<http://schema.org/articleBody>
"Si l&amp;#039;economia fos una ci\u00E8ncia, les difer\u00E8ncies d&amp;#039;opini\u00F3 entre economistes de bona fe dependrien exclusivament de les dades a qu\u00E8 tinguessin acc\u00E9s. En canvi, i malgrat l&amp;#039;enorme quantitat d&amp;#039;informaci\u00F3 de qu\u00E8 disposem, es mantenen visions no sols diferents sin\u00F3 enfrontades sobre les causes i els remeis de la nostra situaci\u00F3 econ\u00F2mica. En part aix\u00F2 \u00E9s degut al fet que l&amp;#039;economia tracta sobre la societat, i la conducta humana resulta molt dif\u00EDcil d&amp;#039;explicar i impossible de predir. Una segona ra\u00F3 t\u00E9 a veure amb la ideologia dels economistes, que, com tots els mortals, tenim conviccions sobre el b\u00E9 i el mal i sobre com seria desitjable que s&amp;#039;organitz\u00E9s la societat. En aquest sentit, resulta impossible provar a qui t\u00E9 fe (que, com a tal, no est\u00E0 fonamentada en l&amp;#039;evid\u00E8ncia emp\u00EDrica) en la bondat dels mercats no regulats que la desregulaci\u00F3 financera ha estat una de les causes de la situaci\u00F3 en qu\u00E8 ens trobem i que per tant no s&amp;#039;hauria d&amp;#039;haver produ\u00EFt mai. Per\u00F2 avui m&amp;#039;agradaria cridar l&amp;#039;atenci\u00F3 sobre el formidable ex\u00E8rcit d&amp;#039;economistes, sindicalistes i empresaris que insisteixen que hem de persistir en les altres causes dels nostres mals: l&amp;#039;exc\u00E9s constructor i el d\u00E8ficit p\u00FAblic. Els darrers dies ens han aportat una bona collita de les seves propostes: La CEOE, per boca de l&amp;#039;aleshores president de la patronal constructora, David Taguas, proposa (6/3/12) un pla d&amp;#039;infraestructures que permetria crear 480.000 llocs de treball a base d&amp;#039;invertir uns 40.000 milions d&amp;#039;euros p\u00FAblics per construir, entre altres coses, els diferents corredors ferroviaris. De la seva inversi\u00F3, l&amp;#039;Estat en recuperaria el 80% en forma d&amp;#039;impostos derivats de l&amp;#039;augment de l&amp;#039;activitat indu\u00EFda per l&amp;#039;execuci\u00F3 del projecte.  Els mitjans de comunicaci\u00F3 catalans es fan ress\u00F2 del pla d&amp;#039;un arquitecte -Jordi Masip- per reactivar l&amp;#039;economia consistent a decretar que els propietaris d&amp;#039;habitatges estiguin obligats a rehabilitar-los. Segons Masip, el pla &amp;quot;ocuparia treballadors de tots els rams de la construcci\u00F3 i, de retruc, s&amp;#039;omplirien restaurants, bars, gasolineres...&amp;quot; Fran\u00E7ois Hollande proposa (17/3/12) un pla per sortir de la crisi alternatiu a l&amp;#039;austeritat consistent en la realitzaci\u00F3 d&amp;#039;un conjunt d&amp;#039;infraestructures europees finan\u00E7ades amb l&amp;#039;emissi\u00F3 d&amp;#039;eurobons. Ho s\u00E0piguen o no (Taguas ho deu saber, per\u00F2 Masip no necess\u00E0riament), el substrat intel\u00B7lectual d&amp;#039;aquestes propostes \u00E9s el keynesianisme, una doctrina elaborada al caliu de la Gran Depressi\u00F3 dels anys 30 a partir d&amp;#039;idees de Keynes expressades en un dels seus llibres (la  General theory , del 1936). Sento molta simpatia per la figura de Keynes, un home que va fer tot el que va poder -i va poder bastant- perqu\u00E8 l&amp;#039;organitzaci\u00F3 de l&amp;#039;economia internacional en acabar la Segona Guerra Mundial evit\u00E9s els errors comesos en liquidar la guerra anterior, uns errors que ell havia combatut infructuosament en qualitat de representant del govern brit\u00E0nic al tractat de Versalles i que, com havia predit (a  The economic consequences of peace , del 1919) acabarien malament. Ideol\u00F2gicament, Keynes es va identificar amb el partit liberal i, a difer\u00E8ncia de tants intel\u00B7lectuals i pol\u00EDtics anglosaxons a banda i banda de l&amp;#039;Atl\u00E0ntic, mai no es va deixar enlluernar pels totalitarismes continentals: en definitiva, Keynes era la mena de persona que en la Guerra Civil Espanyola tots dos b\u00E0ndols haurien considerat correcte eliminar. Keynes va elaborar una teoria aplicable a una situaci\u00F3 extrema: una economia a\u00EFllada de l&amp;#039;exterior i tan paralitzada pel pessimisme que els estalvis s&amp;#039;atresoren a casa o en comptes bancaris que els bancs no s&amp;#039;atreveixen a prestar a ning\u00FA. En aquestes circumst\u00E0ncies, Keynes argumentava que qualsevol obra p\u00FAblica, i amb independ\u00E8ncia de la seva utilitat intr\u00EDnseca, posaria en marxa un cercle virtu\u00F3s: els paletes contractats &amp;quot;omplirien els bars, restaurants i gasolineres&amp;quot;, els propietaris i treballadors dels quals farien el mateix, i aix\u00ED successivament. Dissortadament, aquesta idea ha estat elevada per molts a principi general: la recepta contra l&amp;#039;atur \u00E9s sempre la despesa p\u00FAblica. Com \u00E9s general en qualsevol  isme , l&amp;#039;\u00E8xit del keynesianisme es basa en el fet que proporciona alhora una f\u00F3rmula senzilla per enfrontar-se a la complexa realitat i una coartada per beneficiar uns quants en detriment de l&amp;#039;inter\u00E8s general. Dubto que Keynes, que va morir (1946) abans que es cometessin abusos en nom del keynesianisme, hi hagu\u00E9s simpatitzat. La meva opini\u00F3 \u00E9s que les propostes de Taguas, Masip, Hollande i tants altres s\u00F3n una barbaritat: endeutar-nos m\u00E9s per construir m\u00E9s no \u00E9s part de la soluci\u00F3. No tenim un problema de demanda (perqu\u00E8 els mercats internacionals s\u00F3n il\u00B7limitats i estan oberts), sin\u00F3 de competitivitat: la que tenen la Xina i Alemanya i nosaltres hem perdut. Per recuperar-la s\u00F3n b\u00E0siques la formaci\u00F3 i la inversi\u00F3 en tecnologia i mitjans de producci\u00F3, dues coses que fa massa temps que tenim descuidades: la primera, des de la Logse i tot el que l&amp;#039;ha seguit; la segona, des de la febre immobili\u00E0ria. Les receptes per sortir de la crisi sense guanyar competitivitat poden entusiasmar les constructores, els arquitectes o els sindicats, per\u00F2 constitueixen un atemptat al b\u00E9 com\u00FA."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/plaga-keynesiana_0_668333165.html>