp;#039;han convidat a fer un taller amb dones \u00EDndies. Hi anir\u00E9 amb la Dipa, la meva filla, que \u00E9s d&amp;#039;origen indi. Ser\u00E0 un viatge emocionant."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cronica/KIMA-GUITART-Prefereixo-dones-atractives_0_647335266.html>