<http://schema.org/articleBody>
"Els darrers dies he tingut ocasi\u00F3 de compartir taula, m\u00E9s o menys parada, amb tres persones que tenen en com\u00FA la seva llibertat de pensament i la seva sinceritat, caracter\u00EDstiques que acostumen a anar de bracet: el professor de Princeton Carles Boix, el pedagog Gregorio Luri i l&amp;#039;empresari teatral Daniel Mart\u00EDnez. De cadascun m&amp;#039;he quedat amb una idea. Comen\u00E7o pel final.Mart\u00EDnez: &amp;quot;S&amp;#039;ha acabat el temps dels diners&amp;quot;. Podria ser el t\u00EDtol d&amp;#039;una novel\u00B7la i recorda La febre d&amp;#039;or de Narc\u00EDs Oller. S\u00ED: hem viscut en una bombolla, no nom\u00E9s immobili\u00E0ria, tamb\u00E9 mental i material. No mir\u00E0vem prim, ni a casa ni enlloc. Hem fet AVEs, pavellons esportius, teatres, autopistes... Ens hem hipotecat i ara ha arribat el temps de pagar.Luri: &amp;quot;Com m\u00E9s gent conec, m\u00E9s b\u00E9 em cauen els pol\u00EDtics. El comprom\u00EDs amb els nostres pol\u00EDtics mediocres haur\u00E0 d&amp;#039;estar per sobre de tot&amp;quot;. Davant el descr\u00E8dit de la pol\u00EDtica, Luri es posa al costat dels que la fan, al costat de la res publica . La pol\u00EDtica tamb\u00E9 havia sucumbit al &amp;quot;temps dels diners&amp;quot; i ara hem de retornar-li l&amp;#039;ess\u00E8ncia.Boix: &amp;quot;La idea que els estats desapareixeran ha empresonat el nostre pensament molt de temps. No desapareixeran&amp;quot;. Es refereix als molts catalans que han (hem) cregut que els estats es diluirien en una Europa postnacional. No. Tamb\u00E9, des d&amp;#039;aquest punt de vista, no hi ha cap m\u00E9s via que la de fer pol\u00EDtica, pol\u00EDtica d&amp;#039;estat. Amb diners o sense."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/temps-Dels-diners_0_513548646.html>