<http://schema.org/articleBody>
"Liliana Palacios estava esperant el professor de franc\u00E8s asseguda al menjador de casa seva al barri de P\u00E9tionville, un barri residencial que s&amp;#039;aixeca com una balconada per sobre de la ciutat de Port-au-Prince. Eren les cinc de la tarda del 12 de gener del 2010. De cop tot va comen\u00E7ar a tremolar al seu voltant. Primer va pensar que era una bomba. Per\u00F2 quan va sortir al carrer perqu\u00E8 la casa es trencava a trossos i va mirar cap a la ciutat va veure com els edificis s&amp;#039;esfondraven l&amp;#039;un darrera l&amp;#039;altre com si fos una ciutat de fireta.&amp;quot;Diuen que el terratr\u00E8mol va durar onze segons. A mi em va semblar una eternitat&amp;quot;, em va explicar per tel\u00E8fon.Avui ja fa un any i quatre dies d&amp;#039;aquella trag\u00E8dia devastadora. Les xifres del que va passar s\u00F3n dif\u00EDcils d&amp;#039;imaginar: proveu  de comptar el temps que es triga a dir els noms, l&amp;#039;un darrere l&amp;#039;altre, de les dues-centes mil persones que van morir en aquells onze segons; proveu d&amp;#039;imaginar-les totes arrenglerades. I sumeu-hi a continuaci\u00F3 els seus familiars i amics, els mutilats, els supervivents que han quedat vius per plorar-los .Hi ha unes fotos a\u00E8ries que ha publicat l&amp;#039;ARA on s&amp;#039;explica gr\u00E0ficament la magnitud de la trag\u00E8dia. All\u00E0 on abans hi havia cases, un hospital, un parc, el palau presidencial, una escola -\u00A1es van ensorrar cinc mil escoles!-, l&amp;#039;endem\u00E0 del terratr\u00E8mol nom\u00E9s s&amp;#039;hi veien runes. Unes altres fotos ens ensenyen un any despr\u00E9s com sobre aquelles runes s&amp;#039;hi aixequen avui una muni\u00F3 de barraques: la ciutat que es va ensorrar ha renascut com un immens camp de refugiats.Interpretar l&amp;#039;ajuda En Jaume Oll\u00E9, un metge que ha dedicat molts anys de la seva vida a treballar a Hait\u00ED, em va expressar fa uns dies la seva preocupaci\u00F3 per la possibilitat que l&amp;#039;enorme ajuda que arriba al pa\u00EDs  -es parla d&amp;#039;una xifra de deu mil milions de d\u00F2lars- el debiliti encara m\u00E9s. Abans del terratr\u00E8mol, Hait\u00ED, diu l&amp;#039;Oll\u00E9,  ja era el pa\u00EDs del m\u00F3n que tenia m\u00E9s organitzacions no governamentals per habitant -unes deu mil-, per\u00F2 &amp;quot;aquesta ajuda ha estat durant d\u00E8cades incapa\u00E7 de millorar la vida de la gent&amp;quot;,  i algunes ONG gasten en manteniment propi molt m\u00E9s que en els projectes.Aix\u00F2 \u00E9s el que pot passar -de fet, ja est\u00E0 passant-, si la solidaritat no s&amp;#039;exerceix a trav\u00E9s d&amp;#039;un sistema efica\u00E7 i \u00FAtil que responsabilitzi els beneficiaris.L&amp;#039;ajuda, que \u00E9s tan necess\u00E0ria durant els primers moments -en el cas d&amp;#039;Hait\u00ED haur\u00EDem de parlar de bastants anys-, podria convertir-se en una condemna per al futur si finalment es crea una administraci\u00F3 paral\u00B7lela, s&amp;#039;eternitza la depend\u00E8ncia cr\u00F2nica i no s&amp;#039;enforteixen les institucions, el mercat de treball, els oficis, les professions, i s&amp;#039;estimula el canvi que es requereix per sortir de la pobresa i construir un espai pol\u00EDtic que avui \u00E9s  pr\u00E0cticament  inexistent.Els precedents que hi ha a Hait\u00ED sobre l&amp;#039;ajuda vinguda de fora, les intencions d&amp;#039;aquesta ajuda i l&amp;#039;agonia pol\u00EDtica d&amp;#039;una estructura de poder en qu\u00E8 molt poques fam\u00EDlies -la majoria de les quals ni tan sols viuen a l&amp;#039;illa- controlen el vuitanta per cent de les riqueses s\u00F3n motius suficients per a la desconfian\u00E7a.V\u00EDctima del mal capitalisme La hist\u00F2ria econ\u00F2mica d&amp;#039;Hait\u00ED podria formar part d&amp;#039;un manual de les males maneres del capitalisme global. Nom\u00E9s dos exemples: la deslocalitzaci\u00F3 de les empreses, una de les perles del nou capitalisme, va arribar a l&amp;#039;illa als anys setanta, en plena dictadura de Duvalier. S&amp;#039;hi van instal\u00B7lar unes cinc-centes empreses que donaven feina a quaranta mil treballadors. Molts camperols van abandonar el camp per anar a la f\u00E0brica.  A finals dels vuitanta, els empresaris van plegar veles i van marxar al Sud-est Asi\u00E0tic. No hi va quedar ni una f\u00E0brica.El segon exemple \u00E9s sobre l&amp;#039;arr\u00F2s: als anys vuitanta i setanta, Hait\u00ED tenia molts petits cultius d&amp;#039;arr\u00F2s que procuraven una relativa sobirania aliment\u00E0ria de l&amp;#039;agricultor. Per\u00F2 els nord-americans van comen\u00E7ar a inundar el mercat a uns preus immillorables: 18 d\u00F2lars el sac. Era m\u00E9s car cultivar que comprar. Per acabar-ho d&amp;#039;adobar, una fam va fer que l&amp;#039;arr\u00F2s arrib\u00E9s gaireb\u00E9 gratis amb l&amp;#039;ajuda humanit\u00E0ria. Es van abandonar els camps i es va passar a importar el 80% de l&amp;#039;arr\u00F2s. Al cap d&amp;#039;uns anys el sac va passar a costar 180 d\u00F2lars.Parad\u00EDs perdut Una vegada vaig tenir a Hait\u00ED l&amp;#039;oportunitat d&amp;#039;assistir a una cerim\u00F2nia vud\u00FA que se celebrava a l&amp;#039;interior de la selva, en una cabana il\u00B7luminada nom\u00E9s per espelmes. Despr\u00E9s de matar animals i beure diverses pocions euforitzants, els iniciats van entregar-se a un ball al\u00B7lucinant durant el qual van ser posse\u00EFts pels esperits dels esclaus perseguits a les selves africanes i, al ritme cada vegada m\u00E9s excitant dels tambors, es van lliurar a una gran batalla per conquerir la llibertat amb crits que proclamaven paraules estranyes en lleng\u00FCes natives de les selves africanes.Aquells dies el professor Elie em va explicar que la gran revoluci\u00F3 dels esclaus, la primera revoluci\u00F3 negra de la hist\u00F2ria, l&amp;#039;any 1791 (Carpentier l&amp;#039;explica molt b\u00E9 en una de les seves novel\u00B7les), tamb\u00E9 va comen\u00E7ar despr\u00E9s d&amp;#039;una cerim\u00F2nia vud\u00FA. Per als haitians \u00C0frica \u00E9s el parad\u00EDs perdut. De l&amp;#039;\u00C0frica van ser arrancats per treballar com a esclaus despr\u00E9s que els ex\u00E8rcits de Colom aniquilessin dos-cents mil indis i els &amp;quot;importessin&amp;quot; com a m\u00E0 d&amp;#039;obra.Citant el poeta Labau, l&amp;#039;Eli em va explicar que tamb\u00E9 ell tenia el problema de no saber com s&amp;#039;ho podia fer per &amp;quot;expressar amb paraules de Fran\u00E7a / aquest cor que em ve del Senegal&amp;quot;. A veure si d&amp;#039;una vegada l&amp;#039;ajuda serveix perqu\u00E8 Hait\u00ED es pugui expressar amb paraules d&amp;#039;Hait\u00ED, amb la veu del poble, cinc segles despr\u00E9s ."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cronica/Paraules-Franca-cor-del-Senegal_0_409759033.html>