<http://schema.org/articleBody>
"Vanessa Van Durme \u00E9s la primera transsexual belga. Va n\u00E9ixer home a Gant el 1948 i es va canviar de sexe al Marroc el 1975, en l&amp;#039;\u00FAnica cl\u00EDnica fora d&amp;#039;Am\u00E8rica del Nord on feien aquests tipus d&amp;#039;operacions. L&amp;#039;actriu es va mantenir allunyada dels focus durant vint anys, fins que va reapar\u00E8ixer en un programa de r\u00E0dio de gran \u00E8xit a B\u00E8lgica. Deu anys despr\u00E9s va plantar-se a l&amp;#039;escenari, primer gr\u00E0cies a Alain Platel (el fundador de Les Ballets C de la B, el col\u00B7lectiu m\u00E9s interessant de la dansa europea actual) i despr\u00E9s amb Frank Van Laecke, que la va dirigir a Mira mama, estic ballant , un mon\u00F2leg en qu\u00E8 descrivia la seva traject\u00F2ria vital. Al final, va ser Van Durme qui va acabar fent una proposta deshonesta als seus dos directors fetitxe: Gardenia , un espectacle que va entusiasmar al Festival d&amp;#039;Aviny\u00F3 i que ara passa dos dies pel Teatre Lliure.Ensenyar les vergonyes&amp;quot;El documental Yo soy as\u00ED , de la directora holandesa Sonia Herman Dolz, em va xocar, era al\u00B7lucinant&amp;quot;, diu l&amp;#039;actriu. La pel\u00B7l\u00EDcula descrivia l&amp;#039;\u00FAltima nit a la Bodega Bohemia de Barcelona, un local de transformisme tronat del Barri Xino amb artistes en edat de jubilaci\u00F3 -alguns aniran a veure l&amp;#039;espectacle del Lliure-. La proposta de Van Durme va ser la de representar aquesta \u00FAltima funci\u00F3 en un escenari, acompanyada de sis transvestits que tenen entre 60 i 68 anys, i un ballar\u00ED i una dona joves. &amp;quot; Gardenia no va nom\u00E9s de transvestits, seria molt avorrit. Jo volia parlar del fet de fer-se gran amb dignitat i felicitat&amp;quot;, explica.Gardenia \u00E9s, doncs, un muntatge abstracte, gaireb\u00E9 sense text -&amp;quot;Hi ha alguns acudits verds de maricons que hem trobat al Google i que explico en castell\u00E0&amp;quot;, apunta-, fet d&amp;#039;escenes i moviments coreogr\u00E0fics en el sentit menys convencional del terme. El p\u00FAblic observa com aquests actors, la majoria antigues figures de transvestisme, es despullen -en sentit literal i figurat- i es transformen en senyores amb perruques mal posades i vestits de lluentons. &amp;quot;Per descomptat, sota la m\u00E0scara de maquillatge veus la seva tristesa. Per\u00F2 a la vida has d&amp;#039;intentar ser feli\u00E7 amb el que tens i no ser infeli\u00E7 pel que no aconsegueixes&amp;quot;. Per aix\u00F2, per Van Durme, les figures del noi i la dona joves simbolitzen dos personatges tristos que encara no han trobat la clau de la felicitat.La incomoditat que podria generar l&amp;#039;exhibici\u00F3 dels cossos de transvestits i transsexuals a la seixantena, que mostren el seu tal\u00F3 d&amp;#039;Aquil\u00B7les (les arrugues i la panxa), \u00E9s el quid de la q\u00FCesti\u00F3. &amp;quot;Qu\u00E8 passa amb el nostre cos?&amp;quot;, pregunta Van Durme. Elles no tenen cap vergonya de mostrar-se, i l&amp;#039;instint de voyeur que probablement incitar\u00E0 part del p\u00FAblic a veure Gardenia perd sentit aviat. &amp;quot;Utilitzem tots els clix\u00E9s relacionats amb el transvestisme en l&amp;#039;obra. Per\u00F2, al final, t&amp;#039;emociona, et toca. Els artistes de Gardenia , com els de la Bodega Bohemia, s\u00F3n en un lloc segur all\u00E0 dins, en el m\u00F3n bonic&amp;quot;, diu. Per\u00F2 \u00E9s que fora del cabaret, la Vanessa \u00E9s igual de feli\u00E7, cosa que encara elimina m\u00E9s t\u00F2pics: &amp;quot;Tinc 62 anys i no m&amp;#039;importa la meva transsexualitat. S\u00F3c una dona amb marit, gat, casa, cotxe, segona resid\u00E8ncia, carrera... El m\u00F3n no \u00E9s el meu enemic! S\u00F3c una persona normal amb un problema de g\u00E8nere, i prou&amp;quot;."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/cultura/Lultima-funcio-dels-vells-transvestits_0_459554048.html>